prop · GC0355 · 1988-12-31 00:00:00 — Vid remissbehandlingen har allmänt vitsordats attmöjligheten till dubbla avdrag bör stoppas och att detta bör ske genomändringar i reavinstbeskattningen. En remissinstans anser att en ändring avreavinstbeskattningen bör kompletteras med ändringar i den löpandeinkomstbeskattningen. Åtskilliga remissinstanser gör gällande att de föreslagnareglerna är för långtgående. En återkommande synpunkt är också att reglernainnebär att skattesystemet kompliceras ytterligare och att en enklare regleringborde ha valts med tanke på den reformering av skattesystemet som förestår. För egen del vill jag först slå fast att det inte kan varaskattesystemets uppgift att tillhandahålla någon form av dubbel avdragsrätt.Detta gäller oavsett vad för slags verksamhet det är fråga om. Man får alltsåacceptera att ett ingrepp mot de dubbla avdragen kan få till följd att lustenatt satsa pengar i vissa projekt med osäker framtid kan minska. Det är naturligtvis inte tillfredsställande om de nyareglerna skulle leda till att betingelserna för vanligt företagande ihandelsbolagsform skulle försämras. Vid remissbehandlingen har gjorts gällandeatt detta skulle kunna bli fallet. Enligt min mening är farhågorna överdrivna.Liksom tidigare gäller att ett underskott av handelsbolagets verksamhet äravdragsgillt när det uppkommer. Det nya är att sådana underskott alltid sänkeringångsvärdet för bolagsandelen. Totalt sett påverkas emellertid inteingångsvärdet om den skattskyldige täcker förlusten med egna medel, I promemorian diskuteras också alternativet att begränsabl,a, komman-ditdelägarnas avdragsrätt vid den löpande inkomsttaxeringen. Ensådan metod - kombinerad med reavinstregler där förluster kan justera nedingångsvärdet till noll men inte längre - innebär en större och mer kompliceradförändring av handelsbolagsbeskattningen än de här föreslagna nya reavinstreglerna.Med hänsyn till det pågående utredningsarbetet inom bl.a. företagsskatteområdetanser jag att det inte finns tillräcklig anledning att här aktualiseraeventuella sådana begränsningar vid den löpande beskattningen. Den frågan fårprövas längre fram i samband med att ställning tas till förslaget om att görahandelsbolaget till särskilt skattesubjekt. Att jag nu begränsar mig till ihuvudsak reavinstreglerna innebär också att jag inte tar upp frågan omeventuella ändringar av handelsbolagsbegreppet. Det är mycket svårt att göra en vinstberäkning vidavyttring av andel i handelsbolag. Särskilda lagregler saknas. Praxis påområdet är ofullständig. Det är också svårt att rent praktiskt få fram deuppgifter som behövs. Att inte tillämpningssvårigheterna fått störreuppmärksamhet än vad som är fallet torde bero på att taxeringsmyndigheternaofta godtar redovisningen i deklarationen utan vidare utredning. Den ökadekomplexitet som promemorieförslaget kan ge intryck av är alltså delvisskenbar. En reglering av de materiella bestämmelserna och en löpandeuppgiftsskyldighet för delägarna bör leda till bättre ordning och mer rättvisataxeringar. Lagrådethar i sitt yttrande konstaterat det angelägna i att snabbt komma till rätta med de skatteundandragande transaktioner med andelar i handels bolag som förekommer. Mot bakgrund av detta och med hänsyn till de föreslagna reavinstreglernas karaktär av provisorium har lagrådet inte 12 motsatt sig att förslaget genomförs. Lagrådet har dockanmärkt att utred- Prop. nings- och hanteringsfrågor, som uppkommer till följd avreglerna, liksom tillämpningen av dem kommer att föranleda svårigheter. Jaghar i och för sig ingen avvikande uppfattning men vill framhållaatt de regler som föreslagits i lagrådsremissen också kommer att innebäraklara förbättringar jämfört med dagens förhållanden. Med hänsyn härtill och däett ingripande mot den skatteplanering som förekommer är nödvändigt börförslaget Innan jag går in på de olika delfrågorna vill jag härockså kommentera vad remissinstanserna anfört om promemorieförslagetsretroaktiva effekter. Förbudet mot retroaktiv skattelag finns i 2 kap, 10 §andra stycket regeringsformen. Skatt får enligt den bestämmelsen inte tas ut ividare mån än som följer av föreskrift som gällde när den omständighetinträffade som utlöste skattskyldigheten. Reglerna om skattskyldighetensinträde får alltså avgörande betydelse, dvs. vid beskattning av reavinstavyttringstidpunkten (prop. 1978/79:195 s. 55 f.). Förslaget till ändradereavinstregler i promemorian har utformats med iakttagande av detta krav. En annan sak är att en sådan skärpning av reavinstreglernafår en tillbakaverkande effekt i och med att en del av den eventuellaskattepliktiga värdestegringen kan ha uppkommit under tid då beskattningen varlindrigare. Detta är en konsekvens av en medveten gränsdragning frånlagstiftarens sida. I förarbetena framhålls bl.a. att en säljare inte ens kanvara säker på att försäljningen kommer att bli bedömd enligt de vidavtalsslutet gällande skattereglerna om han inte får uppbäraåtminstone någon del av köpeskillingen (prop. 1 s. 158). Promemorieförslaget innebär att reavinstreglerna skalländras så att en förlust reducerar ingångsvärdet i samma utsträckning som envinst ökar ingångsvärdet. Syftet med förslaget är att åstadkomma en mer korrektvinstberäkning än den som tillämpas . Skärpningar av regler som påverkarberäkningen av avdragsposterna vid vinstberäkningen har förekommit tidigare.Som exempel kan nämnas den ändring av reavinstbeskattningsreglerna avseendeförsäljning av börsaktier som gjordes , Då begränsades - med omedelbartillämpning - rätten till avdrag enligt den s.k. schablonregeln (prop,1983/84:48, SkU 11, SFS 1983:1116), Jag anser mot bakgrund av vad som anförts attövergångsreglerna i promemorian inte har utformats i strid med förbudet motretroaktiv skattelag. Det kan emellertid ändå ifrågasättas om de inte skullekunna utformas på annat sätt. Jag anser att det - både för att få till stånd enmjukare övergång och för att underlätta den praktiska hanteringen - finnsanledning att införa särskilda övergångsregler. Jag återkommer till detta(avsnitt 2,1,5). Avslutningsvis vill jag tillägga att lagrådet inte har haftnågra erinringar i retroaktivitetsfrågan, Mittförslag: Ingångsvärdet skall justeras med - förutom tillskott och uttag - skattemässigaöverskott och underskott. Underskott skall reducera ingångsvärdet i sammautsträckning som en vinst ökar ingångsvärdet. Detta innebär att det justeradeingångsvärdet kan bli negativt. Promemorieförslaget:Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Principen att både vinster ochförluster skall påverka ingångsvärdet godtas. Flertaletremissinstanser anser dock att föriuster inte skall få reducera ingångsvärdetså att det blir negativt. En vanlig uppfattning är att underskott som intekunnat utnyttjas inte skall beaktas och att icke skattepliktiga inkomster skallfå räknas som tillskott (se bil. 2 avsnitt 3). Skälen för mitt förslag: Vidden löpande beskattningenbehandlas vinster och förluster på handelsbolagets verksamhet symmetriskt.Vinster beskattas och förluster får dras av (här bortses från eventuellaavvikelser mellan redovisning och beskattning och från bestämmelserna om tilläggsbeloppvid taxeringen till statlig inkomstskatt). Beskattningen resp, avdragsrätten äroberoende av om vinsten har tagits ut ur bolaget eller om delägaren skjutittill medel för att täcka förlusten. När andelen avyttras upphör symmetrin. Vidreavinstberäkningen har man i praxis tagit hänsyn till vinst. Däremot harförlust inte beaktats på motsvarande sätt. Det ärinte helt klart om man vid reavinstberäkningen skall se till resultatet underhela innehavstiden eller till resultatet för sig. Med den senaretolkningen skulle det vara mycket lätt att framkalla en reaförlust. Även denalternativa tolkningen - att beakta nettovinst men däremotinte nettoförlust - ger emellertid ett otillfredsställande resultat. Detta kanvisas med ett exempel (här och i det följande antas att tillskott och uttaginte förekommer). A satsar 100 i ett handelsbolag. Bolaget förbrukar 90 pårörelsekostnader som visar sig vara till ingen nytta för bolaget. A får vidtaxeringen avdrag med 90. Han säljer därefter andelen för 10 och får enreaförlust om 90 som kan kvittas mot reavinster. Med sådana skattemässiga villkor är det naturligtvis intesvårt för handelsbolag att dra till sig kapital för satsningar i projekt medosäkert utfall. Effekterna kan emellertid bli gynnsamma också i fall därrisktagandet är mycket begränsat. A satsar 100 i ett handelsbolag. Bolaget anskaffar islutet av år 1 inventarier för 90, Inventarierna har en beräknad ekonomisklivslängd om och kan därför omkostnadsföras direkt. När A säljerandelen 2 (då inventarierna fortfarande antas vara värda 90) fårhan ut t.ex. 75 (att A inte får ut mer hänger samman med att tillgångarna ibolaget är belastade med en skatteskuld). Reaförlusten om 25 kan kvittas motreavinster. Därtill kommer avdraget om 90 vid den löpande beskattningen. I den skatterättsliga litteraturen har det framförts olikauppfattningar i frågan Prop. om förluster bör reducera ingångsvärdet eller ej. Starkaskäl talar för att en sådan reducering bör ske med hänsyn till att vinster ökaringångsvärdet. Principiellt är det inte rimligt att behandla vinster ochförluster på olika sätt. En ändring behövs för att hindra ett fortsatt systematisktutnyttjande av den I det första exemplet skulle en symmetrisk lösninginnebära att förlusten (90) justerar ned ingångsvärdet från 100 till 10. Varkenreavinst eller reaförlust uppkommer då vid avyttringen. Det andra exemplet är mer komplicerat. Formellt kan mansäga att det dubbla avdrag som A får är avdraget för reaförlust om 25. Deträcker emellertid knappast att enbart vägra avdrag för reaförlust. I ställetbör även i detta fall ingångsvärdet justeras ned från 100 till 10. Det innebäratt A blir beskattad för en reavinst om (75-10=)65. Om B förvärvar andelen frånA får B till sitt ingångsvärde (75) lägga de intäkter som verksamheten ger (härantas dessa utgöra 90). Säljer B sedan andelen för 100 (samma belopp som Asatsat) får B en reaförlust om 65. A:s reavinst och B:s reaföriust tar alltsåut varandra. I princip överensstämmer också det sammantagna skattemässigaresultatet för A och B (-90-1-65 resp. -1-90-65) med det verkliga resultatet(-25 resp. -1-25). En utgångspunkt för ändrade regler bör alltså vara att enförlust alltid skall reducera ingångsvärdet. Principen att vinster ochförluster skall behandlas lika är knappast kontroversiell. Däremot råder detolika meningar om likabehandlingen skall gälla även om förlusten leder framtill att ingångsvärdet blir negativt. Den skatteplanering med kommanditbolag som tog fart förrahösten följde i allmänhet en viss mall. Kunden erbjöds att förvärva en andel förexempelvis 1 milj. kr. Andelen berättigade enligt prospekten till ettunderskott av rörelse eller kapital med samma belopp. Med de nya reglerna förvinstberäkningen blir en sådan konstruktion inte särskilt lönsam eftersomingångsvärdet reduceras från 1 milj. kr. En försäljning av andelenträffas av reavinstbeskattning. konstruktioner ger inget direkt stöd för att detskulle vara nödvändigt att kunna justera ingångsvärdet till ett negativtbelopp. Det är emellerdd lätt att visa att en justering av ingångsvärdet nedtill noll ibland inte är tillräcklig. Förutsättningarna i det andra exemplet ändras på följandesätt. A satsar 25 i handelsbolaget och bolaget tar upp ett lån om 75. När Afått sitt löpande avdrag (på grund av inventarieförvärvet) vill han gå urbolaget. B är villig att överta andelen utan ersättning. Justeras ingångsvärdetbara ned till noll blir utfallet för A mycket gott. Satsade 25 berätdgar tillett underskottsavdrag om 90. Den skattepliktiga reavinsten är noll. När Bövertagit andelen säljs inventarierna för 90. B inkomstbeskattas för dettabelopp (ökar ingångsvärdet med 90) och säljer andelen för (100-75=) 25 vilketger en reaförlust om (0-l-90-25=)65. Betalar B inte skatt för sina inkomsterblir nettoeffekten för B en ren vinst om 25. Med en gräns vid noll skulle marknaden sannolikt anpassasig och följden bli en fortsatt handel med andelar i skatteplaneringssyfte.Starka skäl talar alltså för att följa promemorieförslaget. Det återstår att taställning till de närmare reglerna för vinstberäkningen. Problemet är i första hand att definiera hur resultatet avbolagets verksamhet Prop. 1988/89:55 skall påverka ingångsvärdet. Nära till hands kan synas vara att utgå från förändringari delägarens kapitalbehållning. Vid sidan av tillskott och uttag påverkas dennaav redovisade vinster och förluster som hänförts till delägaren. Väljer man attutgå från de redovisade vinsterna och förlusterna skulle underlaget förreavinstberäkningen kunna bestämmas på grundval av skillnaden mellan"överpris" vid avyttringen (vederlaget./.kapitalbehållningen) och"överpris" vid förvärvet (ingångsvärdet./.kapitalbehållningen).Motsvarande justering skulle få göras om andelen avyttrats eller förvärvats till"underpris". En modell av detta slag kan emellertid knappast tillämpasfullt ut. Gör man det kan nämligen värderingen av olika poster i redovisningenpåverka skatteutfallet. Om bolaget t.ex. underlåter att i räkenskaperna göraavskrivningar på byggnader kan underlaget för en framtida reavinstberäkningbli lägre än om avskrivningar görs. Detsamma kan bli fallet om bolaget skjuterpå nedskrivningen av en osäker fordrings- eller aktiepost, underlåter att göraen skuldreservering eller om bolaget - med eller utan lagligt stöd - ,skriverupp värdet av tillgångar. En obligatorisk koppling till redovisningen har alltsåklara nackdelar. En sådan koppling kräver att modellen kompletteras med enregel att kapitalbehållningen skall justeras i den mån det förekommitavvikelser mellan redovisningen och beskattningen vid värderingen av tillgångs-och skuldposter. Det finns också skäl som talar för att en korrigering börgöras även i andra fall där den civilrättsliga och skattemässiga periodiseringeninte överensstämmer, t.ex. när delägaren beskattas för räntor enligt kontantprin-cipenmedan redovisningen i bolaget sker enligt bokföringsmässiga grunder. Ett skattemässigtunderskott av kapital behöver i sådana fall inte motsvaras av en minskning avdelägarens civilrättsliga behållning i bolaget. Om man utgår från den redovisade kapitalbehållningen ibolaget skulle det alltså krävas ganska omfattande korrigeringar. Det finns bl.a.därför anledning att helt knyta an till de skattemässiga posterna.Ingångsvärdet bör således justeras - förutom för tillskott och uttag - föröverskott och underskott vid de löpande taxeringarna. Kopplingen till de skattemässiga posterna innebär attbolagets vinster beskattas en gång och att avdrag för förluster får göras engång. Principen är alltså klar. I praktiken kan - som också påpekats vidremissbehandlingen -bilden vara något annorlunda. En fysisk persons underskottträffas t.ex. av avdragsbegränsningen i inkomstskattesystémet medan (denskattepliktiga delen av) en reavinst vid andelsförsäljningen träffas av fullmarginalbeskattning. Att beakta förhållanden av detta slag inom ramen förreavinstreglerna är enligt min mening inte möjligt. Remisskritiken riktar sig bl.a. mot förslaget att ettunderskott vid taxeringen skall reducera ingångsvärdet oavsett om det faktisktkunnat utnyttjas eller ej. En alternativ regel skulle innebära att endastsådana underskott som faktiskt lett till minskad skatt skulle reduceraingångsvärdet. En regel av detta slag skulle emellertid kompliceratillämpningen. Bl.a. skulle det krävas en turordning för att avgöra om ettutnyttjat förlustavdrag hänför sig till underskottet på verksamheten ihandelsbolaget eller till annan Prop. 1988/89:55 verksamhet. Även i andrasituationer skulle det kunna uppkomma problem att klarlägga om avdragetfaktiskt utnyttjats eller ej. En komplikation är också att avdraget förunderskottet kan utnyttjas efter det att andelen sålts och en reavinstheräkninggjorts. Enligt min mening finns inte tillräckliga skäl att förframtiden utgå från annat än de avdragsgilla underskotten. Det torde sällanförekomma att underskotten inte kan utnyttjas mot andra inkomster ens under förlustutjäm-ningsperioden.Avvecklas andelsinnehavet och uppkommer en reavinst kandenna kvittas mot underskotten. Det finns också anledning att upprepa att någonreavinstbeskattning inte blir aktuell om delägaren täcker förlusterna i bolagetmed egna medel. En koppling till de skattemässiga posterna får särskildbetydelse när handelsbolaget haft skattefria inkomster. De skattefria inkomsterdet gäller är i första hand reavinster. Den allmänna uppfattningen är atten skattefri reavinst höjer ingångsvärdet för andelen. Enligt min mening finnsdet skäl att ifrågasätta om detta bör gälla för framtiden. En anledning är attdet är rimligt att en "skattefri" värdestegring på exempelvis enfastighet beskattas på samma sätt oavsett om andelen säljs när fastigheten ärkvar i bolaget eller om andelen säljs först sedan fastigheten sålts. Tillbilden hör också att placering av en fastighet i ett handelsbolag kan gefördelar i vissa situationer jämfört med ett direktinnehav (t,ex, möjlighetenatt realisera en värdestegringsvinst genom att sälja andelen till40 % beskattning). Den omständigheten att handelsbolaget är ett enkelbeskattatsubjekt (om man bortser från avgiftssidan) innebär alltså inte med någonsjälvklarhet att delägarna skall kunna tillgodogöra sig bolagets skattefriavinster utan att träffas av beskattning vid andelsförsäljningen. I sammanhangetkan vidare nämnas att de länder som helt eller delvis elimineratdubbelbeskattningen av utdelade vinster från aktiebolag regelmässigt tar ut en särskildkompenserande bolagsskatt om skattefria vinster i bolaget delas ut (jfr Ds Fi1984:13 s. 10 ff.). Jag anser att principen om justeringar för de skattemässigaposterna skall gälla generellt. Övergångsvis finns det dock skäl att gehandelsbolagen en möjlighet att realisera reavinstbeskattad egendom(fastigheter, aktier m,m.) på förmånliga villkor. Jag behandlar denna fråga -liksom frågan om justeringen av ingångsvärdet för redan förvärvade andelar -när jag går igenom övergångsbestämmelserna (avsnitt 2,1.5). Innan jag lämnar vinstberäkningen vill jag kommentera vadnågra remissinstanser anfört om att en dubbelbeskattningseffekt skulle kunnauppkomma om handelsbolaget gjort värdeminskningsavdrag på byggnader.Resonemanget går ut på att avdraget höjer reavinsten på andelsförsäljningen (ioch med att ingångsvärdet sänks) som avdraget höjer reavinsten närfastigheten säljs (avdraget återförs till beskattning). Emellertid måste manockså beakta att ökningen av en skattepliktig reavinst på grund avfastighetsförsäljningen höjer andelens ingångsvärde i motsvarande mån. Någondubbelbeskattningseffekt bör därför inte uppkomma i dessa fall. 2 1988/89. Rälielse: S, 32 rad 37 Står: 1988 Rättat till: 1989 2.L3Med avyttring jämställda fall Mittförslag: av andel i handelsbolag skall föranleda reavinstbeskattning hosgivaren i den mån hans justerade ingångsvärde är negativt. Motsvarande skallgälla då en andel med negativt ingångsvärde övergår genom arv, testamenteeller bodelning. Upplösning av handelsbolag och inlösen av andel skalljämställas med avyttring av andelen. Promemorieförslaget: Överensstämmer med mitt med undantagför reglerna avseende arv, testamente och bodelning. Remissinstanserna: anser allmänt attregeln om beskattning vid negativt ingångsvärde behövs som ett komplement.Från näringslivets sida framhålls att reavinstbeskattning av gåva är någotprincipiellt nytt. Lantbrukarnas skattedelegation påtalar att arv inte omfattasav förslaget och understryker att arv och gåva skattemässigt behandlas lika isvensk rätt. anser det mer naturligt att gåvotagarentar över det negativa ingångsvärdet eller att "avskattning" sker hosgivaren i förvärvskällan. Näringslivets skattedelegation m.fl. anser attförslaget om reavinstbeskattning vid upplösning m.m, kan ge orimligakonsekvenser för en delägare vars civilrättsliga ansvar för bolagets skulderkvarstår (se bil. 2 avsnitt 4). Skälen för mitt förslag: Jag har i min redogörelse förtekniken för vinstberäkningen (avsnitt 2.1.2) framhållit att systematikenkräver att man använder negativa ingångsvärden. Om ingångsvärdet är negativtkan det belopp som skall tas till beskattning i vissa fall överstiga vad somerhålls från en köpare i form av kontanter o,d. En utgångspunkt vidövervägandena om behovet av särskilda regler bör vara att en delägare i etthandelsbolag inte skall kunna disponera över skatteutfallet genom att överlåtaandelen på annan. Det innebär också att jag inte kan ansluta mig tilluppfattningen att en gåvotagare skall överta givarens justerade negativaingångsvärde. En sådan lösning skulle bl.a, kunna medföra att gåvotagarendrabbades av oväntade skatteanspråk, I de fall som diskuteras här överlåter givaren självaandelen i handelsbolaget och inte bolagets tillgångar. En beskattning iförvärvskällan kan då inte gärna komma i fråga. För att ge någon form avkontinuitet i beskattningen skulle en sådan åtgärd rätteligen följas avomfattande och komplicerade korrigeringar vad gäller avskrivningsunderlagen förbolagets tillgångar m,m. (eller den del av tillgångsmassan som svarar motgivarens andel i handelsbolaget). Det kan också tilläggas att beskattning i förvärskällanskulle leda till full inkomstbeskattning och i förekommande fall också egenavgifter. Min slutsats är att den lösning som förordats ipromemorian bör genomföras. Givaren skall alltså beskattas i reavinstsystemet.Den reavinstbeskattning som sker hos givaren har gåvotagaren till godo när hansedermera avyttrar andelen (gåvotagarens justerade ingångsvärde vid gåvotillfälletanses vara noll som han övertar givarens anskaffningstidpunkt), Gåvotagarensskattepliktiga reavinst vid den framtida avyttringen blir alltså mindre än omgivaren inte hade beskattats. Skälen för en beskattning i gåvofallen talar också för enmotsvarande beskattning om andelen övergår till annan genom arv, testamenteeller bodelning. Jag föreslår därför att ägaren (i förekommande fall dödsboet)skall reavinstbeskattas också i sådana fall. Ytterligare några fall bör regleras. Ett är upplösning avbolaget. Utskiftning från aktiebolag anses som avyttring av aktierna. Det ärinte självklart att motsvarande gäller när ett handelsbolags tillgångar skiftasut och bolaget upplöses. För framtiden bör det göras klart att en upplösning avhandelsbolag skattemässigt skall ses som en avyttring av andelarna. Detta börgälla oavsett vad skälet till upplösningen är. Inlösen av andel ihandelsbolaget bör behandlas på samma sätt. En fråga som uppmärksammats särskilt vidremissbehandlingen är skatteeffekterna när handelsbolaget upplöses efterkonkurs. Anta att ett bolag som baserat en förlustbringande verksamhet pålånade medel försätts i konkurs. De löpande förlusterna har för delägarnainneburit att det justerade ingångsvärdet vid konkursutbrottet är negativt. Enomedelbar upplösning av bolaget skulle medföra att delägarna reavinstbeskattadesför motsvarande belopp. I praktiken leder emellertid bolagetsbetalningssvårigheter till att delägarna under konkursen - om det inte harskett redan tidigare - krävs på betalning för bolagets skulder på grundval avsin solidariska betalningsskyldighet. Den betalning som då erläggs är ettvanligt tillskott som beaktas vid den följande reavinstbeskattningen. Ett bolag är upplöst om konkursen avslutas utan överskott.Eftersom bolaget inte längre existerar kan bolagets skuldansvar inte görasgällande. Delägarna har emellertid även fortsättningsvis ett ansvar för deskulder som kvarstår efter upplösningen. Principiellt är den ansvarsbefrielsesom bolaget får genom upplösningen att se som ett tillskott från delägarna sombör kunna beaktas vid reavinstbeskattningen på samma sätt som en faktiskbetalning. En annan situation som kan uppkomma är att en delägareavyttrat sin andel och reavinstbeskattats innan betalningssvårigheternaaktualiseras. Även en sådan tidigare delägare kan krävas på betalning förbolagets skulder. En betalning från honom innebär från reavinstbeskattningssyn-punkten ny omständighet.