prop · GC03136 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag sersåledes inget som hindrar atl en mäklare även driver annan verksamhet än mäklarverksamhet,och detta gäller oavsett om mäklaren är fysisk eller juridisk person. Enförutsättning är naturligtvis att de olika verksamheterna går att hålla i säroch att mäklarverksamheten drivs enligt de regler som gäller för den. Det ärförsäkringsinspektionens uppgift att i sin allmänna tillsyn bevaka detta.Några lagregler i ämnet bör emellertid inte ställas upp. 3.4 tillsyn m. m. Mitt förslag: tillsyn ingår att pröva mäklarna vid registreringenoch därefter fortlöpande tillse atl mäklarna följer bestämmelserna i mäklarlagen.Mäklarna åläggs en skyldighet att lämna upplysningar om verksamheten tillinspektionen. Upplysningarna får, om inspektionen anser att det behövs,inhämtas genom en undersökning hos mäklaren. Mäklarna skall med årligaavgifter bekosta inspektionens verksamhet. Kommitténs förslag:Överensstämmer med mitt förslag. Kommittén har dock inte föreslagit någraregler om inspektionens möjligheter att inhämta upplysningar från mäklarna. Remissinstanserna:Ingen remissinstans invänder mot försäkringsinspektionens tillsynsroll ellermot finansieringen av tillsynsverksamheten. Skälen för mitt förslag:Enligt 19 kap. I § FRL skall försäkringsinspektionen verka för en sundutveckling av försäkringsväsendet. Mot denna bakgrund bör inspektionen när detgäller försäkringsmäklarna ha till uppgift dels att fullgöra de konkretatillsynsuppgifterna enligt mäklarlagen, dels att utöva en allmän tillsyn övermäklarnas verksamhet så atl FRL:s intentioner uppfylls. Med de.konkretatillsynsuppgifterna avser jag främst prövningen av att de som ansöker omregistrering uppfyller lagens krav och av att de registrerade mäklarna fullgörsina uppgifter enligt lagen. I den allmänna tillsynsrollen bör ligga attinspektionen på samma sätt som när det gäller försäkringsbolagen skallfölja mäklarnas verksamhet för att bedöma om deras handlande står iöverensstämmelse med god sed vid anskaffningen av försäkringar. Jag återkommernedan till vilka befogenheter inspektionen bör ha för att kunna ingripa mot enmäklare som inte längre uppfyller lagens krav. Försäkringsmäklarna börenligt min mening åläggas en formell skyldighet att på begäran fråninspektionen lämna de upplysningar som inspektionen behöver. Lagrådet har föreslagitalt upplysningarna också skall kunna inhämtas genom en undersökning hosmäklaren. Jag har ingen invändning mot lagrådets förslag. Jag förutsätter atlupplysningarna skall kunna inhämtas på ett smidigt sätt. Ytterst bör dockinspektionen kunna återkalla registreringen för dem som inte lämnar begärdaupplysningar eller som inte lämnar tillträde för en undersökning. Vidare börförsäkringsmäklarna på samma sätt som gäller för försäkringsbolagen medårliga avgifter bekosta inspektionens verksamhet med tillsynen. Enligt lagrådetbör avgifterna bestämmas så att de även täcker inspektionens kostnader för ovannämnda undersökningar. Jag har ingen erinran mot denna ordning. Del bör vararegeringens uppgift atl bestämma avgifternas storlek. Som framgår av 17 § ilagförslaget anser jag att försäkringsinspektionens beslut enligt lagen skallkunna överklagas till kammarrätten. Det skulle kunna ifrågasättas om man intevid fastställande av de årliga avgifterna också skulle ta hänsyn till dekostnader som kan uppstå för det allmänna genom sådana överklaganden.Emellertid torde man kunna utgå från att det kommer alt bli fråga om ett mycketlitet antal mål och att kostnaderna därför knappast kommer all bli märkbara.Jag lägger därför inte fram något sådant förslag. 3.5 Revisorer hos en mäklare Mitt förslag:Försäkringsinspektionen får utse en revisor att med övriga revisorer delta irevisionen hos de mäklare som enligt lag skall utse revisor. Mäklaren skallbetala revisorns arvode. Kommitténs förslag: Allamäklare skall ha en eller flera revisorer förordnade avförsäkringsinspektionen, om det inte med hänsyn till rörelsens ringa omfattningeller av något annal skäl anses onödigt. Om verksamheten bedrivs i form av enjuridisk person skall minst en av de revisorer som utses inom företaget varaauktoriserad. Remissinstanserna: Deremissinstanser som yttrat sig i denna del har främst uppehållit sig kringkommitténs förslag att vissa revisorer skall vara auktoriserade. Skälen för mitt förslag:Kommittén har i sitt förslag utgått från de bestämmelser som enligt FRL gälleri ett försäkringsbolag. I en försäkringsrörelse finns ett behov av fortlöpandeinsyn från en utifrån förordnad revisor. Revisorn skall bl. a. övervaka attbolagets förmögenhet förvaltas på ett korrekt sätt, att pantsättningskraven ochandra säkerhetskrav är uppfyllda osv. Några motsvarande regler kommer inte attfinnas beträffande den verksamhet som en försäkringsmäklare förutsätts driva.Något krav på att en eller flera revisorer alltid skall förordnas hos den somdriver försäkringsmäklarverksamhet bör därför inte uppställas. Försäkringsinspektionenbör emellertid ändå ha möjlighet att vid behov förordna revisor hos enförsäkringsmäklare. I det till lagrådet remitterade lagförslaget föreslogs attinspektionen skulle förordna en eller flera revisorer att följa verksamhetenhos en mäklare. Enligt lagrådet bör denna möjlighet begränsas till att omfattaendast de mäklare som enligt lag skall utse revisor. Revisorns uppdrag börenligt lagrådet vara atl med övriga revisorer delta i revisionen hos mäklaren.Jag har ingen erinran mot lagrådets förslag. För de av försäkringsinspektionenutsedda revisorerna skall inspektionen bestämma arvodet. Inte heller bör kommitténsförslag atl en av ett mäklarföretags revisorer skall vara auktoriseradgenomföras. De krav som ställs upp beträffande revisorns kompelens i gällandelagstiftning för respektive bolagsform är enligt min mening tillräckliga; någonanledning att ställa upp speciella krav för mäklarbolag finns inte. 3.6 Särskilda regler som skall iakttas i mäklarverksamheten3.6.1 Behandlingen avtillgångar som tillhör någon annan Mitt förslag:Pengar och andra tillgångar som en mäklare får hand om för någon annans räkningskall han hålla skilda från andra tillgångar och utan dröjsmål vidarebefordra tillmottagaren. Kommitténs förslag: Enförsäkringsmäklare skall endast i undantagsfall och efter särskilt medgivandefrån försäkringsinspektionen ha rätt att ta emot och skadeersättningarför vidarebefordran till försäkringsgivare respektive uppdragsgivare. Remissinstanserna:Remissinstanserna är splittrade i denna fråga. , NO ochSvenska biträder kommitténs förslag. , och SvenskaFörsäkringsmäklares och avstyrker däremot attfrågan lagregleras. Skälen för mitt förslag:De skäl som i första hand anförts för ett principiellt förbud för mäklarna attförmedla betalningar är dels att det kan uppstå svårigheter att bestämma detekonomiska och försäkringsrättsliga ansvaret vid fördröjd eller bristandepremieinbetalning, dels alt den ränteavkastning som mäklaren kan tillgodogörasig rätteligen borde komma försäkringsbolaget tillgodo. Vid den hearing somhållils under beredningsarbetet i regeringskanslietframhölls det också atl ett försäkringsbolag även om det är klart att bolagetinte har något rättsligt ansvar kan komma att utsättas för en stark press attändå utge ersättning om en mäklare t. ex. inte vidarebefordrat en premiesom betalats till honom eller har förskingrat en skadeersättning. Lagstiftaren har enligtmin mening inte någon anledning att ingripa i det ekonomiska förhållandetmellan försäkringsbolagen och mäklarna; det får antas att båda dessa parter harförmåga att själva ta tillvara sina intressen. Frågan måste i stället ses medutgångspunkt i uppdragsgivarens förhållanr den. Från den utgångspunktenmenar jag att det finns starka skäl för att den uppdragsgivare som vill att enviss betalning skall gå genom mäklaren också skall kunna ordna sinaförhållanden på det sättet. Å andra sidan måste del vara tämligen sällsynt atten uppdragsgivare har något mera påtagligt intresse av ett sådant arrangemang,som onekligen kan innebära vissa risker för honom; i fråga om skadeersättningarlöper han risken för ränteförlust eller i värsta fall förskingring, och i frågapremier löper han i första hand risken att premien inte är betald när ettförsäkringsfall inträffar. Emellertid finns det ettstarkt skyddsbehov bara när det är fråga om konsumenter, och för deras delmåste man utgå från att den ansvarsförsäkring som mäklaren skall ha täckeralla förluster som rimligen kan uppkomma. Jag menar därför att parternasintresse av att kunna ordna sina förhållanden efter eget gottfinnande bör vägaöver och att något förbud mot atl låta betalningar gå över mäklaren alltså intebör införas. Jag förutsätter emellertid att försäkringsinspektionen följerutvecklingen på detta område och bl.a. bevakar all mäklarna inte genomutformningen av fullinaktsformulär eller på annat sätt förmår sinauppdragsgivare att godta sådana arrangemang där det inte ligger iuppdragsgivarens intresse. Skulle del visa sig att utvecklingen går i olämpligabanor, får frågan om ett förbud Övervägas på nytt. Redan nu bör detemellertid införas en skyldighet för mäklaren att hålla sådana medel avskildafrån andra tillgångar och att utan dröjsmål vidarebefordra medlen tillmottagaren. 3.6.2 Skyldighet att upplysa uppdragsgivaren om storleken aversättning från försäkringsgivaren Mitt förslag:Försäkringsmäklaren skall vara skyldig att på begäran av uppdragsgivarenupplysa denne om vilken ersättning mäklaren får från försäkringsgivaren. Kommitténs förslag:Försäkringsmäklaren skall vara skyldig att självmant upplysa uppdragsgivarenom försäkringsbolagens provisionssatser, om dessa skiljer sig åt i någon störreutsträckning. Remissinstanserna: tillstyrker kommitténs förslag. Övrigaremissinstanser har inte särskilt berört frågan. Skälen för mitt förslag:Enligt kommitlén bör det som ett utflöde av kravet på god försäkringssed gällaatt mäklaren är skyldig att vid upphandlingsförfarandet informera sinauppdragsgivare om försäkringsbolagens provisionssatser, om dessa skiljer sig åti någon större utsträckning. För egen del villjag inte förorda någon sådanallmän upplysningsplikt. Jag tror t. ex. inte att den skulle vara någotverksamt hinder för en mäklare som avsiktligt föreslår sin uppdragsgivare enoförmånlig lösning för alt själv få högre provision. Däremot menar jag att detbör införas en skyldighet för mäklaren att på begäran upplysa uppdragsgivarenom vilken provision eller annan ersättning som mäklaren kan påräkna vid olikaförsäkringsalternativ. Skälet för detta är att uppdragsgivaren då har lättareatt få i gång en diskussion om priset för mäklarens tjänster. Eftersom jag inteföreslår något sådant förbud mot returprovisioner som kommittén förordat (senedan) kan en uppdragsgivare, som får veta vilken provision mäklaren kan räkna med,ställa som krav för anlitandet av mäklaren att han själv får en del av mäklarensprovision. På så sätt kan en ökad konkurrens och effektivitet på mäklarmarknadenfrämjas. 3.6.3Mäklarens ansvar för informationen enligt konsumentförsäkringslagen Mitt förslag: Omuppdragsgivaren är konsument, skall försäkringsmäklaren se till attuppdragsgivaren får den information som försäkringsbolaget enligt konsumentförsäkringslagenär skyldigt att lämna i samband med att en försäkring tecknas. Kommitténsförslag: Överensstämmer i sak med milt förslag. har framhållit att lagstiftningen måste utformas såatt den ger garantier för att försäkringstagaren får den information hanenligt konsumentförsäkringslagen har rätt till. Skälen för mitt förslag:Enligt konsumentförsäkringslagen är försäkringsbolaget skyldigt att informeraförsäkringstagaren om åtskilliga förhållanden i samband med att en föirsäkringtecknas (se 5 § och 6 § första stycket den lagen). Försäkringsrätlskommilténsarbete kan väntas leda till att liknande regler kommer att gälla också påpersonförsäkringens och företagsförsäkringens områden. Det är viktigt attinförandet av en mäklare mellan försäkringsbolaget och kunden inte leder tillatt informationen försämras. Därför bör mäklaren åläggas ett ansvar för attförsäkringstagaren får den information som försäkringsbolaget enligt lag ärskyldigt att ge honom. Mäklaren kan antingen själv lämna informationen tillförsäkringstagaren eller se till att försäkringsbolaget lämnar den. Mäklarenfår i princip samma ansvar för att informationsskyldigheten fullgörs som försäkringsbolaget.På samma sätt som i konsumentförsäkringslagen bör bestämmelsen i mäklarlagenvara av näringsrättslig natur. Jag återkommer till ämnet i specialmotiveringen. Mitt förslag:Försäkringsmäklaren skall utföra sill uppdrag omsorgsfullt och med iakttagandeav god försäkringsmäklarsed. Han skall, i den omfattning som omständigheternakräver det, klarlägga uppdragsgivarens behov av försäkring och föreslå lämpligalösningar. Kommitténsförslag: Kommittén har utöver vad som inryms i mitt förslag föreslagit attförsäkringsmäklaren skall åläggas atl lämna vissa uppgifter till en tilltänktförsäkringsgivare saml atl försäkringsmäklaren vid inträffat skadefall skallvara skyldig att biträda vid skaderegleringen. Remissinstanserna: Fleraremissinstanser har reagerat mot att försäkringsmäklaren skall ha en i lagreglerad skyldighet att förse försäkringsgivarna med material och mot attmäklaren skall var skyldig att biträda vid skaderegleringen. Skälen för mitt förslag:Ett av de grundläggande skälen för att försäkringsmäklarnas verksamhet börregleras i lag är hänsynen till konsumenterna. Det torde visserligen inte varasärskilt vanligt atl privatpersoner vänder sig till mäklare medsina försäkringsfrågor, men man kan räkna med att mäklarverksamheten kommer attfå en ökad utbredning också på det området . Det är därför naturligtatt i lagen ta in vissa allmänna regler om försäkringsmäklarens åligganden gentemotsin uppdragsgivare. Däremot bör man enligt min mening inte ställa upp någradetaljerade föreskrifter om vad mäklaren skall göra i olika skeden av sitt mellanhavandemed uppdragsgivaren, dels därför att omständigheterna kan skifta starkt frånfall lill fall, dels därför att sådana föreskrifter skulle kunna bindautvecklingen av mäklartjänsten på ett olämpligt sätt. Vad som bör framgå avlagen är mäklarens grundläggande skyldighet att utföra sitt uppdrag med omsorgoch med iakttagande av god försäkringsmäklarsed. Härjämte bör det frånkonsumentskyddssynpunkt mest väsentliga i uppdraget nämligen att klarläggauppdragsgivarens behov av försäkring och att föreslå ett lämplig sätt alttillgodose detta behov nämnas. Genom att bestämmelserna (13 § i lagförslaget)föreslås bli tvingande till förmån för konsumenter, bildar de en gmnd förskadeståndsanspråk mot mäklaren om han inte lägger ned tillräcklig omsorg påuppdraget. Kommittén har föreslagitatt det i mäklarens uppgift skall ingå en skyldighet att, utan någon rätt tillytterligare ersättning, biträda uppdragsgivaren vid ett inträffat skadefall.Så sker enligt uppgift i åtskilliga fall. Även om sådant biträde avmäklaren naturligtvis kan vara av värde för uppdragsgivaren, villjag emellertidinte föreslå någon lagregel av delta innehåll. Förhållandena kan i hög gradskifta i olika typer av uppdrag, beroende på vem uppdragsgivaren är och påarten av försäkring, och som jagnyss framhöll bör man inte binda utvecklingen av mäklartjänsten genomdetaljerade föreskrifter om vad mäklaren skall göra i olika skeden av sitt mellanhavandemed uppdragsgivaren. Hurmäklaren skall förhålla sig gentemot försäkringsgivarna behöver inte regleras ilagen ulan kan lämnas lill avtal mellan parterna. I praktiken kommer mäklarensskyldigheter gentemot uppdragsgivaren oftast att leda till att han uppträder påett sätt som tillgodoser också försäkringsbolagels intressen. Exempelvis fårdet anses ingå i mäklarens skyldigheter att i viss utsträckning kontrollerariktigheten av sådana uppgifter från uppdragsgivaren som mäklarenvidarebefordrar till försäkringsgivaren något som är till fördel för bådaparter i försäkringsavtalet. Mitt förslag: Omförsäkringsmäklaren åsidosätter sina skyldigheter, skall han ersätta den skadasom därigenom drabbar hans uppdragsgivare eller någon som härleder sin rättfrån uppdragsgivaren eller som drabbar försäkringsgivaren. Kommitténsförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Kommitlén föreslårdärutöver en regel om att mäklarens skadeståndsskyldighet kan sättas ned ellerhelt bortfalla om det är skäligt. Remissinstanserna:De flesta remissinstanser godtar kommitténs förslag. invänder mot den av kommittén föreslagnajämkningsregeln. Skälenför mitt förslag: En försäkringsmäklare som åsidosätter sina skyldigheter vidutförande av uppdraget bör givetvis bli skadeståndsskyldig om han handlar uppsåtligeneller av oaktsamhet och uppdragsgivaren eller någon annan tillfogas skada.Eftersom det inte är självklart att allmänna skadeslåndsrättsliga reglerskulle medföra elt ansvar för mäklaren för ren förmögenhetsskada som drabbarnågon annan än uppdragsgsgiva-ren, bör en uttrycklig skadeståndsregel tas inlagen. Omuppdragsgivaren har vänt sig till ett registrerat mäklarföretag med sittuppdrag, är det naturiigtvis i första hand företaget som sådant som blir skadeståndsskyldigl,inte den enskilde mäklare som har utfört uppdraget. Detta gäller även om uppdragsgivarenhar tagit kontakt med en viss mäklare på företaget, förutsatt att mäklaren harutfört uppdraget i sin tjänst (jfr 3 kap. I § och 4 kap. I § skadeståndslagen). Av allmännaskadeståndsrättsliga principer följer att ett skadestånd kan jämkas t.ex. vid medvållandefrån den skadelidandes sida eller när skadeståndsskyldigheten skulle blioskäligt betungande. Kommittén synes också främst ha åsyftat att ge uttryck fördenna princip genom sin jämkningsregel. En regel som bara ger uttryck för vadsom ändå allmänt anses gälla kan emellertid skapa oklarhet om omfattningen avmäklarens skadeståndskyldighet, och någon utvidgad möjlighet till jämkning börenligt min mening inte införas för mäklarna, särskilt med tanke på att deras skadeståndsskyl- dighet enligt förslagetskall läckas av en ansvarsförsäkring. Jag förslår därför att någonjämkningsbestämmelse inte tas in i lagen. Mitt förslag:Något förbud mot returprovision bör inte uppställas. Kommitténsförslag: Utom i ett undantagsfall skall returprovision anses vara oförenligtmed god försäkringssed inom försäkringsmäklarverksam-heten. Remissinstanserna: Deremissinstanser som uttalat sig beträffande returprovisioner ställer sigtveksamma till kommitténs förslag. ifrågasätter ominte förbudet kan anses stå i strid med konkurrensbegränsningsbestämmelserna.NO anser att det förbud som anses gälla bör avskaffas. Skälen för mitt förslag:Med returprovision menas att t. ex. en mäklare låter kunden eller någonföreträdare för honom få en del av den provision som mäklaren får frånförsäkringsbolaget. Enligt del förbud motreturprovision som anses gälla inom försäljningsverksamheten är enförsäkringsgivare och hans ombud förhindrade att utge provision till enförsäkringstagare eller någon företrädare för honom. Returprovisionen haransetts strida mot god försäkringssed. Kommittén har föreslagit attreturprovision skall tillåtas bara i de fall där mäklaren först arbetar motarvode och sedan erbjuds provision av försäkringsgivaren. Mäklaren skulle dåvara skyldig att överlämna den erhållna provisionen till uppdragsgivaren. Somskäl för detta undantag har kommittén anfört att mäklaren i annat fall skullekunna betinga sig dubbel ersättning för sitt uppdrag. NO har i denna delredogjort för de förhållanden som tidigare rådde inom reklambranschen, där detinom denna bransch gällande förbudet mot returprovision avskaffades genom NO:singripande. NO har sagt sig inte kunna förstå kommitténs resonemang alt ettavskaffande av förbudet skulle kunna leda till osunda konkurrensförhållanden.NO har hänvisat till de spelregler som statsmakterna lagt fast förkonkurrensförhållandena i övrigt inom det svenska näringslivet, för atl främjaeffektiviteten till konsumentkollektivets nytta. NO har uttalat sig för att denfrihet för parterna att själva komma överens om ersättningsformen som allmäntbör gälla också skall omfatta friheten för en mäklare att ge returprovision. Liksom de flestaremissinstanser som har yttrat sig i frågan harjag svårt att inse hur etttillåtande av returprovisioner skulle kunna leda till osundakonkurrensförhållanden. En annan sak är att det kan ha förekommit attreturprovision använts för bestickning av t. ex. anställda som upphandlar försäkringför sin arbetsgivares räkning. Sådana förfaranden kommer man dock knappast ålgenom ett allmänt förbud mot returprovisioner. Något sådant förbud bör alltsåinte uppställas. 3.9Förmedling av försäkringar från utländska försäkringsbolag som inte harkoncession i Mitt förslag: Enmäklare får förmedla försäkringar från utländska försäkringsbolag som inte harkoncession i . I övrigt skall hans agerande bedömas enligtbestämmelserna i lagen om rätt för utländska försäkringsföretag all drivaförsäkringsrörelse i (LUF). Kommitténsförslag: Förmedling av försäkringar från försäkringsbolag i utlandet som intehar koncession i skall i princip vara förbjudet oavsett vem som harhand om förmedlingen. skall om det finns särskilda skälkunna medge undantag från förbudet. , och tillstyrker kommitténs förslag medan flertaletövriga remissorgan är kritiska till förslaget. Skälenför mitt förslag: Utländska försäkringsföretag kan driva försäkringsrörelse iSverige antingen genom ett svenskt dotterbolag eller genom en generalagent. Omverksamheten drivs genom ett svenskt dotterbolag gäller för delta bolag sammaregler som för svenska försäkringsbolag i allmänhet. Verksamhet som drivs genomgeneralagent regleras i lagen om rätt för utländska försäkringsföretag attdriva försäkringsrörelse i (LUF). Enligt den lagen gäller regler somnära ansluter till eller överensstämmer med föreskrifterna i FRL. skall ha koncession av regeringen, enmotsvarighet till soliditetsprincipen i FRL finns men kraven på avsättningar tillreserver eller dylikt, framför allt inom skadeförsäkring, är lägre än för desvenska försäkringsbolagen. Generalagenten skall övervaka att försäljningen avförsäkringar sker på ett sätt som överensstämmer med god affärssed. Begreppetförsäkringsrörelse finns inte definierat vare sig i FRL eller LUF. Iförarbetena till FRL nämns att det överiämnats åt rättstillämpningen att medledning av allmänt språkbruk och allmän uppfattning avgöra vad som förstås meduttrycket driva försäkringsrörelse. I avvaktan på kommitténs arbete togsbegreppet inte upp till någon närmare behandling i det sammanhanget (se prop.1981/82:180 s. 132; se också prop. 1984/ 85:77 s. 38-39). Svenskamedborgare och svenska företag har, med undantag för trafikförsäkring, rättatt på eget initiativ teckna försäkring i ett utländskt försäkringsföretagutan koncession i . Utgångspunkten har alltså varit att det skall varaden svenske försäkringstagaren som själv har tagit initiativ till kontakten. Såsnart som ett utländskt bolag på något sätt genom egna aktiviteter i Sverigesöker att anskaffa ansökningar om försäkringar för sin räkning, blir frågan omett sådant handlande skall anses ingå som ett led i det utländska bolagetsdrivande av försäkringsrörelse och sålunda erfordra svensk koncession. Somskäl för att förbjuda förmedling av försäkringar från bolag som inte har koncession i bl.a. anfört att koncessionssyste- Prop. 1988/89:136 met,vars yttersta syfte är att skydda försäkringstagarna men också att skapa enviss konkurrensneutralitet mellan svenska och utländska försäkringsföretag,sätts ur spel. Försäkringsmäklarensuppgifter och skyldigheter har beskrivits i det föregående. Han skall bl. a.föreslå lämpliga lösningar på de försäkringsbehov som hans uppdragsgivare har.Att inskränka mäklarens möjligheter så att han bara får föreslå lösningar somerbjuds av försäkringsföretag med koncession i kan enligt min meninginte vara rimligt. Han måste kunna föreslå den lämpligaste lösning som ståruppdragsgivaren till buds, dvs. även försäkringslösningar som erbjuds avförsäkringsföretag som inte har koncession i .