prop · GC0392 · 1988-12-31 00:00:00 — Inmutningsrätl innebär rätt att, med uteslutande av andra, bedrivaundersökningsarbete i fräga om inmutningsbart inom det inmutade området.Om inmutaren påträffar en utvinningsbar fyndighet har han rätt att få siganvisat ett arbetsområde, s. k. utmål, och där bearbeta fyndigheten. I utmålhar staten rätt till andel med hälften, s. k. kronoandel. Till gruvlagenanslutande regeringsföreskrifter finns i gruvförordningen (1974:344). Minerallagen,som trädde i kraft , omfattar bl. a. olja, gas, stenkol ochuranhaltiga . Lagen bygger på koncessionsprincipen, som innebär attundersökning och bearbetning får utföras endast av den som erhållit tillståndtill delta av staten. Tillstånd meddelas endast den som bedöms lämplig frånallmän synpunkt och tillståndet kan förenas med villkor för att tillgodoseolika allmänna intressen. Till minerallagen anslutande regeringsföreskriflerfinns i förordningen (1974:893) om vissa mineralfyndigheter. Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefen för industridepartementet en kommitté med uppdrag atl göra en översyn av den nuvarande minerallagstiftningen och utarbeta ett förslag till ny lagstiftning. Enligt direktiven (dir. 1983:41) borde det infö ras ett enhetligt system, som förenar inmutningssystemets enkelhet med koncessionssystemets möjligheter lill samhälleligt inflytande. En utgångs punkt för en ny lagstiftning borde vara att tillståndsgivningen och villko ren för tillståndet kan anpassas efter förhållandena i varje särskilt fall. Beträffande undersökningstillstånd borde reglerna bygga på gmvlagens 33 3 1988/89. inmutningssystemför att stimulera prospekteringsverksamheten i landet. 1988/89:92 dettasyfte borde också beaktas prospektörens intresse av att kunna få förhandsbeskedangående rätt till eller i vart fall företrädesrätt till bearbetning avpåträffade fyndigheter. Vid bearbetningskoncessioner borde eftersträvas ellstarkt samhälleligt inflytande, inte bara så alt en ansökan kan avslås utan detborde också finnas möjligheter all återkalla ett tillstånd eller föreskriva nyavillkor när omständigheterna så påkallar. Kommittén, som antog namnet minerallagskommitlén, /(ordföranden , ordförande, (ej 30april 1985, då hovrättslagmannen var ordförande) samt numeraframlidne riksdagsledamoten , riksdagsledamoten ,kommunalrådet , dåvarande departementssekreteraren (t. o. m. ), förbundsordföranden ,direktören , dåvarande direktören (10 april 30november 1985)/, avgav sitt slutbetänkande Nyminerallagstiftning (SOU 1986:53 54). En sammanfattning av belänkandet ochkommitténs lagförslag bör bifogas protokollet i detta ärende som bilagorna Ioch 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstansernaoch en sammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i dettaärende som bilaga 3. Regeringen beslutade att inhämta lagrådets yttrandeöver förslag till minerallag och att inhämta lagrådetsyttrande över förslag till ändringar i lagen om hushållning med naturresurserm. m., lagen om vissa torvfyndigheter, lagen om utländska förvärv av fastegendom m.m.och lagen om kontinentalsockeln. De till lagrådet remitteradelagförslagen bör fogas till protokollet som bilaga 4. Lagrådets yttrande börfogas till protokollet som bilaga 5. Lagrådethar föreslagit en rad ändringar i förslaget till minerallagen, huvudsakligenvad avser lagens disposition. Jag har godtagit lagrådets förslag i dessahänseenden och det förslag lill minerallag jag nu lägger fram är i alltväsentligt utformat i enlighet med lagrådets förslag. Lagrådet har ävenföreslagit ett antal ändringar av saklig natur. Jag återkommer lill detta ispecialmoliveringen till de paragrafer som avses med ändringarna. Utöver dessaändringar har vissa justeringar främst av redaktionell art gjorts i förhållandetill de lagförslag som remitterades till lagrådet. Somen bakgrund till mina förslag presenterar jag i avsnitt 2.1 en redogö relse för mineralpolitiken och minerallagstiftningen. Jag använder i fort sättningen begreppet minerallagsliftningen som en samlande benämning för lagstiftningen på mineralområdet. Däri innefattas alltså vad gäller nuvarande lagstiftning både gruvlagen och minerallagen. Jag använder på motsvarande sätt begreppet gruvrättighet som en samlande benämning på tillstånd att utnyttja enligt denna lagstiftning. Jag presenterar sedan allmän motivering till mitt förslag till ny lagstiftning i avsnitt 2.2 34 (huvuddrag och allmännagrunder) och 2.3 (närmare om huvudfrågorna). 1988/89:92 avsnitt 2.4behandlas minerallagstiftningens samordning med annan lagstiftning och iavsnitt 2.5 slutligen vissa övriga frågor. Frågor av detaljkaraktär tas upp ispecialmotiveringen lill lagförslagen (avsnitt 4). 2.1 Mineralpolitiken och minerallagstiftningen Bakgrundsbeskrivningeninnehåller en översiktlig redovisning av mineralpolitikens mål och medel, avmineralhantering och prospektering i , av den svenskamyndighetsorganisationen på mineralområdet och av den gällandeminerallagstiftningen. Slutligen redovisar jag de skäl som ligger bakomöversynen av nuvarande lagstiftning. 2.1.1Mineralpolitikens mål och medel Gruv-och mineralindustrin i är en samhällsekonomiskt viktig basnäring. Deninhemska mineralutvinningen, som är basen för produktion och expon av viktigainsatsvaror, är viktig från såväl försörjnings- och sysselsättningssynpunkt somindustriell synpunkt. Gruv- och mineralindustrin försörjer industrin medviktiga metaller och . Mineralsek-torn är helt avgörande försysselsättningen i vissa regioner. Landets gruv-och mineralindustri har ävenbetydelse för utvecklingen av gruvutrust-ningsinduslrin. En konkurrenskraftiggruv- och mineralindustri är således av väsentlig betydelse för utvecklingen avsvenskt näringsliv. Ettövergripande mål för näringspolitiken är att skapa förutsättningar förutveckling och förnyelse inom industrin. Som en del av näringspolitiken syftarmineralpolitiken till att ta till vara utvecklingsmöjligheterna inom densvenska mineralråvaruindustrin för att skapa förutsättningar för en godförsörjning av mineralråvaror för den svenska industrin. Utnyttjandet avlandets mineraltillgångar måste ske på ett effektivt sätt som kravetpå en god miljö tillgodoses. Mineralpolitiken samverkar i vissa avseenden medregionalpolitiken, eftersom mineralseklorn har stor betydelse försysselsättningen i vissa regioner och i flera fall i sådana områden där det ärsärskilt svårt all finna alternativ sysselsättning. Statensroll inom mineralpolitiken består till stor del i alt underlätta industrinsegna ansträngningar. I detta syfte finansierar staten bl. a. grundläggandegeologisk kartering, prospektering, forskning och utveckling. Statliggruvverksamhet, myndighetsorganisationen och lagstiftningen inom mineralområdetär andra viktiga medel för att uppnå de mineralpoli-liska målen. Statenbedriver grundläggande geologisk kartering genom geologiskaundersökning (SGU). Staten anslår ca 78 milj. kr. tillatt successivt bygga ut den samlade kunskapen om framför allt landels jord- ochbergarter. Denna baskunskap är i de flesta fall av avgörande betydelse för atlstaten och andra intressenter genom prospektering skall kunna påvisa ochundersöka nya fyndigheter saml kunna utveckla befintliga gruvor. Nämndenför statens gruvegendom (NSG) är huvudman för den statligt 35 Nämndens anslag för den egna pros- Prop. pekteringsverksamhelenuppgår till ca 45 milj. kr. för /89. Härutöver har staten sedanår 1983, i ett speciellt program, lämnat ett särskilt stöd lill prospektering.Programmet syftar till att öka livslängden hos befintliga gruvor ochmineralfyndigheter samt att lägga gmnden till Genom detta programhar staten lämnat bidrag till prospekteringen med ca 40 milj. kr. förlängt programmet medtre är och ytterligare 96 milj. kr. detta ändamål (prop.1986/87:74, NU 32, rskr. Genomdet av staten ägda företaget () medverkar staten idet praktiska genomförandet av prospekteringsinsat-serna. Föratt stärka gruv- och mineralindustrins konkurrenskraft satsar staten påforskning och utveckling. De statliga insatserna har uppgåtttill ca 75 milj. kr. , vilket motsvarat mellan en tredjedel och hälftenav de totala satsningarna på forskning och utveckling inom mineralområdet. Riksdagenbeslutade (prop. 1986/87:74, NU 32, rskr. 370) att anvisa medel förstatens medverkan i ett med gmvutmstningsindustrin gemensamt utvecklingsprogramkallat Gmvteknik 2000. Syftet med programmet är att genom att bl. a. utvecklanya brytningsmetoder, maskinell utrustning samt planerings- och styrsystem ökaden svenska gmvindu-slrins framtida konkurrenskraft. Programmet är femärigt ochden totala kostnaden uppgår till ca 350 milj. kr., varav staten kommer attbidra med ca 50 milj. kr. Vissagruvprojekt har av regeringen bedömts ha så stor regionalpolitisk betydelse attregionalpolitiskt stöd lämnats i samband med investeringarna. Statenbedriver gruvverksamhet genom , och . Destatliga insatserna för gmv- och mineralindustrin är således mycket omfattande. Jagkommer senare att redogöra för den mineralpolitiska myndighetsorganisationenoch den gällande minerallagstiftningen (avsnitt 2.1.4 resp. 2.1.5). Densvenska gruv- och mineralindustrin bmkar indelas i två näringsomrä-den. Det enaär malmgruvor och det andra är andra gruvor och mineral-brott. Malmgruvornadelas i sin lur in i järnmalmsgruvor och icke-järn-malmsgruvor. Till andragruvor och mineralbrott räknas industrimineral-brott stenbrott samt grus- ochsandtag. Järnmalmsbrytningenbedrivs i och i . Omkring fyra femtedelar av de kända järnmalmstillgängarna finns i Norr bottens län. bryts järnmalm i fyra underjordsgmvor. De två största är Kiimnavaara och , båda ägda av . De två andra är och , som ägs av 36 ABresp, av . Den svenska järnmalmsproduktionen uppgick Prop.1988/89:92 till 20,4 milj. ton produkter, varav 18,1 milj. ton exporterades. Demetaller som utvinns i icke-järnmalmsgmvor i är koppar,bly, zink, guld, silver och . var 20 gruvoroch 11 anrikningsverk i drift hos sex företag. Störst är med15 gruvor och åtta anrikningsverk. De fyndigheter som utvinns ligger iNorrbottens och samt i . Den totalaråmalmsproduktionen uppgick till sammanlagt 17,7 milj. ton, varavBoliden svarade för 15,5 milj. ton. Delbranschenandra gruvor och mineralbrotl omfattar utvinning av ett stort antal olikaprodukter. Här är det produkterna av kvalificerade industrimineral som är avintresse. De kvalificerade industrimineral som bryts i landet äri huvudsak apatit, dolomit, flusspal, fältspat, kalksten, krita, kvarts ochkvartssand, kvartsil, kyanit, olivin, svavelkis och talk. Produktionen ärhuvudsakligen koncentrerad till södra och . Flertalet avproducenterna är förhållandevis små. De största företagen är ,och . Antaletsysselsatta i gruv- och mineralindustrin uppgick till 11 600 personeroch branschens totala förädlingsvärde var . Gruv-och mineralindustrins andel av hela den svenska industrins sysselsättning,produktionsvärde, förädlingsvärde, investeringar och export ligger förnärvarande på . Vid järn-, stål- och metallverken inomlandet, som nästan uteslutande baserar sin produktion på inhemska råvaror,sysselsattes ca 45 300 personer. Densvenska berggrunden bedöms allmänt ha en mycket god potential för nyfynd av ettflertal metaller och kvalificerade industrimineral. Intresset fokuseras påfrämst bas- och ädelmetaller samt legeringsmetaller. Det anses råda godaförutsättningar för att hitta ytterligare såväl enkla som komplexa sulfidmalmermed innehåll av t. ex. zink, koppar, guld och silver. Vad gällerlegeringsmetaller anses möjligheterna vara goda att hitta främst molybden,och nickel. Inom industrimineralområdet är intresset stort förprospektering efler förekomster för framställning av framför allt olikafillerprodukler. Prospekteringefler syftar till att påvisa förekomster och utvärdera derasbrytvärdhet. Målsättningen för verksamheten är att den påvisademineralfyndigheten vid en bearbetning skall ge ett fördelaktigt ekonomisktutbyte. För att en förekomst skall kunna utnyttjas måste den vara bådeekonomiskt och tekniskt exploaterbar. Olika prospekteringsåtgärder har alltsåsom yttersta mål att lägga grunden lill nya eller öka livslängden hos befintligagruvor eller mineralbrott. såväl i en nations som i ett företagsperspektiv är prospekleringen nödvändig för alt en långsiktig och väl avvägdbalans skall kunna upprätthållas mellan produktionen från de förekomster sombearbetas och ny råvambas. Prospekteringär mycket kostnadskrävande och resultaten av verksam heten ligger långt fram i tiden. Kostnaderna för prospektering tenderar 37 Det beror framför allt på atl del blir allt svårare att hitta Prop.1988/89:92 nya fyndigheter, eftersom dessa i ökad utsträckning måste sökas iberggrundens djupare delar. Del ställs därför allt större krav påprospektörer-nas effektivitet samt tekniska och ekonomiska förmåga. Som enföljd härav är det bara några få enskilda företag och staten som i någonstörre omfattning bedriver en aktiv och kontinuerlig prospekteririgsverk-samheti . Den totala prospekteringsvolymen i landet exkl. kolväten uppgick år1988 lill 150 milj. kr. Staten svarade för ungefär två tredjedelar av dessa insatser. och är de dominerande prospektörerna i . Olikainduslrimineralföretag bedriver också prospektering. Deras verksamhet är dockofta inte kontinuerlig utan den sker i kampanjer och omfattar i storutsträckning fyndighetsundersökningar. Genom den organiserade mineraljaktendeltar dessutom privatpersoner i olika aktiviteter av betydelse förprospekteringen. Jagvill slutligen erinra om alt del bedrivs prospektering inom energiområdet,främst i fråga om olja och gas. har flera företag tillstånd attprospektera efter olja och gas på vår kontinentalsockel. Ett företag hartillstånd att prospektera efter och utvinna olja och gas på Golland. Somjag tidigare framhållit är den svenska gruv- och mineralindustrin i storutsträckning koncentrerad till nordvästra län, ochBergslagen. En betydande del av prospekteringen läggs på olikainsatser för att trygga och utveckla råvarubasen i anslutning till befintligagruvor, mineralbrott och anrikningsverk. Det är därför naturligt att även del av prospekteringen nu förläggs till dessa tre regioner. Jagvill vidare i delta sammanhang nämna att regeringen tillsatte enkommitté (I 1987:01) med uppgift att utreda marknadsförut-sällningarna förolika mineralråvaror. Kommittén skall också, om utredningsarbetet visar attdet är lämpligt, lämna förslag till en övergripande strategi förprospekteringsverksamheten i . Dennuvarande verksorganisationen inom mineralområdel beslutades äv (prop. 1980/81:130, NU 43 och 67' rskr. 349 resp. prop. 1981/82:99, NU 40 och 60, rskr. Sverigesgeologiska undersökning (SGU) är den centrala förvaltnings myndigheten för frågor om landets geologiska beskaffenhet och hantering utom såvitt avser förvaltning och upplåtelse av statens gruvegen dom, som sköts av (). SGU under söker och beskriver landels berggrund och jordarter samt de geokemiska, geofysiska, maringeologiska och hydrologiska förhållandena. Verket bedri ver informations-, dokumentations- och utredningsverksamhet. SGU sva rar vidare för frågor om mineralhanlering och handlägger ärenden enligt minerallagsliftningen och lagstiftningen om konlinentalsockeln samt vissa 38 ärenden enligtlagstiftningen om utländska förvärv av fast egendom m. m. Prop. 1988/89:92SGU är även chefsmyndighet för bergsstaten. Bergsstatenär den regionala förvaltningsmyndigheten för frågor om landetsmineralhantering. Bergsstaten är organiserad på ett nordligt och ett sydligtdistrikt, vardera lett av en bergmästare. i norra distriktet,med expedition i , omfattar , , ochNorrbottens län. Det södra distriktet, med expedition i , omfattar riket iövrigt. I bergsstatens uppgifter ingår främst alt handlägga ärenden om förvärvoch försvar av gmvrättigheter, att anvisa områden för gruvarbete och att utövateknisk inspektion och tillsyn av gruvdrift. Nämndenför statens gruvegendom svarar för att statens gmvegendom tas till vara påbästa sätt och utökar denna genom prospekteringsverksam-het, när så ärlämpligt. Resultaten av prospekteringen kommer direkt gruvnäringen till del genomatt NSG arrenderar ut sina fyndigheter. Genom NSG verkar staien även för attstimulera och effektivisera övrig prospektering i landet. NSG har regeringensuppdrag att svara för administrationen av det särskilda prospekteringsstöd sominfördes . Rättentill mineraltillgångar är i liksom i flertalet länder reglerad särskilti lagstiftningen. Delar av denna lagstiftning har mycket gamla anor, som gårlångt tillbaka i då gmvnäringen hade en till stora delar annaninriktning och betydelse än . Lagstiftningen byggdes upp för att stödjaoch reglera utvinningen av de metaller som först började brytas i , dvs.främst järn och koppar. De rättsliga regleringarna och marknadens behov har därefterkontinuerligt förändrats. Förskjutningar mellan statens anspråk, markägarensintressen och rättigheterna för den som eftersöker och utvinner tillgångarnahar ägt rum. De metoder som används vid eftersökandet, undersökandet ochutvinningen har förändrats i takt med den tekniska utvecklingen. Rätlenatt utnyttja mineraltillgångar regleras i enligt tre olika system,nämligen inmutningssystemet, koncessionssystemet och jordäganderättssystemet. Inmulningssyslemetinnebär i princip att den som först anmäler att han vill utnyttja en fyndighetfår rätt till denna. Systemet ligger till gmnd för gruvlagen (1974:342). EnligtI kap. 2 § denna lag är en mineralfyndighet inmutningsbar om den innehåller: l.guld,silver, platina, kvicksilver, koppar, bly, zink, järn, mangan, krom, kobolt,nickel, titan, vanadin, molybden, , tenn, vismut, antimon eller arsenik,dock inte sjö- eller myrmalm, eller 2.svavelkis, magnetkis, grafit, apatit eller magnesit. Enligtgruvlagen beviljas inmutningsrätt av bergmästaren. Den som fått sådan räll (inmutaren) får inom ett angivet område utföra undersöknings arbete i fråga om inmutningsbart i tre är, men inmutaren kan efter ansökan få undersökningstiden förlängd till sammanlagt . Om han vill bearbeta en fyndighet har han rätt att få sig anvisat ett arbetsområde 39 fördelta, s. k. utmål. Inmutaren måste då visa atl inmutningsbart och för Prop.1988/89:92 teknisk bearbetning lämpat finns inom det inmutade området ien sådan mängd att fyndigheten sannolikt kan göras till föremål för gruvdrift.Ulmålet gäller i första hand , men kan under vissaförutsättningar förlängas med i sänder. Under speciella omständigheterkan utmål inlösas. Principenför koncessionssystemet är att rätlen all undersöka och bearbeta en fyndighetupplåts efter fri prövning av staten. Det ger därmed ett starkaresamhällsinflytande än inmutningssystemet. Enligt I § lagen (1974:890) om vissamineralfyndigheter (minerallagen) krävs principiellt särskilt tillstånd(koncession) för undersökning och bearbetning av 1. olja,gas, stensalt eller annat salt som förekommer på likartat sätt, 2. alunskiffer, 3. stenkol, eldfast lera ellerklinkrande lera, eller 4. uranhaltigt eller toriumhaltigtmineral. Koncessionenligt minerallagen meddelas som undersökningskoncession ellerbearbetningskoncession. Koncession beviljas endast den som från allmän synpunktbefinns lämplig. En koncession kan förenas med villkor, som kan växla från falllill fall. Bearbetningskoncessioner beviljas av regeringen, medanundersökningskoncessioner i normalfall beviljas av SGU. Minerallagenomfattade urspmngligen också torv när den utnyttjas för utvinning av energi.Numera gäller i detta hänseende lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter, somockså är en koncessionslagstiftning. Torvkon-cessioner meddelas avlänsstyrelsen. Koncessionssystemet ligger också till grund för lagen (1966:314)om kontinentalsockeln och lagen (1966:319) om rätt till sand-, grus- ochstentäkl inom vissa allmänna vattenområden. Sistnämnda lagar gäller fyndighetersom finns inom vissa vattenområden och som tillkommer staten. Förmineral som faller utanför nu nämnda lagar gäller jordäganderätts-syslemet, sominnebär att rätten till mineralfyndigheter tillkommer jordägaren. Det betyderatt fyndigheterna utan dennes medgivande inte kan utvinnas annat än omförutsättningar finns för expropriation. Reglernai gruvlagen och minerallagen har den principiella innebörden att rätlen atlutvinna de som omfattas av dessa lagar kan genom beslut av en statligmyndighet tillerkännas någon annan än den som äger marken. Både enligtgruvlagen och minerallagen gäller att den mark som behöver tas i anspråk förbearbetning skall anvisas vid en särskild förrättning som leds av en bergmästare.Markanvisningen betyder inte att jordägaren mister äganderätten lill markenulan endast dispositionsrätten. Denna återgår till jordägaren då gmvrättighetenupphör. Jordägaren är också berättigad till full ersättning för skada ochintrång. Däremot har han inte rätt till ersättning för själva fyndigheten. Enmotsvarande ersättningsrätt har också andra som lider skada eller intrång, t.ex. servitutshavare. Enviktig princip är att utvinning av mineralfyndigheter, på samma sätt som annan industriell verksamhet, är underkastad lagstiftning, som rör användning av mark och vatten. Här kan nämnas byggnads-, vatten-, naturvårds-, miljöskydds- och fornminneslagstiftningen. utgörendast en förutsättning för att kunna utverka de tillstånd av olika Prop.1988/89:92 slag som enligt dessa lagstiftningar krävs för verksamheten. Delnuvarande regelsystemet har växt fram i en lång historisk utveckling.Inmulningssyslemet kan sägas ha blivit accepterat i svensk gruvrätt under förrahälften av 1700-lalel och har tillämpats på som man bedömtdet särskilt angeläget alt främja utvinningen av. Konces-sionssyslemel infördesår i fråga om stenkol och utvidgades efler hand lill att avse också salt(1917), olja och gas (1933), alunskiffer (1942), uran (1945), vissa leror samttorv för energiändamål (1974). Motiven för att göra dessa ämnenkoncessionsplikliga har varierat. Gemensamt är att de ansetts betydelsefullafrån allmän synpunkt. En faktor som haft betydelse för valet av koncessionssystemetför några av dem har varit att de förekommer i ytulbredda fyndigheter medstörre risk för konkurrens med annan markanvändning än vad som varit typisktför gruvlagsmineral. Grundtankenmed inmulningssyslemet har ansetts vara att stimulera eftersökande och brytningav nya mineralfyndigheter. Koncessionsyslemel lämnar å andra sidan bättremöjligheter för samhället att få till stånd en från allmän synpunktändamålsenlig mineralutvinning med möjlighet att pröva vem som fårgruvrätligheten samt atl pröva konkurrerande markanvändning och andramotstående intressen. Denpraktiska betydelsen av att olika system tillämpas bör inte överdrivas,eftersom särskilda regler kan minska det diskretionära inslaget i ettkoncessionsyslem och öka det allmännas inflytande i ett inmutningssystem såatt skillnaden i fråga om systemens verkningar i olika hänseenden utjämnas. Såhar också skett i inte obetydlig utsträckning i den lagstiftning som gäller(jfr prop. 1974:32 s. 95 och prop. 1974:146 s. 66 f.). Lagen(1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m.reglerar bland annatutländska förvärv av inmutningsrätt eller rätt till utmål. 2.1.6Behov av en ny minerallagstiftning Störredelen av den nu gällande minerallagstiftningen tillkom efter överväganden som byggde på ett utredningsarbete av den tillsatta gmvrättsutredningen. lagstiftning innebar i huvudsak en moder nisering av äldre lagstiftning med ökat samhällsinflytande i vissa delar men med bibehållande av de principer som legat till grund för denna. Fördelningen av på resp. gruvrättsligt system behölls i huvudsak oförändrad. En huvuduppgift för gruvrättsulredningen hade varit att i fråga om de som omfattades av inmutningssystemet överväga en övergång till ett koncessionssystem. Utredningen ansåg dock alt inmut ningssystemet borde bibehållas och föreslog i sitt betänkande (SOU 1969:10) Ny gmvlag att bristerna i det dåvarande regelsystemet skulle avhjälpas genom partiella reformer i syfte att tillgodose allmänna intres sen.