prop · GC03122 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:122 med anledning av vissa beslut fattade av vid dess sjuttiofjärde möte (tionde sjöfartssessionen) Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet för de åtgärder och det ändamål somföredraganden har hemställt om. Ipropositionen föreslås att godkänner två av arbetsorganisationens () beslutandeförsamling vid dess sjuttiofjärde möte antagna konventioner,nämligen konventionen (nr 163) om sjömäns välfärd till sjöss och i hamn ochkonventionen (nr 164) om hälsoskydd och sjukvård för sjömän. Genompropositionen ges vidare tillfälle att ta del av den vid mötetantagna rekommendationen (nr 173) om sjömäns välfärd till sjöss och i hamn samtövriga vid mötet antagna instrument. 1 1988/89. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , S. ,, , R. , , , , G. ,, , , , , , , Proposition med anledning av vissa beslut fattade avInternationella arbetskonferensen vid dess sjuttiofjärde möte (tiondesjöfartssessionen) Genomsin anslutning till inträdde som medlem avInternationella arbetsorganisationen (). Internationella arbetskonferensen sammanträder iregel en gång . kan enligt artikel 19 i organisationensstadga beträffande förslag, som förts upp på mötets dagordning, beslutaantingen om en internationell konvention, avsedd att ratificeras avorganisationens medlemmar, eller om en rekommendation, avsedd att övervägas vidlagstiftning eller på annat sätt men utan den bindande karaktär som tillkommeren ratificerad konvention. Om beslutet är av mindre räckvidd ellerhuvudsakligen av formell innebörd, t. ex. då det gäller en begäran omutredning, bmkar det ges formen av en resolution. Senastarton månader från avslutandet av konferensens session skall varje medlemsstatförelägga landets lagstiftande församling antagna konventioner ochrekommendationer för lagstiftning eller andra åtgärder. Varje medlemsstat harvidare skyldighet att underrätta Internationella arbetsbyråns generaldirektörom de åtgärder som har vidtagits för att uppfylla denna förpliktelse samt omvilka åtgärder som i övrigt har vidtagits. sjuttiofjärde möte (tionde sjöfartssessionen) hölls iGeneve . Sverigedeltog i mötet på sedvanligt sätt med en fullständig delegation, dvs. tvåregerings-, ett arbetsgivar- och ett arbetstagarombud samt ett antal experter.Som ombud deltog för regeringen kanslirådet i kommunikationsdepartementetGösta och departementsrådet i , för arbetsgivarna direktören i ochför arbetstagarna andre förbundsordföranden i Svenska sjöfolksförbundetNils-Börje . Vid sessionen antogs fyrakonventioner och två rekommendationer, Prop. 1988/89:122 nämligen en konvention(nr 163) och en rekommendation (nr 173) om sjömäns välfärd till sjöss och ihamn, en konvention (nr 164) om hälsoskydd och sjukvård för sjömän, enkonvention (nr 165) om socialförsäkringsskydd för sjömän samt en konvention(nr 166) och en rekommendation (nr 174) om sjömäns hemresa. Vid sessionenantogs även åtta resolutioner i olika ämnen. Texterna på engelska och svenskatill de vid sessionen antagna konventionerna och rekommendationerna bör fogassom bilaga 1 12 till protokollet i detta ärende. Jagavser nu att ta upp frågan om godkännande av konventionerna nr 163 och 164 samttillämpningen av rekommendationen nr 173. Jag kommer också i detta sammanhangatt redogöra för konventionerna nr 165 och 166 samt rekommendationen nr 174 ochför min bedömning i fråga om dessa instrument. 2 Konventionerna nrJl63 och 164 och rekommendationen nr173 2.1 Konventionen (nr 163) och rekommendationen (nr 173) omsjömäns välfärd till sjöss och i hamn antog rekommendation (nr 48) om sjömäns välfärd ihamn (prop. Vid sitt möte bedömde arbetskonferensen dennarekommendation som något föråldrad och antog rekommendationen (nr 138) omsjömäns välfärd. Denna rekommendation, som drar upp riktlinjer för aktiviteterpå välfärdsområdet, underställdes genom prop. Föredragandenuttalade att rekommendationen till större delen avsåg åtgärder som täcktes avden verksamhet som dåvarande handelsflottans välfärdsråd bedrev. Propositionensinnehåll i denna del föranledde inte något uttalande. lLO:sstyrelse beslöt att sammankalla en förberedande teknisksjöfartskonferens med en punkt på dagordningen betitlad"Sjömäns välfärd till sjöss och i hamn". Somett led i förberedelsearbetet inför den tekniska sjöfartskonferensen utarbetadeInternationella arbetsbyrån en särskild rapport som var baserad på svar påfrågeformulär och som innehöll förslag till en ny konvention och enkompletterande rekommendation. Underden tekniska sjöfartskonferensen framhölls från flera håll att desnabba och genomgripande förändringar som ägt mm inom sjöfarten gjort deexisterande ILO-instrumenten på välfärdsområdet föråldrade och otillräckliga.På de nordiska regeringarnas vägnar framlade ett på baseratförslag till konvention med kortfattade huvudprinciper och målsättningar förvälfärdsverksamheten. Förslaget, som uppfattades som en kompromiss mellanarbetstagarnas och arbetsgivarnas ståndpunkter, vann anslutning först från enrad regeringar och därefter även från arbetsmarknadsparterna. Konferensen antogförslaget jämte ett förslag till en moderniserad re- jProp. 1988/89:122kommendation med mer detaljerade beskrivningar av välfardsarbetets organisationoch innehåll. Resultatetfrån den tekniska sjöfartskonferensen utgjorde underlag för frågansbehandling vid sjöfartssessionen . Vid sessionen antogs konventionen (nr163) och rekommendationen (nr 173) om sjömäns välfärd till sjöss och i hamn.Konventionen antogs med röstsiffrorna 214 för, ingen emot och 3 nedlagda. Av desvenska ombuden röstade såväl regerings-, som arbetsgivar- ocharbetstagarrepresentanter för konventionen. Rekommendationen antogs med 207röster för, ingen emot och 4 nedlagda. Samtliga svenska ombud röstade för rekommendationen. Yttrandeöver konventionen nr 163 och rekommendationen nr 173 har avgetts avILO-kommittén, som i sin tur har inhämtat yttranden från ,handelsflottans kultur- och fritidsråd (HKF), fiskeristyrelsen.Landsorganisationen i , , (till vilken överlåtit ärendet)och . ILO-kommitténtillstyrker ratifikation av konventionen nr 163. 2.1.2Konventionens och rekommendationens huvudsakliga innehåll Konventionen(nr 163) om sjömäns välfärd till sjöss och i hamn är den första konventioneninom välfärdsområdet. Dess tillkomst har föregåtts av ett mångårigt arbete, ivilket inte minst de nordiska intressentema tagit aktiv del. Den anger dehuvudprinciper och målsättningar som bör vara vägledande försjöfartsnationernas insatser vad gäller kultur- och fritidsservice för sjömän.Konventionen är mycket kortfattad; dess materiella innehåll finns i sexartiklar. Medtermen "välfärdsanordningar och välfärdsåtgärder" avser konventionenanordningar och åtgärder på välfärds-, kultur-, rekreations- ochinformationsområdena (artikel 1). Ratificerandemedlem åtar sig att säkerställa att fullgoda välfärdsanordningar ochvälfärdsåtgärder tillhandahålls sjömän både i egna hamnar och ombord på fartygsom är registrerade inom dess territorium. Medlemssta-tema åläggs att tillseatt nödvändiga åtgärder vidtas för finansieringen av välfärdsverksamheten(artikel 2). Fastställandetav vilka hamnar, respektive vilka fartyg som skall falla under konventionensbestämmelser skall ske efter samråd med redamas och sjömännens organisationer(artikel 1 och 3). Detjänster som erbjuds i de egna hamnarna skall avse alla sjömän, oberoende avnationalitet, ras, hudfärg, kön, religion, politisk uppfattning eller socialbakgmnd och oberoende av i vilken stat det fartyg de är anställda på ärregistrerat (artikel 3). Välfärdstjänsterna ombord på de nationelltregistrerade fartygen skall avse alla sjömän ombord (artikel 4). Konventionenföreskriver att välfärdsanordningama och välfärdsåtgärderna fortlöpandeanpassas till förändringar i sjömännens behov till följd av utvecklingen inomsjöfarten (artikel 5). Vidareinnehåller konventionen föreskrifter om samarbete dels mellan Prop. 1988/89:122 medlemsstaterna, dels mellan andra parter som är verksamma inom välfärdsområdet(artikel 6). Ilikhet med konventionen anger rekommendationen riktlinjer för en nationellpolitik inom välfärdsområdet. I rekommendationen återkommer innehållet ikonventionen mera detaljerat under fyra huvudavsnitt. Rekommendationen,som bygger på rekommendationema (nr 48) och 1970 (nr 138),fäster stor vikt vid partemas deltagande i uppbyggandet och tillsynen avvälfärdsverksamheten samt vid samarbete mellan medlemmar och med berördamyndigheter och organisationer. Deåtgärder medlemmama vidtar bör ta hänsyn till sjömännens särskilda behov medavseende på deras säkerhet, hälsa och fritidsaktiviteter. Finansieringenkan enligt rekommendationen ske från olika källor, dock bör medlemmama tillseatt det utgår ett adekvat och regelbundet finansiellt stöd. Det praktiskaarbetet bör i erforderlig utsträckning bedrivas av yrkeskunniga personer påheltid. Välfärdsanordningaroch välfärdsåtgärder i medlemsstatemas egna hamnar bör inrättas med tanke påalla gästande sjömän och omfatta bl. a. rekreationsanläggningar,transportmöjligheter, åtgärder för sjömännens säkerhet i hamn, tillgång tillsjukhus etc. samt information om såväl anordningar för sjömän som hamnen ochstaden. Ombordpå fartyg som är registrerade inom medlemmarnas eget territorium bör välfärds-och trivselanordningar tillhandahållas. Sådana bör bl. a. omfatta bibliotek,möjlighet att se på TV och film, idrotts- och motionsut-mstning. Tillgång tilltelefon- och postförbindelser mellan fartyg och land bör säkerställas. Rekommendationenger också vägledning för åtgärder för att säkerställa sjömännens möjligheteratt överföra besparingar och löner till sina familjer. 2.2 Konventionen (nr 164) om hälsoskydd och sjukvård försjömän ILOoch () bildade ett gemensamt organ,/för sjömäns hälsa. Därmed erhöll ett expertorgan, somkunde ta ett samlat grepp på de frågor som rör hälso-och sjukvård förombordanställda. /har drivit den internationellautvecklingen på området framåt, bl. a. genom att anta resolutioner ochrekommendationer. Somen följd av ett förslag framlagt vid andra mötet med nyssnämndaILO/beslöt att anta två rekommendationer på området,nämligen en rekommendation (nr 105) om skeppsapotek och en rekommendation (nr106) om medicinsk rådgivning till sjöss. Vidfjärde mötet med /för sjömäns hälsa antogs eninternationell läkarbok (Guide for Ships). Dennautgavs av WHO . , som bl.a. omfattade Prop.1988/89:122 rekommendationer för användande av skeppsapotek, vägledning iskepps-sjukvård och medicinsk rådgivning via radio, kan betraktas som detförsta initiativet att på det internationella planet skapa en handbok isjukvård för ombordanställda. Fråganom utbildning i skeppssjukvård och första hjälpen-åtgärder på fartyg harbehandlats i flera internationella fora, däribland , WHO och IMO(Intemationella sjöfartsorganisationen). Sålunda antogs vid femte mötet medILO/för sjömäns hälsa en resolution, vilken bl.a.rekommenderade att medicinsk kunskap skulle förmedlas och upprätthållas genomatt alla besättningsmän erbjuds första hjälpen-utbildning och genom att merkvalificerad och specialiserad sjukvårdsutbildning för vissa kategorier avsjukvårdsansvariga ombord tillhandahålls. Arbetskonferensensnionde sjöfartssession, som hölls , antog en resolution som bl. a.innehöll en uppmaning till att inbjuda den paritetiskasjöfartskommissionen (tvåpartssammansatta rådgivande organ isjöfartsfrågor) att överväga frågan om antagande av intemationella normerrörande sjukvård ombord. De ifrågasatta intemationella instmmenten borde bl.a.ta upp krav på att utbildningen av sjömän i medicinska färdigheter skall varamera omfattande än enbart första hjälpen-utbildning. Kommitténför arbetsförhållanden inom fiskerinäringen antog en resolution somanmodade att ta ställning till humvida nya intemationellainstmment antagna av en framtida sjöfartssession skulle omfatta ävenyrkesfiskare. Nämnasbör även angående sjöfolks utbildning, certifiering ochvakthållning som antogs . Konventionen innehåller bl. a. bestämmelser omminiminivå för utbildning i sjukvård och första hjälpen. Dessutom antog IMO år1979 en särskild resolution om utbildning av sjukvårdsansvariga ombord påfartyg. Sedanden paritetiska sjöfartskommissionen vid sitt 23:e möte och sitt 24:emöte behandlat frågan om antagande av intemationella normer omsjukvård för sjömän, beslöt i enlighet medkommissionens förslag att på dagordningen för den förberedande tekniskasjöfartskonferensen föra upp bl.a. frågan om hälsoskydd och sjukvårdför sjömän. Inför diskussionema under denna dagordningspunkt utarbetadearbetsbyrån en särskild rapport, som innehöll bl. a. förslag till en konventioni ämnet. Vidden tekniska sjöfartskonferensen framlades ett stort antal ändringsförslagtill den text som byrån presenterat, men konferensen antog det förslag tillkonvention som konferensutskottet för hälso- och sjukvård slutligen enats om.Frågan humvida fiskare skulle omfattas av det föreslagna instmmentethänvisades dock till avgörande av den tionde sjöfartssessionen. Införsjöfartssessionen begärde arbetsbyrån att medlemsstaterna skulle ta ställning till frågan humvida den föreslagna konventionen om hälsoskydd och sjukvård för sjömän även skulle omfatta fiskefartyg och fiskare, hade inget att invända mot detta, men föreslog att 6 sjukvårdsutbildningen medavseende på fartyg under 200 registerton skul- Prop. 1988/89:122 le läggaspå första hjälpen-nivå eller alternativt att det skulle överlämnas åt berördmyndighet att bestämma kunskapsnivån för de sjukvårdsansvariga på fartyg under200 registerton. Undersjöfartssessionen uppnåddes enighet i konferensutskottet om en ändrad text somär anpassad till IMO/Document for Guidance, 1985, i fråga om nivåerna påsjukvårdsutbildningen för sjöfolk. Efter avslutat utskottsarbete antogs vidsjöfartssessionen konventionen (nr 164) om hälsoskydd och sjukvård för sjömänmed röstsiffroma 214 för, en emot och ingen nedlagd. Av de svenska ombudenröstade såväl regerings- som arbetsgivar- och arbetstagarrepresentanterna förkonventionen. Yttrandeöver konventionen nr 164 har avgetts av , som i sin tur harinhämtat yttranden från , , ,, generaltullstyrelsen, universitets- oeh högskoleämbetet,, , arbetarskyddsstyrelsen, statensstrålskyddsinstitut, . , ,(till vilken överlåtitärendet) och . ILO-kommitténtillstyrker ratifikation av konventionen nr 164 under fömtsättning att åtgärdervidtas som möjliggör en fullständig tillämpning av konventionen. Konventionensmateriella innehåll finns i tretton artiklar. Konventionen gäller allasjögående handelsfartyg, vare sig de är i offentlig eller i privat ägo (artikel1). Konventionenskall ges verkan genom nationella lagar eller föreskrifter, genomkollektivavtal eller på annat sätt som är lämpligt med hänsyn till nationellaförhållanden (artikel 2). Ikonventionen krävs att redare skall göras ansvariga för att fartygets sanitäraoch hygieniska förhållanden är tillfredsställande (artikel 3). Medlemsstaternaskall säkerställa att åtgärder vidtas för att garantera att sjömän åtnjutersamma hälso- och sjukvårdsförmåner som andra arbetstagare (artikel 4). Varjefartyg skall medföra skeppsapotek (artikel 5) och av behörig myndighet godkändsjukvårdshandledning (läkarbok) (artikel 6). Behörig myndighet skall äventillse att medicinsk rådgivning via radio är tillgänglig dygnet mnt för allafartyg (artikel 7). Fartygmed minst 100 sjömän på intemationella resor av mer än tre dygns varaktighetskall medföra läkare (artikel 8). Övriga fartyg skall ha särskilt utseddsjukvårdsutbildad personal. Därvid föreskrivs att det på mindre fartyg (sådanamed en bmttodräktighet under 1 600) skall finnas minst en person med utbildningpå första hjälpen-nivå och på större fartyg minst en person med mera avanceradsjukvårdsutbildning. Dämtöver skall det finnas ytterligare en person medutbildning i första hjälpen. Vidare föreskrivs att alla sjömän under sinutbildning skall erhålla instmktion i första hjälpen (artikel 9). Fartyg skall, när det ärpraktiskt möjligt, ge all möjlig medicinsk assi- Prop. 1988/89: 122 stans åtandra fartyg som begär det (artikel 10). Fartygmed en bmttodräktighet om minst 500 som medför minst 15 sjömän och gör en resaav mer än tre dygns varaktighet skall ha ett särskilt sjukförläggningsutrymme(artikel 11). Kravuppställs vidare på att ett medicinskt rapportformulär antas av behörigmyndighet för kommunikation i sjukvårdsärenden mellan skeppsläkare,befälhavare eller sjukvårdsansvarig personal ombord och sjukhus eller läkare iland (artikel 12). Slutligenskall de medlemsstater som ratificerat konventionen samarbeta med varandra pådet intemationella planet i syfte att främja hälsoskyddet för sjömän ochsjukvården av dessa ombord på fartyg. Av de i konventionen angivna samarbetsområdenakan nämnas utveckling och samordning av sjöräddningsinsatser, sammanställningav en intemationell förteckning över läkare och sjukvårdsresurser för vård avsjömän samt tillhandahållande åt sjömän av vårdande och förebyggandehälsoservice och medicinsk service i hamn (artikel 13). 2.3 Vissa gemensamma bestämmelser i konventionen (nr 163)om sjömäns välfärd till sjöss och i hamn och konventionen (nr 164) omhälsoskydd och sjukvård för sjömän Förbåda här ifrågavarande konventioner, liksom i huvudsak också för konventionemanr 165 och 166, är följande bestämmelser gemensamma. Ikonventionerna definieras sjömän som varje person som är anställd i någonbefattning ombord på ett sjögående fartyg vare sig det är i offentlig eller iprivat ägo, med undantag dock för örlogsfartyg. angivna definitioner finnsi artikel 1 i båda konventionerna, där det också stadgas att behörig myndighet,i den utsträckning den bedömer det vara praktiskt möjligt, skall tillämpabestämmelserna i respektive konvention på yrkesfiske till havs sedan samrådskett med fiskefartygsägarnas och yrkesfiskarnas representativaorganisationer. Slutbestämmelsernai konventionerna (artiklarna 714, respektive 14 21) följer ett traditionelltILO-mönster som innebär att konventionen i fråga endast är bindande för sådanaILO-medlemmar vilkas ratifikations-instmment har registrerats hosIntemationella arbetsbyråns generaldirektör, att konventionen träder efter den dag då ratifikationer från två medlemmar har registreratsoch att konventionen därefter träder i kraft för varje ytterligare medlem tolvmånader efter registreringen av dess ratifikation (artikel 8, respektiveartikel 15). Uppsägningav konventionen kan inte ske förrän efter konventionens ikraftträdande,och den blir gällande efter uppsägningens registrering. Säger medleminte upp konventionen efter utgången av tioårsperioden, ärmedlemmen bunden under ytterligare en tioårsperiod men berättigad att säga uppkonventionen vid slutet av varje ny tioårsperiod (artikel 9, respektiveartikel 16). Om vid ett senare möte, efter förslag av arbetsbyråns styrelse,skulle anta en ny konvention varigenom någon av de nu ifrågavarandekonventionerna revideras skall, om annat inte sägs i den nya konventionen, dengamla konventionen anses vara uppsagd genom ratifikation av den nyakonventionen och upphöra att vara öppen för ratifikation från den dag då dennya konventionen träder i kraft. Den gamla konventionen gäller dock fortfarandeför medlemmar som inte har ratificerat den nya konventionen (artikel 13,respektive artikel 20). 2.4.1Konventionen (nr 163) och rekommendationen (nr 173) om sjömäns välfärd tillsjöss och i hamn Mittförslag: ratificerar konventionen nr 163. ILO-kommitténsforslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inget att invända mot attSverige tillträder konventionen. Skälenför mitt förslag: I likhet med anser jag att börratificera konventionen nr 163. En ratifikation kräver inte någon ändradlagstiftning. Det får anses vara önskvärt att ratificerar konventionenså snart som möjligt och därmed bekräftar internationellt att man här i landettillmäter välfärdsfrågor för sjömän stor vikt. Sverigeupprätthåller genom handelsflottans kultur- och fritidsråd (HKF) envälfärdsverksamhet för sjömän som står i överensstämmelse med konventionensföreskrifter. HKF:s arbete är, på samma sätt som konventionen föreskriver,inriktat dels på tjänster i de viktigaste svenska hamnarna för gästande sjömänav alla nationaliteter, dels på tjänster för de anställda ombord på svenskahandelsfartyg. HKF anpassar kontinuerligt verksamheten till de ändradeförhållanden som föranleds av utvecklingen inom sjöfarten. HKF har också ettväl utvecklat samarbete med en lång rad intressenter på välfärdsområdet såväl iSverige som internationellt. Om fiskerinäringens och yrkesfiskarnasorganisationer finner det önskvärt att få tillgång till välfärdsåtgärderna ienlighet med konventionen, kan HKF, enligt vad jag har inhämtat, åta sig attsvara härför under fömtsättning att finansieringen för den delen ordnas på etttillfredsställande sätt. Vadgäller rekommendationen nr 173 finner jag, liksom , attrekommendationens anvisningar i olika hänseenden inte föranleder någrasärskilda åtgärder från sida. Anvisningama uppfylls, fömtom av deåtgärder som HKF svarar för i fråga om kultur- och fritidsverksamheten försjöfolk, av andra myndigheter och organisationer, bl. a. enligt den praxis sometablerats av sjöarbetsmarknadens parter. 2.4.2 Konventionen (nr164) om hälsoskydd och sjukvård för sjömän Mitt förslag:Sverige ratificerar konventionen nr 164 sedan vissa författningsändringar ochandra åtgärder genomförts. ILO-kommitténsförslag: Överenstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inget att invända mot attSverige tillträder konventionen. Av remissyttrandena och det som har anförts avILO-kommittén framgår dock att f n. inte uppfyller konventionensbestämmelser i alla delar. Skälenför mitt förslag: Även jag anser det önskvärt att tillträderkonventionen nr 164. Den står i överensstämmelse med den svenska gmndsynen påhälso- och sjukvårdens innehåll. I åtskilliga avseenden uppfyller vi i Sverigeredan konventionens krav. Jag tar nu upp de punkter där ochremissinstanserna har sett avvikelser som bör åtgärdas för att möjliggöra enratifikation. Förstbehandlar jag de ändringar i svenska lagar som har ifrågasatts avILO-kommittén. Kommitténhar, i anslutning till vad har anfört i dessa delar, uttalat somsin mening att ändringar i svenska lagar är nödvändiga för att skallkunna anses uppfylla kraven i artikel 3 och artikel 10 i konventionen. Jagdelar inte denna uppfattning. Vadförst angår frågan om redarens ansvar för att fartyget hålls i behörigt skicksanitärt och hygieniskt (artikel 3), vill jag hänvisa tillarbets-miljöbestämmelsema i fartygssäkerhetslagen (1988:49). I 6 kap. ställssålunda krav på en tillfredsställande arbetsmiljö, innefattande även bostads-och fritidsmiljön samt kosthållet ombord. Redaren och annan arbetsgivare förden som utför arbete ombord på ett fartyg är skyldig att vidta alla åtgärdersom behövs för att förebygga att någon som utför fartygsarbete utsätts förohälsa eller olycksfall (7 kap. 2 §). Om fartyget är gemensamt arbetsställe förflera arbetsgivares anställda, är redaren i allmänhet ansvarig för samordningav åtgärder till skydd mot ohälsa och olycksfall (7 kap. 6 §). Enligt 7 kap. 7§ skall befälhavaren bl. a. ha uppsikt över bostads- och hälsovårdsförhållandenaombord. 8 kap. 1 § bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om arbetsmiljöns beskaffenhetoch om allmänna skyldigheter i fråga om arbetsmiljön. Enligt11 kap. 1 § får ett fartygs resa förbjudas tills rättelse har skett, bl. a. omdet finns skälig anledning att anta att fartyget i något väsentligt avseendehar brister i fråga om skydd mot ohälsa eller olycksfall. Om det inte finnstillräckliga skäl att meddela förbud, får enligt 11 kap. 5 § första stycketfartygets redare eller ägare i stället föreläggas att avhjälpa bristen inomviss tid. Enligt 11 kap. 5 § andra stycket får gentemot den som harskyddsansvar enligt 7 kap. 213 §§, bl.