prop · GC0386 · 1988-12-31 00:00:00 — Myndighetenfår bestämma att även någon annan än utlänningen skafl höras vid förhandlingen.Om förhandlingen inte hålls vid den myndighet som skall besluta om förvar elleruppsikt, skall, förutom utlänningen, en representant för myndigheten varanärvarande. 1ärenden om uppehållstillstånd, avvisning eller utvisning som handläggs avregeringen, får del statsråd som har till uppgift att föredra ärenden enligtdenna lag eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, besluta omförhandlingen och utse en tingsrätt eller en förvaltningsmyndighet all hålladen. Därvid gäller andra stycket på motsvarande sätt. 1första stycket regleras vem som skall hålla förhandling i ett ärende omförlängning av tiden för förvar eller uppsikt. Huvudregeln, att dennaskyldighet åvilar den handläggande myndigheten, överensstämmer med nuvarandereglering i 57 § första stycket, första meningen UtlL. Enligt57 § UllL får invandrarverket besluta alt länsstyrelse eller länsrätt skallhålla förhandlingen. Bakgrundentill att uppdraget att hålla förhandling kan lämnas till länsstyrelserna är attdessa fattade beslut om utvisning på grund av asocialitet och isamband därmed kunde hålla förhör. Ett ytterligare skäl till den nuvarandebestämmelsen är att länsstyrelserna enligt utlänningslag hade attverkställa beslut om förpassning, förvisning och utvisning. Handläggningenrörande utvisning på grund av asocialitet överflyttades nämnda år tilllänsrätterna (prop. 1971:155, InU 37, rskr. Enligtden föreslagna bestämmelsen kan myndigheterna uppdra åt en tingsrätt att hållaförhandlingen. Överrätl undantas alltså genom bestämmelsen. Vidare föreslåsingen särreglering beträffande ärenden enligt 4 kap. 11 § (jft. 57 § andrastycket UtlL). Tillskiflnad från vad som har föreslagils av lagutredningen innebär lagförslaget i denna del all det inte längre blir möjligt att hålla förhandling en vid en förvaltningsdomstol. Anledningen till detta är förslaget alt nu avskaffa möjligheten till utvisning på gmnd av asocialitet. Sådana ärenden är de enda ärenden enligt UtlL som prövas av länsrätlema. Något skäl att behålla enbart möjligheten att hålla förhandling vid en 184 förvaltningsdomstolkan inte anses föreligga. Detsamma gäller beträffande Prop. 1988/89:86länsstyrelse. Iandra stycket återfinns regler om vem som skall närvara vid förhandlingen ochom hörande av andra personer än utlänningen. En nyhet är att det uttryckligenföreskrivs all en representant för den handläggande myndigheten alllid skallvara närvarande även då förhandlingen hålls vid en annan myndighet. Somhuvudregel bör därvid gälla att myndighetsrepresentanten är antingenbeslutsfattaren eller föredraganden i det aktuella ärendet. Representantenbehöver dock inte nödvändigtvis vara en tjänsteman vid myndigheten. Iundanlagsfall kan del vara mer motiverat att uppdraget ges åt t. ex. entjänsteman vid . Delta kan vara fallet om det är fråga omförhandling i ett ärende om utvisning eller föreskrifter enligt 4 kap. 11 §.Möjligheten att utse en representant utanför den egna myndigheten ersätterockså de regler som finns om allmänt ombud, 58 § UtlL. Del finnssjälvfallet inte några hinder mot att mer än en representant för myndigheten ärnärvarande vid förhandlingen. Möjlighetenatt höra andra personer än utlänningen överensstämmer i huvudsak med denreglering som finns i 57 § UtlL. Innehållet i bestämmelsen har sin motsvarighet i 57§ första styckettredje meningen UtlL. Av lydelsen framgår att bestämmelserna i andra stycketgäller på motsvarande sätt i ärenden som handläggs av regeringen. Utlänningenoch andra personer som skall höras skall kallas lill förhandlingen. Omutlänningen hålls i förvar, skall den tingsrätt eller förvaltningsmyndighetsom håfler förhandlingen besluta om hans inställelse. Har kallelse lillförhandlingen delgetts den som skall höras minst före förhandlingenoch uteblir den kallade utan att ha anmält laga förfall, får tingsrätten ellerförvaltningsmyndigheten besluta att han skall hämtas genom polismyndighetensförsorg. Hämtning av någon annan än utlänningen får dock ske endast om delfinns synneriiga skäl. Paragrafenöverensstämmer med 59 § UtlL. Vidförhandlingen skafl noga utredas de omständigheter som kan inverka på ärendetsavgörande. Utlänningen skall få tillfälle att ange sin ståndpunkt och alluttala sig om de omständigheter som åberopas i ärendet. Förhandlingvid tingsrätt skall ske enligt bestämmelserna om bevisupptagning utomhuvudförhandling i brottmål i tillämpliga delar. Utöver vad som följer av 5kap. I § får rätten besluta att förhandlingen skall hållasinom slängda dörrar, om det kan antas att det vid förhandlingen kommer framuppgifter, för vilka hos domstolen gäller sekretess som anges i sekretesslagen(1980:100). Förhandling vidförvaltningsmyndighet skall ske enligt bestämmelserna om muntlig förhandling iförvaltningsprocesslagen (1971:291) i tillämpliga delar. Bestämmelserna överenstämmeri huvudsak med den reglering rörande förhandlingvid allmän domstol och förvaltningsmyndighet som finns i Prop. 1988/89:86 60§UllL. På inrådan av lagrådet har i tredje stycket gjorts en hänvisning tillbestämmelserna om muntlig förhandling i förvaltningsprocesslagen (1971:291) vadgäller förfarandet i samband med förhandling vid en förvaltningsmyndighet. mån bestämmelser avseende förfarandet saknas i detta kapitel skall alltsåförvaltningsprocesslagen tillämpas. Förinställelsen vid förhandlingen skall utlänningen få ersättning av allmännamedel för resa och uppehälle, om del bedöms skäligt med hänsyn lill hansekonomiska förhållanden, den tid han har vistats i samt övrigaomständigheter. Förskott får beviljas på ersättningen. Andrapersoner som på kallelse har inställt sig vid förhandlingen har rätt tillersättning av aflmänna medel för kostnad och tidsspillan med anledning avinställelsen. Förskott får beviljas på ersättning för resa och uppehälle. Ersättningoch förskott beslutas av den myndighet eller domstol som håller förhandlingen. Närmarebestämmelser om ersättning och förskott meddelas av regeringen. Paragrafenöverenstämmer i huvudsak med 61 § första och andra stycket och 62 § UtlL. Närmarebestämmelser om ersättning och förskott har regeringen meddelat i förordningen(1982:805) om ersättning av allmänna medel lill vittnen, m. m. överklagande m. m. Beslutav förvaltningsmyndigheter i ärenden enligt denna lag får överklagas endast omdet anges i detta kapitel. Regeringenfår pröva ansökningar om upphävande av en avvisning eller en utvisning endast ide fall som anges i detta kapitel. Paragrafensförsta stycke, som har en motsvarighet i 68 § första stycket UtlL, klargör attbeslut av förvaltningsmyndigheter i frågor, som regleras iutlänningslagstiftningen, får överklagas endast när detta särskilt har angettsi lagen. Andrastycket avser att ge uttryck för grundsatsen att regeringen är förhindrad attpröva ansökningar om upphävande av en avvisning eller utvisning i andra fall ändem där enligt en uttrycklig lagregel regeringen har en sådan prövningsrätt,dvs. en motsvarighet till vad som gäller enligt 72 § tredje stycket UtlL.Bestämmelsen har motiverats även i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.2.7. Lagrådethar i och för sig inte haft någon invändning mot regeln men har yttrat sig omdess räckvidd. "Frågauppkommer emellertid i vilken utsträckning lagakraftägande av lägsnandebeslut likväl kan upphävas eller mildras av regeringen till följd 186 av bestämmelserna i 11kap. Regeringen kan enligt Prop. 1988/89:86 dennaparagraf efterge eller mildra inte bara brottspåföljd och annan rättsverkan avbrott ulan också annat liknande av myndighet beslutat ingrepp avseende enskildperson eller egendom. Denna grundlagsfästa rätt kan inte begränsas genom vanliglag. Närdet först gäller de föreslagna reglerna om avvisning och utvisning på formellgrund (t. ex. att pass, visering eller uppehållstillstånd saknas) torde sakenligga lill på följande sätt. Den föreslagna utlänningslagen bygger på attutlänningar skall ha tillstånd för att få bosätta sig eller arbeta här ilandet. Den som inte får ett erforderiigt tillstånd och till följd därav avvisaskan inte sägas ha blivit utsatt för något ingrepp som liknar brottspåföljdeller annan sådan rättsverkan av brott. Nådeinstitulet i regeringsformen kaninte antas omfatta beslut om avvisning eller utvisning på sådana formellagrunder. Bestämmelsernai 11 kap. 13 § regeringsformen om regeringens rätt att bevilja nåd omfattardäremot f n beslut om utvisning på gmnd av brott eller på grund av asocialitet(prop 1973:90 s 413 och prop 1979/80:96 s 80). I konsekvens härmed får man utgåfrån att även beslut om avvisning på sådan materiell grund som enligt detremitterade lagförslaget består i brott eller vägran att försörja sig på ettärligt sätt kan vara föremål för nåd. Slutsatsenav det anförda blir alltså att regeringen inom ramen för nådeinstitutet kan upphävaeller mildra beslut om utvisning på grund av brott och beslut om avvisning pågrund av befarad brottslighet eller vägran all försörja sig på ett ärligt sättmen däremot inte beslut om avvisning eller utvisning på formell grund. Detföljer av nådeinstitutets karaktär att det i praktiken hör till undantagen attnåd beviljas vid utvisning på grund av brott m m (se SOU 1972:15 s 200)." Beslutom avvisning och utvisning beslut om avvisning får av utlänningen överklagas till Paragrafen motsvarar 63 § UllL. beslut i fråga om avvisning eller utvisning och en i sambanddärmed behandlad fråga om uppehållstillstånd eller arbetstillstånd eller återkallelseav sådana tillstånd får av utlänningen överklagas till regeringen. Somnärmare har utvecklats i den allmänna motiveringen bör beslut att neka uppehållstillslånd och arbetstillstånd kunna överklagas, om talan förs mot ett avlägsnandebeslut. Även beslut om återkallelse av tillstånd bör kunna prövas tillsammans med ett avlägsnandebeslut. Regler na härom ges i 3§ som i övrigt överensstämmer med 65 § första stycket första meningen UtlL. Beslut omflyktingförklaring och resedokument Prop. beslut om flyktingförklaring eller resedokument samlåterkallelse av flyktingförklaring får av utlänningen överklagas tillregeringen. I4§ finns regler om rätt alt överklaga beslut all neka flyktingförklaring ellerresedokument och beslut att återkalla en flyktingförklaring. Härigenommotsvarar beträffande flyktingförklaring 4§ bestämmelserna i 65 § förstastycket andra meningen UtlL och 89 § UtlF. Beslutvid sidan av beslut om avvisning eller utvisning Närstatens invandrarverk eller regeringen fattar beslut i ett överklagat ärende omavvisning eller utvisning, får beslut fattas också i fråga omuppehållstillstånd även om denna fråga inte har tagils upp av utlänningen. Regeringenfår vid prövning av ett beslut om avvisning eller utvisning besluta attutlänningen skall förbjudas all återvända lill , även omlägre instans inte har meddelat ett sådant förbud. Invandrarverketoch regeringen får vid prövning av ett beslut om avvisning eller utvisningsamtidigt meddela sådant beslut angående bam som står underutlänningens vårdnad, även om lägre instans inte har prövat denna fråga. Iärenden hos regeringen gäller detta dock inte om del för barnet har åberopatssådana omständigheter som avses i 3 kap. 1 §, såvida det inte är uppenbart attdet inte finns grund för asyl. Bestämmelsernai denna paragraf saknar motsvarighet i UtlL. Gemensamt för dem är all de geröverinstansen ökad möjlighet att i ett sammanhang besluta i närliggande frågor.På förslag av lagrådet har paragrafen jämkats något i förhållande till delremitterade förslaget. Även mbriken har ändrats. Som har anförts i den aflmänna motiveringen, avsnitt 2.2.7, bör denmyndighet som upphäver ett avlägsnandebeslut också kunna beviljauppehållstillstånd. Bestämmelsen innebär att regeringen får något vidgade möjligheter attmeddela ålerreseförbud. Enligt49 § UtlL skall regeringen då beslut fattas om utvisning av presumtivaterrorister och av utlänningar vars vistelse här innebär hot mot riketssäkerhet meddela ålerreseförbud. Motsvarande regel återfinns nu i 4 kap 14§detta lagförslag samt i 4§ förslaget till lag om åtgärder för att förebyggavåldsdåd med internationell bakgmnd. Frågor om återreseförbud kan enligt UtlLi övrigt endast komma under regeringens prövning genom alt ett medåterreseförbud förenat utvisningsbeslut, som har fattats enligt 39 § UtlL,överklagas eller i samband med den prövning som får göras enligt 71 § UllL i defall då ett utvisningsbeslul inte kan verkställas. Genombestämmelsen får regeringen möjlighet att meddela återreseför bud vid varje prövning av ett beslut om avvisning eller utvisning. gäller oavsett om invandrarverket har förordnat om sådant förbud eller inte. Det ärangeläget att beslut rörande samtliga medlemmar i . 1988/89:86 en familjtas . Beslut rörande bam som föds under det att ett avlägsnandeärenderörande vårdnadshavaren är anhängigt bör därför kunna las tillsammans medbeslut i vårdnadshavarens ärende. Detsamma bör gälla om ett ärende som berörett bam av förbiseende eller annan orsak inte har förts upp tillsammans medföräldrarnas. I sådana fall bör vid handläggningen beaktas att ärendet inteavgörs av både regeringen och invandrarverket. Om det beträffande barnetåberopas asylskäl då ärendet skall prövas hos regeringen fårtvåinstansprövningen frångås endast då det är uppenbart att gmnd för asylsaknas. Jag vill understryka att möjligheten all frångå instansordningen måsteutnyttjas med försiktighet. Ilagrådsremissens lagtext angavs inte hur gamla barn bestämmelsen skulle kunnatillämpas på. Lagrådet har påpekat att det kan tänkas att även vuxna barn stårunder någon förälders vårdnad enligt utlänningens hemlands lag. För attunderlätta tillämpningen av paragrafen har därför tredje stycket kompletteratspå så sätt alt endast barn skall kunna avvisas eller utvisas på dengrunden att sådant beslut meddelats beträffande vårdnadshavaren. Sammaåldersgräns gäller för övrigt vid tillämpningen av 6 kap. 3§. beslut att omhänderta en biljett får av utlänningen överklagastill kammarrätten. Motsvarandebestämmelse i UtlL finns i 66 a§. Enligt den bestämmelsen kan ett beslut attomhänderta en utlännings biljett överklagas till statens invandrarverk. 1lagrådsremissen föreslogs en regel av samma innebörd. Lagrådet har emellertidinvänt att ett beslut om omhändertagande av en utlännings returbiljett imotsats till beslut att neka eller återkalla uppehållstillstånd ellerarbetstillstånd och beslut angående flyktingförklaring eller resedokument börkunna överklagas till domstol som en följd av bestämmelserna om civilarättigheter i artikel 6 i . Lagrådet anför i yttrande bl. "Avett tidigare uttalande av lagrådet (prop 1987/88:69 s 237) framgår att uppehållstillstånd och arbetstillstånd inte bör jämställas med civila rättig heter enligt konventionen. Del finns enligt lagrådets mening inte något skäl alt nu inta en annan ståndpunkt än den lagrådet tidigare givit uttryck för. Beträffande en utlännings rätt till resedokument anser lagrådet att det ligger närmast lill hands att anlägga ett motsvarande betraktelsesätt. Något annorlunda är det emellertid med polismyndighets omhändertagande av en utlännings returbiljett. Här gäller det utlänningens rätt till en biljett som representerar ell värde för honom och vilken han hindras från alt förfoga över. När bestämmelsen infördes (prop 1984/85:173) fann depar tementschefen att det inte kunde anses vara fråga om en sådan rättighet som enligt måste prövas av opartisk domstol. Enligt lagrådels mening visar emellertid utvecklingen vid att begreppet civila rättigheter har fått en vidare innebörd än vad som tidigare 189 Lagrådetfinner det tveksamt om det inte skulle anses Prop. 1988/89:86 att ettbeslut om omhändertagande av en utlännings returbiljett är av sådan karaktäratt det borde finnas möjlighet till en domstolsprövning av beslutet." Medhänsyn lill lagrådets uttalande har införts en regel som innebär allpolismyndighets beslut enligt 5 kap. 4 § skall kunna överklagas lill kammarrätt. eller statens invandrarverks beslut om förvar får avutlänningen överklagas till den kammarrätt som skall överpröva beslut avinvandrarverket. Kammarrättens beslut får överklagas enligt bestämmelserna iförvaltningsprocesslagen (1971:291). Beslutom förvar får överklagas utan samband med ärendet i övrigt och utan begränsningtill . Omell beslut om förvar har fattats av det statsråd som har till uppgift attföredra ärenden enligt denna lag, prövar regeringsrätten på framställning avutlänningen, om åtgärden skall bestå. Bestämmelsenmotsvarar i huvudsak 67 § UllL. Till skillnad från den äldre bestämmelseninnebär 7§ att även s. k. tillfälliga beslut om förvar av polismyndighet (jfr.6 kap. 9§ fjärde stycket) går att överklaga. Pågrund av att statens invandrarverk är beläget i skall förvarsbeslutsom meddelats av verket liksom överklagas tifl kammarrätten iJönköping. Denna instansordning gäller också beträffande beslut som harmeddelats av en tjänsteman vid en s. k. utredningssluss, även om tjänstemannenrent faktiskt befinner sig på någon annan ort än . Domeller beslut om utvisning på grund av brott Endom eller ett beslut om utvisning på grund av brott får överklagas enligt vadsom gäller om överklagande av allmän domstols dom eller beslut i brottmål. Bestämmelsenöverensstämmer med 64 § andra stycket UtlL. Beslutom ersättning m. m. 1. om ersättning i ett ärende somhandläggs enligt denna lag, 2. att avvisa ombud eller biträde,eller 3. i en jävsfråga fåröverklagas utan samband med ärendet i övrigt. Beslut om ersättning överklagaslill kammarrätten. Motsvarandereglering finns i 66 § och 68 § andra stycket UtlL. dennya bestämmelsen införs dock en möjlighet all överklaga beslut om ersättningtill en utlänning eller någon annan i ett ärende som handläggs 190 enligtden nya lagen utan samband med ärendet i övrigt. Omprövningav invandrarverkets beslut Prop. Finnerstatens invandrarverk att ett beslut som verket har meddelat som första instansär oriktigt på gmnd av nya omständigheter eller av någon annan anledning, skallverket ändra beslutet om det inte blir till nackdel eller skulle saknabetydelse för utlänningen. Omprövningfår ske även om beslutet överklagas till regeringen. Sedan invandrarverket haröverlämnat handlingarna i ärendet till regeringen, får verket ompröva sittbeslut bara om regeringen begär yttrande från verket. Bestämmelsenhar sitt ursprung i 65 b § UtlL, enligt vilken statens invandrarverkgesmöjlighet alt ompröva sina beslut i första instans. Omprövning enligt UtlL ärfakultativ medan omprövning enligt den nya lydelsen är obligatorisk. Den nyabestämmelsen träder i stället för 14 § förvaltningslagen. allmänna motiveringen har jag närmare redogjort för de skäl som liggerbakom den nya ordningen (avsnitt 2.2.7). Lagrådet har bl.a. framhållit att dennuvarande ordningen inte är tillfredsställande eftersom den ger invandrarverketmöjlighet att underlåta en omprövning enligt förvaltningslagen även ombestämmelserna i ger en sådan befogenhet. Enligtden nya bestämmelsen skall alltså invandrarverket, om verket finner att ettbeslut som verket meddelat som första instans är oriktigt på grund av nyaomständigheter eller av någon annan anledning, ändra beslutet om del inte blirlill nackdel eller skulle sakna betydelse för utlänningen. Målsättningen bör,liksom , vara att den totala handläggningsliden hos såvälinvandrarverket som regeringen skall förkortas genom omprövningen (jfr. prop.1985/86:133 s. 27). Överlämnandeav ärenden till regeringen får överlämna ett ärende till regeringen för avgörande, omverket anser att särskilda skäl motiverar detta. skall dåbifoga eget yttrande i ärendet. Paragrafenmotsvarar 69§ UtlL. Överlämnande kan t.ex. ske om ärendet rör någonprincipiefll eller kanske politiskt viktig fråga, om ärendet bedöms vara avintresse för praxisbildningen, om ärendet gäller en person där ärenden rörandeövriga familjemedlemmar vedan handläggs hos regeringen eller om det äraktuellt att göra gällande synnerliga eller särskilda skäl mot att bevilja asyl(jfr. 3 kap 4§). Enutlänning som har rätt alt överklaga ett beslut om avvisning eller en dom efler ett beslut om utvisning kan förklara att han avstår från att överklaga beslutet eller domen i den delen (nöjdförklaring). 1. den myndighet som har meddelatbeslutet eller domen, 2. polismyndighet som inte harmeddelat beslutet, eller 3. styresmannen vid enkriminalvårdsanstalt eller föreståndaren för ett häkte eller den som tjänstgöri stället för styresmannen eller föreståndaren. Nöjdförklaringenfår dock avges inför en annan myndighet än den som har meddelat beslutet ellerdomen bara i vittnes närvaro och om den som tar emot förklaringen har tillgångtill en utskrift av beslutet eller domen eller ett bevis om vad avgörandetinnehåller. Ennöjdförklaring kan inte . Om utlänningen har överklagat beslutet ellerdomen när nöjdförklaringen avges, skall hans överklagande i fråga om avvisningeller utvisning anses återkallat genom nöjdförklaringen. Om utlänningen ansöktom uppehållstillslånd, arbetstillstånd, resedokument, flyktingförklaring ellerfrämlingspass skall ansökningen anses återkallad genom nöjdförklaringen. 12§motsvarar 70 § första stycket UtlL och hänvisningen i 70 § fjärde stycketförsta meningen till delta lagrum. 13§motsvarar 70§ andra stycket UllL och hänvisningen i 70§ fjärde stycket andrameningen till detta lagrum. Den nya bestämmelsen skiljer sig i några avseendenfrån 70 § andra stycket UtlL. Länsrätten och kammarrätten har tagits bort uruppräkningen av vilka domstolar och myndigheter som nöjdförklaring kan avgeslill. Ändringen är föranledd av alt bestämmelserna om utvisning på grund avasocialitet enligt förslaget skall upphävas. Även regeln om att länsstyrelserkan la emot sådan förklaring har utgått i den nya paragrafen. Skälet till dellahar jag utvecklat i specialmoliveringen till 6 kap. 12§. Bestämmelseni 70§ fjärde stycket andra meningen UllL om alt nöjdförklaring kan avges infören allmän underrätt har inte tagits med i den nya bestämmelsen eftersom detinte längre torde förekomma all så sker inför annan domstol än den som haravgjort målet. /4,fI andra meningen har ett tillägg gjorts i förhållande lill 70§ tredje stycketUtlL. Om en ansökan om uppehålls- eller arbetstillstånd, resedokument,flyktingförklaring eller främlingspass är föremål för prövning då den avvisadeeller utvisade återkallar sitt överklagande av avvisnings- ellerutvisningsbeslutel genom nöjdförklaring skall även dessa ansökningar ansesåterkallade. Syftet med tillägget är all göra det lättare för myndigheternaatt avsluta sådana ärenden. Upphävandeav avvisnings- och utvisningsbeslut i vissa fall Omstatens invandrarverk efler omprövning eller på grund av ny ansökan beviljar enutlänning uppehållstillstånd, får verket upphäva ett beslut omavvisning eller utvisning. Meddelar invandrarverket ett tidsbegränsatuppehållstillstånd utan att upphäva beslutet om avvisning eller utvisning, fårdetta inte verkställas medan tillståndet gäller. 1.upphäva en domstols dom eller beslut om utvisning, 192 2. upphäva regeringens beslut omutvisning enligt 4 kap. 11 §, eller Prop. 3. meddela uppehållstillstånd förden som har utvisats genom en sådan dom eller ett sådant beslut. har också enligt nu gällande lagstiftning möjlighetatt upphäva tidigare meddelade beslut, 72 § första och andra styckena UtlL.Detta gäller även om det är regeringen som har fattat det tidigare beslutet.Undantag gäller dock för beslut som regeringen har fattat i fråga omterrorister eller annars på grund av fara för rikets säkerhet. Det måsteemeflertid understrykas att det inte får komma i fråga att verket upphäver ettav regeringen fatlat beslut på grund av att verket gör en annan bedömning av deomständigheter som förelåg i det av regeringen avgjorda ärendet. För att ett upphävandeskall ske måste beslutet kunna grundas på omständigheter, som inte har varitföremål för regeringens prövning (jfr. 2 kap 5 § tredje stycket). Invandrarverkethar möjlighet att meddela ett tidsbegränsat uppehållstillstånd utan attupphäva avlägsnandebeslulet.