prop · GC0354 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:54 om ändring av beskattningen av vissa livräntor r988}89:54 Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Beskattningenav livräntor som utbetalats enligt lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring eller anslutande författningar har blivit för hög föruppskattningsvis 24000 livräntemottagare. Ipropositionen föreslås att de lokala skattemyndigheterna ges befogenhet atträtta de felaktiga beskattningarna. I 1988/89. Lag omändring av beskattningen av vissa livräntor 1 § Denna lag gäller i fråga omlivränta som utges enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring ellermotsvarande ersättning som utges enligt annan författning och som har bestämtseller utbetalats av . 2 § Har taxering blivit för hög tillföljd av att den skattskyldige taxerats för sådan del av livräntan somrätteligen är skattefri, får den lokala skattemyndigheten besluta om ändring avtaxeringen. 3 § Ändring av taxeringen skallgöras med ledning av de uppgifter rörande taxeringen som enligt 68 §taxeringslagen (1956:623) har antecknats i skattelängd eller motsvarande ochsjälvdeklarationen, om den finns bevarad. 4 § Den lokala skattemyndighetensbeslut enligt denna lag får överklagas hos länsrätten av den skattskyldige. Dennalag träder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , R. Carisson, , , ,, G. , , , , , Proposition om ändring av beskattningen av vissa livräntor dom från regeringsrätten följer att livränta som avser förfluten tidoch som har betalats ut enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring elleranslutande författningar i många fall har beskattats till högre belopp än somfaktiskt är skattepliktigt. ' () har i en skrivelse tillregeringen lämnat förslag om hur man bör rätta de felaktigabeskattningarna. Förslagethar lämnats efter samråd med och vissa lokalaskattemyndigheter. Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrandeöver det lagförslag som upprättats inom på grundval av riksskattverketsskrivelse. Förslaget bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Lagrådetsyttrande bör fogas till protokollet som bilaga 2. Jag godtar lagrådets förslagtill ändringar i det remitterade förslaget. Lagrådets granskning har också letttill vissa redaktionella ändringar i lagtexten. 2 Överväganden och förslag Mittförslag: De lokala skattemyndigheterna ges genom en särskild lag befogenhet atträtta de taxeringar rörande livränta som blivit felaktiga. Rättelse skall skemed ledning av uppgifterna i skattelängden eller motsvarande och iförekommande fall självdeklarationen. Rättelse får ske endast till denskattskyldiges förmån. RSV:sforslag: Överensstämmer i det väsentliga med mitt. Bakgrundentill mitt förslag: Enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, YFL, utgårunder vissa förutsättningar livränta. Denna lag ersattes fr.o.m. den 1 juli1977 av lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. YFL gäller dockfortfarande i fråga om skada som har inträflfat före den I Prop. 1988/89:54juli 1977. Ävenreglerna om beskattning av personskadelivräntor ändrades genom lagstiftningar1977 (prop. 1976/77:50, SkU 19. rskr. 110, SFS 1977:41-43). Ändringen innebaratt som skattepliktig intäkt skall tas upp endast den del av livräntan somutgör ersättning för förlorad inkomst av skattepliktig natur. Till den dellivräntan avser ersättning för ideell skada, vårdkostnader o. d. skall denvara skattefri. Denya beskattningsreglerna förutsatte således att det var möjligt att fastställahur stor del av en livränta som avser inkomstförlust resp. ändamål som medförskattefrihet. Beträffande livräntor enligt lagen om arbetsskadeförsäkringutgör detta inget problem eftersom dessa skall avse ersättning endast förinkomstförlust. Livräntor enligt YFL däremot kan ofta innefatta ersättning förexempelvis ideell skada. Föruppdelningen av livräntor enligt YFL i en skattepliktig och en skattefri delinfördes en särskild schablonregel för beskattningen, punkt 1 andra stycket iövergångsbestämmelserna till lagen (1977:41) om ändring i kommunalskattelagen(1928:370). Schablonregeln innebär att den skattefria delen av livräntan skallanses svara mot hälften av det till ett beskattningsår hänförligalivräntebeloppet. Skattefrihet medges dock högst för belopp som svarar mothälften av det basbelopp som har fastställts för januari månadbeskattningsåret. Regeln tillämpas års taxering och gäller beträflfandelivräntor som utgår enligt YFL eller vissa författningar som bygger på YFL:sgrunder. Denutbetalning som först görs i anslutning till att ett beslut fattats om attlivränta skall utgå avser i regel även förfluten tid, normalt flera år.Riksförsäkringsverket (), som handlägger ärendena om yrkesskadeförsäkring,har tolkat de nämnda övergångsbestämmelserna på det sättet att som skattefrittav utbetalningar har ansetts högst ett belopp som svarar mot halvabasbeloppet för januari det året även om utbetalningarna avser livränta somhänför sig till . RFV har för taxeringsåren 19771986 lämnatkontrolluppgifter i enlighet med detta. Regeringsrättenhar emellertid i en dom (RÅ 1986 ref 97) klarlagt attövergångsbestämmelserna i stället skall tolkas så att ett retroaktivt utbetaltbelopp skall fördelas på det antal år som beloppet belöper på och att denskattefria delen av livräntan skall beräknas för sig. RFVhar uppskattat att den tidigare tolkningen av beskattningsreglerna lett tillatt den skattepliktiga delen angetts till för högt belopp på ca 24000 kontrolluppgiftersom lämnats för taxeringsåren 1977 1986. Detfelaktiga skatteuttag som skett till följd av de felaktiga kontrolluppgifternahar RSV i sin tur grovt uppskattat till 80 110 milj. kr. inkl. ränta på deåterbetalade beloppen. RSV har i sin skrivelse till regeringen redovisat ochtagit ställning till olika möjligheteratt rätta taxeringarna. Skälenför mitt förslag: Enligt min mening bör man från det allmännas sida se till atträttelse sker för samtliga livräntemottagare som mot den nu redovisadebakgrunden fått en för hög beskattning. Ilagrådsremissen redovisades reglerom möjligheterna att rätta felaktiga taxeringar [rättelse enligt 72 a § taxeringslagen (1956:623), TL, besvär i 4 särskild ordning enligt100 § förstastycket 1 samma lag samt resning enligt Prop. 1988/89:54 bestämmelseni 11 kap. 11 § regeringsformen]. Ettdomstolsförfarande skulle med hänsyn till det stora antal ärenden som det härär fråga om bli tids- och resurskrävande. är frågorna numera av enenkel beskaflfenhet i rättsligt hänseende. Att i någon form belasta domstolarnamed rättelsefrågan bör därför om möjligt undvikas. Ettsnabbare och mera praktiskt rättelseförfarande kommer till stånd omskattemyndigheterna tar hand om hela handläggningen. Slutsatsen i lagrådsremissenblev därför att man genom lag borde öppna möjligheter till ett särskilträttelseförfarande. Lagrådet har i sitt yttrande kommit till samma slutsats. Genomden nämnda föreskriften om särskild besvärsrätt i 100§ TL tillämpas redan nu enordning som innebär en möjlighet till ändring av en taxering fråntaxeringsåret. Vidare finns i 72 a § TL bestämmelser som ger bl. a. lokalskattemyndighet befogenhet att inom en begränsad tid genom ett rättelseförfarandekorrigera felaktiga taxeringar på vissa särskilt angivna grunder. En ny lag omrättelse av de nu aktuella felaktiga taxeringarna skulle i någon mån knyta an tilldessa förfaranden. Den skulle ha ett mycket begränsat tillämpningsområde ochnärmast kunna karaktäriseras som en för speciella fall avsedd utvidgning av desärskilda rättelsemöjligheter som redan finns på skatteområdet. Ilagrådsremissen uttalades att en stor del av de feltaxeringar som en sådan lagskulle ta sikte på i och för sig också skulle kunna angripas med resning.Lagrådet har i anslutning till detta uttalande anfört att den omständighetenatt regeringsrätten har ändrat en taxering emellertid, allmänt sett, inte utgörnågon resnings-grund. Jag delar lagrådets principiella uppfattning i fråga omresningsinstitutets räckvidd. Uttalandet i lagrådsremissen tog närmast siktepå att konstatera att det beträffande taxeringsåren 19771982 inte finns något annaträttsmedel än resning. Att för de speciella fall som det här gäller skapa möjligheterför skattemyndigheterna att rätta till de skattskyldigas fördel är, som ocksålagrådet funnit, inte oförenligt med den nämnda föreskriften i 11 kap. 11 §regeringsformen. Jagdelar alltså RSV:s uppfattning att man bör ge lokal skattemyndighet till uppgiftatt rätta de felaktigheter i fråga om beskattningen av livräntor som harkonstaterats. Detta utesluter inte att den enskilde själv söker rättelse hosdomstol genom att anföra besvär i särskild ordning eller genom att ansöka omresning. RSV har i sin skrivelsevidare redovisat resultatet av ett omfattande arbete som gjorts för att försöka utforma någon typ av schablonregel för att åstadkomma rättelserna på ett enklare sätt än att tillämpa de materiella bestämmelser som annars gäller. Detta kunde vara motiverat för att minska de ganska betydande resurser som måste tas i anspråk vid en till alla delar fullständig genomgång av ärendena. Det har emellertid visat sig att man i så fall måste införa ett tämligen komplicerat regelsystem för att inte riskera att någon enskild blir underkompenserad. Jag ansluter mig därför till RSV:s uppfattning att rättelserna inte bör göras enligt någon av de prövade schablonmetoderna utan enligt normalt till lämpliga regler. Rättelserna bör kunnagöras efter de riktlinjer som RSV efter samråd Prop. 1988/89:54 med RFV hardragit upp. Dessa innebär i huvudsak följande. RFVtar fram rättade kontrolluppgifter med det innehåll som RSV anser erforderligtför att genomföra rättelserna. De nya kontrolluppgifterna sänds därefter uttill de lokala skattemyndigheterna. fall deklarationerna finns bevarade görs rättelser och omräkningar medutgångspunkt i dessa, dvs. på samma sätt som sker när t.ex. en domstol ändraren taxering. Detta förfarande kan i vart fall tillämpas för de senare av deaktuella taxeringsåren. Deklarationer får nämligen enligt gällandegallringsbeslut utgallras först efter taxeringsårets utgång. Finnsdeklarationer bevarade även för tidigare taxeringsår skall rättelse ske medutgångspunkt i dessa. I de fall deklarationerna inte finns bevarade börrättelse ske med ledning av de uppgifter som finns i skattelängden eller, ifråga om taxeringsåren 1977 och 1978,inkomstlängden. En sådan rättelse kommerinte att bli lika exakt som när deklarationen finns eftersom skattelängdeneller motsvarande inte innehåller samtliga deklarationsuppgifter. Av praktiskaskäl måste emellertid ett sådant förfarande accepteras. Rättelsefår göras endast till den skattskyldiges förmån. Vidåterbetalningen av skatt gäller givetvis bestämmelserna i uppbördslagen(1953:272). Denenskilde bör hos länsrätten få överklaga ett beslut om rättelse. Härvid börallmänna förvaltningsregler gälla. Detta innebär bl.a. att ett beslut fåröverklagas från den dag då klaganden fick del av beslutet. Debestämmelser i lag som behövs bör tas in i en särskild lag. Lagen bör medhänsyn till vad lagrådet har anfört benämnas lag om ändring av beskattningen avvissa livräntor. Ienlighet med vad jag nu anfört har inom upprättats förslagtill lagom ändring av beskattningen av vissa livräntor. Jaghemställer att regeringen föreslår att anta förslaget. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. Lagradsremissens lagförslag Prop. Bilaga 1 Förslag till Lag om rättelse av beskattningen av vissa livräntor 1 § Denna lag gäller i fråga omlivränta som utges enligt lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring ellermotsvarande ersättning som utges enligt annan författning och som bestämts aveller utbetalats av 1985. 2 § Har taxering blivit för hög tillföljd av att den skattskyldige taxerats för sådan del av livräntan somrätteligen är skattefri, får den lokala skattemyndigheten besluta om rättelseav taxeringen. 3 § Rättelse av taxeringen skallgöras med ledning av de uppgifter rörande taxeringen som enligt 68 §taxeringslagen (1956:623) har antecknats i skattelängd eller motsvarande ochsjälvdeklarationen om den finns bevarad. 4§Den lokala skattemyndighetens beslut enligt denna lag får överklagas hoslänsrätten av den enskilde. Dennalag träder i kraft . Bilaga2 Utdrag ur protokoll vid sammanträde 1988 10 26. Närvarande: f d.. regeringsrådetBengt , regeringsrådet , justitierådet Staflfan . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrandeöver förslag till lag om rättelse av beskattningen av vissa livräntor. Förslagethar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessor . Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: Syftetmed lagrådsremissens förslag är att göra det möjligt att åstadkomma rättelseav vissa närmare angivna taxeringsbeslut. Möjligheten att åstadkomma rättelsemed stöd av 72 a § taxeringslagen torde vara utesluten till följd av dentidsgräns som finns intagen i femte stycket av den paragrafen. Dessutominnehåller 72 a § taxeringslagen ett krav på att det skall vara fråga om enuppenbar felaktighet. Närdet gäller möjligheten att angripa de ifrågavarande taxeringsbesluten genombesvär i särskild ordning enligt 100 § taxeringslagen bör observeras att dendom av regeringsrätten som åberopas i ärendet inte torde utgöra en sådan nyomständighet som avses i första stycket punkt 7 i det angivna lagrummet. Detkan också starkt ifrågasättas om taxeringsbesluten kan angripas med stöd av 100§första stycket 1, där det talas om att någon har taxerats för inkomst som inteär av skattepliktig natur. Enannan möjlig utväg, om man vill uppnå rättelse, är enligt remissprotokolletatt använda resningsinstitutet. Den omständigheten att regeringsrätten harändrat en taxering utgör emellertid, allmänt sett, inte någon resningsgrund. Detsagda innebär att en ny omprövningsmöjlighet måste tillskapas, om man medsäkerhet vill uppnå det åsyftade resultatet. Den omprövning som det är fråga omkan beskrivas så, att man rättar till verkningarna av en rättstillämpning sominte har varit avsedd och som berör ett stort antal personer. Lagrådet delarden mening som har framförts i remissprotokollet att det inte kan ansesföreligga något grundlagshinder mot att införa en sådan omprövningsmöjlighet. Dennya omprövningsmöjligheten bör, som har föreslagits i lagrådsremissen,regleras i en särskild lag. När det gäller lagtexten anser lagrådet att man istället för "rättelse" genomgående bör använda ordet"ändring".