prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — När det däremot gällerföljderna av ett fel, t. ex. vad gäller skadeståndsansvaret, har säljarenseventuella vållande samma betydelse som vid fel i allmänhet. Enfömtsättning för felansvar är att den uppgift som har lämnats kan antas hainverkat på köpet. Köparen kan således inte åberopa en uppgift somuppenbarligen har varit irrelevant för honom vid köpslutet. Inte heller kan hanåberopa en uppgift som han då inte kände till. Kravet på kausalitet är utformatså, att det får ankomma på köparen att göra antagligt att en uppgift avifrågavarande slag har haft inverkan på köpet. Attsäljaren har ett ansvar för att de uppgifter som har lämnats om varansegenskaper är riktiga innebär att en säljare som är osäker på någonomständighet rörande varan bör avhålla sig från att lämna några uppgifter omden omständigheten innan han har försäkrat sig om att uppgifterna är riktiga;annars kan han drabbas av felansvar i del hänseendet. Eftersom säljaren självavgör innehållet i de uppgifter som han lämnar om varan kan han också se tillatt osäkra uppgifter inte presenteras som säkra utan att de förses medtillräckliga reservationer eller att det i vart fall framgår att uppgiften ärosäker. Iparagrafens andra stycke föreskrivs att varan skall anses felaktig om den inte överensstämmer med uppgifter om dess egenskaper eller använd- 88 ning som någon annan änsäljaren, i tidigare säljled eller för säljarens Prop. 1988/89:76 räkning, föreköpet har lämnat vid marknadsföringen av varan. Fömtsätt- 18 § ningen härförär, att säljaren har känt till eller borde ha känt till uppgifterna och att,liksom förutsätts i första stycket, uppgifterna kan antas ha inverkat på köpet.Typiska exempel är uppgifter som har lämnats i broschyrer, i annonser eller påvarans förpackning. Bestämmelsen omfattar dock alla marknadsföringsuppgifter omvarans egenskaper eller användning, oavsett på vilket sätt uppgifterna harlämnats och oberoende av vilket medium som använts vid marknadsföringen. Bestämmelseninnebär en utvidgning av felansvaret i första stycket genom att säljaren enligtstadgandet i vissa fall har att bära felansvaret även förmarknadsföringsuppgifter som har lämnats av annan. Hänvisningen till tidigaresäljled innebär t. ex. att en detaljist inte behöver svara för uppgifter somkonkurrerande detaljister har lämnat till kunden. Är säljaren en detaljist,avses med tidigare säljled den som har levererat varan till detaljisten (t. ex.en importör eller grossist), hans leverantör osv. bakåt till tillverkaren.Vidare görs enligt regeln säljaren ansvarig för uppgifter som lämnas av någonannan för säljarens räkning. Det är inte fråga om ett handlande på grund avfullmakt. Om en fullmakt föreligger gäller i stället, som tidigare framhållits,vad som anges i första stycket. 1 nu förevarande fall är det alltsåtillräckligt att vederbörande får anses ha handlat för säljarens räkning. Detavgörande får i tveksamma fall vara, hur en köpare objektivt sett har anledningatt uppfatta situationen. Vad som avses är exempelvis när en reklambyrå hjälpersäljaren med dennes marknadsföring och när en branschorganisation eller enföretagskedjas gemensamma organisation bedriver marknadsföring för sinamedlemmars räkning. Betydelsenav marknadsföringsuppgifter som har lämnats av någon annan än säljaren är inteberoende av all säljaren för egen del hänvisat till eller åberopat uppgifterna.Enligt bestämmelsen fordras endast att uppgifterna kan antas ha inverkat påköpet. Beträffande den närmare innebörden av den förutsättningen hänvisas tillvad som anförts i anslutning till första stycket. Enbetydelsefull avgränsning av säljarens felansvar innebär undantaget för sådanauppgifter som säljaren varken känt till eller borde ha känt till. Dennaavgränsning avser alt från uppgifter som omfattas av säljarens felansvaravskilja sådana fall där det inte är rimligt att anta att säljaren fåttkännedom om uppgifterna. Utan att känna till uppgifterna saknar han jumöjlighet att undgå felansvaret genom alt rätta uppgifterna. Som exempel påsituationer där det inte är rimligt att förlila sig på att säljaren känner tilluppgifter som lämnats om varan kan nämnas alt en säljare på köparens begäranskaffar fram en vara som normalt inte ingår i hans sortiment. Det kan också,vid importerade produkter, vara fråga om marknadsförings-uppgifter som harlämnats utomlands. Attsäljarens ansvar för uppgifter som har lämnats av annan på angivet sätt begränsas, betyder emellertid inte att risken för vissa marknadsfö ringsuppgifter på ett otillbörligt sätt drabbar köparen. De former under vilka uppgifter av här avsett slag har lämnats, och övriga omständigheter, torde vara sådana, att köparen, om uppgifterna som sådana eller i något 89 hänseende är särskiltbetydelsefulla för honom, finner anledning att kon- Prop. 1988/89: 76trollera dem hos säljaren. Om säljaren därvid vitsordar uppgifterna, påtar 19 § han sig ett sådant ansvar för uppgiftemas riktighet som följer av förstastycket. Enligttredje stycket skall sådana uppgifter som avses i första och andra styckenainte påverka felbedömningen om de rättas på ett tydligt sätt. En oriktiguppgift som har rättats på ett sätt som är ägnat att eliminera uppgiftensinverkan på det enskilda köpet förlorar sin betydelse för felbedömningen. Vadsom bör krävas för att rättelsen skall anses ha skett på ett tillräckligttydligt och effektivt sätt får bedömas med hänsyn till omständigheterna i detenskilda fallet och beroende på hur uppgiften har lämnats, uppgiftens innebördoch betydelse etc. Som ett allmänt krav bör uppställas att uppgiften måsterättas på ett sätt som är minst lika tydligt som det sätt på vilket uppgiftenurspmngligen lämnats. 1 detta ligger också att rättelsen skall vara ägnad attnå samma krets av presumtiva kunder som har nåtts av den urspmngligamarknadsföringen. Då det i praktiken torde vara omöjligt att med en rättelse nåsamtliga presumtiva köpare som har fått del av felaktiga uppgifter, vore detorimligt betungande för säljaren att bära ansvaret för varje fall där rättelsenfaktiskt förbigått den enskilde köparen. Det avgörande får här i stället varaom rättelsen har skett med sådan omsorg att den typiskt sett varit ägnad att nåde presumtiva köpare som fått del av den urspmngliga uppgiften. Det fåröverlämnas åt rättstillämpningen att med hänsyn till omständigheterna i detenskilda fallet närmare precisera de krav som bör ställas pårättelsemeddelandets spridning. Omrättelsemeddelandet, trots att det uppfyllt kraven enligt tredje stycket, harförbigått en köpare men säljaren har insett eller på gmnd av omständigheternahade bort inse att köparen förlitade sig på den urspmngliga uppgiften och attdenna hade betydelse för köparens handlande, torde det följa av allmännaavtalsrättsliga regler att näringsidkaren blir bunden av uppgiften om han interättar den i det enskilda fallet. I den nu berörda situationen är emellertidförevarande bestämmelse inte tillämplig. Detbör framhållas att rättelsen av en uppgift inte behöver vara gjord av den somhar lämnat uppgiften, men det skall tydligt framgå av meddelandet att det ärfråga om rättelse av en viss tidigare uppgift. Säljaren kan sålunda alltidrätta en uppgift som har lämnats av någon annan, t. ex. en tillverkare eller enbranschorganisation. Ett annat sätt att undgå ansvar för en uppgift i ettsådant fall är att säljaren klargör att han inte kan stå för riktigheten avuppgiften. För att en sådan förklaring skall få samma effekt som en sådanrättelse av en tidigare lämnad uppgift måste det krävas att förklaringen tardirekt sikte på den tidigare uppgiften. Ävenom varan har sålts i "befintligt skick" eller med ett liknande allmänt förbehåll skall den anses felaktig, om 90 1. varan inte överensstämmermed sådana uppgifter om dess egenskaper Prop. 1988/89: 76 eller användning som säljaren har lämnat före köpet och som kan antas ha 19§ 2. säljaren före köpet harunderlåtit att upplysa köparen om ett sådant väsentligt förhållande rörandevarans egenskaper eller användning som han måste antas ha känt lill och somköparen med fog kunde räkna med att bli upplyst om, under förutsättning attunderlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet, eller 3. varan är i väsentligt sämreskick än köparen med hänsyn till varans pris och övriga omständigheter med foghar kunnat förutsätta. Nären begagnad vara har sålts på auktion, anses den såld "i befintligtskick". Vid tillämpning av första stycket 3 skall hänsyn i så fall tastill ulropsprisel. (Jfr20 § i arbetsgmppens förslag) 1905års lag innehåller inga särskilda regler om förbehåll av det slag somförevarande paragraf behandlar. I fråga om auklionsköp innehåller lagi 48 § en bestämmelse som ålägger säljaren ett begränsat felansvar. Paragrafenbehandlar de fall då en vara sålts i befintligt skick eller under åberopande avnågot liknande allmänt formulerat förbehåll. Enligt stadgandet begränsasräckvidden av sådana friskrivningar i tre olika hänseenden, nämligen dels omvaran inte överensstämmer med lämnade uppgifter, dels om säljaren harunderlåtit att lämna köparen vissa upplysningar om varan, dels om varan är iväsentligt sämre skick än köparen har haft befogad anledning att fömtsätta.Bestämmelsen kan givetvis, enligt vad som framgår av 3 §, jämkas elleråsidosättas genom uttryckliga eller underförstådda villkor i parternas avtaleller genom handelsbmk eller annan sedvänja. Det bör understrykas attbestämmelsen blir tillämplig endast i det fall att säljaren faktiskt har gjortett förbehåll. Om en vara säljs utan sådant förbehåll tillämpas således deallmänna felreglema (jfr 17 och 18 §§), vilka medför ansvar för säljaren i allade fall där reglerna i förevarande paragraf skulle kunna medföra ansvar. Förbehållav den typ som avses i paragrafen är utanför konsumentförhållanden i principbindande mellan partema. I rättspraxis har dock villkor av detta slag inteuppfattats som undantagslöst bindande. De har sålunda bland annat ansetts varaunderkastade de begränsningar som följer av den gmndsats som uttrycks i 48 § i1905 års köplag i fråga om köp på auktion. Utgångspunktenför en reglering av frågan vilken verkan som skall tillmätas klausulen "ibefintligt skick" och liknande bör vara, att dylika förbehåll även ifortsättningen i princip skall tillerkännas giltighet mellan partema. Det äremellertid angeläget att motverka uppfattningen att en säljare genom en sådanklausul undgår allt ansvar för varan, oavsett omständigheterna. Förevarandeparagraf är avsedd att ange vilken ansvarsfriskrivning som ett sådant allmäntförbehåll av säljare medför. Punkt1 gäller fall där säljaren har lämnat oriktiga uppgifter om varan och uppgifterna kan antas ha inverkat på köpet. Som framgår av 18 § bär säljarenett vidsträckt ansvar för sina uppgifter om varans beskaffenhet Prop.1988/89:76 Ett sådant ansvar kan utkrävas även om varan har sålts i 19 § En sådan allmän friskrivning inverkar inte på säljarens ansvarför de speciella uppgifter som han har lämnat om varan. motsattaförhållandet skulle nämligen innebära att säljaren kunde lämna uppgifterom varan på köparens risk. Att verkan av ett allmänt förbehåll fårvidkännas nu angivna begränsningar torde i huvudsak överensstämma medden ståndpunkt som har intagits i hittillsvarande rättspraxis. Ärsäljaren osäker på en uppgift som han har lämnat om varan, kan han inte fredasig från ansvar för uppgiften genom att stödja sig på ett förbehåll ombefintligt skick eller liknande. Han måste även i ett sådant fall tydligtreservera sig i fråga om uppgiftens riktighet eller på annat sätt göra klartför köparen att uppgiften är osäker. I punkt 1 avses alla uppgifter om varansom har lämnats av säljaren, dvs. både uppgifter som har lämnats vid köpslutetsom sådana som har lämnats vid marknadsföringen av varan. Detligger i sakens natur att säljaren även i sådana fall som avses i förevarandeparagraf har samma möjligheter som följer av I8§ tredje stycket att rättafelaktiga uppgifter. Genom en tillräckligt tydlig och gjord rättelse kansäljaren undvika att de felaktiga uppgifterna inverkar på köpet och han undgårdärigenom det felansvar som annars skulle ha drabbat honom. Lagen innehåller ingen allmän regel om verkan av att säljaren underlåter attlämna upplysningar om varan. Däremot talar starka skäl för att den fråganregleras när det gäller att precisera räckvidden av klausuler om befintligtskick och liknande förbehåll. De tvister som uppstår till följd av dylika klausulergäller ofta fall då säljaren för köparen har förtigit väsentliga uppgifter omvaran och därefter till sitt fredande åberopat att han genom den berördaklausulen har generellt friskrivit sig från ansvar för varans beskaffenhet. Ensäljare som vill åberopa en klausul om befintligt skick eller liknande fårenligt förevarande bestämmelse finna sig i en viss upplysningsplikt motköparen. Upplysningsplikten omfattar dock inte andra egenskaper hos varan änsådana som köparen med hänsyn till omständigheterna med fog haft anledning atträkna med att bli upplyst om och som säljaren faktiskt haft vetskap om. Del äralltså inte tillräckligt att säljaren enligt vad som kan bedömas bort hasådan vetskap. Den valda formuleringen i lagtexten "måste antas ha känttill" avser att medge en viss lättnad i kravet på bevis om säljarenskunskap. Omfattningenav säljarens upplysningsplikt enligt förevarande regel får bedömas mot bakgrund av bestämmelserna i 20 § om köparens skyldighet att undersöka varan. I fråga om förhållanden som köparen hade kunnat upptäcka vid en undersökning som han genomfört eller som han efter omständigheterna rimligen borde ha kunnat genomföra blir säljarens upp lysningsplikt normalt inte aktuell. Däremot har den betydelse i fråga om förhållanden som kan antas vara av betydelse för köparen men som inte kan uppdagas vid en normal undersökning av varan eller som köparen i övrigt inte har anledning att själv vara uppmärksam på. Punkt 3 är avsedd atttillämpas endast i sådana fall då varans skick står Prop. 1988/89:76 i ettuppenbart missförhållande till varans pris och övriga omständigheter. 20 §Den frågan skall bedömas objektivt. Stadgandets tillämpning fömtsätter intenödvändigtvis vållande på säljarens sida. Enligtandra stycket skall en begagnad vara som har sålts på auktion anses såld i"befintligt skick". Det innebär att bestämmelserna i första stycketblir tillämpliga även på auktionsköp utan att säljaren gör något särskiltförbehåll om att varan säljs i "befintligt skick". Bestämmelsengäller dock bara begagnade varor. Nya varor skall således, även vidauk-lionsförsäljning, bedömas enligt de allmänna felreglerna, såvida varornainte utbjudits under uttryckligt förbehåll om befintligt skick eller liknande. Enligtförsta stycket punkt 3 skall bedömningen av om en i "befintligtskick" såld vara är felaktig bl.a. ske mot bakgrund av varans pris. Iauktionsfallen kan det emellertid ske bara då säljaren har angett ett utropspris.När så har skett, får det anses betyda att säljaren har gjort en värdering avvaran på grundval av sina speciella kunskaper om varor av samma slag. Undersökningav varan före köpet Köparenfår inte såsom fel åberopa vad han måste antas ha känt till vid köpet. Harköparen före köpet undersökt varan eller utan godtagbar anledning underlåtitatt följa säljarens uppmaning att undersöka den, får han inte såsom fel åberopavad han borde ha märkt vid undersökningen, om inte säljaren har handlat i stridmot tro och heder. Andrastycket gäller även när köparen före köpet har fått tillfälle att undersökaprov på varan och felet gäller en egenskap som skulle framgå av provet. (Jfr21 § i arbetsgruppens förslag) Bestämmelsensaknar motsvarighet lag. Paragrafenanger vissa förutsättningar för köparens rätt att göra gällande påföljder pågrund av fel. Omköparen när han ingick köpeavtalet var medveten om en viss egen skap hos varan, kan han inte senare göra gällande alt den egenskapen utgör ett fel. För all köparen skall förlora sin rätt att åberopa felet krävs emeller tid att köparen inte bara var medveten om den faktiska omständigheten som felet hänför sig lill utan också har haft en uppfattning om omständig hetens betydelse. Om säljaren exempelvis före köpet har nämnt en om ständighet som utgör fel i varan, men köparen som saknar nödvändiga fackkunskaper inte rimligen kan antas ha insett vilken betydelse den påpekade omständigheten har, förlorar köparen inte rätten all åberopa felreglerna. Bedömningen får bli beroende av varuslag, köparens kunska- 93 per på det aktuellaområdet och andra omständigheter i det enskilda fallet. 1988/89: 76 Bestämmelsenär självfallet inte tillämplig på situationer där det har 20 § avtalalseller annars har varit förutsatt att säljaren skulle avhjälpa felet efterköpet. Lagtextenshänvisning till omständigheter som köparen måste antas ha känt till innebär principiellt förutsätter en faktisk kunskap hos köparen om denifrågavarande omständigheten. avser formuleringen att medge en visslättnad i kravet på bevis om köparens vetskap. Bestämmelsenmotsvarar, tillsammans med tredje stycket, 47 § lag. Andrastycket reglerar betydelsen av köparens undersökning av varan före köpet.Huvudregeln är att köparen inte såsom fel får åberopa vad han borde ha märktvid undersökningen. Köparenhar inte, såvida inte annat följer av avtal, av handelsbmk eller av annansedvänja, någon skyldighet att på eget initiativ undersöka en vara före köpet,inte ens om det kan ske utan större besvär. Har köparen emellertid gjort ensådan undersökning, eller trots uppmaning från säljaren underlåtit det, kandet inverka på hans rätt att göra gällande påföljder av fel. Enuppmaning från säljaren att undersöka varan behöver inte i varje situation varagiven i klara ordalag, utan den kan efter omständigheterna anses lämnadindirekt, exempelvis genom att varan vid förhandlingar om köpet har förevisatseller hållits tillgänglig för undersökning av köparen. Bland omständigheter somkan utgöra en godtagbar anledning för köparen att underlåta att trots uppmaningundersöka varan kan nämnas att det i det särskilda fallet skulle vara alltförkostsamt eller besvärligt för honom. kan exempelvis befinna sig på en förköparen avlägsen ort. Säljarens uppträdande kan vidare på olika sätt ge köparenanledning att begränsa sin undersökning eller att helt avstå från den. Denvanligaste situationen torde vara att säljaren har lämnat vissa uppgifter omvaran eller utfästelser. Köparen torde då vara berättigad att uppfattasäljarens uppgifter och uttalanden som en omständighet som befriar honom frånskyldigheten att undersöka varan i de hänseenden som uppgifterna avser. Atten undersökning har ägt mm eller har underlåtits utan godtagbar anledninginnebär, såsom framgår av lagtexten, inte att köparen senare är betagen allamöjligheter att åberopa fel. Han föriorar endast rätten att göra gällandesådana fel som han borde ha märkt vid undersökningen. Det betyder altomfattningen av köparens undersökningsplikt blir beroende av omständigheterna idet enskilda fallet. Bedömningen får därvid ske med utgångspunkt i den grad avomsorg som kan krävas av en person i köparens ställning. Avlagtexten framgår att de begränsningar av köparens rätt att åberopa fel som regleras i förevarande paragraf inte aktualiseras i de fall då säljaren har handlat i strid mot tro och heder. Om säljaren har förfarit så, kan alltså köparen ändå åberopa ett fel som han borde ha märkt då han undersökte varan. Tredjestycket motsvarar, tillsammans med andra stycket, 47 § i 1905 21 § års lag. Enligttredje stycket får en köpare som har fått tillfälle alt undersöka ett prov aven vara inte göra gällande påföljder av fel som hänför sig till egenskaper somhar framgått av provet och som köparen borde ha märkt vid undersökningen. Somprov anses såväl en mindre kvantitet ur ett parti, varur leveransen skallfullgöras, som ett föremål av samma typ som köpet avser och som säljaren harställt till köparens förfogande. Det är tillräckligt att köparen har satts itillfälle att undersöka proven, och det fordras inte att säljaren dessutom haruppmanat honom särskilt till det. Underlåtenhet att fästa avseende vid provetsegenskaper får emellertid läggas köparen till last endast med avseende påegenskaper som provet varit avsett att illustrera. Hänvisningentill andra stycket medför att köparen har kvar sin rätt att åberopa felet, omsäljare har handlat i strid mot tro och heder. Avgörandetidpunkt för bedömningen av om fel föreligger Fråganom varan är felaktig skall bedömas med hänsyn till dess beskaffenhet närrisken för varan går över på köparen. Säljaren svarar för fel som har funnitsvid denna tidpunkt även om felet visar sig först . Uppkommeren försämring av varan efter det att risken har gått över på köparen, skallvaran anses felaktig, om försämringen är en följd av säljarens avtalsbrott.Detsamma gäller om säljaren genom en garanti eller liknande utfästelse haråtagit sig att svara för varans användbarhet eller andraegenskaper och försämringen avser en egenskap som omfattas av utfästelsen. (Jfr22 § i arbetsgmppens förslag) 1905års lag innehåller regler om tidpunkten för felbedömningen i 44 §. Enligthuvudregeln i första stycket skall frågan om varan är behäftad med fel bedömas med utgångspunkt i förhållandena då risken för varan övergår på köparen. Frågan om tidpunkten för riskens övergång regleras i 13 16 §§. Enligt huvudregeln i 13 § övergår risken för varan på köparen när varan avlämnas. För tydlighets skull anges uttryckli gen i lagtexten att säljaren ansvarar för fel som har funnits för riskens övergång även om felet visar sig först . Det avgörande är således om felet har sin gmnd i en omständighet som förelåg som enligt stadgandet skall läggas till gmnd för felbedömningen. När en vara visar sig felaktig efter det att den har tagits i bruk, beror det ofta på att den redan från början var behäftad med fel, vilket således ger köparen rätt att göra gällande felpåföljder. Särskilt ifråga om tillverkade varor av mer komplicerad natur, såsom maskiner och liknande, torde det inte vara ovanligt att ett tillverkningsfel visar sig först efter det att varan har tagils i bmk (dolda fel). 1988/89: 76 Iandra stycket behandlas två fall där fel skall anses föreligga också när 21§ en försämring av varan uppkommer först efter det att risken för varan harövergått på köparen. Detförsta fallet gäller om försämringen är en följd av ett avtalsbrott påsäljarens sida. Säljaren kan enligt avtalet eller på gmnd av handelsbruk ellerannan sedvänja ha skyldigheter även i tiden efter riskens övergång, exempelvisnär han har åtagit sig att efter varans överlämnande installera eller monteraden hos köparen. En försämring av varan som uppkommer till följd av säljarensvållande eller annat avtalsbrott i samband med uppfyllelsen av ett sådantåtagande, medför enligt andra stycket felansvar för säljaren trots attförsämringen har uppkommit först efter det alt risken har övergått på köparen. Denandra situationen då säljarens felansvar sträcker sig tidsmässigt längre än vadsom framgår av första stycket avser fall då säljaren har lämnat något slagstidsbestämd garanti. Enligt andra stycket skall en vara anses felaktig omsäljaren genom en garanti eller liknande utfästelse har åtagit sig att underviss tid svara för varans användbarhet eller andra egenskaper och varan underden utfästa tiden försämras i fråga om en egenskap som omfattas av utfästelsen.Det kan således vara fråga om antingen en s. k. funktionsgaranti, som innebäratt säljaren åtar sig ett ansvar för varans funktionsduglighet undergarantitiden, eller en garanti varigenom säljaren garanterar en egenskapsbestånd . skall vid en funktionsgaranti ha sådankvalitet att den vid avsett bmk förblir användbar för sitt huvudsakliga ändamåli vart fall . Allatidsbestämda garantier är emellertid inte funktionsgarantier eller sådanagarantier som avser en egenskaps fortbestånd under en närmare angiven tid.Ibland förekommer också en mer begränsad form av garanti, nämligen en som ifråga om lidpunkten för felbedömningen bara innebär delsamma som huvudregeln iförsta stycket.