prop · GC0323 · 1988-12-31 00:00:00 — För att lyckas krävsatt såväl myndigheten som dess agerande omfattas med förtroende av allainblandade parter. I utredningen föreslås bli den instans,som skall pröva talan i tvist med näringsidkare. Det sätt på vilket dennadomstol hanterat sina åligganden borde göra varje invändning mot desslämplighet utesluten. Docktillstyrker vi på ovanstående grund lagförslaget men ställer oss trots allttveksamma till utnyttjandet av . För oss framstår det somnaturligare, att talan förs vid allmän domstol, då med somförsta instans, förstärkt med konsumenträttsori-enterade ledamöter. Skälen tillvår ståndpunkt är följande: Produktansvarslagen får allmän domstol somprövningsinstans. Produktsäkerhetslagen inrymmer också civilrätts- ochstraffrättselement av icke obetydlig omfattning. är en ovanlig lösning internationellt. Specialdomstolar är icketidsenliga i nuvarande situation. Riksförbundetär positivt till lagstiftningens ändamål, nämligen att tillför säkra konsumenterna att produkterna på marknaden är acceptabla flrån säkerhetssynpunkt och att skaderiskerna i möjligaste mån begränsas. är väl förenligt medförsäkringsgivarnas intresse av skadeförebyggande Prop. 1988/89:23verksamhet och försäkringstagarnas intresse av låg skadeflrekvens och där- Bilaga 4 av följande premienivå för produktansvarsförsäkring. Utredningensegen slutsats är dock "att rimliga säkerhetskrav i allmänhet är uppflylldanär det gäller produkter på den svenska marknaden och att i flall när farligaprodukter trots allt nått ut på marknaden de ansvariga näringsidkarna i regelsöker åstadkomma rättelse" (s. 132) Förhållandena på marknaden ger såledespå det hela taget inte någon anledning till kritik. Det kan därför ifrågasättasom något behov av lagstiftning utöver den redan gällande egentligen föreligger.Den kontroll och omfattande administration som skisseras i betänkandet kommerdessutom att innebära avsevärda kostnader som konsumenterna slutligen får ståför. Denföreslagna regleringen syfltar i första hand till att komma tillrätta medoseriösa respektive små och ekonomiskt svaga företag. Gentemot dessa kategoriertorde lagstifltning bli mer eller mindre verkningslös. Seriösa och ekonomisktstarka företag vidtar av allt att döma självmant i tillräcklig omflattningskadeförebyggande åtgärder. känner sig av anförda skäl såledesinte övertygat om behovet av den föreslagna lagstiftningen. 1 vart fall kan detifrågasättas om tänkbara förbättringar står i rimlig proportion tillkostnadssökningen. Påden svenska marknaden finns ett litet antal recallförsäkringar (återkallelseförsäkringar)som tecknats av större företag. I allmänhet täcker försäkringen endast kringkostnaderi återkalldseskedet, såsom annonser, informationsåtgärder, administrations-och transportkostnader. Någon större efterfrågan på denna typ av försäkringföreligger inte. Förslagettill lagstiftning ger helt naturligt anledning att överväga olikaförsäkringslösningar. I betänkandet behandlas ytterst knapphändigt hur mantänkt sig att de krav som den föreslagna lagstiftningen uppställer skall lösasvia försäkring. Självflallet kommer försäkringsbranschen att, så långt möjligt,tillgodose det utökade försäkringsbehov som den föreslagna lagstiftningenskulle medföra. I detta sammanhang måste dock särskilt påpekas att dekostnader som företagen skulle få vidkännas vid fullgörandet av de föreslagna åläggandenaendast delvis torde vara försäkringsbara. Riksförbundetanser att frågan om tänkbara försäkringslösningar bör utredas noggrant innan enproduktsäkerhetslagstiftning beslutas. Eftersom det finns goda skäl att ta ettsamlat grepp i flråga om produktansvar och produktsäkerhet torde det varalämpligt att såväl produktsäkerhets- och produktansvarsreglerna som hithörandeförsäkringsfrågor behandlas utförligt i samband med den kommandeproduktansvarslagstiftningen. Motdenna bakgrund anser riksförbundet att det föreliggande förslaget i nuvarandeläge inte bör läggas till grund för lagstiftning. EnligtFolksams mening föreligger ett klart behov av en produktsäkerhetslag.Kommitténs lagförslag är i allt väsentligt väl avvägt. De åtgärder som föreslåskommer att få en direkt skadeförebyggande eflfekt. Produktsäkerhets-och produktansvarslagstiftningen bör samordnas så att man flår en samlad utflormningav lagstifltningen inom de båda näriig-gande områdena. En sådan samordningskulle också underlätta ett skapande av övergripande försäkringslösningaromfattande såväl produktsäkerhet som produktansvar. Folksamserfarenhet ger vid handen att företagen, såsom utredningen också konstaterat, ofta blir överraskade när de upptäcker att någon av 172 deras produkter kanföranleda skador. Eftersom utvecklingen synes leda Prop. 1988/89:23 tillatt företagen i allt större utsträckning själva flår kontrollera produkt- Bilaga 4 standarden är det angeläget att skapa möjligheter för myndigheternatill snabba och eflfektiva ingripanden med stöd av lag. Frivillighetens grundvad gäller varingsinformation och återkallelse är enligt erflaren-heterinte helt tillflredsställande. Vidareflår i egenskap av försäkringsgivare stor kännedom om inträflfadeskadefall och bedriver med stöd av denna kunskap en omflattande florskning föratt begränsa skaderiskerna. Försäkringsbolagen bör allmänt stimuleras till attregistrera och analysera förekommande skador. Därigenom kan ytterligareunderlag för åtgärder inom produktsäkerhetsområdet erhållas. Detkommande sjukhusbaserade rapporteringssystemet kan säkert flå stor betydelseför produktsäkerheten. Emellertid bör flrågan om ett utbyggtskaderapporteringssystem noggrant övervägas. Enlämpligt utflormad produktsäkerhets- och produktsansvarslagstiflt-ning skallkunna förenas med ändamålsenliga försäkringslösningar för att gekonsumentskyddet ett reellt ekonomiskt innehåll. I samband med samordningen avproduktsäkerhets- och produktansvarsreglerna bör försäkringslösningarytterligare övervägas. Medåberopande av det ovan anförda är berett att tillstyrka den föreslagna produktsäkerhetslagstifltningen. HusmodersförbundetHem och Samhälle kan med tillflredsställdse konstatera att förslaget till lagverkar i väsentligt högre grad än vad nu är flallet ta i beaktande konsumentensbehov av skydd mot flariiga varor och tjänster. En tvingande lagstifltning ärför konsumenternas trygghet nödvändig för efterrättelse. Störrekonsumenttrygghet är av värde för allas säkerhet och trygghet. Med tanke på lässvagagrupper är det utomordentligt viktigt att all skriftlig inflormation är enkel,klar och kortflattad. Speciell hänsyn vid information bör tagas tillinvandrargrupper. Vianser att kommittén har gjort ett mycket gott arbete med noggranna analyser, specialmotiveringaroch ställningstaganden beträflfande förslag till regler beträflfandeproduktsäkerhet och produktansvar till gagn för konsumenternabrukarna. Föreningenanser att den föreslagna lagen är mycket angelägen. Den kan flå en påtryckande eflfektså att näringsidkarnas vilja att vidta egna säkerhetsåtgärder ökar. Vidarekommer den att göra det möjligt att tvinga flram säkerhetsåtgärder i de flallnäringsidkarna inte på eget initiativ agerar för att förhindra skador påperson. Ävenom återkallelse av produkter i åtskilliga flall kommer till stånd på flrivillig väg anser LO det önskvärt att flrågan om behovet av åtgärder ska kunna prövas av en opartisk instans, och att säkerhetsåtgärder bör kunna tvingas fram i de fall där näringsidkare vägrar tillmötesgå berättigade krav 173 i sådant hänseende. Detgrundläggande ansvaret för bl. a. produktutveckling åvilar de enskil- Bilaga 4 da företagen enligt gällande lagstifltning och ansvaret för attprodukterna är konstaterade som säkra bör också åläggas företagen. Kommitténsförslag till en lagstiftning som ska reglera frågan om återkalldser ochvarningsinformation tillstyrks därför av LO, som också tillstyrker ändring imarknadsföringslagen med motsvarande begränsningar. Ensamordning av produktåterkallelse och produktansvar bör övervägas i en kommandelagstiftning. TCOanser det angeläget att konsumenternas skydd mot flariiga produkter förbättras.Huvudprincipen bör givetvis vara att produktkontrollen hos företag ochmyndigheter är sådan att flariiga produkter överhuvudtaget inte når marknaden.Men om uppenbart flariiga produkter når konsumenterna bör det finnas godalagliga möjligheter att snabbt förbjuda fortsatt försäljning, eventuellt åläggaproducent och /eller distributör att inflormera konsumenterna om hur risker medprodukten skall kunna undvikas samt i särskilt allvariiga fall återkallaprodukten från marknaden. TCOtillstyrker därför att utredningens förslag, som täpper till en lucka ikonsumentskyddet, genomförs. 1 sammanhanget vill TCO betona, att konsumenten ofltariskerar att flå vidkännas olägenheter och kostnader i samband med återkallelse.En förutsättning för att lagstiftningen skall få avsedd eflfekt är att den innehåUerregler, som ålägger företagen att ge konsumenterna kompensation för de uppoffringari form av tid och pengar som en återkallelseprocess kan medföra. 1.35 Centralorganisationen /SR Organisationeninstämmer med de synpunkter som medlemsförbundet i ett bilagt ytterande. Enligt detta är det viktigt att uppnå enrimlig köptrygghet för konsumenterna och att sträva efter hög produktkvalitet.Vid utformningen av den aktuella typen av förbrukarskydd är det väsentligt attbeakta att den kommande svenska lagstiftningen måste vara harmoniserad med EG:smotsvarande lagstiftning. Vidare är det utomordentligt viktigt att ekonomiskaskadestånd till följd av produktfel är nivåmässigt rimliga både utiflrånleverantörens och förbrukarens synpunkt. Enligtadvokatsamflundets mening flramstår behovet av den föreslagna lagen sompåtagligt liten. stor andel av de flall vid vilka återkallelse- eller inflormationsåtgärder av aktuellt slag behöver vidtas, kan de inte framtvingas med hjälp av en lag som den föreslagna. Utredningen beskriver att beredvilligheten att vidta åtgärder av de avsedda slagen i allmänhet är stor inom näringslivet. När berörda företag inte är beredda att vidta åtgärdema kan förklaringen därtill i många fall antas vara att de saknar ekonomisk möjlighet att genomföra dem. Det torde också kunna förekomma att företag, som borde vidta någon åtgärd, inte längre finns när det är aktuellt att vidta åtgärder. Vidare är det möjligt att utländska företag, som inte är känsliga för svenskt 174 opinionstryck,inte är beredda att självmant vidta återkalldseåtgärder. 1988/89:23fall som dessa är uppenbarligen inte nyttan så stor av en lag som den Bilaga 4 föreslagna. Advokatsamfundetanser att man inte tillräckligt övervägt möjligheterna att finna en ordningsom mera generellt tillgodoser behovet av att kunna åstadkomma återkalldseåtgärder. föreslagna produktsäkerhetslagen skapas möjligheter att, genom att föratalan mot något särskilt företag, åstadkomma en förpliktelse för just det företaget.I många fall torde de brister i säkerhetshänseende som behöver undanröjasföreligga för en hel produktgmpp. Den i lagförslaget valda ordningen attframtvinga återkallelse- och informationsåtgärder, nämligen att föra talan motett eller flera enskilda företag, framstår inte som något adekvat sätt attkomma till rätta med problemet i de fallen. Advokatsamfundetkänner sig inte övertygat om att det är lämpligt att införa den föreslagnalagen . Till osäkerheten bidrar förhållandet att principerna för civilrättsligtansvar kan förväntas klarläggas ytterligare . Förbundethar inte någon erinran mot förslaget. 1.38 SEMKO - Svenska Elektriska SEMKOställer sig positivt till huvuddelen av förslaget till produktsäkerhetslag.Genom lagen skapas ett övergripande gemensamt synsätt på de åtgärder som lagenomfattar. Härigenom ges möjlighet att i speciallagstiftningar hänvisa till denföreslagna lagen vad gäller produktsäkerhetsåtgärder. Handelskammarenfinner kommitténs förslag till produktsäkerhetslag i huvudsak väl avvägt ochvill i allt väsentligt hänvisa till vad som anförs i det särskilda yttrandet avSten Tengelin och Per . Handelskammarenvill ifrågasätta behovet av lagstiftning mot bakgrund av de positivaerfarenheterna av företagens frivilliga produktsäkerhetsåtgärder.Handelskammaren vill dock inte motsätta sig lagstiftning med hänsyn till attdetta skulle kunna ha vissa fördelar, t. ex. att beredskapen hos företagen beträflfandeproduktsäkerhetsåtgärder höjs. Lagstiftningbör dock inte komma till stånd förrän det skett en samordning av arbetet medproduktsäkerhet och förslag till lag om produktansvar samt resultatet av dettaarbete redovisats. Härvid måste också uppmärksammas nödvändigheten av att desvenska reglerna så långt möjligt anpassas till såväl EG:sproduktansvarsdirektiv som till ett eventuellt kommande direktiv avseendekonsumentsäkerhet. Införden fortsatta beredningen måste vidare framhållas att den enda realistiska lösningen av produktsäkerhetsfrågorna synes vara försäkring. Det är därför väsentligt att detta alternativ utreds ytteriigare. 1.40Statens planverk Prop. Produktåterkallelsekommitténredovisar i sitt betänkande flera lagområden som berörs av förslaget, dockinte (PBL). vill därför rikta uppmärksamhetenpå att en produktsäkerhetslag enligt föreslagna principer skulle kunna fåbetydelse även på byggområdet, som regleras av PBL, med bl. a. krav på säkerhetför dem som vistas i byggnader. Några av dessa krav avser produktegenskapersom regleras genom den lagstiftning som nämns i betänkandet. Detta synesmedföra att den möjlighet till återkallelse av otjänliga varor och tjänster,som produktsäkerhetslagen syfltar till att säkerställa, kan ges en betyddseflulltillämpning inom byggsektorn. Nyamer eller mindre dokumenterade byggprodukter introduceras ständigt påmarknaden. Det kan vara svårt att förutse vilka besvärande händelser somkan inträflfa med dessa. En lag enligt de föreslagna principerna bör leda tillatt företagen grundligare klarlägger sina byggprodukters olika egenskaper.Risken att tvingas återkalla en undermålig, eller rent av flarlig, produkt böravhålla en producent flrån att alltför tidigt lansera produkter. hälsar således utredningens förslag med tillfredsställe-se. Bilindustriföreningenhar mångårig erfarenhet av frivilliga återkalldseyr-kanden. Vi kan därförkonstatera att behovet av de föreslagna särskilda föreskrifterna om återkallelseav bristfälliga produkter är litet inom bilbranschen. Den praxis som tillämpasi dag är fullt betryggande. Detär angeläget att eventuell lagstiftning inom detta område samordnasoch synkroniseras med motsvarande strävanden inom EG. Det är olyckligt om vi iSverige även på detta område utvecklar ett avvikande regelsystem. Regelsystemetbör också koordineras med eventuellt kommande produktansvarslagstiftning. Detfinns i arbetslivet ett stort antal små och medelstora företag där kunskapen omreglerna i arbetsmiljön och resurserna för arbetsmiljöarbete är begränsade. Yrkesinspektionenstillsyn blir av naturliga skäl också begränsad när det gäller det stora antaletmindre arbetsställen. Detta pekar mot att det kan finnas skäl att på siktöverväga en utvidgning av tillämpningsområdet om det visar sig att den nuföreslagna lagstifltningen slår väl ut. Ävenmed den av utredningen valda begränsningen av tillämpningsom rådet synes en betydande överlappning uppkomma gentemot arbetsmiljö lagen. De produkter som kan bli aktuella för åtgärder enligt produktsäker hetslagen torde ha en betydande användning även i arbetsli vet. Å andra sidan gäller arbetsmiljölagens regler om ansvar för leverantö rer för alla tekniska anordningar som kan användas yrkesmässigt, oavsett hur omflattande användningen är. Här omflattas alltså många produkter 176 vars huvudsakligaanvändning ligger inom konsumentområdet. Dettaförhållande gör det nödvändigt att samråd tas med arbetarskydds- Bilaga 4styrelsen innan ingripande sker mot produkter som även flaller under styrelsenstillsynsområde. Detta borde på lämpligt sätt anges i den kommande lagstifltningen.Genom sådant samråd kan tillsynsmyndigheterna på konsumentområdet få del av t.ex. de kunskaper som styrelsen och yrkesinspektionen har om risknivån för olikaprodukter och de regler som gäller för produkterna i arbetslivet. Dessa reglerbör finnas med i bilden vid bedömningen på konsumentområdet. Yrkesinspektionenbör också kunna ha en viktig roll när det gäller uppföljningen av att avsedaåtgärder verkligen kommer till stånd. Denföreslagna lagen omfattar inte "annan nyttighet" än varor och tjänster.När det gäller åläggande att lämna säkerhetsinformation innebär detta eninskränkning i förhållande till 3 § marknadsföringslagen, som ger möjlighetatt driva flram säkerhetsinformation även i fråga om "annan nyttighet",t. ex. fast egendom. Från konsumentsynpunkt innebär förslaget sålunda enförsämring. kan inte finna några skäl som motiverar dennaförsämring utan anser att information av förevarande slag jämte möjligheten attålägga en näringsidkare att lämna information fyller ett viktigt behov även närdet gäller andra nyttigheter än varor och tjänster. Verket förordar därför att5 § (åläggande om säkerhetsinformation) får omflatta även "annannyttighet", vilket bör föranleda följdändringar i 1 §produktsäkerhetslagen. kan bedöma utesluter förslaget till ändring i 3 §marknadsföringslagen inte att säkerhetsinflormation rörande "andra nyttigheter"skulle kunna krävas med stöd av marknadsföringslagen. I specialmotiveringen (s.245) anförs dock en rakt motsatt ståndpunkt. Deföreslagna lagreglerna omflattar inte varor och tjänster som enskilda människorutnyttjar t. ex. i hälso- och sjukvården, i skolor och på daghem ochfritidshem. Förslaget innebär i denna del ingen ändring i förhållande till 4 §marknadsföringslagen. På nu angivna områden saknas alltså också ifortsättningen regler som ger grund för åtgärder i syfte att minska skaderiskerna.Detta är enligt verkets mening inte godtagbart, eftersom det här är fråga ommänniskor som i mycket liten utsträckning själva kan bevaka sina intressen ochdärför är särskilt utsatta. Konsumentverketserfarenheter pekar på att barn ofta är utsatta för skaderisker i dessa miljöerberoende på förekomsten av potentiella flariiga produkter och anordningar. Detkan gälla t. ex. gungor, klätterställningar och andra lekredskap. Riskerna är ofltasådana att de inte rimligen kan förutses eller uppmärksammas redan i sambandmed upphandlingen. Detfinns enligt mening sålunda ett klart behov av att kunnatillämpa produktsäkerhetslagen också beträffande anordningar i denna miljö. De avgränsningsproblemsom kommittén för flram bör inte utgöra några avgörande hinder mot utvidgning iangiven riktning. Motbakgrund av det anförda anser att man redan nu bör låta produktsäkerhetslagen omfatta skadebringande egenskaper hos sådana varor och tjänster som privatpersoner kommer i kontakt med i hälso- och sjukvård, skolor, daghem, fritidshem och liknande miljöer, i den mån inte annan lagstiftning ger möjlighet till säkerhetsåtgärder med samma ändamål och omflattning. När det gäller förhållandet mellan pro duktsäkerhetslagen med det utvidgade tillämpningsområde som verket 177 12 1988/89. förordar och demedicintekniska säkerhetsflrågorna kan hänvisas till det i Prop. 1988/89:23juni lämnade betänkandet (SOU 1987:23) Medicinteknisk säkerhet. Bilaga4 som remissbehandlats. Denföreslagna lagen gäller vid "tillhandahållande" av varor och tjänsteroch är därmed inte som nuvarande 4 § marknadsföringslagen begränsad enbart till"saluhållande". Begreppet tillhandahållande inneflattar även vederlagsflriaerbjudanden och överlåtelser, t. ex. reklampresenter. Verket anser dennautvidgning tillflredsställande. Lagenföreslås bli tillämplig i fråga om varor och tjänster som konsumenter i inteobetydlig omfattning utnyttjar eller kan komma att utnyttja för enskilt bruk.Också på denna punkt är lagen utvidgad i förhållande till gällande rätt (3 och4 §§ marknadsföringslagen). Ändringen är enligt verkets mening befogad. Enproduktåterkalldsdag enligt förslaget skulle inom detta området som inomflera av de övriga för vilket den föreslagna lagen avses bli tillämplig sessom ett komplement till speciallagstiftningen, i detta fallfoderlagstiftningen. Lantbruksstyrelsen vill härvid anföra följande. Produktåterkalldsdagenavses endast gälla för varor och tjänster som tillhandahålls inäringsverksamhet och som konsumenter i inte obetydlig omfattning utnyttjareller kan komma att utnyttja för enskilt bmk. Djurfloder används såväl påsådant sätt som omfattas av den föreslagna lagen som i näringsverksamhet. Fodersom används i jordbruket måste således flalla utanför lagenstillämpningsområde. Foder som används till sällskapsdjur måste däremot omflattasav lagen. Foderlagstifltningen gäller såväl i näringsverksamhet som vidanvändning av enskild konsument, med visst undantag för hantering i enskildahem 2 § 2 st foderlagen. Som påpekats i betänkandet beträflfande vissa andraprodukter kan det förekomma att de används såväl i näringsverksamhet som avenskild konsument. Att gränsdragningsproblem här kan uppkomma är uppenbart. Lantbmksstyrelsenhar emellertid inget att erinra mot den i förslaget gjorda avgränsningen. Ävenom lantbmksstyrelsen är tillsynsmyndighet beträflfande allt foder har detförekommit vissa underhandsdiskussioner med om vem som skallbevaka de rena konsumentsynpunkterna beträflfande flrämst hund- och kattfloder.Detta har resulterat i att ansvarsfördelningen flastställs förlantbruksstyrelsens del till att omflatta den del av konsumentupplysningen somrör flodrets biologiska egenskaper och prestanda. Med hänsyn härtill är detlämpligt att ges en övergripande roll enligt den föreslagna lagstifltningen. förslag bör lagens tillämpningsområde begränsas till konsumentprodukter i en snävare mening. vill emeller tid föreslå att tillämpningsområdet görs något vidare. Det finns nämligen produkter vars användning kan innebära vissa risker såväl för användarna som för tredje man men som indirekt kan inordnas i begreppet konsu mentprodukt. vill illustrera detta med ett exempel flrån verkets eget ansvarsområde. Verket uppmärksammades på att man i restaurangkök använde ett redskap vid rengöring av stekplåtar. Redskapet en skrapa bestod bl.a. av ett rakbladsliknande blad. Skrapan användes normalt för att avlägsna målarfärg från fönster men 178 hade också visat sig varaett eflfektivt rengöringsredskap i restaurangköken. Bladet visade sig dockvara så svagt att bitar vid rengöringen kunde lossna Bilaga 4 och fastna på stekhällen.Detta upptäcktes genom att en restauranggäst vid förtäring av kött som berettspå hällen fick skärsår i munnen av det vassa Enligt7§ livsmedelsförordningen får bl.a. redskap och annan utrustning inte ha sådanbeskaflfenhet att genom dess användning flara uppkommer för att livsmedlettillförs främmande ämne, förorenas eller blir otjänligt som människoföda. Medhänsyn till arten i detta fall av skadan bedömde verket att bestämmelserna intevar tillämpliga. Verket saknade därför lagligt stöd för ett ingripande. Fråganlöstes dock genom att marknadsföraren frivilligt ändrade konstruktionen så attredskapet kunde användas utan risk. Genomdet redovisade exemplet vill verket peka på tänkbara situationer när det skullevara önskvärt med förflattningsstöd för ett ingripande även mot produkter sominte direkt kan klassificeras som konsumentprodukter. Det vore därför enligtverkets mening värdefullt, om lagtexten också gav utrymme för den tolkningenatt lagen kan tillämpas på produkter som med hänsyn till användningssättet kanjämställas med konsumentprodukter. Förslagettill produktsäkerhetslag följer mycket nära marknadsföringslagens utformningoch begrepp och har som marknadsföringslagen vidgats till att omfatta allatjänster och att inte inneflatta den begränsning som finns ikonsumenttjänstlagen. Vi anser detta riktigt, men vill vidga tillämpningsområdetytterligare till att omflatta även fast egendom, d. v. s. husköp. Lagenomflattar varor och tjänster som orsakar skada på person eller egendom. Vi serdet som en brist att flast egendom inte omflattas av lagen, då skaderisker påpersoner och egendom i vissa flall i hög grad föreligger i hus.