prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — och angränsan dehavsområden tillmäts fortsatt stor strategisk betydelse av såväl Atlant paktensom . Detta yttrar sig bl. a. i stormakternas närvaro i dessa havsområden samt i en omfattande militär spanings- och övningsverksamheti området. Svenskt territorium har utsatts för allvariiga kränkningar.Det är regeringens bestämda föresats att sådana kränkningar skallförhindras. Utvecklingen iEuropa är av central betydelse för . Det finns en Prop. 1988/89: 100stark samhörighet mellan folk. Den sträcker sig över blockgrän- Bil.5 serna. Den grundas på en gemensam historia, gemensamma rättstraditioner och ett gammalt kulturarv. I ett skede avalltmer utbyggt europeiskt politiskt, ekonomiskt och kulturellt samarbeteönskar nära förbindelser med alla europeiska stater. Viduppföljningsmötet med konferensen om säkerhet och samarbete i (ESK) i Wienhar verkat för att främja framsteg inom alla ESK-processenssamarbetsområden, dvs. militära säkerhetsfrågor, handel, vetenskap,teknologi och miljö samt vidgade mänskliga kontakter, utbildning, informations-och kulturutbyte m. m. Vår förhoppning är att ett omfattande och balanseratslutdokument vid mötet i verksamt skall bidra tillatt föra ESK-processen framåt och därmed bredda och fördjupa samarbetet mellan staterna i de bådamilitärallianserna samt de neutrala och alliansfria staterna i . Arbetet för vidgademänskliga kontakter är en synnerligen viktig del av ESK-processen. harspelat en betydelsefull roll i vid utarbetandet av bestämmelser om ökadekontakter mellan människorna i Europasländer. De bådamilitärallianserna förefaller vara på väg att nå enighet om ettmandat för förhandlingar om minskningar av konventionella styrkor och vapen iEuropa. Dessa förhandlingar förutsätts vara knutna tillkonferensen om säkerhet och samarbete i . Den västeuropeiskaintegrationen fortskrider i accelererad takt. De tolv EG-staterna hartagit ytterligare steg mot skapandet av en inre marknad med fri rörlighetför varor, tjänster, kapital och människor. Regeringen strävar efter attfördjupa samarbetet med EG på alla samhällsområden så långt detta är förenligt medneutralitetspolitiken. Tillsammans medarton andra europeiska stater och deltar iEUREKA-samarbetet, som syftar till att genom gemensamma satsningar förstärka deneuropeiska kompetensen och konkurrenskraftenpå det högteknologiska området. medlemskapi är en bekräftelse på vår starka förankring i västerländsk demokratioch vårt stora intresse för den mångskiftande verksamhet som bedrivs inom denna organisation. För förblir vårt medlemskap i ,och de förpliktelser som åläggs medlemsstaternaenligt , en hörnsten i utrikespolitiken. deltar i deninternationella diskussionen om hur FN skall stärkas och medverkar i detinom FN påbörjade reformarbetet som syftar till att finna lösningarsom säkerställer FN:s effektivitet och finansiella livskraft. Vi fäster stor viktvid att FN ges bättre möjligheter att fullgöra sina huvuduppgifter attupprätthålla internationell fred och säkerhet samt att främja ett vidgatinternationellt samarbete. Därför medverkar aktivt i FN:s nedrustningsarbete,i FN:s biståndsverksamhet och i dess ansträngningar att lösa de globala miljöproblemen.Likaså utgör vårt arbete för att främja de mänskliga rättigheterna, liksomvårt agerande mot kränkningar av principer, ett led i dessa strävanden. har deltagit i så gott som samtliga FN:sfredsbevarande styrkor. Dessutom har vi ställt personal till förfogande i FN:sob- Prop. 1988/89: 100 servatörsgrupper,dels i och , dels i och . FN:sgeneralsekreterare har utsett FN-ambassadör som sin personligerepresentant i fredsförhandlingarna mellan och . Den internationellaterrorismen har vuxit i omfattning. Kampen mot denna kräver ett ökat internationelltsamarbete. stöder aktivt dettaarbete inom internationella organisationer, i första hand FN ochEuroparådet. Den svenskakrigsmaterielexporten är föremål för långtgående restriktioner. Vidberedningen av dessa ärenden har de utrikespolitiska övervägandena ochbedömningarna kommit att få ökad betydelse. En förstärkning av kontrollen har skett. En grundläggandeförutsättning för aktiva utrikespolitik är att vi har godakunskaper om den internationella utvecklingen, kapacitet att analysera inkommandeinformation samt att vi upprätthåller en hög diplomatisk kompetens. Utvecklingen i vårtnärområde och militäralliansernas strategiska intresse för vår del av världen ställerbetydande krav på säkerhetspolitiskt inriktadeanalyser som underlag för beslut och svenskt agerande. Det är också ett starkt svenskt intresse att ha ingåendekunskaper om de ledande stormakternas politik och om utvecklingen i . Avvikt är även att bevaka långsiktiga förskjutningar i den internationella maktbalansen.Ett exempel är här allt meraframträdande roll i världsekonomin. Tillgångenpå erfaren och kompetent diplomatisk och teknisk expertis är därförnödvändig. fortsätteratt positivt bidra till FN:s arbete inom olika områden, t. ex. inom detinternationella miljösamarbetet och på nedrustningsområdet. Kompetens föratt bedöma utvecklingen i tredje världen, inte minst i regionalakrisområden, är också av vikt för att värna om svenska intressen och för attkunna bidra till olika fredsansträngningar och till ettaktivt och effektivt utvecklingssamarbete. deltagande i det internationellanedrustningsarbetet, och de förslag till konkreta nedrustningsåtgärder som stötteller själv presenterat, syftar ytterst till att öka vårt landssäkerhet genom att minska spänningen ivärlden och reducera det militära hotet mot vårt nationella oberoende. Denna strävan utgårifrån en syn på säkerhet och samarbete som betonar det gemensamma intresset avfred och mänsklig överlevnad samt ekonomiskoch social utveckling. har genomsitt långvariga engagemang i internationella nedrust ningsförhandlingar goda förutsättningar att spela en aktiv och konstruktiv roll på delta område. Vårt lands alliansfria ställning, i förening med teknisk kunskap och förhandlingskompetens, har givit oss särskilda möjlighetertill insatser. Kärnvapenfrågorna intar en central platsi vår nedrustningspolitik. 1988/89: 100 Kärnvapnen utgör ett hot motmänsklighetens överlevnad. Vid nedrust- Bil. 5 ningskonferensen i (CD) och i FN har , ofta i samarbete med alliansfria stater, lagt framförslag för att hejda kärnvapenkapprustningen och få till stånd nedrustning pådelta område. Regeringen avser attfortsätta detta arbete, varvid särskild vikt kommer att läggas vid frågan omett avtal om ett fullständigt kärnvapenprovstopp och möjligheterna att övervakaefterievnaden av ett sådant avtal. verkaraktivt i multilaterala fora och i sina bilaterala kontakter för att hindra att kärnvapen sprids tillfler länder. arbetar iFN och i nedrustningskonferensen i för att få till stånd åtgärdersom skulle kunna förhindra en hotande kapprustning i rymden. Inomsexnationsinitiativet verkar statsminister, tillsammans med ledarefrån ytterligare fem nationer, bl.a.för ett fullständigt provstopp och för att förhindra enkapprustning i rymden. Särskilda ansträngningar görs av för attuppmärksamma havskapprustningen och aktualisera förtroende- och säkerhetsskapandeåtgärder och rustningsbegränsningartill havs. harSverige fortsatt ansträngningarna för att påskynda förhandlingarna inedrustningskonferensen i om ett totalförbud mot kemiska vapen.Med tanke på riskerna för ytterligare användning och spridning av dessa vapenär det särskilt angeläget att slutföra detta förhandlingsarbete. verkar fören kärnvapenfri zon i och deltar aktivt i den nordiskaämbetsmannagmpp som studerat förutsättningarna för en sådan zon. stödervidare förslaget om en korridor fri från slagfältskärnvapen i . Uppföljningsmötetinom konferensen om säkerhet och samarbete i i är nära att enas om ettomfattande och balanserat slutdokument med bl. a. ett mandat för fortsatta förhandlingar omförtroende- och säkerhetsskapande åtgärder i . Stockholmsdokumentet, ochde positivaerfarenheterna av tillämpningen av de förtroende- och säkerhetsskapandeåtgärderna i detta, har lagt en fast grund för fortsatta framsteg inom området. Nedrustningspolitiken,som en del av vår utrikespolitik, grundar sig på bedömningar av långsiktigasäkerhelsintressen. Ett systematiskt samråd mellan olika myndigheter, ochmellan politiker och experter, spelar en central roll vid nedrustningspolitikensutformning. Av speciell betydelse är det verksamhetsprogram vid försvaretsforskningsanstalt (FOA) som syftar till att stödja arbete iinternationella nedrustningförhandlingar. De svenskasträvandena rörande freds- och nedrustningsfrågor åtnjuter ett starkt folkligtstöd i vårt land. De understöds av fredsorganisationer, kyrkor, fackliga,politiska och andra organisationer, som spelar en viktig opinionsbildande roll. Slutligen må idetta sammanhang nämnas att en arbetsgrupp inom rege ringskansliet har föreslagit att företag inom försvarsindustrin före- tagsanknuten förnyelsefond årligenavsätter ett belopp motsvarande minst 12 tvåprocent av värdet av företagets krigsmaterielexport. Medlen skulle Prop.1988/89: 100 utnyttjas för forskning, utveckling och utbildning för civilaändamål. 5 slut om medlens användning skulle fattas i partssamverkanmellan företagsledningen och de fackliga organisationerna (Ds 1988: 19). Det ligger i helasamhällets intresse att arbetsplatserna inom försvarsindustrin är sådiversifierade att sysselsättningen inte ensidigt är beroende av militärabeställningar. Jag anser att det finns goda skäl att skapa ytteriigare incitament för satsningar på civilproduktion vid arbetsplatser som är starktförsvarsberoende, framför allt de som är mest beroende av export avkrigsmateriel. Jag anser att regeringen dock bör avvakta utredningen om krigsmaterielexporten (dir. 1988:41) innanförslaget om förnyelsefonder förföretag inom försvarsindustrin tas upp till slutlig prövning. Folkrätten, dess tillämpning och utveckling, intar enbetydelsefull plats i svensk utrikespolitik. Ett centralt inslag på dettaområde gäller skyddet för de mänskliga rättigheterna. arbetar i olikainternationella fora för attförstärka det internationella skyddet för mänskliga rättigheter och verkar för att dödsstraffet skall avskaffas. Ettviktigt inslag i dessa strävandenär att utarbeta och följa upp efterlevnaden av internationella normer för individens skydd. Det finns för närvarandefem med tillhörandeövervakningsmekanismer inom området för mänskliga rättigheter. Ytterligare två konventioner är underutarbetande, en om barnens och en ommigrerande arbetares rättigheter. Utöver detta finns den europeiskakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna, som gradvis har utökats med skydd för nya rättigheter. Europarådethar dessutom antagit en konvention mot tortyr, som kommer att innebära längregående förpliktelser än som följer av den konvention i samma ämne som antogs avFN:s generalförsamling . Andra viktiga folkrättsliga ämnen är havsrätten med tillhörandeavgränsningsfrågor, miljörätten och rymdrätten. ingårårligen ett antal avtal, fördrag och internationella konven tioner med främmande makter. Förhandlingsarbetet kräver i betydande omfattning en traktaträttslig medverkan. Inom ramen för det internationel lasamarbetet på det straffrättsliga området visar också ett stort engagemang.Det rör sig här om utlämningsfrågor och om överföring för lagföringi hemlandet. Stora insatser görs för att svenskar som har dömts till fängelsestraff utomlands skall kunna tas hem för att avtjäna straffet i Sverige.Genom utredningar om utländsk rätt och genom bistånd i bl.a. underhållsärenden får svenska medborgarestöd att hävda sin rätt i utlan det. biståräven svenskar som hamnat i nödsitua tioner utomlands, t. ex. sedan deråkat ut för olycksfall, sjukdom eller frihetsberövanden. Dessa frågor har blivit alltmera komplicerade i och med att svenska medborgare numera i störreutsträckning förlägger sina utlandsresor utanför de traditionella turistmålen. Handläggningen av ären den som rör utlänningar är resurskrävande. mottog utlandsmyndigheterna nära 27 000 ansökningar om uppehålls- och arbets- tillståndsamt 145 000 ansökningar om visering. Den omfattande flyk- Prop. tinginvandringen medför stor arbetsbelastning för vissautlandsmyndighe- Bil. I detta sammanhang bör särskilt uppmärksammas folkrättensställning. Folkrätten och dess roll som en accepterad uppförandenorm förJordens stater har länge varit en huvudlinje i svensk utrikespolitik. Därför ärdet ocksåav största vikt att vi har en god folkrättslig argumentering som stöd för våraställningstaganden i olika utrikespolitiska sammanhang. Vid sidan av den egna förmåganär det folkrätten i FN:s kollektiva säkerhetssystem som är enalliansfri stats främsta skydd. En utveckling av folkrätten, inte minst genom fortsattkodifiering, är också ett svenskt intresse. medverkar häraktivt i det folkrättsliga arbetet inom . och andra internationellaorgan. Att handlägga frågorav folkrättslig natur hör till det dagliga arbetet i departementet. Det är därför viktigtatt ett tillräckligt antal jurister är väl insatta i dessa frågor. En strävanunder senare tid har varit att stärka rättsavdelningens kompetens genom rekrytering av flerJurister till avdelningen, särskilt sådana som specialiseratsig på folkrätt. Genom en omorganisation har dessutom åstadkommits enbättre fördelning av de folkrättsliga ärendena mellan rättsavdelningens fyraenheter. Vidare har en särskildtjänst som folkrättsrådgivare inrättats inom avdelningen. Folkrättsrådgivarensviktigaste uppgifter är av övergripande natur. Han skall också vara en länkmellan avdelningen och universiteten. Ett väsentligtinslag i det folkrättsliga arbetet är kontinuitet och förmåga att ge råd tilldepartementsledningen i medvetande om hur man tidigare hanterat frågor av liknande slag. För dettaändamål inrättades folkrättsarkivet . Arbetet på attajourhålla arkivet har återupptagits. I många andra länderhar man ett fruktbart åsiktsutbyte mellan utrikesministerietsrättsavdelning och de juridiska fakulteterna i landet. Det finns all anledning att tatill vara denna möjlighet även för svenskt vidkommande. Ettsamarbete av detta slag har också inletts. Inomrättsavdelningen i vissa utrikesministerier har skapats en plattform förakademiskt verksamma folkrättsjurister för att göra det möjligt för dem att tjänstgöra där. Denna möjlighet börutnyttjas på ett bättre sätt för framtiden även hos oss. I riksdagsmotioner har föreslagits att man skall inrättaytteriigare en professuri folkrätt i . Vid överläggningar mellan företrädare för ,och haremellertid konstaterats att detta inte löser några problem för närvaran de. Man bör i stället börjaarbetet på ett annat plan genom att göra folkrätten till ett attraktivt ämnesval för framstående yngreJurister. En förutsättning för att detta skalllyckas är emellertid att det finns tillräckliga utkomstmöjligheter för dem. Efter mönster från andra länder bör detta åstadkommas dels genom att forskningen stimuleras, dels genom att folk- 14 rättsjurister kan beredas arbetsuppgifter ävenutanför den akademiska Prop. 1988/89: 100 världen. Sådana möjligheter har iviss mån redan tillskapats inom rättsav- Bil. 5 delningen, menförutsättningarna bör kunna förbättras. Mot denna bakgrund föreslås attsärskilda medel anslås till forskningpå folkrättens område. Härigenom bör vi kunna få en bredare kompetensi ett ämne som spänner över allt vidare fält. Ett betydelsefullt område inom folkrätten ärmänskliga rättigheter. Skyddet för mänskliga rättigheter intar sedanlänge en framträdande plats i Detta ämne har särskildaktualitet med hänsyn till 40-årsminnet av FN:sdeklaration om mänskliga I övriga nordiska länder har detinrättats särskilda institut för studium av ämnet. Även i verkar sedannågon tid ett institut - Ett lämpligtsätt att öka intresset och det juridiska kunnandet på detta område iSverige är att stödja institutets I propositionen föreslås därför attmedel över statsbudgeten anslås för att finansiellt stärka verksamhetenvid institutet. Genom de åtgärder som harvidtagits och som planeras bör med kraft kunna agera på detfolkrättsliga området. De internationella kontakterna är viktiga fördet svenska samhällslivet. Detta gäller inte minst kulturlivet och forskningensom behöver impulser utifrån för att inte stagnera. Staten kan med olika medelfrämja ett aktivt svenskt deltagande i utbytet med andra länder och kulturer.Det förhållandet att tillhör ett litet språkområde medför särskildakrav pä insatser. Utbytet bör ske i enlighet med deltagarnas egnaprioriteringar och önskemål. De statliga insatserna bör därför i huvudsakinskränkas till ekonomiskt stöd och, vid behov, till kontaktförmedling och praktiskt bistånd. Den statligt finansieradeSverige-informationen skall syfta till att sprida kännedom om det svenskasamhället samt väcka intresse och förståelse för syn på olika samhällsfrågor.Därmed underlättas deltagande i det internationella utbytet. Det ärockså ett utrikespolitiskt intresse att svenska synpunkter får gehör iutlandet. Sverige-informationen kan vidare ha betydelse för våra ekonomiskaförbindelser och främja såväl export som turism. Avsikten med den statligaSverige-informationen skall inte varaatt förmedla en tillrättalagd och glättad bild av vårt land. Sverige-bildenutomlands bestäms i första hand av faktiska förhållanden hos oss. Men deninternationella nyhetsförmedlingen uppmärksammar ofta enstaka händelser ochutvecklingsdrag. De statliga informationsinsatserna bör därför, enligt minmening, söka komplettera bilden genom att särskilt lyfta fram drag i densvenska samhällsutvecklingen som annars kan hamna i skymundan -neutralitetspolitiken, våra miljösatsningar, den ekonomiska utvecklingen,kulturlivets variationsrikedom m. m. En särskild utredaretillkallades för att kartlägga hur de av fastlagda riktlinjerna för det allmänna informations- och kul- 15 turutbytet med utlandet har tillämpats ipraktiken (den s.k. IKU-utred- Prop.1988/89: 100 ningen). Kartläggningen skulle också belysa hurSverige-informationen Bil. 5 inom övriga områden fungerat. Utredaren skullemot denna bakgrund beröra framtida behov samt lämna förslag till en effektivare resursanvändning genomomprioriteringar och omdisponeringar av tillgängliga resurser. Utredningensbetänkande (SOU 1988:9) Sverige-information och kultursamarbete framlades i maj1988. Andra utredningar som har beröring med och som ingår iregeringskansliets verksamhetsplanering är utredningen omutrikesförvaltningens inriktning och organisation (dir. 1987:51) samtpresstjänstutredningen (dir. 1987:45). Dessa behandlar flera ämnesområden somhar direkt relevans för utrikesförvaltningens roll i kulturutbytes- ochinformationsfrågor. Till vissa av förslag kan ställning tas isamband med den löpande verksamheten, till andra kan det finnas skäl attåterkomma i samband med att departementet prövar de båda övriga översynernasresultat. Jag har i denna fråga samrått med statsrådet och chefen förindustridepartementet och statsrådet . är det främsta instrumentetför svensk utrikespolitik med dess vittomspännande och mångskiftande uppgifterpå både det bilaterala och det multilaterala området. Den måste kunna uppfyllade krav som riksdag, regering och samhället i sin helhet ställer på kompetensoch kapacitet att bevaka och främja våra intressen utomlands. Mot bakgrunden av en alltintensivare internationaliseringsprocess och de svenska ambitionerna attintensifiera vår medverkan tillinternationell solidaritet krävs en allt större medvetenhet om statsmakternasintentioner att den offentliga verksamheten skall äga rum inom givna ramar ochatt utrikesförvaltningen därvid skall bära sindel av den offentliga sektorns begränsningar. Denna situation är inteunik för den svenska utrikesförvaltningen. 1 större delen av den västerländskavärlden pågår en likartad diskussion, som utmynnar i tre frågor: - denpersonalpolitiska: hur rekryterar vi,hur utvecklar vi den personella kompetens som den framtida utrikestjänstenkräver och hur behåller vi personalen i ett alltmera utsatt konkurrensläge? - denorganisationspolitiska: hur skall vår framtida utrikesrepressentation se ut?Vilka möjligheter till utveckling och förändring finns inom detta område? - dentekniska: hur kan moderna kommunikationer och modern teknik rationalisera ocheffektivisera utrikesförvaltningens verksamhet? Inom ramen förregeringskansliets verksamhetsplanering studeras dessa och andra frågor av ensärskild utredare, vilket anmäldes i förra årets budgetproposition. Under år1989 kommer utredningens förslag att behandlas inom isyfte att framställa en långsiktig handlingsplan för förvaltningen. När det gäller de tre nämnda frågeställningarnakan följande nämnas. Beträffandekompetensfrågorna, personalrekrytering och personalutveck- Prop. 1988/89: 100 ling kommer utrikesförvaltningen under 1990-taletatt vara mera konkur- Bil. Svårigheterna attrekrytera kompetent personal som är beredd att under långa perioder varastationerad utomlands kommer att öka.Ett nära samband med detta fenomen har familjesociala och jämställdhetsproblem, som t. ex. frågan om tvåmakars lika möjligheter att förverkliga sig själva inom sina olika yrkesbanor. En mera flexibelförflyttningspolitik,växeltjänstgöring och bättre ekonomiska fördelar kan vara några av deinstrument som med sannolikhet måste utnyttjas. Skall det varamöjligt att arbeta inom en given resursram är det också nödvändigt att övervägahur skall vara representerat i andra stater. Utlandsmyndighetermed alltför få anställda medför en uttunning intill meningslöshet ochsvårigheter att möta nya behov. Möjligheter till samverkan i konsulära frågor mellan de nordiska länderna har redantagits till vara och utvecklas allt framgent. Tanken att tillhonorärmyndigheterna knyta utsändaspecialister är sannolikt värd att pröva, då det medger flexibilitet, expertinsatser där sådana behövs utan storainvesteringar i kanslier m. m. 1 många länder är det möjligt att till honorära konsuler och generalkonsuler rekryteraframstående personer med nära svensk anknytning som har goda möjligheter att i betydelsefulla avseendentillgodose våra intressen. En omläggningi denna riktning , när det gäller konsulaten i t. ex. och ,skapar en förutsättning för omfördelningav våra resurser till nya angelägnabehov, däribland och , utan att vi därför blir av med tidigarestödjepunkter. Resonemanget låtersig naturligtvis inte lika lätt tillämpas, när det gäller våra politiska representationer i form av ambassader.Samtidigt kan pekas på det sedan åttaår prövade KSA-systemet (dvs. i princip Stockholmsbasera-de ambassadörer) somhar en flexibilitet som exempelvis kan möjliggöra placerandet av ett resident sändebud utan att mandärför behöver investera ibeskickningsanläggningar och liknande. En sådan försöksverksamhet har inlettsi . Den förbättradekommunikationstekniken och den snabba tekniska utvecklingen ochrationaliseringen genom bl.a. ADB-stöd pekar på olika utvecklingsmöjligheter. Nya intressantamöjligheter skapas för vårt insamlande av information och systematiseringen av denna, sompå sikt skapar helt nya och unika bevakningsmöjligheter för vårautrikespolitiska intressen. I detta sammanhang har den administrativautvecklingen och den fortgående datoriseringen stor betydelse. Utvecklingen aven informationsstrategi innebär ett nytt viktigt steg. En översyn av hurinformationen överförs, bearbetas och lagras gör det möjligt att sänka kostnadernaoch höjaeffektiviteten. Den svenskautrikespolitiken skall styra utrikesförvaltningens verksamhet. Diplomatinsmedel i form av personal och organisation måste utvecklas i takt härmed.Skall detta ske inom en given resursram kräver det flexibilitet och nytänkande. 2 1988/89. m.m. Prop.1988/89: lOO Av anslaget för /89 har . inteställts till utrikesförvaltningens disposition till följd av tillämpningenav en utgiftsram. lönade utlandsmyndigheter samt ackrediteringarför de Stock-holmsbaserade ambassadörerna redovisas i en förteckningsom fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 5.2. Beräknad 1988/89 ändring 1989/90 Personal 2 287il)