prop · GC0367 · 1988-12-31 00:00:00 — SÖhar som jag tidigare nämnt i sitt remissyttrande föreslagit att samma sekretesskyddinförs också inom komvux, grundvux och folkhögskolan då förhållandena där vadgäller elevernas sociala situation och behov av stöd är desamma som inom AMU-verksamheten. Motbakgrund av vad jag föreslagit om sekretess inom AMU-utbildningen anser jagatt den nya sekretessregeln även skall gälla inom komvux, grundvux, särvux ochfolkhögskolan. Enligt min mening finns det däremot ingen anledning attutsträcka sekretessen ytterligare för den del av utbildningsväsendet i övrigt,t. ex. högskoleutbildningen, där det enligt nuvarande regler också saknassekretesskydd. Meddelarfrihetenär begränsad på utbildningsområdet eftersom tystnadsplikt enligt 7 kap. 9 §sekretesslagen har företräde framför principen om meddelarfrihet. Endast ifråga om sådana uppgifter som hänför sig till skolans myndighetsutövning råder meddelarfrihet,dvs. i ärenden om tillrättaförande av en elev eller skiljande av en elev frånvidare studier (16 kap. 1 § 3 sekretesslagen). Jag anser att samma princip börgälla inom alla delar av utbildningsväsendet. Jag förordar därför ingen ändringi 16 kap. 1 § sekretesslagen i detta sammanhang. Vidmina överväganden om ett behov av sekretesskydd för uppgifter om kursdeltagareinom är det främst sådana uppgifter som är av typisktintegritetskänslig natur som jag har haft i åtanke. I AMU-styrelsensframställning finns emellertid ett förslag om att även sådana normalt harmlösaadministrativa uppgifter om kursdeltagarna som t. ex. adress och telefonnummerskall kunna sekretessbeläggas, om vederbörande riskerar personförföljelse. AMU-styrelsenuppger att kursdeltagarna inom ibland lever under sådana socialaförhållanden att det kan vara en förutsättning för att de skall kunna gå på AMUatt deras adress m. m. inte lämnas ut till vem som helst. Kvinnor kan t. ex.behöva vara helt försäkrade om att män som de tidigare sammanbott med inte kanfinna dem. Dennafråga behandlades på ett mera generellt plan i ett lagstiftnings ärende (prop. 1987/88:41, KU 22, rskr. 51) i vilket frågan om möjlighet att införa sekretess i alla myndigheters register för uppgifter om var någon finns ingående övervägdes. Föredragande statsrådet anförde (a. prop. s. 12) att han inte var övertygad om att det fanns tillräckliga skäl för att begränsa offentlighetsprincipen och sekretessbelägga uppgifter om en skildas personliga förhållanden i samtliga personregister som förs av myn digheter. Man skulle i stället rikta in sig på de register som innehöll ett förhållandevis stort urval av befolkningen. Det framhölls bl. a. att det i ett öppet samhälle som vårt är svårt att i varje sammanhang ge sekretesskydd åt t. ex. någons adress. anslöt sig till denna uppfattning (KU 1987/88:22 s. 10). Jag redogör utförligare för dessa regler i avsnitt 5 under rubriken . Jag har förståelse för attdet inom , med hänsyn till vissa kursdeltagares sociala situation,ibland kan uppstå ett behov av ett sekretesskydd även för dylika uppgifter. mån sådana uppgifter endast finns inom den elevsociala verksamheten ellerkan hänföras till den elevvårdande verksamheten i övrigt bör det finnasmöjlighet att sekretess-belägga dem med stöd av de tidigare redovisade resp.föreslagna sekretessbestämmelserna på dessa områden. Mot bakgrund av vad jagtidigare har anfört anser jag emellertid att det inte finns tillräckliga skälatt därutöver föreskriva en särskild sekretess för administrativa uppgifter.Det har alltså inte framkommit något som ger anledning till någon annanståndpunkt än i det tidigare angivna lagstiftningsärendet. Jaghar alltså kommit fram till att det inte finns tillräcklig anledning att nu införanågon generell sekretess som skall gälla för all personal inom AMU-gruppen.Sjuksköterskor och kuratorer får även fortsättningsvis iaktta den nu gällandesekretessen på resp. område. Beträffande den personal som tar befattning medden elevvårdande verksamheten i övrigt inom AMU-utbildningen samt inom komvux, grundvux,särvux och folkhögskolan förordar jag att det införs ett sekretesskydd föruppgifter om enskildas personliga förhållanden av samma omfattning somsekretesskyddet på motsvarande område inom barn- och ungdomsskolan. En bestämmelseom detta bör tas in i 7 kap. 9 § sekretesslagen, som är den paragraf somreglerar sekretessen inom utbildningsväsendet. 4 Sekretesskyddet för uppgifter inom kriminalvården Mitt förslag: Densekretess som gäller inom kriminalvården för uppgifter om densom har dömts att undergå kriminalvård skall även gälla för uppgifter ompersonliga förhållanden rörande andra personer, t. ex. besökare på kriminalvårdsanstaltemaoch tilltänkta övervakare samt anhöriga. JustitieombudsmannenAnders förslag överensstämmer i princip med mitt men avser endastsekretesskydd i fråga om besökare. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser är positiva till förslaget. En remissinstans ställersig dock något tveksam till behovet av ett utökat sekretesskydd inomkriminalvården. Ett par remissinstanser påpekar att sekretesskyddet också börgälla för uppgifter som inhämtas om tilltänkta övervakare. Bakgrunden till mittförslag: Sekretessen inom kriminalvården regleras i 7 kap. 21 § sekretesslagen.Bestämmelsen är tillämplig hos och de styrelsenunderställda riksanstalterna samt hos region- kanslierna,lokalanstalterna, häktena och skyddskonsulenterna. 1988/89:67melsen är vidare tillämplig vid nämnderna inom kriminalvården, dvs.kriminalvårdsnämnden och övervakningsnämnderna. Sekretessensföremål är uppgifter om den som har dömts att undergå kriminalvård, vare sigdet är fråga om vård i anstalt eller i frihet. Sekretess gäller, om det kanantas att den dömde eller någon honom närstående lider men om uppgifterna röjs.Dessutom gäller sekretess för sådana uppgifter, om det uppkommer fara för attnågon utsätts för våld eller annat allvarligt men om de röjs. Förnärvarande är det alltså bara uppgifter om de dömda som kan skyddas avsekretess enligt denna bestämmelse. Sedan sekretesslagen trädde i kraft den 1januari 1981 har emellertid lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL)ändrats så att det blivit möjligt för kriminalvårdens myndigheter att hämta inuppgifter om personer som den intagne vill ha besök av eller samtala i telefonmed (SFS 1982:401). Enligt29 § andra stycket KvaL skall det i vissa fall i förväg undersökas om dentilltänkte besökaren har dömts eller är misstänkt för allvarlig brottsligverksamhet. I den utsträckning det behövs och lämpligen kan ske skallupplysningar också inhämtas om hans personliga förhållanden i övrigt. I 30 §samma lag föreskrivs att i den mån det anses behövligt en sådan kontroll ocksåkan göras beträffande den som den intagne önskar samtala med i telefon. Bestämmelsernahar tillkommit i syfte att öka möjligheterna att komma till rätta mednarkotikamissbruk och annan brottslighet på anstalterna. Uppgifterom besökare och dem som skall ha telefonkontakt med intagna hämtas främst fråndet centrala kriminalvårdsregistret, frivården, polisen och den intagnes akt.Det är i första hand uppgifter om den besökandes eventuella inblandning inarkotikahantering eller annan liknande brottslig verksamhet som är avintresse. Men även andra uppgifter om besökarens personliga förhållanden kanalltså inhämtas enligt dessa regler (prop. 1981/82:141 s. del uppgifterna härrör från kriminalvårdsregistret och frivården är detfråga om uppgifter om någon som har dömts att undergå kriminalvård. Sekretesslagensbestämmelser i 7 kap. 21 § är då tillämpliga på dessa uppgifter när de kommittill anstalten, även om de i och för sig avser en besökare. Oftainhämtas uppgifter om de besökande från polisen. I den mån dessa uppgifterbehöver sekretessbeläggas till skydd för brottsuppdagande åtgärder är 5 kap. 1§ sekretesslagen tillämplig också hos kriminalvårdsanstalten. Reglerom sekretess för uppgifter i register hos polisen till skydd för denregistrerades integritet finns i 7 kap. 17 § (kriminal- och polisregister o. )och 7 kap. 18 § (andra register angående brott än kriminal- och polisregister). Sekretesskyddetär mycket starkt för dessa uppgifter. Polisregistren reg leras i lagen (1965:94) om polisregister m. m. med anslutande bestämmel ser i polisregisterkungörelsen (1969:38). Motsvarande regler finns beträf fande det allmänna kriminalregistret. Av17 § polisregisterkungörelsen framgår att utdrag ur polisregister med- Prop.1988/89:67 delas på framställning av bl. a. styresmannen för enkriminalvårdsanstalt när uppgiften behövs för prövning av en fråga enligt KvaL.Uppgifter om en besökande, vilka finns i polisregistret och som ofta är avmycket integritetskänslig natur, kan alltså lämnas ut till anstalten. Hosanstalten omfattas som framgått uppgifterna av sekretess endast om det är frågaom uppgifter om någon som har dömts att undergå kriminalvård. I andra fall äruppgifterna offentliga. Uppgifterom besökande kan också hämtas ur den intagnes akt. Bestämmelsen i 7 kap. 21 §sekretesslagen gäller bl. a. uppgifter i denna akt. Bestämmelsen tar emellertidsikte på uppgifter om den dömde. Uppgifter om besökare, som är t. ex. anhöriga tilldenne, torde därför bli offentliga också när de inhämtas från den intagnes akt. Avvad jag nu anfört framgår att det i samband med de utredningar om besökstillståndo. d. som företas på kriminalvårdsanstaltema inhämtas uppgifter som ofta ärmycket integritetskänsliga. Många av dessa uppgifter omfattas inte av någonsekretess när de förekommer inom kriminalvården. Skälenför mitt förslag: En grundtanke bakom offentlighets- och sekretessregleringenär som jag tidigare redovisat att sekretess inte skall gälla för uppgifterannat än om det verkligen behövs. De avvägningar mellan de motståendeintressena av offentlighet och sekretess som gjordes vid sekretesslagens tillkomstgrundades på ett omfattande utredningsarbete. När det gäller en verksamhet sombedrevs vid sekretesslagens tillkomst måste man därför normalt kräva att detsenare har kommit fram sådana nya omständigheter som för med sig att deavvägningar som då gjordes är giltiga. Deovannämnda ändringarna i KvaL, som möjliggör för kriminalvårdsmyndigheternaatt hämta in vissa uppgifter som rör andra enskilda än de intagna, har kommit tillefter sekretesslagens tillkomst. Frågan om sekretess till skydd för besökarensintegritet berördes dock inte i lagstiftningsärendet. Detär alltså fråga om från integritetssynpunkt mycket känsliga uppgifter som hosandra myndigheter ofta är underkastade sekretess till skydd för den enskilde.Det behov av insyn som offentlighetsprincipen skall tillgodose är naturligtvisstarkt i frågor om tillstånd för enskilda att besöka eller tala i telefon mednågon som är intagen i en kriminalvårdsanstalt. Jag delar emellertidjustitieombudsmannens och remissinstansemas uppfattning att det finns ettpåtagligt behov av sekretess för de här aktuella uppgifterna. Starka skäl fårdärför anses föreligga för en ändring i sekretesslagen för att uppnå vidgademöjligheter till sekretess inom kriminalvården för uppgifter om enskilds personligaförhållanden. Jagföreslår att föremålet för sekretessen i 7 kap. 21 § sekretesslagen inte längre skall vara begränsat till uppgifter om personliga förhållanden hos den som har dömts att undergå kriminalvård. Mitt förslag är att sekretess- sen inom kriminalvården skall gälla också för uppgifter av personlig natur som rör andra personer. De personer som jag främst har diskuterat är då besökare till den intagne eftersom det i första hand är i fråga om dessa som 22 Förslaget bör också omfatta uppgifter om t. ex. anhöriga tillklienter inom kriminalvården. Ett par remissinstanserhar föreslagit att sekretesskyddet bör gälla också uppgifter som inhämtas omtilltänkta övervakare. Eftersom det är fråga om att göra enlämplighetsbedömning av en föreslagen övervakare kan det även i dessautredningar förekomma mycket känsliga uppgifter om personliga förhållanden, t.ex. om den intagne själv föreslår övervakare. I dessa fall händer det iblandatt skyddskonsulenten efter utredning fattar beslut att inte förordna denbegärda övervakaren på grund av att det förekommit uppgifter som visar attdenne får anses olämplig för uppdraget. Jag anser därför att ävenuppgifter om personliga förhållanden i utredningar om tilltänkta övervakarebör kunna omfattas av sekretess. Bestämmelserna i 7 kap. 21 § sekretesslagenbör avse också denna personkategori, som i detta sammanhang får anses fallaunder begreppet enskild. Det finns enligt minmening ingen anledning att ge ett starkare skydd för t. ex. anhörigas ochtilltänkta övervakares integritet än vad som redan gäller till skydd för denintagne. På samma sätt som vad gäller för den intagne skall sekretess därför gällaför uppgifter om nu avsedda personkategorier inom kriminalvården om det ärrisk för att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiftenröjs. Presumtionen skall alltså som vara för offentlighet. Begränsningen i meddelarfrihetenpå kriminalvårdsområdet gäller enligt 16 kap. 1 § 3 sekretesslagen endastsåvitt avser uppgifter vilkas röjande kan antas medföra fara för att någonutsätts för våld eller annat allvarligt men. Övriga uppgifter får däremotlämnas för offentliggörande i tryckt skrift trots att de i och för sig kan varasekretessbelagda genom 7 kap. 21 § sekretesslagen. Enligt min mening finns detingen anledning att ändra denna princip därför att sekretessen inomkriminalvården också skall kunna omfatta andra än dem som har dömts att undergåkriminalvård. Jag förordar därför i denna del ingen ändring i 16 kap. 1 §sekretesslagen. 5 Sekretessen för uppgifter i namnärenden Mitt förslag:Sekretess skall gälla i ärenden om byte av namn för uppgifterom en enskildspersonliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att denenskilde eller honom närstående lider men om uppgiften röjs. Patent- ochregistreringsverkets förslag överensstämmer med mitt. Verket anser vidare attsekretess bör gälla hos verket för uppgifter som redan är sekretessbelagda hosandra myndigheter. Remissinstanserna: Allaremissinstanser utom två har tillstyrkt förslaget. Justitiekanslern vill intemotsätta sig att frågan om behovet av en sekretessbestämmelse närmareundersöks. har avstyrkt förslaget. En eventuellsekretessreglering bör enligt tingsrätten i vart fall inte omfatta mer änkönstillhörighetsfallen. Bakgrunden till mittförslag: Prop. Namnlagen(1982:670, omtryckt 1982:1134, ändrad senast 1988:261) trädde i kraft den 1januari 1983. Den ersatte namnlag (1963:521). Flertaletnamnärenden handläggs av pastorsämbetet efter anmälan. Det gäller t. ex. barnsbyte till efternamn som bärs av någon av föräldrarna (5 §) och makes byte tillden andre makens efternamn (9 §). Beslut av pastorsämbetet får överklagas tilldomkapitlet, därefter till kammarrätten (37 §) och slutligen tillregeringsrätten. Vissanamnärenden handläggs efter ansökan hos patent- och registreringsverket (PRV)i första instans. Det gäller byte av efternamn till nybildat efternamn ellertill efternamn som inte kan förvärvas genom anmälan till pastorsämbetet (11 §).PRV:s beslut överklagas till patentbesvärsrätten och slutligen tillregeringsrätten (42 och 43 §§). 1vissa fall krävs för att barn skall få byta efternamn att allmän domstol finnerdet förenligt med barnets bästa att bytet sker (6, 8 och 11 §§). I de fall bytesker enligt 11 § kan PRV som villkor för namnbytet uppställa att en sådandomstol skall ha funnit bytet förenligt med barnets bästa. Tingsrättens beslutöverklagas till hovrätten och slutligen till högsta domstolen. Denprincip som gäller enligt namnlagen vid s. k. administrativa namnförvärv (dvs.förvärv genom anmälan eller ansökan) är att en person bör ha så stor frihet sommöjligt att välja efternamn. Den som en gång har bytt namn efter ansökan måstedock ha särskilda skäl för att få göra ett nytt sådant byte. I förarbetenaangavs att sådana särskilda skäl kan vara att ett namn av allmänheten komrhitatt förknippas med något klandervärt, exempelvis grov brottslighet. Sålundaborde släktingar till en känd brottsling få byta namn, även om det förvärvatsi administrativ ordning (se prop. 1981/82:156 s. 58). I12§ namnlagen har tagits upp de krav som ställs på ett namn från språkliga ochliknande synpunkter. Enligt 13 § får ett eftemamn inte godkännas om det kanförväxlas med namn eller andra kännetecken som tillkommer någon annan. Enligt14 § andra stycket namnlagen krävs synnerliga skäl för att bifalla en ansökanom byte till ett efternamn om hinder föreligger mot namnet enligt 12 eller 13 §namnlagen, t. ex. därför att namnet är i bruk som förnamn eller därför attnågon annan enligt lag bär namnet eller har rätt att bära namnet. Äveni fråga om förnamn handläggs flertalet ärenden av pastorsämbetet. Förnamn skallinom från födelsen anmälas till pastorsämbetet (30§). Densom endast har ett förnamn kan efter anmälan till pastorsämbetet förvärvaytterligare förnamn. Har man förvärvat flera förnamn i samband med födelsen kanman också byta ut, lägga till eller stryka ett eller flera förnamn. Även dettasker genom anmälan till pastorsämbetet. anmälan får göras endasten gång (31 §). Man kan också ändra ordnings- följd mellan fömamnen ochändra stavningen av namn genom anmälan till Prop. 1988/89:67 pastorsämbetet(32 §). Om det finns särskilda skäl, kan man i andra fall än de nu beskrivnagenom ansökan hos PRV tillägga, ändra eller stryka förnamn, t. ex. göraändringar beträffande alla sina fömamn. Enligt7 kap. 15 § sekretesslagen gäller sekretess i verksamhet som avser folkbokföringeneller annan liknande registrering av befolkningen, för uppgifter om enskildaspersonliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att denenskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Skaderekvisitetinnebär att sekretesskydd kan ges såväl åt uppgifter av särskilt ömtålig artsom, på grund av speciella omständigheter, åt normalt harmlösa uppgifter.Exempel på det förra är uppgifter om ändrad könstillhörighet, på det senareadressuppgifter i de fall man kan befara personförföljelse. Iförarbetena till sekretesslagen (prop. 1979/80:2 Del A s. 211 f) sägs bl. a.att sekretessen i bestämmelsen först och främst gäller den egentliga folkbokföringen.Även länsregistreringen och de register som förs av riks-skatteverket iegenskap av central folkbokföringsmyndighet omfattas av uttrycket verksamhetsom avser folkbokföringen. Sekretessen inom den egentliga folkbokföringen bordeemellertid inte kunna kringgås genom att uppgifterna finge en vidsträcktareoffentlighet i andra register som omfattar befolkningen. Bestämmelsen gällerdärför också annat befolkningsregister som baserar sig på uppgifter från folkbokföringsmyndighetema,t. ex. det ADB-baserade centrala statliga person- och adressregistret, SPAR.Bestämmelsen avsågs däremot inte gälla register som omfattar ett visstbegränsat urval av befolkningen, t. ex. det hos centrala studiestödsnämnden.För sådana register gäller dock ibland sekretess enligt någon annan bestämmelsei sekretesslagen. register omfattas t. ex. avstatistiksekretessen enligt 9 kap. 4 §. Genom en lagändring somträdde i kraft kan uppgif ter om enskildas personliga förhållanden, t. ex. namn och hemadress, i vissa fall skyddas av folkbokföringssekretessen också i myndighetsregister som endast omfattar ett begränsat urval av befolkningen (prop. 1987/88:41, KU 22, rskr. 51, SFS 1987:1161). Vid lagstiftningsarbetet övervägdes om det fanns tillräckliga skäl för att begränsa offentlighetsprin cipen och sekretessbelägga uppgifter om enskildas personliga förhållanden i samtliga personregister som förs av myndigheter, såväl statliga som kommunala (prop. 1987/88:41 s. 12). Föredragande statsrådet uttalade emellertid att man borde rikta in sig på de register som innehåller ett förhållandevis stort urval av befolkningen. Sekretessen borde utvidgas beträffande sådana register men inte i fråga om alla myndighetsregister. Det borde dock klart framgå vilka myndighetsregister som skulle omfattas av den nya sekretessen, så att denna fråga inte skulle behöva bli föremål för osäkerhet och tolkningsspörsmål i praxis. Regeringen skulle därför bemyndigas att meddela föreskrifter som närmare anger tillämpningsom- 25 godtog propositionen i denna Prop.1988/89:67 del. Detbemyndigande som sålunda getts regeringen gäller i verksamhet som avserregistrering av en betydande del av befolkningen. Regeringen har med stöd avbemyndigandet föreskrivit att sekretess skall gälla för uppgifter i bl. a.rikspolisstyrelsens centrala passregister och trafiksäkerhetsverkets bil-,körkorts- och felparkeringsregister (1 a § sekretessförordningen, SFS1980:657, omtryckt 1988:8). PRVhar i sin framställning uppgivit att verket tidigare i sin handläggning avnamnärenden ansett 7 kap. 15 § sekretesslagen tillämplig men att kammarrätten ien dom funnit att PRV:s handläggning av namnärenden inte kan anses hänförligtill sådan verksamhet. Skälenför mitt Törslag: Ärenden om byte av namn handläggs, förutom av allmännadomstolar, av pastorsämbeten och PRV. Också statens invandrarverk, ,länsskattemyndighetema, och polismyndigheterna är eller kanvara direkt eller indirekt berörda. Förvissa av dessa myndigheter finns uttryckliga bestämmelser om sekretess isekretesslagen. Pastorsämbetena, länsskattemyndighetema och riksskatteverketomfattas ju av t. ex. 7 kap. 15 § sekretesslagen i folkbokföringsverksamheten.I andra fall gäller sekretess uppgifter av visst slag oberoende av hos vilkenmyndighet uppgifterna finns: Bestämmelsen i 7 kap. 14 § första stycket t. ex.innehåller bestämmelser till skydd för utlänningar, oavsett i vilket sammanhanguppgifterna förekommer. Denna bestämmelse kan således PRV åberopa i de fall t.ex. en utlänning byter namn för att undgå förföljelse. Någon bestämmelse som ärtillämplig på hela PRV:s verksamhet i namnärenden finns dock inte. SomPRV har anfört som skäl för sin framställning kan verket vid handläggning avskenbart enkla namnärenden få del av uppgifter som är av ytterst privat ochkänslig natur. Enligt namnlagen skall sökanden hos verket uppge skäl för sinansökan om namnbyte. I vissa fall krävs särskilda skäl och i andra synnerligaskäl för att ansökan skall kunna bifallas. Till de skäl som åberopas inamnärenden hör enligt vad PRV uppgett sådana uppgifter som sökanden lämnat tillandra myndigheter, exempelvis polisen, sociala myndigheter och/ellerfolkbokföringsmyndigheten. Eftersom sekretess kan överföras endast från enmyndighet till en annan i vissa här ej aktuella fall blir sådana uppgifterom en persons förhållanden som är sekretesskyddade hos andra myndigheteroffentliga hos PRV. Som exempel kan nämnas namnbyten som hänger samman medbeslut om ändrad könstillhörighet och ärenden där någon vill skaffa sig en nyidentitet för att undgå misshandel eller annan förföljelse. Somjag har framhållit måste införandet av nya sekretessreg ler vara mycket välgrundat. En förutsättning för att anse ett behov av sekretess föreligga är att det förekommer uppgifter av känslig art i en viss verksamhet. Dessutom bör man emellertid kräva att de förekommer i större omfattning. Jag föreställer mig att antalet ärenden hos PRV med sådana uppgifter är relativt få. Å andra sidan är det givetvis i de av PRV nämnda fallen särskilt angeläget att uppgifterna inte kommer ut. Att uppgifter om ändrad könstillhörighet är synnerligen integritetskänsliga är 26 Hos andramyndigheter som handlägger sådana frågor, t. ex. Prop. 1988/89:67socialstyrelsen, omgärdas uppgifterna av sekretess. Det vore då olyckligt omuppgifterna kan lämnas ut hos PRV som ju till följd av namnbytesregeln måsteta befattning med sådana ärenden. Detsamma gäller uppgifter om personer sombyter namn för att undgå förföljelse. Somanfördes i det tidigare nämnda lagstiftningsärendet (prop. 1987/88:41 s. 13)torde det inte gå att förhindra att den som verkligen systematiskt försöker fåuppgift om en adress sannolikt förr eller senare lyckas.