prop · GC0323 · 1988-12-31 00:00:00 — Enligtproduktsäkerhetslagen är det som har till uppgiflt attmeddela beslut i produktsäkerhetsärenden. Bestämmelser om marknadsdomstolenssammansättning och förflarandet i domstolen finns i lagen om marknadsdomstol m.m. Dessa bestämmelser har gjorts tillämpliga också på domstolens handläggningav ärenden enligt produktsäkerhetslagen. I1§ lagen om marknadsdomstol m.m. anges att handlägger ärendenenligt flyra i paragraflen särskilt uppräknade lagar. Uppräkningen av lagarkommer enligt förslaget även att omflatta produktsäkerhetslagen. I3 § finns bestämmelser om sammansättning. Domstolen bestårav ordförande, vice ordförande och tio andra ledamöter. Av de senare är fyrasärskilda ledamöter, tre för ärenden om konkurrensbegränsning och ärenden omavtalsvillkor mellan näringsidkare samt en för ärenden om marknadsföring ochärenden om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Ärenden enligtproduktsäkerhetslagen har inordnats i detta mönster. Produktsäkerhetslagenhar en direkt konsumentanknytning och får sägas ligga näramarknadsföringslagen och lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Densärskilda ledamoten för ärenden enligt dessa båda lagar skall därför vara sådanledamot också i produktsäkerhetsärenden. 1 4§ första stycket ställs vissa kompetenskrav på ordföranden, vice ordfö randen och de särskilda ledamöterna i domstolen. Ledamoten för ärenden om marknadsföring och avtalsvillkor i konsumentförhållanden skall ha särskild insikt i konsumentfrågor. a. som en konsekvens av förslaget till ändring av 3 § omfattar tredje meningen i första stycket även ärenden om produktsäkerhet. 9§ andra stycket föreskriver att de särskilda ledamöterna endast deltar ihandläggningen av sådana ärenden för vilka de utsetts, något som gjortstillämpligt även på produktsäkerhetsärendena. 111 § första stycket anges att det för konkurrensbegränsningsflrågor finns en näringsflrihetsombudsmanoch för flrågor om marknadsföring och flrågor om avtalsvillkor ikonsumentförhållanden en konsumentombudsman. Detta är den grundläggandebestämmelsen om ombudsmän inom dessa områden. Tillsynenöver eflterlevnaden av produktsäkerhetslagen ankommer på samtvissa andra myndigheter, som enligt en del special-förflattningar har att utövatillsynen över eflterlevnaden av regler om produktsäkerhet i flråga om vissavaror och tjänster. Även konsumentombudsmannen har emellertid betydelseflulla uppgiflterenligt produktsäkerhetslagen. Det är han som skaU ansöka hos marknadsdomstolenom ålägganden eller förbud. Regleringen i 11 § lagen om marknadsdomstol m. m.har därför kompletterats så, att det flramgår att konsumentombudsmannenskompetensområde omflattar även produktsäkerhet. I13 § föreskrivs bl. a. att ansökan hos om förbud ellerålägganden enligt de lagar som domstolen skall tillämpa görs skriftligen.Detsamma har gjorts tillämpligt på ansökan om åtgärder enligt 59 §§ eller 12 §tredje stycket produktsäkerhetslagen. 13 § andra meningen har därförkompletterats så, att det framgår att skriftlighetskravet omflattar ävenansökan om förbud eller ålägganden enligt förslaget till produktsäkerhetslag. 13a § upptar bestämmelser om att en sammanslutning av näringsidkare kan tillåtasatt i ett ärende, vid sidan av enskild part, medverka i förflarandet införmarknadsdomstolen och därvid åberopa bevisning. Förutsättningen för sådanmedverkan är att sammanslutningen gör sannolikt att utgången av ärendet kan habetydande intresse för medlemmarna i organisationen. Det är flråga om enspeciell florm av intervention, som motiveras av att utgången av ett ärende imarknadsdomstolen kan flå styreflfekter också på sådana företag som inte direktberörs av domstolens beslut. Bestämmelsernagäller för ärenden som avses i 13 § andra meningen, dvs. ärenden enligtmarknadsföringslagen, lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden och lagenom avtalsvillkor mellan näringsidkare. Som flramgår av motiveringen tilländringen av 13 § andra meningen har denna paragrafl kompletterats så, att den omflattarockså ansökan om åtgärder enligt 59 §§ eller 12 § tredje stycketproduktsäkerhetslagen. Utgångenav produktsäkerhetsärenden, som förs till marknadsdom stolen, kan i vissa flall bli av betydande intresse även för näringsidkare som 127 inte är part i ärendena.Den i 13 a § stadgade särskilda interventionsregeln Prop. 1988/89:23 blirenligt förslaget tillämplig på produktsäkerhetsärenden. Innebörden av 13 a §kommenteras närmare i prop. 1984/85:213 om ändring i marknadsföringslagen(1975:1418) m. m. (s. 56-60, 82-88 och 225-229). Enligthuvudregeln skall ärenden i avgöras efter sammanträde medparterna inför domstolen (14 §). I 15 § anges vissa undantag från huvudregeln.Enligt 15 § första stycket flår ärenden avgöras utan sammanträde med parternabl. a. om tillflredsställande utredning föreligger och part inte begärsammanträde. Ärendet avgörs då av domstolen efter föredragning av handlingarnai ärendet. Regleringen i första stycket har gjorts tillämplig även påproduktsäkerhetsärenden, något som inte har krävt ändringi lagtexten. I15§ andra stycket föreskrivs att frågor om förbud eller ålägganden enligt vissalagrum i konkurrenslagen, marknadsföringslagen och lagen om avtalsvillkor ikonsumentförhållanden kan prövas utan sammanträde med parterna. Dessa lagruminnehåller bestämmelser om att förbud eller ålägganden under vissa betingelserkan meddelas även för tiden tiU dess slutligt beslut föreligger. Innebörden iandra stycket är att yrkanden om s. k. interimistiskt beslut kan avgöras påhandlingarna. Produktsäkerhetslageninnehåller en bestämmelse om interimistiskt beslut. I 21 § stadgas att, omsärskilda skäl föranleder det, ett åläggande eller ett förbud enligt 59 §eller 12 § tredje stycket kan meddelas även för tiden till dess ett slutligtbeslut föreligger. Dethar ansetts att också frågor om åläggande eller förbud enligt 21 §produktsäkerhetslagen bör kunna avgöras av utan sammanträdemed parterna. 15 § andra stycket lagen om marknadsdomstol m. m. har ändrats ienlighet därmed. Det har skett genom att stycket tillförts en hänvisning till21 § produktsäkerhetslagen. 15§ tredje stycket innehåller regler om kommunikation då begäran ominterimistiskt beslut har framställts. Enligt huvudregeln får domstolen inte flattabeslut om interimistiskt förbud eller åläggande utan att den som förbudet elleråläggandet avser först flått tillfälle att yttra sig i flrågan. Undantag flråndenna regel flår göras om det finns anledning anta att näringsidkaren i flrågaavvikit eller annars håller sig undan. Interimistiskt beslut kan då meddelasutan att han flått tillfälle att yttra sig. Dethar ansetts att reglema i 15§ tredje stycket bör gälla även förproduktsäkerhetsärenden, något som inte har krävt ändring i lagtexten. Tredjestycket omflattar emellertid ytteriigare en regel enligt vilken domstolen utan att det är flråga om avvikande eller undanhållande och alltsåutan föregående kommunikation kan besluta om interimistiskt förbud. Regelngäller för ärenden om förbud enligt 4 § marknadsföringslagen på grund avsärskild risk för skada på person eller egendom och ordningen flår tillgripasom synnerliga skäl föreligger. Särregelnför säljförbud avseende farliga varor och tjänster motiveras av att det i vissa fall kan föreligga en överhängande risk för skador vid flortsatt 128 försäljning av t. ex. enriskabel vara. Regeln medger att interimistiskt Prop. 1988/89:23 förbudmeddelas som yrkande om det kommer in till domstolen.Innebörden av regeln kommenteras mera utförligt i prop. 1984/85:213 om ändring i marknadsföringslagen (1975:1418) m.m. (s. 62-64 och 88-90). Demotiv som bär upp den särskilda regeln för begäran om interimistiskt säljförbudi flall av flariiga produkter har ansetts lika väl tillämpliga på denföreslagna regleringen i produktsäkerhetslagen. De risksituationer somproduktsäkerhetslagen tar sikte på kan alla tänkas inneflatta överhänganderisker för skador, såvida inte åtgärder vidtas mycket snabbt. Regeln i lagen ommarknadsdomstol m.m. har därför ändrats så, att den omflattar samtliga slag avålägganden och förbud som produktsäkerhetslagen innehåller. Det bör dockunderstrykas att regeln för sin tillämpning kräver att det föreliggersynnerliga skäl. Innebörden av detta rekvisit behandlas närmare i den tidigarenämnda prop. 1984/85:213 s. 8990, vartill hänvisas. Iparagraflen anges att i ärenden som avser prövning enligt 2 §konkurrenslagen till särskild prövning kan ta upp flrågan, om näringsidkareföranleder skadlig verkan genom en konkurrensbegränsning. Det är flråga om ettmdlandomsinstitut, som alltså kan komma till användning ikonkurrensbegränsningsärenden. Bakgrundentill regeln är att ett ställningstagande av domstolen till själva skadlighetsflråganoflta kan skapa förutsättningar för en förhandlingsuppgörelse om åtgärder föratt komma till rätta med de skadliga verkningarna av konkurrensbegränsningen.Processen i kan flå en begränsad omflattning, ochöverläggningar mellan näringsflri-hetsombudsmannen och företagen kan bli denprimära flormen för samhällsingripanden mot konkurrensbegränsningar. Sakenbehandlas närmare i prop. 1981/82:195 s. 13-14. Produktsäkerhetslagenuppvisar likheter med konkurrenslagen i så måtto att också enligt den förralagen lösningar med hjälp av förhandlingsuppgörelser efltersträvas. Enligt 16§ lagförslaget gäller således att tillsynsmyndigheten normalt bör ta uppförhandlingar med vederbörande näringsidkare, då en flråga om åläggande ellerförbud aktualiseras. För denna ordning talar bl.a. att processer iproduktsäkerhetsärenden kan bli mycket vidlyfltiga och svårhanterliga, isynnerhet då ålägganden om återkallelse är i flråga. Av dessa skäl har detansetts, att det bör vara möjligt att meddela "mdlanbeslut" också i produktsäkerhetsärenden. Denna ordning, som innebär en nyhet i förhållande till marknadsföringslagen, har dock begrän sats till ärenden om säljförbud, varningsinformation och återkallelse samt till ärenden om medverkan vid genomförande av varningsinformation eller återkallelse. Särskilt i sådana flall kan mycket vara att vinna genom en begränsad prövning i ett första steg. 15 a § har därför kompletterats så, att i nu angivna typer av ärenden till särskild prövning 129 9 1988/89. kanta upp flrågan om en vara eller en tjänst medför särskild risk för skada Prop.1988/89:23 på person eller egendom. Regeln gör det möjligt att meddela särskiltbeslut i flrågan om flarerekvisitet för säljförbud eller åläggande om varningsinflormationeller återkallelse är för handen. Om så visar sig vara flallet kan parternagenom förhandlingar söka nå en överenskommelse om lämpliga åtgärder. Omöverenskommelse nås, behöver inte mer beflatta sig medärendet. Kommer däremot någon förhandlingsuppgörelse inte till stånd, flårsaken tas upp på nytt i domstolen för vidare handläggning. Efltersomdet normalt är tillsynsmyndigheten som svarar för förhandlingar mednäringsidkarna, bör det gälla också förhandlingar som kommer till stånd eflterett avgörande av enligt förevarande paragraf Omförhandlingarna inte leder till resultat, blir det dock konsumentombudsmannensom skall driva den flortsatta processen. bör därför underförhandlingarna hålla nära kontakt med konsumentombudsmannen. Detbör understrykas att möjligheten till särskild prövning av skaderisken börförbehållas situationer, då en överenskommelse om adekvata säkerhetsåtgärderkan påräknas, sedan domstolen i ett beslut konstaterat att skaderiskenföreligger. Möjligheten till mdlanbeslut flår inte innebära att nödvändigasäkerhetsåtgärder allvarligt försenas. Ibestämmelsen regleras skyldighet att expediera beslut.Ändringen medför att också tillsynsmyndigheten inom det berörda områdettillställs domstolens beslut som det meddelas. Paragrafleninnehåller bestämmelser om delgivning. Enligt andra stycket flår delgivning avbeslut av , vilka innefattar vitesföreläggande enligt vissauppräknade lagar, inte ske enligt 12 § delgivningslagen som avser delgivninggenom att handling lämnas till annan än den sökte om det inte finns anledninganta att den sökte har avvikit eller på annat sätt håller sig undan. Regeln hargjorts tillämplig även på vitessanktionerade beslut enligt produktsäkerhetslagen. 4.4 Förslaget till lag om ändring i konsumentköplagen(1973:877) Förslagettill produktsäkerhetslag har krävt vissa följdändringar i konsumentköplagen.Förslaget, som berör 7, 8 och 14§§, innebär inte några väsentliga ändringar avrättsläget i sak. I7 § finns bestämmelser om näringsidkares ansvar för uppgifter, som lämnas om envara vid marknadsföringen. En vara kan i vissa fall anses behäfltad med flel,om säljaren eller någon i tidigare säljled i t. ex. annonser lämnatvilseledande uppgifter om varans beskaflfenhet eller användning. Tredjestycket upptar särskilda bestämmelser för det flall då en näringsidkare harunderlåtit att lämna sådan inflormation om varans beskaflfenhet dier användningsom han enligt marknadsföringslagen har ålagts att lämna. Underlåtelsen kanunder vissa förutsättningar medföra att varan skall bedömas som flelaktig.Bestämmelserna avser inflormationsåläggande enligt 3 § marknadsföringslagen.Innebörden av dem kommenteras närmare i prop. 1975/76:34 s. 135. Produktsäkerhetslageninnehåller en regel om säkerhetsinformation, 5 §, som motsvarar regleringen i 3§ marknadsföringslagen såvitt avser säkerhetsfrågor. 5 § produktsäkerhetslagentar alltså sikte på uppgiflter om produkters beskaflfenhet och användning flrånsäkerhetssynpunkt och ersätter i detta hänseende 3 § marknadsföringslagen. 7 §tredje stycket konsumentköplagen har därför kompletterats så att det omflattaräven underlåtelse att lämna sådan inflormation om en vara som en näringsidkarehar ålagts med stöd av 5 § produktsäkerhetslagen. Enligt8§ skall en vara som säljs i strid mot bl.a. förbud enligt 4§marknadsföringslagen anses behäfltad med flel. Detta gäller oavsett om förbudethar lämnats av säkerhetsskäl eller därför att varan bedömts vara uppenbartotjänlig för sitt huvudsakliga ändamål (prop. 1975/76:34 s. 135 f). Produktsäkerhetslageninnehåller en bestämmelse, som ersätter 4 § marknadsföringslagen såvitt dengäller produktsäkerhet. Enligt 6 § produktsäkerhetslagen kan en näringsidkareförbjudas att flortsatta tillhandahålla produkter, som medför särskild riskför person- eller egendomsskador. 8 § konsumentköplagen har ändrats så att denblir tillämplig även då varor säljs i strid mot förbud enligt 6 §produktsäkerhetslagen. Bestämmelseni 14 § behandlar skadeståndsskyldighet för tillverkaren av en vara och andra,som i tidigare säljled tagit beflattning med varan, i flall då dessa bl. a.underlåtit att flullgöra inflormationsåläggande enligt 3 § marknadsföringslagen(prop. 1975/76:34 s. 136). Ikonsekvens med ändringen av 7 § konsumentköplagen har 14 § kompletterats såatt skadeståndsskyldighet skall kunna inträda även när en näringsidkareunderlåter att lämna inflormation om en vara som han ålagts enligt 5 §produktsäkerhetslagen. 4.5Förslaget till lag om ändring i konsumenttjänstlagen Prop. Ändringarnasyfltar till att anpassa regleringen i konsumenttjänstlagen till den iproduktsäkerhetslagen. Ändringarna ansluter till konsumenttjänstlagensnuvarande regler och medför inga sakliga förändringar av betydelse. Enligt5 § flår en tjänst inte utföras i strid mot bl. a. förbud enligt 4 §marknadsföringslagen. Detta gäller oavsett om förbudet har lämnats avsäkerhetsskäl eller för att tjänsten bedömts vara uppenbart otjänlig för sitthuvudsakliga ändamål. Stadgandet komrnenteras närmare i prop. 1984/85:110 s.163 fl"och 371 f Produktsäkerhetslageninnehåller en bestämmelse, som ersätter 4 § marknadsföringslagen såvitt denavser produktsäkerhet. Enligt 6 § produktsäkerhetslagen kan en näringsidkareförbjudas att fortsätta tiUhanda-hålla bl.a. tjänster, som medför särskild riskför person- eller egendomsskador. 5 § andra punkten konsumenttjänstlagen harkompletterats med en hänvisning till 6 § produktsäkerhetslagen. Iparagrafen anges att en tjänst i vissa fall skall anses felaktig, bl. a. om denhar utförts i strid mot förbud enligt 4 § marknadsföringslagen. Innebörden av stadgandetkommenteras närmare i prop. 1984/85:1 lOs. Andrastycket i 9 § har i konsekvens med ändringen i 5 § konsumenttjänstlagenutformats så att en tjänst skall anses felaktig även då den har utförts i stridmot förbud enligt 6 § produktsäkerhetslagen. I15§ anges när tjänster som avser förvaring av lösa saker skall anses felaktiga.Enligt 15 § andra stycket skall bl. a. förvaring, som anordnas i strid motförbud enligt 4 § marknadsföringslagen, anses utgöra en felaktig tjänst (prop. 1984/85:110s. 211 fi). Andrastycket i paragraflen har ändrats så att även förvaring, som anordnas i stridmot förbud enligt 6 § produktsäkerhetslagen, skall bedömas som en flelaktigtjänst. a. hävning, som flår ske då en tjänst utförts i strid mot förbud enligt4§ marknadsföringslagen anges i 21 §. Regleringen kommenteras i prop.1984/85:110 s. 236 flf. Andraoch tredje styckena i paragraflen har ändrats så att hävning får ske också då en tjänst utförts i strid mot förbud enligt 6 § produktsäkerhets lagen. Paragrafenreglerar skadeståndsskyldigheten för tredje man i vissa fall. En sådanskyldighet kan inträda bl.a. när en näringsidkare underlåter att lämna sådaninformation av betydelse för bedömningen av beskaflfenheten ellerändamålsenligheten hos en tjänst som han ålagts att lämna enligtmarknadsföringslagen (prop. 1984/85:110 s. 287 flf). Skadeståndsskyldighetbör under motsvarande förutsättningar kunna inträda även vid underlåtelse attlämna säkerhetsinformation, om ett åläggande att lämna sådan inflormation harmeddelats enligt 5 § produktsäkerhetslagen. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 2. lag om ändring i marknadsföringslagen(1975:1418) 3. lag om ändring i lagen (1970:417)om marknadsdomstol m.m. 4. lag om ändring i konsumentköplagen(1973:877) 5. lag om ändring ikonsumenttjänstlagen (1985:716). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Produktåterkallelsekommitténssammanfattning av Prop. 1988/89:23 sitt betänkande ' ISverige finns redan en omflattande produktsäkerhetsreglering. Den tar iallmänhet sikte på att förhindra att flariiga produkter överhuvud taget når ut tiUbmkarna. Regler om att åtgärder skall vidtas mot riskabla produkter som redanfinns hos bmkarna är sparsamt förekommande. Ivåra direktiv konstateras att frågan om återkallelse av flariiga varor som ettkomplement till gällande produktsäkerhetslagstifltning har aktualiserats påsenare tid i olika sammanhang. Med återkallelse avses då att en näringsidkareerbjuder sig att i någon form ta tillbaka försålda varor eller att rätta tillsäkerhetsbrister hos dem. Också information om hur köpare skall undvika vissafaror vad vi betecknar som varningsinformation sägs enligt direktiven kunnabetraktas som en form av återkallelse. Någonlagstiftning om återkallelse av flariiga produkter finns inte. Vårt uppdrag harvarit att ta ställning tiU om den nuvarande ordningen behöver kompletteras mednågon form av återkallelse av flariiga varor. Om vi finner att någon form av återkalldsesystembör inrättas har vi att överväga utformningen av ett sådant system och, omlagstiftning behövs, lämna förslag därtill. Vihar undersökt såväl företagens som myndigheternas erfarenheter av produktåterkalldser(se bilagorna 2 och 3). Vi har därvid konstaterat att företagen trots attlagstiftning saknas genomfört återkalldser i en inte obetydlig omfattning. Detsker sålunda flrivilligt men inte sällan eflter samråd med vederbörande tiUsynsmyndighet,som ibland är den som tar initiativ till åtgärden. Vihar flunnit att, när flariiga produkter nått ut till brukarna, det krävs någon flormav generella åtgärder återkallelse eller vamingsinformation som syftar tillatt undanröja skaderisken beträflfande, såvitt möjligt, alla exemplar av den flariigaprodukten (se avsnitt 5.1.6). Civilrättsliga regler om bl. a. avhjälpande avfel och hävning av köp är inte tillräckliga för detta ändamål. Även omsäkerhetsåtgärder i åtskilliga fall kommer till stånd på frivillig väg, har vifunnit det önskvärt att frågan om behovet av sådana åtgärder liksom frågan omhur de bör utformas skall kunna prövas av en opartisk instans. Vi anser vidareatt säkerhetsåtgärder bör kunna tvingas flram i de undantagsflall därvederbörande näringsidkare vägrar att tillmötesgå berättigade krav i sådanthänseende. Denutveckling som inte minst under inflytande av vad som sker inom EG kan skönjas i riktning mot att produkters säkerhet i mindre grad kontrolleras på förhand av myndigheter och att i stället ett större egenansvar läggs på företagen i florm av s. k. självcertifiering och liknande, kräver en skärpt eftermarknadskontroll. Enligt vår mening synes utveck lingen närmast förutsätta ett system med lagfäst skyldighet att återkalla produkter som till följd av bristfällig säkerhetskontroll blivit flariiga. Om det såsom kan väntas genomförs stränga regler om produktansvar, torde företagen bli än mer benägna att återkalla flariiga produkter och det ter sig även från den synpunkten naturiigtatt reglera återkalldseskyldigheten i Prop. 1988/89:23 lag med möjlighet till opartisk prövning. Viföreslår därför lagstiftning som gör det möjligt att åstadkomma rättelser i flrågaom farliga produkter som kommit ut på marknaden. Vi förordar att frågor om återkalldseroch varningsinformation regleras i en ny lag som bör få rubriken produktsäkerhetslag.I den lagen bör också tas upp bestämmelser om vissa produktsäkerhetsfrågor somnu regleras i marknadsföringslagen, nämligen om säljförbud för flariigaprodukter och om skyldighet att vid marknadsföring lämna information som är avsärskild betydelse från säkerhetssynpunkt. Vi föreslår en lag om ändring i marknadsjöringslagensom innebär motsvarande begränsningar i den lagen. Vihar diskuterat vissa frågor om förberedande åtgärder till sådana ingripandensom vi föreslår, bl.a. ett system för skaderapportering (se avsnitt 5.7.7). Vilägger inte flram några konkreta förslag beträflfande dessa frågor menförutsätter att de blir föremål för flortsatt uppmärksamhet. Produktsäkerhetslagenskall enligt vårt förslag ha till ändamål att motverka att produkter orsakarperson- eller egendomsskador. Företag skall enligt förslaget kunna åläggas attlämna säkerhetsinformation, förbjudas att tillhandahålla produkter, åläggas attlämna varningsinflormation och åläggas att återkalla produkter. Möjligheten attmeddela åläggande om varningsinformation och åläggande om återkallelse utgörnyheter i svensk lagstiftning, medan reglerna om säljförbud och säkerhetsinflormationsom anförts har mönster i marknadsföringslagen. Denlagstiftning som finns beträflfande produktsäkerheten på olika varu- ochtjänsteområden förblir enligt vårt förslag gällande vid sidan avproduktsäkerhetslagens mer allmänna bestämmelser och får försteg framförproduktsäkerhetslagen i den mån den innehåUer regler av samma innebörd somproduktsäkerhetslagen. Om flråga uppkommer att förbjuda t. ex. ett farligtlivsmedel, skall sålunda inte produktsäkerhetslagens sälj-förbudsregeltillämpas utan 16 § livsmedelslagen, som ger livsmedelsverket beflogenhet attförbjuda saluhållande av livsmedel. Lagenföreslås omfatta samtliga typer av säkerhetsfel som kan förekom ma. Med flariiga produkter menar vi flramför allt sådana som är förenade med risker vilka antingen flramstår som onödiga med hänsyn till möjliga skyddsåtgärder eller som är svåra att förutse för dem som använder pro dukterna. ' Vi föreslår atttillämpningsområdet för lagen begränsas till sådana varor och tjänster, som tillhandahålls i näringsverksamhet och som konsumen ter i inte obetydlig omflattning utnyttjar eller kan komma att utnyttja för enskilt bmk (se avsnitt 5.2). Det skall alltså i huvudsak vara flråga om varor och tjänster, som näringsidkare i sin näringsverksamhet bjuder ut till konsumenter, dvs. För att lagen skall kunna tilläm pas är det tillräckligt att det inte framstår som direkt ovanligt att en viss produkt används även av konsumenter.