prop · GC03110 · 1988-12-31 00:00:00 — Inte heller kan kravet pålikformig praxis i ärendena vara ett motiv för att behålla regeringen somöverprövningsinstans. Genomatt handläggningen av vapenfriärendena i första instans sker hosvapenfristyrelsen skapas utrymme för en överprövning av besluten hos ett särskiltorgan under regeringen. 1 valet av lämplig organisationsform för ett sådantorgan anser jag i likhet med FRI att det finns sådana beröringspunkter mellantillståndsfrågorna enligt vapenfrilagstiftningen och frågor om vämpliktigas,civilförsvarspliktigas samt också vapenfria tjänstepliktigastjänstgöringsförhållanden att det framstår som naturligt att samtliga dessaärenden handläggs i andra instans vid en och samma förvaltningsmyndighet.Därmed harjag också avvisat tanken på att låta överprövningen avtillståndsärendena enligt vapenfrilagen göras av domstol. Jagvill också i detta sammanhang vända mig mot uppfattningen hos vissaremissinstanser att ett sammanförande av vapenfrinämnden och värnpliktsnämndensuppgifter hos en myndighet skulle innebära en "mili-tarisering" av vapenfrifrågoma.Värnpliktsnämnden är liksom vapenfrinämnden och nämnden förvapenfriutbildning myndigheter inom försvarsdepartementets verksamhetsområde.Samtliga nämnder är dock civila i den bemärkelsen att de inte hör tillförsvarsmakten. Inte heller finns det några militära tjänster vid någon avmyndigheterna. liksom i vapenfrinämnden uppfyller såväl ordföranden som ersättamaför honom kravet att vara eller ha varit ordinarie domare. är utvalda av regeringen för att tillföra nämnden kunnandeoch erfarenhet från olika samhällssektorer, t. ex. arbetsmarknaden ochundervisningsväsendet, som behovs i avvägningen mellanvärnpliktslagstiftningens krav och den enskildes förhållanden. Antydningar omatt vämpliktsnämnden skulle vara föremål för någon sorts styrning frånmilitärt håll saknar alltså gmnd. Likasåtycker jag att det är en överdrift att hävda att tillståndsfrågorna enligt vapenfrilagen skulle vara så specifika, bl.a. från psykologisk syn punkt, att de inte kan handläggas tillsammans med ärenden inom angrän sande områden. IFRLs förslag benämns den nya myndigheten nämnderna för värn- Prop.1988/89:110 plikts- och vapenfriärenden. Enligt vad som föreslås skall dessanämnder enligt bemyndigande i lag besluta, var och en för sig, i sammaärendetyper som . Deproblem som jag i det föregående har pekat på när det gäller verksamheten vidde minsta myndigheterna gör sig självfallet gällande också för den nuvarandevärnpliktsnämndens del, liksom de kommer att göra det kanske särskilt påtagligtvid en nybildad vapenfrinämnd enligt den modell som FRI förordat. Somjag har framhållit är det angeläget att undvika tillskapandet av alltför småmyndigheter, där det är svårt att åstadkomma en rationell verksamhet och därutvecklingsmöjligheterna för personalen är små. FRIhar med sitt förslag avsett att skapa en gemensam myndighetsram för de bådanämnderna och på så sätt motverka de nackdelar som följer med de små enfrågemyndigheterna. Enligtmin mening skapas en mera ändamålsenlig organisation om samtliga berördaärenden handläggs vid myndigheten som sådan utan att de hänförs formellt tillden ena eller andra nämnden. Deolika ärendetyperna kan kräva medverkan av olika slags expertis ellerintresserepresentation. Sådana krav tillgodoses lämpligast genom administrativaföreskrifter som lägger fast exempelvis att ett större antal ledamöter skalldelta i avgörandet av tillståndsärendena enligt vapenfrilagen än i, övrigaärenden. Inom ramen för sådana bestämmelser är det regeringens sak att tillseatt lämpliga personer förordnas som ledamöter. Flera av remissinstanserna harhaft invändningar mot FRI:s förslag att försvarsdepartementet skall vararepresenterat i nämnden. Jag anser inte heller att det är lämpligt med en sådanrepresentation. Det skulle bl.a. strida mot grunddragen i den nyaverksledningsreformen. Sammanfattningsvisanser jag alltså att de ärenden enligt vapenfrilagen som för närvarandehandläggs hos regeringen i fortsättningen skall handläggas av en nybildadnämndmyndighet. Denna skall också ta över värnpliktsnämndens nuvarandeuppgifter. Dennya myndigheten skall ledas av ordföranden i nämnden. Denne samt ersättarna förhonom eller henne skall vara eller ha varit ordinarie domare. Imyndigheten skall ingå ett kansli som förestås av en chef Det ankommer påregeringen att besluta närmare om myndighetens uppgifter, organisation ocharbetsformer. Medtanke på att myndigheten kommer att handlägga ärenden som rör också andrapersonalkategorier inom totalförsvaret än värnpliktiga och vapenfriatjänstepliktiga anser jag att myndighetens namn bör uttrycka ett vidareverksamhetsfält än vad FRLs namnförslag gör. Jag förordar att den nyamyndigheten benämns totalförsvarets tjänstepliktsnämnd. och sammanträdesfrekvensen liksom behovet av kvalificerade juristersom ordförande och ersättare för denne gör att tjänstepliktsnämnden bör varalokaliserad till . Mittförslag: Reformen bör träda i kraft senast den . Regeringen bördock kunna få besluta om en tidigare tidpunkt. Skälenför mitt förslag: Organisationsförändringar innebär i allmänhet en stark presspå och osäkerhet hos de anställda. Erfarenhetsmässigt är det därför en fördelom sådana förändringar genomförs snabbt. Onödig tidsutdräkt medför också riskför kompetensförluster genom att personal slutar i ovisshet om vad som kommeratt hända. Frågan om de berördamyndigheternas framtid har i detta sammanhang övervägts . Det ärsåledes angeläget att de nya myndigheterna kan börja sin verksamhet så snartsom möjligt. En kommer dock att krävas efter ett riksdagsbeslut för deåtgärder som är förknippade med avvecklingen av de nu verksamma nämnderna ochför förberedelserna av de nya myndigheternas verksamhet. Jag bedömer det dockvara möjligt att vidta de erforderiiga åtgärderna . Reformen bör därförkunna träda i kraft den . Det kan dock visa sig att förändringamalämpligen kan genomföras fortare. Regeringen bör därför bemyndigas att fåbesluta om en tidigare tidpunkt för ikraftträdandet. Denu föreslagna organisationsförändringarna bör medföra lägre kostnaderför verksamheten, främst genom minskat personalbehov. FRI uppskattarbesparingar till ca 2,5 milj. kr. En närmare redovisning och bedömningav besparingarna kan dock göras först när ställning har tagits till de nyamyndigheternas detaljorganisation och därav följande behov av bl.a. lokaler. Kostnaderna för denuvarande myndigheterna finansieras under fjärde huvudtiteln, förvapenfrinämnden och värnpliktsnämnden över förslagsanslaget F20. Vissa nämnderinom det militära försvaret m.m. och för K7. Medelsbehovetför dessa anslag under /90 framgår av regeringens proposition1988/89:80 om verksamhet och anslag för det militära försvaret m.m. /90. Jag beräknar där att kostnaderna för de nuvarandemyndigheternas administration kommer att uppgå till sammanlagt ca 20milj. kr.Jag bedömer att organisationsförändringarna kan göras inom denna kostnadsram. Detankommer på regeringen att, då organisationsförändringarna genomförs, ställaförslagsanslaget K 7. vapenfristyrelsensförfogande samt medge att för de utökade uppgifterna erforderiigt överskridandefår ske. Ett motsvarande belopp bör då innehållas på förslagsanslaget F20.Vissa nämnder inom det militära försvaret. 4Upprättade lagförslag Prop. 1988/89: i lO Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom försvarsdepartementet upprättatsförslag till 1. lagom ändring i lagen(1966:413) om vapenfri tjänst, 2. lagom ändring i värnpliktslagen(1941:967). Deväsentligaste uppgifterna för reglerade ilagen (1966:413) om vapenfri tjänst. I 4 § föreskrivs att nämnden förvapenfriutbildning beslutar om uttagning samt har tillsyn över de vapenfriasutbildning och tjänstgöring. Enligt 6 § bestämmer nämnden när en tjänstepliktigskall tjänstgöra och i 8 § finns regler om att en vapenfri skall följatjänsteföreskrifter som bl.a. nämnden meddelar. 1 9§ anges vissa skyldigheterför en vapenfri i fråga om postförsändelser från nämnden. 1 20 § finns reglerom att den vapenfrie kan begära omprövning av en tillrättavisning hos nämndenför vapenfriutbildning. I samtliga dessa fall skall, som framgår av vad jaganfört tidigare, den nya myndigheten, vapenfristyrelsen ta över ansvaret. I denämnda paragraferna bör därför ut motvapenfristyrelsen. Vissaövriga uppgifter för , bl.a. anståndsfrågor,regleras i kungörelsen (1966:414) med vissa bestämmelser om vapenfriatjänstepliktiga. Det får ankomma på regeringen att göra de förändringar sombehövs i nämnda författning. 11013§§ lagen om vapenfri tjänst regleras prövningen av tillståndsärendena m. m.1 10 § finns föreskrifter om att ansökan om vapenfri tjänst prövas avvapenfrinämnden och om nämndens sammansättning. 11 och 12 §§ innehållerbesluts- och omröstningsregler samt jävsregler. 1 13 § finns vissa regler om återkallelseav tillstånd till vapenfri tjänst. Enligtvad som anförts tidigare föreslås att vapenfristyrelsen skall besluta omtillstånd till vapenfri tjänst. Det saknas anledning att i lag närmare regleraprövningsförfarandet. 1 10 § räcker det att ange att vapenfristyrelsen prövaransökan om vapenfri tjänst. Besluts- och omröstningsreglerna samt jävsreglernai 11 och 12 §§ kan upphävas. Motsvarande bestämmelser med giltighet förförfarandet finns numera i förvaltningslagen (1986:223). Det får ankomma påregeringen att i instruktionen för vapenfristyrelsen närmare angebeslutsformerna för vapenfristyrelsen i dessa tillståndsärenden. I 13§ skallanges att vapenfristyrelsen också beslutar om återkallelse av tillstånd tillvapenfri tjänst. I 22§ lagen om vapenfri tjänst finns vissa regler för hur man överklagar. Beslut av uttagning överklagas enligt nuvarande bestämmelser hos värnpliktsnämnden vars beslut inte får över klagas. Beslut av vapenfrinämnden överklagas hos regeringen. Enligt vad som anförts tidigare (avsnitt 3) skall den föreslagna nämnden, totalförsva rets tjänstepliktsnämnd, vara andra och sista instans för vapenfristyrelsens beslut om uttagning och tillstånd. Även vissa andra beslut av vapenfristy- 15 relsen om detjänstepliktigas tjänstgöring såsom frågor om tjänstledighet Prop.1988/89:110 och tillgodoräknande av tjänstgöringstid bör kunna överklagas tillden nya nämnden. Nya regler om detta bör föras in i 22 §. Denföreslagna reformen kräver vissa övergångsbestämmelser. Beslut som fattats lagens ikrafträdande bör sedan lagen trätti kraft kunna överklagas till totalförsvarets tjänstepliktsnämnd. En regel omdetta bör föras in i övergångsbestämmelserna till lagen. De ärenden som kanfinnas kvar hos värnpliktsnämnden bör föras över till totalförsvaretstjänstepliktsnämnd. Det får ankomma på regeringen att närmare reglera detta. Mankan räkna med att ledamöter och viss personal vid vapenfrinämnden efteromorganisationen kommer att tjänstgöra vid totalförsvarets tjänstepliktsnämnd.Om överprövningen av vapenfrinämndens beslut sker hos tjänstepliktsnämnden,skulle detta ofta kunna föranleda jävssituationer. Jagförordar därför att regeringen övergångsvis fortsätter att handlägga överklagandenafrån vapenfrinämnden. En regel om detta bör föras in i övergångsbestämmelsema. I30 § värnpliktslagen (1941:967) finns bestämmelser om vämplikts-nämndenssammansättning och beslutförhet samt om jäv. Som anförts tidigare skallvärnpliktsnämndens uppgifter övertas av totalförsvarets tjänstepliktsnämnd. Förden nya nämnden skall i stort sett gälla samma regler som för värnpliktsnämndenmed de förändringar som nämnts tidigare. Dessa nya regler bör dock inte halagform, utan det bör ankomma på regeringen att i nämndens instmktion närmarereglera detta i den mån det inte följer av förvaltningslagen. 30 § värnpliktslagenkan därför upphävas. 1lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut anges i 2 §första stycket vissa undantag. a. föreskrivs att lagen inte gäller beslut aven sådan nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande skallvara eller har varit ordinarie domare. I samma paragraf anges i andra stycketockså att lagen inte gäller beslut om värnpliktigas och reservpersonalsinkallelse eller tjänstgöring inom försvarsmakten och inte heller beslut enligtlagen (1966:413) om vapenfri tjänst. Eftersom dessa undantag täcker de beslutsom i sista instans skall falla på totalförsvarets tjänstepliktsnämnd,exempelvis tillstånd till vapenfri tjänst, uttagning och anstånd m. m. såbehöver inte heller av detta skäl nämndens sammansättning regleras i lag. 129 § värnpliktslagen finns bestämmelser om att vissa värnpliktsärenden fåröverklagas till vämpliktsnämnden. 29 § bör ändras så att dessa beslutöverklagas till totalförsvarets tjänstepliktsnämnd. Någon särskild övergångsbestämmelsetill den nu föreslagna lagändringen behövs inte. 1988/89: no Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta förslagen till 1. lagom ändring i lagen(1966:413) om vapenfri tjänst, 2. lagom ändring i vämpliktslagen(1941:967). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. FRI:s sammanfattning av utredningen . 1988/89: i lO Bilaga 1 Styrandeför att i denna utredning finna en lämpligare beslutsprocess och organisationsform ,har varit ett högt ställt krav på rättsäkerhet och trovärdighet vid prövningav vapenfriärenden. Merkonkret har förutsättningarna angivits i dels europeiska konventionen om demänskliga rättigheterna och rekommendationer rörande prövning avvapenfriärenden, dels regeringens strävan att till myndighetsnivå delegerasådana ärenden som inte erfordrar en politisk styrning. FRIföreslår därför att regeringens beslutsfattande i överklagade vapenfriärendendelegeras till en nämnd, vapenfrinämnden, som därmed omvandlas från att havarit första instans till att bli andra instans. Ansvarför handläggning och beslut i första instans föreslås läggas på en ny myndigheti Karistad, vapenfristyrelsen (VfriS). Denna myndighet övertar verksamheten fråndels den nuvarande vapenfrinämnden med dess kansli i , dels nämndenför vapenfriutbildning. Myndighetens verksamhet föreslås ledas av en styrelseoch en verkschef 1 myndigheten ingår dessutom 32 tjänster. Besluti första instans i vapenfriärenden föreslås fattas av vapenfristyrelsen ochdär av chefen för prövningsenheten. Beslut fattas efter föredragning och på gmndvalav en utredning om den enskildes situation. Utredningar utföres av ickeanställda utredare som förordnas för de enskilda fallen. Verksamhetenförutsätter att antalet utredare är ungefär detsamma som , dvs. drygt 100 s.k.frilansutredare. Vidareföreslås att den nya andra instansen, vapenfrinämnden, samordnas medvärnpliktsnämnden och ingår i en ny myndighet, nämnderna för värnplikts- och vapenfriärenden (NVV).I myndigheten ingår dessutom ett kanslibestående av en chef och ytterligare nio tjänster. föreslås bemyndigas enligt lag att besluta, var och en försig, i samma ärendetyper som . Nämndernassammansättning förutsätts bibehållas i princip som i dagens nämnder.Ordföranden i nämnderna, om denne är gemensam eller i annat fall en avordförandena, bör utses att tillika vara myndighetens chef i samverkanmed kanslichefen svarar för ledning av myndighetens övriga verksamhet som inteär att hänföra till nämndernas beslutanderätt. Somen följd av förslaget upphör de tre nuvarande myndi,gheterna, nämligenvapenfrinämnden och värnpliktsnämnden med respektive kansliorganisationer . Sammanlagt föreslås att ytterligare elvatjänster tillförs som'en minskning av antalet i främstStockholm kan ske med totalt 24 tjänster. Närden nya organisationen är intagen beräknas en besparing för statsverket påtotalt cirka 25 miljoner . Sammanställning av remissyttrandena Prop- 1988/89: i lO Bilaga 2 1 Allmänna synpunkter Överbefälhavarenbiträder i allt väsentligt de av utredningen föreslagna förändringarna ochunderstryker vikten av att vapenfriansökningarna handläggs så snabbt sommöjligt även under kriser och krig. Värnpliktsverketbiträder i allt väsentligt utredningens förslag. Vapenfrinämndenställer sig i allt väsentligt postiv till vad utredningen föreslår ochframhåller att vapenfrifrågan är av stort allmänintresse. Nämndenför vapenfriutbildning är i stort sett positiv till vad utredningen föreslåroch lämnar förslag till utformningen av en förordning med instruktion för dennya vapenfristyrelsen. Överstyrelsenför civil beredskap finner de föreslagna förändringarna motiverade ochkonstaterar att förändringarna inte kommer att påverka förutsättningarna förden samverkan som överstyrelsen har med i frågaom principerna för utnyttjande av vapenfria tjänstepliktiga inom civiltförsvar. delar i allt väsentligt utredningens förslag till organisationoch fördelning av arbetsuppgifter. Luftfartsverkethar inga synpunkter på utredningen. Statensjärnvägar och har i princip inget att erinra mot utredningensförslag. tillstyrker den föreslagna organisationen och inriktningenpå verksamheten. Statskontoretställer sig bakom de värderingar som utredningen gjort och tillstyrker därmedförslaget. Justitieombudsmannenfinner att utredningens förslag förefaller vara ägnade att åstadkomma enrationell och likartad handläggning av ärenden som avser närbesläktade frågor.Utredningens förslag till författningsändringar måste dock bli föremål för enredaktionell detaljgranskning, anser ombudsmannen. har i huvudsak inget att erinra mot de förslag somutredningen lagt fram men påpekar att centralstyrelsen framförtönskemål om en utredning angående ett nytt prövningsförfarande, alternativtett avskaffande av detta. Centralstyrelsen pekar också på att det finns en riskför att de vapenfria ser förslaget som en militärisering av vapenfriorganisationeni och med att vapenfrinämnden slås samman med värnpliktsnämnden.Centralstyrelsen finner dock inte att utredningens förslag med nödvändighetbehöver innebära ett ökat antal totalvägrare men anser att frågan särskilt börbevakas vid en omorganisation. Centralstyrelsenanser vidare att utredningens författningsförslag bör omarbetas, såvälspråkligt som redaktionellt. Sverigesfrikyrkoråd tillstyrker de flesta av utredningens förslag och 19 framhåller att rättssäkerhetenalltid måste vara vägledande i denna typ av Prop. 1988/89: 110 frågor.Rådet påpekar vidare att det är nödvändigt att frågan om Bilaga 2prövningsförfarandet tas upp till debatt. Stockholmskommun har inget att erinra mot utredningens förslag. För att få en tvåstegsprövningav vapenfriärenden under regeringsnivån anser kommunen att det är naturligt attdet sker enligt det förslag som utredningen framlägger. Bollnäskommun stöder förslagen till omorganisation. Kommunen har i sin granskning avutredningens förslag utgått ifrån att det måste vara högt ställda krav pårättssäkerhet och trovärdighet vid prövning av vapenfriärenden. anser att prövningsförfarandet bordeavskaffas och ersättas med ett system där ett intyg om personlig övertygelseräcker för att få vapenfri tjänst. Förbundet menar att om ettprövningsförfarande överhuvudtaget skall förekomma, måste systemet varauppbyggt för att på bästa sätt tillvarata de sökandes rättssäkerhet. har dagens system brister, och om utredningens förslag genomförs blirsystemet än sämre. Sverigescentrala värnpliktsråd och Vapenfria arbetsgruppen anser att det nuvarandeprövningsförfarandet är orättfärdigt och kräver dess omedelbara avskaffande.De båda organisationema anser att utredningens förslag kommer att innebäraytterligare försämringar för de vapenfrisökande och att utredningensmålsättning med högt ställda krav på rättssäkerhet och trovärdighet vidvapenfriprövning sannolikt aldrig kommer att uppnås. Sverigeskristna ungdomsråd är i stort sett positiv till utredningens förslag ochframhåller att rättssäkerheten för den enskilde måste vara vägledande i dennatyp av frågor. Rådet betonar dock att prövningsförfarandet bör avskaffaseftersom det måste anses vara oförenligt med medborgeriiga fri- ochrättigheter. Sverigeskristna socialdemokraters förbund framhåller liksom andra remissinstanser atträttssäkerheten för den vapenfrisökande måste vara vägledande för den nya organisationen.Förbundet tillstyrker utredningens förslag i stort och finner att förslagen pådet hela taget är väl avvägda. Kristnafredsrörelsen ser den föreslagna rationaliseringen generellt som någotpositivt. En snabbare och effektivare handläggning är bra för alla inblandadeparter, menar organisationen. Statstjänstemannaförbundetinstämmer i utredningens förslag. för vapenfriutbildning instämmer i det yttrande som nämnden förvapenfriutbildning beslutat om. 2 Förslag angående andra instans i vapenfrifrågor Prop.1988/89: i lO Bilaga 2 delar utredningens uppfattning att regeringen intelängre skall fatta beslut i vapenfrifrågor eftersom det varken finns behoveller önskemål om politisk styrning av ifrågavarande ärendegrupp.Civilförvaltningen anser också att förslaget överensstämmer väl med förvaltningslagensintentioner om delegering av regeringsärenden. poängterarvidare att den nya andra instansen måste anpassas till den minskandeärendetillströmningen. Civilförvaltningenanser inte att det är lämpligt med en sammanslagning av värnpliktsnämnden ochvapenfrinämnden till en gemensam myndighet. Skillnaden mellan synsättet påvärnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst är så väsentligt att handläggningenav ärendena inte bör förekomma vid en gemensam myndighet. Vapenfrinämndenframhåller att utredningens förslag om att flytta prövningen avvapenfriärenden från regeringen till en domstolsliknande nämnd i praktiken inteär något annat än en anpassning till de förpliktelser som åtagit ratificeringen av . Nämnden ser alltså förändringen somofrånkomlig och tillstyrker att den genomförs. Nämnden ser det också som enfördel att frågorna delegeras från regeringen eftersom de i första hand ärrättsliga och inte politiska till sin karaktär och därför lämpar sig bättre förprövning i ett domstolsliknande organ. En annan fördel är att ettförvaltningsorgan, till skillnad från regeringen, skall motivera sina beslutvilket medför att förutsättningarna för praxisbildning kommer att förbättras. Nämndentillstyrker vidare att nämnderna för värnplikts- och vapenfriärenden får ettgemensamt kansli eftersom detta blir effektivare och ger personalen möjlighet tillmer omväxlande arbetsuppgifter än . Nämnden anser dock, till skillnadfrån utredningen, att varje nämnd bör utgöra en särskild myndighet eftersomvapenfriärendenas speciella karaktär talar för att en sammanslagning till enmyndighet ur psykologisk synvinkel är mindre lämplig. Värnpliktsnämndenbiträder utredningens förslag om delegering av vapenfriärendena frånregeringen och inrättandet av en ny myndighet. Nämnden anser inte att det finnsanledning att hysa några betänkligheter mot att värnplikts- och vapenfriärendenprövas inom samma myndighet eftersom nämnderna kommer att behålla sinsjälvständiga ställning och även fortsättningsvis kommer att ha en sammansättningsom tillgodoser de olika intressen som bör vara representerade i respektivenämnd. Nämnden ansluter sig till utredningens uppfattning beträffande storlekoch organisation av den nya myndighetens kansli. Nämndenför vapenfriutbildning delar utredningens uppfattning om hur värnplikts- ochvapenfriärenden bör prövas i andra instans och framhåller att systemet med tvånämnder bör tillgodose kraven på särskiljande behandling av aktuellaintressegrupper. Nämnden understryker betydelsen av att nämndernassammansättning blir sådan att den enskildes rättssäkerhet tryggas och anseratt utredningens förslag tillgodoser detta krav. Socialstyrelsenhar inget att erinra mot utredningens förslag beträffande andra instans i värnplikts- och vapenfrifrågor under förutsättning att den enskilde kan tillförsäkras den opartiskhet och rättssäkerhet som står i överensstämmelse med de gmndlagsenliga rättigheterna. Statskontoretär av uppfattningen att utredningens förslag ligger helt i Prop.1988/89:110 linje med att regeringen i allmänhet inte bör vara besvärsinstans.