prop · GC0377 · 1988-12-31 00:00:00 — En bestämmelse om rättatt i vissa fall upphäva ett onyttigt servitut utan att ägaren av den härskandefastigheten lämnas tillfälle att yttra sig i förrättningen bör tas in i 7 kap.5 § FBL. 2.3.2.8Disposition av servitut vid fastighetsreglering Mitt förslag:Överförs mark genom fastighetsreglering från en fastighet lill vilken hörservitut, får fastighetsbildningsmyndigheten bestämma alt servitutet skallhöra till endera av de berörda fastigheterna eller till båda. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. Skälen för mitt förslag:Enligt 2 kap. 5 § FBL gäller ett servitut efter fastighetsreglering till förmånför samma fastighet som tidigare, såvida inte servitutet varit till nyttaenbart för det område som frångått fastigheten genom regleringen. Om så ärfallet gäller servitutet i stället till förmån för den faslighet till vilkenområdet överförts. Denna regel är automatiskt verkande.Fastighetsbildningsmyndigheten kan således inte anpassa servitutet till vadsom är mest ändamålsenligt i det enskilda fallet, exempelvis genom att låtaservitutet gälla till förmån för de båda fastigheter som berörs avmarköverföringen. Om en tillämpning av 2 kap. 5 § leder till ett olyckligtresultat, finns visseriigen möjligheten att med tillämpning av bestämmelserna i7 kap. FBL upphäva den urspmngliga servitutsrätten och ersätta den med ennyinrättad. Ett sådant förfarande tynger emellertid förrättningen. Enligt min mening bör dennu angivna olägenheten undanröjas genom all faslighetsbildningsmyndighelen gessamma möjlighet som vid avstyckning och klyvning all bestämma vilken av deberörda fastigheterna som efter fastighetsreglering skall vara härskande elleratt de båda skall vara del. En fömtsättning för attfastighetsbildningsmyndigheten på detta sätt skall få disponera servitutetmåste dock vara att åtgärden saknar betydelse för belastningen på den tjänandefastigheten och därför kan företas utan att ägarna till denna fastighet dras ini förrättningen som sakägare. Fastighetsbildningsmyndighetensmöjlighet att disponera servitut vid fastigsreglering bör framgå av en nyparagraf, 7 kap. 12 § FBL. 2.4 Frågor om förrättningshandläggningen och förfarandet ifastighetsbildningsmål Mitt förslag:Ansökan om fastighetsbildning skall kunna ges in till valfrifastighetsbildningsmyndighet inom länet eller till överlantmätarmyndigheten.Skrivelser med överklagande av fastighetsbildningsmyndigheternas beslut skalli överensstämmelse med den grundläggande principen i den nya förvaltningslagenges in till beslutsmyndigheten. Förvaltningslagens regler om omprövning skallinte gälla fastighetsbildningsmyndigheterna. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med milt utom så till vida att utredningenfömtsatte att omprövningsreglerna i förvaltningslagen även skulle gällafastighetsbildningsmyndighet. Remissinstanserna:Godtar i sak utredningens förslag. Skälenför mitt förslag: Enligt gällande rätt skall fastighetsbildningsförrättninghandläggas av fastighetsbildningsmyndigheten i den ort där marken är belägen(4 kap. 7 § FBL). Ansökan skall ges in till fastighetsbildningsmyndigheten (4kap. 8 § FBL). Lantmäteriverksamhetenär så organiserad att det förutom en regional indelning också finns enfunktionell sådan. Även sakens beskaffenhet påverkar således frågan lill vilkenmyndighet en ansökan skall inges. Föratt öka rättssäkerheten och dessutom underlätta allmänhetens kontakt medmyndigheterna bör i fortsättningen gälla alt en ansökan om fastighetsbildningkan ges in till valfri fastighetsbildningsmyndighet inom länet samt tillöverlantmätarmyndigheten. En ny bestämmelse av denna innebörd bör tas in i 4kap. 8 § FBL. Den1 trädde den nya förvaltningslagen (1986:223) i kraft. Lageninnehåller flera nyheter beträffande handläggningen hos förvaltningsmyndigheter,bl.a. angående ordningen då ett beslut överklagas. Sålunda skall en skrivelsemed överklagande ges in lill den myndighet som har meddelat det överklagadebeslutet. Myndigheten prövar om överklagandet skett på föreskrivet sätt och irätt lid. Om skrivelsen inte avvisas, skall den tillsammans med övrigahandlingar i ärendet överlämnas lill den myndighet som skall prövaöverklagandet. Denna ordning skall tillämpas i den mån inte annat är särskiltföreskrivet. Genom följdlagstiftning har förfarandet vid överklagande av en radmyndighelsbeslut anpassats till den nya ordningen (jfr prop. 1986/87:39). 1FBL finns bestämmelser som innebär att förvaltningslagens ordning Prop.1988/89:77 inte tillämpas ulan alt en skrivelse med överklagande alltjämt skallges in till överinstansen, fastighetsdomstolen. De skäl som anförts för den nyaordningen gäller emellertid enligt min mening också beträffande fastighetsbildningsmyndighetensverksamhet. FBL bör därför anpassas till förvaltningslagens ordning. Dellainnebär alt ändringar bör göras i 15 kap. 2 § andra stycket, 3 § förstastycket, 4 § samt 6 § första stycket FBL. Enomläggning av förfarandet när det gäller ingivande av skrivelser medöverklagande medför vissa nya uppgifter för beslutsmyndigheterna. måste ta emot och registrera klagandensskrivelse innebär dock knappast någon ökad arbetsbelastning, eftersom det redani dag normalt bör förekomma någon form av registrering när fastighetsdomstolenrekvirerar handlingar från fastighelsbildningsmyndigheten. De kostnader avengångsnatur som uppkommer för ändring av blanketter m. m. bör rymmas inomramen för tillgängliga medel. 1FBL anges för olika typer av beslut inom vilken tid ett överklagande skall ske.Tiderna varierar starkt med hänsyn till ärendenas särpräglade karaktär. Det kaninte komma i fråga att den enhetliga tiden för överklagande somföreskrivs i förvaltningslagen (23 § andra stycket) generellt skall gälla beträffandefaslighetsbildningsmyndighelens beslut. Fastighetsbildningsmyndighelenshandläggning av skrivelser som innehåller ett överklagande bör följa vad somgäller för underrätt. FBL bör därför kompletteras med en hänvisning till 52kap. 2 och 4 §§ . Redaktionellt hör en sådan bestämmelse hemmai 15 kap. FBL. Jag föreslår att den las in i en ny paragraf, 12 §. Jag vill härerinra om att förvaltningslagen (10 §) innehåller bestämmelser om när enhandling skall anses ha kommit in till myndigheten. Har skrivelsen kommit inför sent skall överklagandet avvisas. avvisningsbeslut bör överklagassärskilt och jag föreslår att 15 kap. 2 § FBL kompletteras i enlighet härmed. Omen skrivelse med överklagande av misstag ges in direkt lillfastighetsdomstolen bör domstolen vidarebefordra skrivelsen lill faslighetsbildningsmyndighelenmed sådana upplysningaratt myndigheten kan pröva om överklagandet skett i rätttid. En bestämmelse härom bör ersätta 16 kap. 1 § FBL som innehåller bestämmelserom fastighetsdomstolens prövning av att överklagandet skett i rätt tid. Detnya förfarandet leder till att ytterligare en instans kan pröva ett beslut allavvisa ell överklagande. Är avvisningsgrunden all överklagandet inte skett irätt tid bör del vara fullt tillräckligt all frågan prövas av två instanser. Ensådan ordning gäller enligt 30 § förvaltningslagen om den andra instansen är enförvaltningsmyndighet. På grund av den avgränsning som gäller beträffandeförvaltningslagens tillämpningsområde gäller emellertid inte den regeln om denandra instansen är en domstol. Frågan bör därför särregleras i FBL genom elltillägg till 17 kap. 2 § andra stycket. Tillnyheterna i förvaltningslagen hör reglerna om förvaltningsmyndig heternas befogenhet att ompröva sina beslut i vissa fall. Dessa regler bör dock inte göras tillämpliga på ärenden hos fastighelsbildningsmyndighe- terna eftersom dessa ärenden ofta innefattar en prövning av motstående enskilda eller allmänna intressen. I FBL bör därför göras ett särskilt 62 undantag för 27 28 §§förvaltningslagen. En bestämmelse om detta bör tas in i den nya 15 kap. 12 §FBL. Under hänvisning till ettförslag av rättegångsutredningen (SOU 1982:25-26) om en viss ändring av 33 kap.2§ har fastighetsbildningsutredningen föreslagit enmotsvarande anpassning av 16 kap. 2 § FBL. Denändring av 33 kap. 2 § som rätte gångsutredningen föreslagit har emellertid ännu inte genomförts. Jag är därför inte nu beredd att föreslå någon sådan ändring av 16 kap. 2 § FBL. I FBL används på ettflertal ställen uttrycket "besvär" för att ange att ett beslut fåröverklagas. Lagen bör på denna punkt anpassas lill det numera hävdvunnauttrycket "överklagande". Detta leder till redaktionella jämkningarav följande bestämmelser: 4 kap. 17, 25 a, 29, 30 och 39 §§, 5 kap. 30a§, 14kap. 8 §, 15 kap. 3-5 och 11 §§, 16 kap. 2, 9, 11, 12 och 15§§, 17 kap. 1 §, 18 kap.1 § samt 19 kap. 3 § FBL. 2.4.2Rättelse av skrivfel e. d. Mitt förslag: Densärskilda bestämmelsen i FBL om rättelse av skrivfel och liknande utgår. Istället tillämpas den nya förvaltningslagens bestämmelse i frågan, vilketinnebär att en rällelseåtgärd får vidtas ulan att part beredstillfälle att yttra sig om yttrande framstår som obehövligt. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Utredningens förslag lämnas ulan erinran. Skälen för mittförslag: Innehåller ell beslut till följd av skrivfel, räknefel eller liknandeförbiseende en uppenbar oriktighet får den myndighet som meddelat beslutet själv rätta tillfelet. Detta gäller numera generellt enligt den nya förvaltningslagen (26 §). Innan rättelsesker skall dock myndigheten ge part som berörs av åtgärden tillfälle att yttrasig om detta inte är obehövligt. Beträffandefelaktigheter i förrättningsbeslut som meddelats av fastighetsbildningsmyndighetgäller emellertid inte förvaltningslagens regel. I stället tillämpasspecialbestämmelsen i 4 kap. 42 § FBL. Bestämmelsen innebär bl. a. att den somberörs av åtgärden alltid skall få tillfälle att yttra sig. Rättelseförfarandet enligtFBL är enligt min mening onödigt restriktivt i de fall det med fog kan görasgällande att en rättelseåtgärd inte kan vara till förfång för fastighetsägareeller rättighetshavare. Exempel på situationer där ell enklarerättelseförfarande vore önskvärt är när kringskrifter m. m. på kartor ärofullständiga eller när uppgifter om skattetal är bristfälliga. Dessa typer avfelaktigheter som behöver rättas närmast av formella skäl eller för attförtydliga ett beslut bör kunna rättas ulan krav på att den som berörs avåtgärden ovillkorligen skall beredas tillfälle att yttra sig. Den ordning somgäller enligt den nya förvaltningslagen bör alltså gälla i stället för den nuvarandesärregleringen i FBL. Del bör i sammanhanget framhållas att den här föreslagnaordningen inte syftar till en utvidgning av självrättelsemöjligheterna ulanendast till en förenkling av förfarandet i vissa fall. Förslaget kräver utöverett upphävande av 4 kap. 42 § FBL följdändringar i 14 kap. 2 §, 15 kap. 2 §första stycket punkt 5 och 10 § FBL samt i 2 § lagen om äganderättsutredningoch legalisering, 19 § anläggningslagen och 16 § ledningsrättslagen. 2.4.3Samordning av tillståndsprövning enligt naturvårdslagen ochfastighetsbildningslagen Mitt förslag: bestämmelse införs som ger fastighetsbildningsmyndigheten möjlighet att,vid fastighetsbildning som kräver medgivande enligt naturvårdslagen, påsökandens vägnar begära prövning av tillåtligheten enligt den nämnda lagen. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. Skälen för mitt förslag:Vid alla våra vatten råder enligt naturvårdslagen (1964:822, NVL) ett s.k.strandskydd. Det omfattar, om inte annat är särskilt föreskrivet, land- ochvattenområdet intill från strandlinjen och innebär som regel etthinder bl.a. mot nybyggnation (16 § NVL). Eftersom fastighetsbildning inte fårske så att syftet med naturvårdsföreskri fter motverkas (3 kap. 2 § andrastycket FBL), innebär strandskyddel också ett hinder mot fastighetsbildning förbyggnadsändamål. Uppkommer fråga om nybyggnation inom strandskyddsområde, kansåledes såväl nybyggnadsförbudet som förbudet mot fastighetsbildning utgörahinder mot åtgärden. kan emellertid dispensera från båda dessaförbud. Enligt 16 § tredje stycketNVL får sålunda medge undantag från nybyggnadsförbudet omsärskilda skäl föreligger. Att fastighetsbildning för bebyggelseändamål redanskett, anses i praxis utgöra särskilda skäl. Enligt 3 kap. 2 § tredje stycketFBL gäller vidare att , likaledes om särskilda skäl föreligger,får medge fastighetsbildning i strid mot sådana särskilda bestämmelser förmarks bebyggande som strand-skyddet är ett exempel på. Dispens förfastighetsbildning erfordras emellertid inte om särskilt medgivande harlämnats till nybyggnad i strid mot bestämmelser hur mark får bebyggas (3 kap. 2§ andra stycket FBL). Har dispens från nybyggnadsförbudet inomstrandskyddsområde lämnats, erfordras således ingen särskild dispens för enefterföljande faslighetsbildningsåtgärd. Detsaknar inte betydelse i vilken inbördes ordning dispensfrågorna prövas.Visserligen är dispensmyndighet i båda fallen, och det finns därför anledningatt utgå ifrån att motstridiga markanvändningsbeslut inte kommer att fattas.Emellertid föreligger det en skillnad när det gäller möjligheterna allöverklaga ett dispensbeslut. Dispens enligt 16 § tredje stycket NVL frånnybyggnadsförbudet kan överklagas hos regeringen av (40 §tredje stycket NVL). Så är inte fallet beträffande ett medgivet undantag förfastighetsbildning enligt FBL. I fall då frågan om dispens frånnybyggnadsförbudet enligt NVL prövas först, uppstår inget problem. Har en sådandispens vunnit laga kraft, kan fastighetsbildning som jag nämnt skeutan dispens enligt FBL. Har däremot dispens enligt FBL lämnats utgör dettaendast ett skäl för dispens från nybyggnadsförbudet enligt NVL men ingenabsolut garanti för en sådan dispens. har därför i sinaanvisningar rekommenderat en ordning som innebär att dispens från nybyggnadsförbudetenligt NVL skall prövas först. Rekommendationen kan dock inte förhindra alt denomvända ordningen kommer till användning i ett enskilt fall. Den nuvarande ordningenkan resultera i motstridiga beslut om markanvändningen inte bara när detgäller mark inom strandskyddsområden utan också i andra fall när det gällersärskilda bestämmelser enligt NVL om markanvändningen. Konkurrerandemarkanvändningsbeslul kan säkrast undvikas, om frågan om dispens frånnybyggnadsförbudet enligt NVL prövas först. För att säkerställa en sådanordning bör fastighelsbildningsmyndigheten ha möjlighet att, innanfastighetsbildningsfrågan avgörs, för sökandens räkning begära prövning avfrågan om åtgärden kan tillåtas enligt den nämnda lagen. Härigenom uppnås påett smidigt sätt en önskvärd samordning av förfarandena. En bestämmelse omdetta bör placeras bland de regler i 4 kap. FBL som handlar om förrättningensinledande och grunderna för handläggningen, lämpligen som en ny 10 a §. 2.4.4Vissa förenklingar av handläggningen vid fastighetsdomstol Mitt förslag: Omdel när ett mål förbereds i fastighetsdomstolen uppkommer enighet mellansakägarna och eventuella andra talebe-rälligade om hur del överklagadeförrättningsbeslutet skall ändras, får den lagfarne ledamot som svarar förberedningen själv avgöra målet i sak. Utredningens förslag:Överensstämmer med mitt förslag. Utredningen har dessutom föreslagit delsbestämmelser om möjlighet för ensamdomare att avgöra målet vid huvudförhandlingeller på handlingarna, dels bestämmelser om att fastighetsdomstolen utanparternas samtycke skall kunna avgöra saken utan huvudförhandling. Remissinstanserna:Godtar i sak utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. Skälen för mitt förslag:Jag har tidigare lagt fram en rad förslag som syftar lill all göraförrältningsverksamheten mer effektiv. 5 1988/89. ven gör sig även gällandei fall då ett förrällningsbeslut överklagas till Prop. 1988/89:77fastighetsdomstolen. Förfarandetvid fastighetsdomstolen regleras dels i lagen (1969:246) om domstolar ifastighetsmål, FDL, dels i 16 kap. FBL. Härutöver gäller i tillämpliga delarvad som är föreskrivet om allmänna domstolar. För den förberedandehandläggningen vid fastighetsdomstolen av ett överklagat förrällningsbeslutsvarar en lagfaren ledamot ensam. Beredningen kan vara skriftlig men kan ocksåha formen av ett särskilt sammanträde (16 kap. 3 § andra stycket FBL). I densammansättning domstolen har när målet bereds är den inte domför i fråga omprövning av själva saken. För sådan prövning krävs en sammansättning sominnefattar två lagfarna ledamöter samt en teknisk ledamot. Avgörs målet vidhuvudförhandling skall dessutom två nämndemän della (3 4 §§ FDL). Omdet under den förberedande handläggningen uppnås enighet mellan sakägarna ochandra taleberätligade om en lösning, kan målet till följd avdomförhetsreglerna inte avgöras av den lagfarne domare som svarar för deförberedande åtgärderna. Enligt min mening bör domförhetsreglerna mjukas upppå denna punkt. Uppnåsvid ett sådant särskilt sammanträde som sägs i 16 kap. 3 § andra stycket FBLenighet mellan sakägarna eller mellan dessa och annan talebe-rättigad om detsätt på vilket det överklagade förrättningsbeslutet skall ändras, bör såledesmålet kunna avgöras vid sammanträdet. Jag föreslår ett tillägg till den nämndaparagrafen av denna innebörd. Lagtekniskt kräver förslaget även ett tilläggtill 4 § FDL. Enförutsättning för att en överenskommelse på nu angivet sätt skall kunna läggastill grund för ett avgörande är att överenskommelsen är förenlig med deallmänna villkor som måste iakttas vid den ifrågavarandefastighetsbildningsåtgärden. Att så är fallet måste alltså prövas av ensamdomaren.Föreligger tveksamhet i fråga om förutsättningarna för ändring i enlighet medöverenskommelsen, bör målet inte avgöras vid sammanträdet. Enighetmellan de inblandade fastighetsägarna kan uppkomma även under en skriftligförberedelse. Också i detta fall bör, under förutsättning att överenskommelsenkan accepteras från faslighetsbildningssynpunkt, målet få avgöras ulanhuvudförhandling och av den handläggande ensamdomaren. FBL medger redan nu attmålet i detta fall avgörs ulan huvudförhandling (16 kap. 8 § FBL). Är alla inblandadeense om en viss ändring i det överklagade beslutet, bör det nämligen normaltkunna antas att en huvudförhandling saknar betydelse för prövningen. Däremotmedger inte de nuvarande domförhetsreglerna i FDL att ensamdomare i sådant fallavgör målet efter prövning av själva saken. Reglerna bör enligt min mening gemöjlighet till detta. Ensärskild fråga i detta sammanhang är vilka möjligheter som bör finnas för en ensamdomare alt avgöra enklare mål eller mål som rör små värden. Utredningen har menat att de nuvarande domförhetsreglerna bör mjukas upp och har därför föreslagit att domstolen skall vara domför med en lagfaren ledamot om det är tillräckligt med hänsyn till målets beskaffen het all målet avgörs i denna sammansättning samt sakägarna och andra 66 taleberätligade samtyckertill del eller saken är uppenbar. Enligt min mening följer emellertid dettaredan av gällande rätt. Enligt 4 § FDL är nämligen fastighetsdomstol vidhandläggning av mål utom när mål efter prövning av själva saken avgörs utanhuvudförhandling domför med en lagfaren ledamot i samma utsträckning somföreskrivs för tingsrätt. Detta innebär bl. a. alt bestämmelsen i I kap. 3 §rättegångsbalken blir tillämplig också i fastighetsdomstolen. Den bestämmelseninnebär att tingsrätten är domför med en lagfaren ledamot vid huvudförhandlingnär del är tillräckligt med hänsyn till målets beskaffenhet att målet avgörsav en enda domare och parterna samtycker till det. Med hänsyn till det anfördakan jag inte se att det finns behov av att på denna punkt ändra reglema omfastighetsdomstolens domförhet. Jagskall avslutningsvis ta upp frågan om fastighetsdomstolen i ökad utsträckningskall kunna avgöra mål på handlingarna oberoende av sakägares och andrataleberättigades inställning. Enligt utredningens bedömning bör ett mål alhidkunna avgöras på handlingama då det är uppenbart att en huvudförhandling ärobehövlig. Jag anser för min del att en regel av sådant innehåll skulle varaalltför långtgående och föreslår därför inte någon sådan regel. 2.5 Boendeinflytande vid bildande och förvaltning avgemensamhetsanläggningar Mitt förslag: Delhyresgästinflytande vid inrättande av gemensamhetsanläggning som ärbegränsat till storstadsområdena utvidgas till alt gälla hela landet. Vidutövande av sådant inflytande skall hyresgästerna företrädas av en organisationav hyresgäster som har avtal om förhandlingsordning för berörd fastighet eller,om en sådan förhandlingsordning inte gäller, en riksorganisation av hyresgästereller en förening som är ansluten till en sådan organisation och inom varsverksamhetsområde fasligheten är belägen. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Så gottsom alla har tillstyrkt utredningens förslag eller lämnat det utan erinran. Skälen för mitt förslag:Vid bostadsbyggande finns det ofta anledning att inrätta anläggningar som ärgemensamma för de boende. Det kan vara fråga om parkeringsanläggningar,förbindelseleder, gårdsutrymmen, lekplatser, värmeanläggningar, tvättstugor m.m. Reglerna om sådana gemensamma anläggningar återfinns i anläggningslagen(1973:1149), AL. Själva inrättandet av en anläggning sker vid en förrättning avfastighetsbildningsmyndigheten. Rätten att begära förrättning tillkommer iförsta hand ägarna till fastigheter som berörs av anläggningen samlbyggnadsnämnden. Genomsärskild lagstiftning lag (1974:822) om ändring i anläggnings- lagen - vilken trädde ikraft den och innehåller bestämmel- Prop. 1988/89:77 ser avförsökskaraktär har även hyresgästema i en berörd fastighet tillagts rätt attpåkalla sådan förrättning (18§AL). Hyresgästerna har också i övrigttillförsäkrats visst inflytande vid inrättande av gemensamhetsanläggningar (7,19, 30 och 31 §§ AL). Försöksverksamheten är begränsad till kommunerna iStockholms-, Göteborgs- och Malmöområdena med rätt för regeringen att eftersärskild framställning från hyresgästhåll förordna att bestämmelsema skallgälla även i andra kommuner. Någon begäran om sådant förordnande har inteframställts. Behovav att inrätta gemensamhetsanläggningar uppkommer ofta i samband med saneringav bostadsfastigheter. Saneringsverksamheten är inte koncentrerad tillstorstadsområdena utan pågår i ökande utsträckning i hela landet. Detta talarenligt min uppfattning för att inflytandereglema i AL bör ges en generellräckvidd. Tillämpningsområdet för bestämmelserna om hyresgästinflytande i ALbör alltså utvidgas till att omfatta hela landet. Närdet gäller formerna för hyresgästinflytandet innebär AL atthyresgästerna skall företrädas av en hyresgästorganisation, varmed förstås enriksorganisation av hyresgäster etier enjorening som är ansluien_lilj[ en sådanorgan i satjon och inom vars vgrksam hetsområ_cLe. fastigheterna är bejägna. Avde lagar som innehåller bestämmelser om hyresgästinflytande är AL numera denenda som på detta sätt begränsar rätten att utöva hyresgästinflytandel. Enligtbostadsförvaltningslagen (1977:792), hyresförhandlingslagen (1978:304) ochbostadssaneringslagen (1973:531) får sålunda hyresgästinflytandet utövas ocksåav en sammanslutning av hyresgäster som står utanför en riksorganisation. har konstaterat skiljer sig det hyresgästinflytande som har kommittill uttryck i AL inte på något avgörande sätt från det som finns reglerat i denyss angivna lagarna. Del finns enligt min mening inget skäl att frånkänna enlokal hyresgästorganisation, som står utanför en riksorganisation, rätt attutöva hyresgästinflytandel enligt AL. Fråganblir då hur hyresgästinflytandel närmare skall utformas. De tidigare angivnalagarna innehåller, olika lösningar på frågan. Bostads-förvaltningslagen ochhyresför.valfflingslagen innebär att inflytandet utövas av en organisation avhyresgäster, medan bostadssaneringslagen innebär att inflytandet i första handtillkommer eji_organisatigrijom.h,aiLaytal ornjorhandlingsordning förfastigheten.