prop · GC03131 · 1988-12-31 00:00:00 — Som underlag för medgivandet görs i kommunen enutredning om de sökandes situation och bedöms deras lämplighet. i dessa ärenden finner sökandenas lämplighet svårbedömd begär deibland NIA:s yttrande. Det är då ofta fråga om medicinska bedömningar, som gmndarpå uppgifter i olika läkarintyg m. m. rörande sökandenas hälsotillstånd. I defall där del också är fråga om sociala bedömningar ingår den fullständigasociala utredningen, som även innefattar utdrag ur polisregistret, ibeslutsunderlaget hos . Det är alltså här fråga om uppgifter som ofta ärmycket inlegriletskänsliga. Vidareförekommer det att yttrande av rörande sökandens lämplighet begärs avlänsrätt resp. kammarrätt i samband med att en socialnämnds beslut i fråga ommedgivande enligt 25 § socialtjänstlagen har överklagats. Denverksamhet som bedriver föregår den rättsliga prövningen som syftar tillbeslut om adoption. Regler om detta finns i 4 kap. , vari det bl.a.föreskrivs att det är tingsrätten som skall pröva om det är lämpligt attadoptionen äger rum. Det förekommer att tingsrätter begär NlA:s yttrande ifråga om erforderliga samtycken föreligger i dessa adoptionsärenden. Även idessa ärenden får ta del av integritetskänsliga uppgifter. Känsligauppgifter om enskildas förhållanden kan också ingå i ärenden där utländskamyndigheter vänder sig till för att få information om barnet. Ävenandra myndigheter, exempelvis , begär ibland yttrande ellersynpunkter från i ärenden där sådana uppgifter kan förekomma. är inte bara att biträda myndigheter utan även organisa- 19 Det är naturligtatt adoptionsorganisationerna vänder sig till . 1988/89:131 för attinhämta dess yttrande i förmedlingsärenden, där komplikationer uppstår och därde är tveksamma huruvida adoptionshjälp skall lämnas eller inte. Nämndenfår också i övrigt i sin egenskap av tillsynsmyndighet över de auktoriseradeadoptionsorganisationerna del av känsliga uppgifter om enskilda. 1 6§ lagen ominternationell adoptionshjälp föreskrivs t.ex. uttryckligen att deauktoriserade sammanslutningarna är skyldiga att på begäran tillhandahållatillsynsmyndigheten de handlingar som rör verksamheten. Förnärvarande regleras sekretessen hos i 9 kap. 11 § sekretesslagen. Av dennabestämmelse framgår att sekretess gäller hos , inom utrikesrepresentationenoch hos för uppgifter i ärenden om ekonomiskt bistånd, biträde i rättsligaangelägenheter eller utredning eller annat liknande bistånd åt enskilda, om detkan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller menom uppgiften röjs. Här gäller således ett s.k. rakt skaderekvisit, vilketinnebär att presuin-tionen är för offentlighet. Detsekretessbelagda området utvidgades något genom en ändring i paragrafen, somträdde i kraft den (SFS 1987:1161). Bl.a. skall uppgifter omenskilda som hänför sig till utlandsmyndigheters beredskapsplanering samtderas bistånd åt enskilda i samband med olyckor o. d. också kunna skyddas avsekretess. Någon ändring av sekretessen hos diskuterades dock inte isamband med det förslaget. Skälenför mitt förslag: En gmndtanke bakom offentlighets- och sekre- tessregleringenär, som jag tidigare redovisat, att sekretess inte skall gälla för uppgifterannat än om det verkligen behövs. De avvägningar mellan de motståendeintressena av offentlighet och sekretess som gjordes vid sekretesslagenstillkomst gmndades på ett omfattande utredningsarbete. När det gäller enverksamhet som bedrevs vid sekretesslagens tillkomst måste man därför normaltkräva att det senare har kommit fram sådana nya omständigheter som för med sigatt de avvägningar som då gjordes är giltiga. Bestämmelseni 9 kap. 11 § sekretesslagen, enligt vilken en uppgift i vissa fall kan skyddasav sekretess hos , om uppgiften ingår i ett ärende om biträde i rättsligaangelägenheter eller utredning eller annat liknande bistånd åt en enskild, gmndarsig bl.a. på bestämmelser i den tidigare sekretesslagen. Enligt dessa kundehandlingar hos sekretesskyddas, om de avsåg någon utredning eller biträde irättslig angelägenhet åt en enskild. i verksamheten med internationella adoptioner som gjordes innebar, som jag redan tidigare nämnt, att skulle ha en mer övergripande funktion. Denna ändring i NIA:s verksamhet tycks emellertid inte ha beaktats vid den nya sekretesslagens tillkomst. I stället var utgångspunkten att NIA:s huvudsakliga uppgift fortfarande skulle vara att utföra själva förmedlingsarbetet vid en internationell adop tion. har därefter tillförts nya arbetsuppgifter som har ökat mängden känslig information hos . De överväganden som gjordes vid 20 sekretesslagens tillkomstnär det gäller sekretess hos behöver därför Prop. 1988/89:131 omprövas. Motbakgrund av vad jag tidigare redovisat om NlA:s nuvarande verksamhet kan jagkonstatera att det numera hos nämnden förekommer känsliga uppgifter omenskildas personliga förhållanden i olika typer av ärenden som inte kanhänföras till ärenden om biträde eller bistånd åt enskilda. Denna del avverksamheten är i själva verket ytterst ringa. Somframgått av min redogörelse får nämnden i stället del av de flestauppgifterna om enskildas personliga förhållanden i samband med att den biträdermyndigheter och organisationer, vilket ju är nämndens huvudsakliga uppgift . Jag anser det inte rimligt att samma typ av uppgifter, t.ex. om sjukdomeller missbruksproblem, har olika sekretessskydd hos beroende på vilketslag av ärende uppgifterna hänför sig lill. Enligt gällande bestämmelser är detju bara uppgifter som hänför sig till ärenden där biträder någon enskildsom kan sekretessbeläggas. Behovet av sekretesskydd för integritetskänsligauppgifter om en enskild får dock enligt min mening anses vara lika stort hosNIA vare sig nämnden biträder en enskild eller en myndighet eller enorganisation. Visserligenhar, som en remissinstans också påpekat, intresset av insyn i NlA:s verksamhetökat genom den utveckling av verksamheten som skett . Jag delaremellertid NIA:s bedömning, som också biträds av så gott som samtligaremissinstanser, att det finns ett påtagligt behov av sekretess för de häraktuella uppgifterna. Det är ju fråga om mycket känsliga uppgifter som hosandra myndigheter ofta är underkastade sekretess till skydd för den enskilde.Uppgifterna torde förekomma i relativt stor omfattning och det finns risk föratt de kan användas på ett sätt som leder till men för den enskilde. Enligt minmening föreligger det därför starka skäl för att ändra den nuvarandesekretessbestämmelsen så att den anpassas till NlA:s nuvarande funktion. Mittförslag är att sekretessområdet utvidgas till att gälla alla ärenden ominternationella adoptioner hos . På så sätt ges möjlighet att hemlighållakänsliga uppgifter som finns hos nämnden, även om uppgifterna inte direkt kanhänföras till biträde åt en enskild. Genom att precisera sekretessen tillärenden om intemationella adoptioner markeras, vilket också en remissinstanshar ansett önskvärt, att sekretessen endast avser sådana ärenden hos somrör adoptioner. Den skall alltså inte vara tillämplig i exempelvis personalärendenoch andra liknande administrativa ärenden som rör den egna verksamheten. Jagföreslår att föremålet för sekretessen skall vara uppgifter om enskil das personliga förhållanden. Under detta begrepp kan också falla uppgifter om en persons ekonomi. Sistnämnda uppgifter kan t. ex. förekomma hos i samband med att nämnden engagerats i ärenden om sökandens lämplighet. Några beslut om ekonomiskt bistånd e.d. fattas dock inte av nämnden. Eftersom det inte finns några uppgifter hos , vilkas röjande kan antas medföra en rent ekonomisk förlust för den enskilde passar sekretessbestämmelsen avseende mindre väl in i 9 kap. sekretessla gen, som reglerar sekretessen med hänsyn till skyddet för enskildas förhål landen av såväl personlig som ekonomisk natur. Jag förordar att en ny 21 3 1988/89. 1 saml Nr 131 bestämmelseom sekretess hos i stället införs i 7 kap. sekretesslagen, som reglerarsekretess med hänsyn främst till skyddet för enskildas personligaförhållanden. Fleraremissinstanser har föreslagit att sekretessen bör vara lika stark som den somgäller inom med tanke på arten av uppgifter och ärenden det härär fråga om. De förordar därför att ett omvänt skaderekvisit införs, dvs. manhar att utgå från sekretess som huvudregel. Jag delar i och för siguppfattningen att uppgifterna hos nämnden är likartade med dem som finns inomsocialtjänsten. har i sin framställning om att utvidga sekretessenstillämpningsområde hos nämnden inte särskilt gått in på frågan om en ändring avskaderekvisitet. Med hänsyn till den restriktivitet med vilken man bör prövafrågan om sekretess anser jag emellertid att det inte finns någon anledning attfrångå det nu gällande raka skaderekvisitet, som innebär att presumtionen vidsekretessprövningen skall vara för offentlighet. En förutsättning för attsekretess skall gälla är alltså att ett utlämnande typiskt sett kan vara ägnatatt medföra skada för den enskilde. Uppgifter som genomsnittligt sett måstebetraktas som harmlösa faller utanför sekretessen, om det inte finns någonsärskild anledning att hålla uppgifterna hemliga. Enligt nuvarande regler i16 kap. 1 § 3 sekretesslagen är meddelarfriheten begränsad för uppgifter hos NIAi ärenden som kan hänföras till biträde i rättsliga angelägenheter ellerutredning eller annat liknande bistånd åt enskilda. Jag anser inte att detfinns någon anledning att ändra rättsläget i detta hänseende bara därför attsekretessen föreslås omfatta uppgifter även i andra ärenden hos . Enjämförelse kan, som jag tidigare nämnt, också göras med sekretessen påsocialtjänstens område (7 kap. 4 § sekretesslagen), eftersom det på dettaområde finns liknande uppgifter som hos . Meddelarfriheten inomsocialtjänsten är starkt begränsad. Genom att sekretessbestämmelsen avseendeNIA föreslås införd i en ny paragraf i 7 kap. sekretesslagen bör punkt 3 i 16kap. 1 § sekretesslagen därför också justeras. 4 Sekretessen för uppgifter i ärenden ombrottsskadeersättning Mitt förslag:Sekretess skall gälla hos brottsskadenämnden i ärenden om brottsskadeersättningför uppgifter om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, omdet kan antas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående liderbetydande men om uppgiften röjs. Brottsskadenämndensförslag överensstämmer i princip med mitt. Remissinstanserna: Allaremissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att invända motförslaget. anser dock att frågan bör övervägas närmare och atten regel bör begränsas till att gälla ärenden om ersättning enligt 2 § brottsskadelagenoch till de typer av brott som anges i Prop. 9 kap. 16 §sekretesslagen. tillstyrker förslaget endast om det är en förutsättningför att brottsskadenämnden skall kunna pröva ett ärende att den enskildeuppger vissa integritetskänsliga uppgifter för Skälenför mitt förslag: Den som tillfogas skada genom brott har haftvissa möjligheter att få ersättning för skadan av allmänna medel. Sedan den 1oktober 1978, när brottsskadelagen (1978:413) trädde i kraft, prövasansökningar om ersättning av statliga medel för brottsskador (brottsskadeersättning)av en särskild myndighet, brottsskadenämnden (12 § brottsskadelagen). Reglemaom brottsskadeersättnings omfattning anknyter till dem som gäller enligtskadeståndslagen (1972:207). Brottsskadeersättning utgår för personskada och ivissa fall för sakskada och ren förmögenhetsskada (2 4§§ brottsskadelagen).Den Ijuli 1988 ändrades broltsskadelagen så att möjligheterna att få ersättningav statsmedel för skada till följd av brott förbättrades i olika avseenden. Bl.a.skall brottsskadeersättning kunna utgå också för lidande som någon hartillfogats genom brott mot den personliga friheten eller genom annat ofredandesom innefattar brott (prop. 1987/88:92, JuU 37, rskr. 240, SFS 1988:255). Brottsskadenämndenanför i sin framställning att den ibland vid handläggningen av ärenden ombrottsskadeersättning får ta del av uppgifter som är av mycket känslig natur.Vid nämndens prövning av ärenden om brottsskadeersättning för t.ex. personskadahar nämnden ofta tillgång till för den sökande känsligt material, som intyg omsökandens psykiska tillstånd, patientjournaler från psykiatriska kliniker m. m. Sekretessreglernapå hälso- och sjukvårdens och område innebär att sekretessbelagdauppgifter om enskilda personer i regel kan lämnas till någon annan myndighetbara om det föreligger en skyldighet att lämna uppgiften enligt lag ellerförordning (14 kap. I § sekretesslagen). Den s. k. generalklausulen i 14 kap. 3§ sekretesslagen, som tillåter att i och för sig sekretessbelagda uppgifterlämnas till en annan myndighet efter en intresseavvägning mellan intresset avatt uppgiften lämnas ut och det intresse som sekretessen skall skydda, ärnämligen inte tillämplig på uppgifter inom dessa områden. Någonuppgiftsskyldighet gentemot brottsskadenämnden finns inte föreskriven i någonförfattning. Andra sekretessbelagda uppgifter än sådana som är undantagnaenligt generalklausulen och som brottsskadenämnden kan behöva tillgång till vidsin utredning kan den myndighet som nämnden vänt sig till lämna ut med stöd avgeneralklausulen. Ipraktiken har brottsskadenämnden generellt löst problemet med att från andra myndigheter få ta del av sekretessbelagd information, som är av betydelse för ärendets prövning, genom att sökanden i samband med att denne skriver under sin ansökan om brottsskadeersättning på en särskild blankett också samtycker till uppgiftslämnandet. Enligt 14 kap. 4 § sekre tesslagen kan nämligen sekretess till skydd för en enskild helt eller delvis efterges av den enskilde själv. Ett sådant samtycke till utlämnande av hemliga uppgifter kan också ges i förväg med tanke på en kommande situation. På den ansökningsblankettsom gäller brottsskadeersättning för person- Prop. 1988/89: 131 skada finns enförtryckt mening om att den sökande medger att nämnden får ta del av delssjukjournaler, läkarintyg och andra handlingar som upprättats rörande honom vidsjukhus, försäkringskassa eller motsvarande, dels uppgift från skattemyndighetoch andra myndigheter rörande hans ekonomiska och sociala förhållanden och delsuppgifter från försäkringsbolag om hans försäkringsförhållanden. Med stöd avdetta samtycke kan brottsskadenämnden inhämta uppgifter från, förutom hälso-och sjukvården, t.ex. socialnämnder, försäkringskassor och skattemyndigheter. Genomatt sökanden på detta sätt efterger sekretessen kan alltså brottsskadenämnden,utan hinder av den sekretess som annars råder, i regel få tillgång till deuppgifter den behöver för sin prövning av ersättningsfrågan. Många gångerbifogar också sökanden inlegriletskänsliga handlingar till ansökan. Av 2 § brottsskadeförordningen(1978:653) framgår att till ansökan skall fogas polisrapport, läkarutlåtandeoch andra handlingar som behövs för prövningen. Huvudregelnär att sekretessen inte följer med en hemlig uppgift utanför det s.k. primärasekretessområdet, om del inte finns en särskild regel om detta. De uppgiftersom kommer in till brottsskadenämnden, antingen via den sökande själv eller sominhämtas med stöd av sökandens samtycke, saknar i regel skydd hos nämnden,eftersom det inte finns någon regel om överföring av sekretess och inte hellernågon annan bestämmelse som omfattar uppgifter i ärenden ombrottsskadeersättning hos brottsskadenämnden. 1 de fall ensekretessbestämmelse är utformad så att sekretessen omfattar all verksamhet hosdet allmänna blir den givetvis tillämplig även hos brottsskadenämnden. Ettsådant exempel är den s. k. utlänningssekretessen enligt 7 kap. 14 § förstastycket sekretesslagen. 1 nästan samtliga fall är dock de handlingar som kommerin till brottsskadenämnden och förvaras där offentliga. Somjag redan framhållit är en grundtanke bakom offentlighets- och sekretessregleringenatt sekretess inte skall gälla för uppgifter annat än om del verkligen behövs.När ställning skall tas till ett önskemål om sekretess till skydd för enskildai fråga om uppgifter i allmänna handlingar måste en avvägning göras mellangrunderna för offentlighetsprincipen och det behov av sekretess som kan liggabakom önskemålet. De avvägningar mellan de motstående intressena avoffentlighet och sekretess som gjordes när den nya sekretesslagen utarbetadesgrundades på ett omfattande utredningsarbete. När det gäller en verksamhet sombedrevs vid sekretesslagens tillkomst måste man därför normalt kräva att detsenare har kommit fram sådana nya omständigheter som för med sig att deavvägningar som då gjordes är giltiga. Brottsskadenämndensverksamhet påbörjades som jag nämnt den I ok tober 1978. Av förarbetena till sekretesslagen framgår inte om man vid sekretesslagens tillkomst tog ställning till frågan om sekretess lill skydd för uppgifter om enskildas personliga förhållanden hos brottsskadenämnden. Under alla förhållanden kan det finnas skäl att nu göra en ny bedömning i fråga om brottsskadenämndens verksamhet. Jag tänker t. ex. på den ökan de uppmärksamhet som fästs vid brottsoffrens utsatta 24 ställning och delagändringar som har skett och som utökat områ- Prop. 1988/89:131det för brottsskadeersättning. Deintressen som bär upp offentlighetsprincipen gör sig gällande också i denverksamhet som bedrivs av brottsskadenämnden. Det är fråga ommyndighetsutövning mot enskild där allmänhetens berättigade intresse av insynär särskilt stort. Det är självfallet av stort intresse för allmänheten attkunna jämföra nämndens handläggning av olika ärenden. framhålleri fråga om intresset av insyn att nämndens verksamhet har mycket gemensamt medvad som gäller i exempelvis en allmän domstols verksamhet. Jaginstämmer givetvis i detta. Jag anser dock att behovet av skydd förintegritetskänsliga uppgifter i ett ärende om brottsskadeersättning i vissafall kan vara så stort att det bör ta över intresset av insyn. Jag tänker då framförallt på uppgifter från hälso- och sjukvården, där uppgifter som rör enskildaofta kan vara särskilt känsliga, men även andra från integritetssynpunktkänsliga uppgifter som hos olika myndigheter är underkastade sekretess lillskydd för den enskilde. Sådana uppgifter kan vara sekretessbelagda också hosallmän domstol (se t.ex. 9 kap. 16 § och 12 kap. 1 § sekretesslagen). Omnågon utomstående får tillgång till sådana uppgifter, skulle del kunna medförabetydande men för den enskilde. framhåller också en annaneffekt av att allt material som ges in dit är offentligt. Enligt nämnden haroffentligheten nämligen också i vissa fall medfört att en skadelidande avståttfrån alt ge in en ansökan om brottsskadeersättning eller att komma in medkänsliga uppgifter som kunde ha varit till nytta för bedömningen aversättningsfrågan. Jaganser det vara mycket viktigt att den enskilde inte på gmnd av att sekretesssaknas avstår från att lämna särskilt integritetskänsliga uppgifter till nämndeni de fall de har betydelse för ett ärendes utgång. Det är också av storbetydelse att sökanden kan medge samtycke till att nämnden inhämtar uppgifterutan att behöva befara att vissa mycket ömtåliga uppgifter blir utlämnade närde har kommit in till nämnden. Jagdelar därför nämndens och remissinstansernas bedömning all det finns ettpåtagligt behov av sekretess för mycket känsliga uppgifter om enskilda somlämnas till brottsskadenämnden. Jag anser dock med hänsyn till att allmänhetensintresse av insyn är stort i dessa typer av ärenden, alt det inte kan komma ifråga all generellt sekretessbelägga uppgifter om enskilds personligaförhållanden i ärenden om brottsskadeersättning. Malmötingsrätt har föreslagit att sekretessens tillämpningsområde skall begränsas tillatt endast gälla ärenden om ersättning enligt 2 § brottsskadelagen och till detyper av brott som anges i 9 kap. 16 § sekretesslagen. Tingsrätten gör här enjämförelse med mål om skadestånd hos domstolarna, där sekretess föreligger förvissa typer av brott enligt nämnda paragraf i sekretesslagen. Föregen del instämmer jag i den uppfattningen att en sekretessbestäm melse i första hand behövs för ärenden om brottsskadeersättning som utgår för personskada. Det är ju framför allt i sådana ärenden som det kan finnas inlegriletskänsliga uppgifter. Jag anser emellertid att del inte är 25 lämpligt att göra enalltför snäv avgränsning av själva tillämpningsområ- Prop. 1988/89:131 det. Bl.a. skulle det inte vara bra om endast sådana ärenden om brottsskadeersättningsom gäller de typer av brott som räknas upp i 9 kap. 16 § sekretesslagen, bl.a. sexualbrott och utpressning, omfattas av bestämmelsen. Känsliga uppgifterom enskildas personliga förhållanden förekommer även i många andra ärendetyperhos nämnden. Jagförordar att insynsintresset i stället bör tillgodoses genom att sekretessenbegränsas med ett kvalificerat skaderekvisit. Mitt förslag är därför attsekretess skall gälla endast, om det kan antas att den som uppgiften rör ellernågon honom närstående lider betydande men om uppgiften röjs. Genom att skaderekvisitetutformas på detta sätt når man enligt min mening en lämplig avvägning mellanönskemålet om sekretess och det intresse av insyn som föreligger i dessaärenden. Presumtionen blir då klart för offentlighet och sekretessen begränsas lillsituationer där det i ett ärende förekommer uppgifter som är utpräglatintegritetskänsliga, t.ex. uppgifter i läkarintyg och patientjournaler ompsykisk sjukdom. Andra uppgifter som också bör kunna hållas hemliga är t. ex.uppgifter om missbruksproblem, allvarlig brottslighet och om att någon ärutsatt för misshandel i hemmet. Motsvarande sekretess finns i flera andra fall(t.ex. 7 kap. 25 och 27 §§, 9 kap. 19 och 20 §§ samt 11 kap. 4 §sekretesslagen). Föremåletför sekretessen anser jag bör vara uppgifter om någons hälsotillstånd ellerandra personliga förhållanden. Under begreppet personliga förhållanden fallerockså som jag tidigare nämnt uppgifter om en persons ekonomi. En annan sak är atlutrymmet för sekretess när det gäller sådana uppgifter är begränsat med hänsyn tilldet krav på betydande men för den enskilde som skall vara en fömtsättning försekretessen. Ettpar remissinstanser har föreslagit att 7 kap. 7 § sekretesslagen, som innehållerbestämmelser om sekretess i socialförsäkringsärenden, bör stå modell för den nuaktuella bestämmelsen. För sådana ärenden finns det inte något krav på att detskall vara fråga om ett betydande men för att sekretess skall gälla. För egendel vill jag emellertid framhålla att det för uppgifter isocialförsäkringsärenden har rått sekretess. När det som ärfråga om alt sekretessbelägga uppgifter i en verksamhet där det harrått offentlighet anser jag att sekretessen bör begränsas till de mest känsligauppgifterna. Det är inte heller ovanligt att det i sekretesslagen föreskrivsolika sekretess för skilda typer av ärenden som kan sägas vara ganska lika frånintegritetssynpunkt. I16 kap. 1 § sekretesslagen finns de tystnadsplikter uppräknade som har företrädeframför principen om meddelarfrihet. De tystnadsplikter som regleras genombestämmelser i sekretesslagen framgår av punkt 3. Jag anser det emellertid intevara befogat att begränsa meddelarfriheten beträffande uppgifter i ärenden ombrottsskadeersättning. Jag förordar därför ingen ändring i 16 kap. I §sekretesslagen i detta sammanhang. Sammanfattningsvisföreslår jag således att sekretesslagen kompletteras med en bestämmelse som ger ett sekretesskydd för uppgifter om enskilds personliga förhållanden i ärenden om brottsskadeersättning, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider betydande men om uppgiften röjs. Sekretess bör ej gälla för beslut i brottsskadenämnden. Dessa bör alltid varaoffentliga. Bestämmelsen bör lämpligen tas in i en ny Prop. 1988/89:131 paragrafi 7 kap. sekretesslagen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100). Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Paragrafen,som är ny, har behandlats i avsnitt 3. Densekretess hos som har reglerats i 9 kap. 11 § behandlas i dennaparagraf Sekretessen har utvidgats till att gälla i alla ärenden om internationellaadoptionsfrågor hos .