prop · GC0378 · 1988-12-31 00:00:00 — Regleringenär helt knuten till det fallet att HD har meddelat ett partiellt prövningstillståndför en prejudikatfråga enligt 54 kap. 11 § eller har beslutat begränsa prövningenav ett mål som fullföljts till HD av RÅ, JK eller JO tiU en sådan fråga enligt54 kap. 11 a §. OmHD bedömer prejudikatfrågan på samma sätt som hovrätten kan prövningen i regelstanna vid detta. Att HD i dessa fall kan avgöra prejudikatfrågan genom domframgår uttryckligen av paragrafens andra stycke. Angående denna fråga, se den aflmännamotiveringen, avsnitt 2.2. OmHD bedömer prejudikatfrågan annorlunda än hovrätten gjort lär det i allmänhetkrävas ytterligare prövning. HD får då först ta ställning till frågan om enutvidgning av prövningstillståndet till de delar av målet som har förklaratsvilande, respektive utvidga prövningen av mål som fullföljts av RÅ, JK ellerJO. Enligt bestämmelsema första stycket kan HD därvid helt eller delvis gmndasitt avgörande av målet i övrigt på hovrättens bedömning. Det är naturligt attdetta främst kommer att få betydelse beträffande sakfrågorna i målet. HD kandock inte alltid helt avstå från att göra egna bedömningar av de återstående frågoma.Det kan under målets handläggning ha framkommit omständigheter som, om de varitkända från början, skulle ha motiverat extraordinär dispens enligt 54 kap. 10 §första stycket andra punkten. Det kan också vara så att man med HD:s uppfattningi rättsfrågan måste ta ställning till frågor som hovrätten inte har haftanledning att gå in på. Om HD t. ex. finner att en åtalad gärning skallrubriceras på annat sätt än hovrätten funnit, finns det ylleriigarebrottsrekvisit att la hänsyn till. Påföljdsfrågan är i sådant fall heller intesamma påföljdsfråga som hovrätten har bedömt. 1stället för att själv avgöra målet kan HD undanröja domen och återförvisamålet till lägre rätt för fortsatt handläggning. Bestämmelsen är liksomparagrafen i övrigt tillämplig endast i de fall HD har prövat en prejudikatfråga särskilt. HD kan dock, liksom hovrättema, även i andra fall och utanuttryckligt lagstöd besluta om återförvisning. Denna fråga har berörts i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.2). Möjlighetenlill återförvisning bör i allmänhet, liksom , utnyttjas endast när det iHD har aktualiserats frågor som den lägre rätten inte har tagit ställning till.Därav följer dock inte att återförvisning alltid skall ske i dessa situationerI det hänseendet hänvisas lill vad som sagts i den allmänna motiveringen. Ellbeslut om återförvisning förutsätter ett beslut om undanröjande av lägre rättsdom. sådant beslut kan aldrig omfatta den del eller delar av målet somskall stå fast på grund av att HD inte har meddelat prövnings- 6 1988/89. I saml Nr 78 tillstånd (54 kap. 11 §fjärde stycket i föreslagen lydelse) eller som inte Prop. 1988/89:78omfattas av RÅ:s, JK:s eller JO:s fullföljd. Ifråga om kostnadema gäller efter återförvisning 18 kap. 15 § tredje stycket.Den lägre rätten skall alltså pröva frågor om kostnadema för processen i HD. Hovrättensnya avgörande kan överklagas till HD enligt vanliga regler. Frågan har berörtsi den allmänna motiveringen. Utöverde tre handlingsalternativ som har reglerats i paragrafen står, naturligtvis,det Qärde alternativet till buds att HD gör en helt egen bedömning av deåterstående frågorna. Angåendeden ändrade mbriken till 56 kap. hänvisas till specialmotiveringen till 56kap. 12 § innehåller genom en hänvisning till reglema om förfarandet ihovrätts besvärsprocess regler om besvärsprocessen i HD. Den har, främst avformella skäl, kompletterats för att täcka de fall då HD enligt de nyabestämmelserna i 54 kap. 11 § eller 11 a § begränsar sin prövning av ettslutligt beslut till att endast avse en prejudikatfråga (jfr den aUmännamotiveringen, avsnitt 2.2 vid mbriken "Besvärsmål"). Genom den nya hänvisningentill 55 kap. 12 a § första stycket kan HD, sedan prejudikatfrågan avgjorts, vidprövningen av målet i övrigt helt eller delvis grunda sill avgörande påhovrättens bedömning eller återförvisa målet till lägre rätt för erforderligbehandling. Angående paragrafens närmare innehåll hänvisas lillspecialmotiveringen lill 55 kap. 12 a §. Dennaparagraf, som är ny, innehåller tillsammans med 16 § de gmndläggande reglernaom all tingsrätt under målets handläggning får hänskjuta en prejudikatfråga tillHD. Bestämmelsema har behandlats utförligt i den allmänna motiveringen, avsnitt2.8.2. De nya bestämmelserna har också medfört en ny paragraf i 42 kap., 17 a §,och en ändrad mbrik till 56 kap. Möjlighetenatt hänskjuta en prejudikatfråga till HD är begränsad till de mål därtingsrättens dom enligt avtal mellan parterna inte får överklagas. Se härom 49kap. I § och specialmotiveringen till denna. I det sammanhanget förtjänarpåpekas att det endast är ovillkorade avtal om fullföljdsförbud som kanmedföra att en prejudikatfråga hänskjuts till HD. Ett avtal som föreskriver attförbudet mot att överklaga endast gäller under fömtsättning alt HD verkligenprövar en prejudikatfråga som hänskjutits enligt denna paragraf är således intetillräckligt. Detföreskrivs inte några andra särskilda förutsättningar i paragrafen för att hänskjutande skall få ske. I stället framgår villkoren för att HD skall pröva frågan av 16 §. Detta har utvecklats närmare i den allmänna motive- 82 En fömtsättning ärnaturiigtvis att målet faller inom HD:s normala Prop. 1988/89:78kompetensområde; frågor som rör mål vilka efter vanlig fullföljd skulle handläggasav arbetsdomstolen bör således inte kunna hänskjutas till HD. Omtingsrätten beslutar hänskjuta en prejudikalfråga till HD, skall målet iprincip förklaras vilande i avvaktan på HD:s prövning enligt bestämmelserna i32 kap. 5 §. Handläggningen återupptas så snart HD avgjort prejudikatfråganeller beslutat att ej meddela prövningstillstånd. Denfråga som hänskjuts till HD måste självfallet vara preciserad på ett ändamålsenligtsätt. I allmänhet torde det också vara nödvändigt att tingsrätten upprättar ochtill HD översänder en sådan sammanfattning av parternas ståndpunkter som avsesi 42 kap. 16 § (jfr prop. 1986/87:89 s. 85 f och s. 206 O- Naturligtvis börockså återstoden av tingsrättens akt översändas till HD i den mån den bedömsvara av betydelse för HD:s prövning. Dennaparagraf, som är ny, innehåller bestämmelser om att HD inte får ta upp enprejudikatfråga som tingsrätten under pågående rättegång hänskjuter lill HDutan föregående dispensprövning. Bestämmelsen, som skall läsas ihop med 15§,har kommenterats i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.8.2. Innehålleti det första stycket motsvarar i sak bestämmelserna i 54 kap. 911 §§. Avuttrycket "i den mån" framgår att det finns utrymme för HD attbegränsa prövningstillståndet, om den hänskjutna frågan enligt HD:s bedömninghar för stor vidd eller är olämpligt avgränsad. Andra frågor än de som hänskjutitstill HD kan däremot inte prövas av HD utan en formlig framställning. Såsom påpekats i den allmänna motiveringen kan dispensfrågan normaltprövas utan att HD berett parterna tillfälle att yttra sig. Detta har särskiltmarkerats i paragrafens andra stycke. Paragrafen,som ar ny, innehåller närmare bestämmelser om förfarandet i HD sedan HDmeddelat dispens för prövning av en prejudikatfråga som hänskjutits till HDunder pågående tingsrättsprocess enligt bestämmelserna i 15 §. Bestämmelsernaanknyter lill reglerna för besvärsmål. Frågan skall således avgöras så snartdet kan ske (12 § med dess hänvisning till 52 kap. 11 §). HD har stor frihetatt bestämma huruvida skriftväxling med parterna bör äga mm (8 och 10 §§). Detkan antas att sådan skriftväxling behöver äga mm endast i undantagsfall.Frågorna bör, såsom påpekats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.8.2),normalt vara tillräckligt beredda genom förberedelsen i tingsrätten. Iblandtorde det dock vara av värde för HD att få del av en utförligare argumentationfrån parternas sida. Såsompåpekats i den allmänna motiveringen skall HD:s avgörande av prejudikatfrågan ske genom ell slutligt beslut. Deföreslagna ändringarna i RB avses träda i kraft den 1 juli 1989.1 flerahänseenden gäller dock enligt de föreslagna övergångsbestämmelsema att de nyareglerna inte skall tillämpas i fråga om hovrättsavgöranden som meddelats föreikraftträdandet. Detta gäller den nya möjligheten att begränsa HD-processen prejudikatfråga enligt 54 kap. 11 och 11 a §§. Den nya regeln om fullföljdsförbudmed ventil i fråga om beslut om ersättning till offentlig försvarare i 54 kap.2 a § gäller endast hovrättsbeslut som meddelas efter ikraftträdandet.Bestämmelserna om dispensprövning vid fullföljd mot vissa slutliga beslut avhovrätt enligt 54 kap. 9 § gäller inte beslut som meddelats föreikraftträdandet. Enligt den sista punkten i övergångsbestämmelserna slutligenhar de nya bestämmelsema om partsavtal om fullföljdsförbud inte någonretroaktiv verkan. 5.2 Förslaget till lag om ändring i Paragrafeninnehåller särskilda bestämmelser om i vilka fall hovrätts avgöranden i målenligt inte får överklagas. Iett nytt första stycke har förts in regler om att hovrätts dom och slutligabeslut i mål om underhåll enligt 6 kap. i princip inte får överklagas.Enligt styckets andra mening kan dock hovrätten medge undantag för mål sombedöms ha prejudikatintresse. Avdet nya andra stycket framgår att fullföljdsförbudet inte gäller om hovrättensamtidigt har avgjort en annan fråga, exempelvis om äktenskapsskillnad, ochsistnämnda fråga överklagas. Ifråga om skälen för regleringen, fullföljdsförbudets omfattning och de närmareförutsättningarna för att medge fullföljdsrätt hänvisas till den allmännamotiveringen, avsnitt 2.3. Se också specialmotiveringen till 20 kap. 12 § ,avsnitt 5.3. Dettredje stycket, paragrafens tidigare första och enda stycke, är i oförändrat isak. 5.3 Förslaget till lag om ändring i ParagrafeninnehåUer särskilda bestämmelser om i vilka fall hovrätts avgöranden i målenligt inte får överklagas. Iett nytt första stycke har förts in regler om att hovrätts domar och slutligabeslut i mål om underhållsbidrag till barn enligt 7 kap. iprincip inte får överklagas. Hovrätt får dock enligt första styckets andramening medge undantag för mål som bedöms ha prejudikatintresse. Motsvarandebestämmelser har införts i fråga om underhållsbidrag enligt i18 kap. 4§ . I fråga om skälen för regleringen och de närmare fömtsättningarnaför att fullföljdsrätt skall medges hänvisas till den allmänna motiveringen,avsnitt 2.3. Förbudetmot att överklaga gäller inte bara de avgöranden där under- 84 hållsfråganhar prövats i sak. Det omfattar också beslut angående rätte- Prop. 1988/89:78 gångskostnaderparterna emellan och ersättning till statsverket för kostnad i anledning avmotparts rättshjälp (NJA 1984 s. 295 och s. 380; jfr NJA 1964 s. 490). Inteheller avvisnings- eller avskrivningsbeslut kan överklagas. Ett beslut i måletsom rör tredje man, t. ex. ett beslut om ersättning till biträde enligträttshjälpslagen, får dock överklagas utan hinder av förbudet (NJA 1983 s.819). Fullföljdsförbudetgäller bara en separat fullföljd till HD av en underhållsfråga. Detta framgårav det nya andra stycket. Om hovrätten har avgjort en vårdnadsfrågaoch domen överklagas i vårdnadsdelen, kan domen alltså utan begränsningarsamtidigt överklagas i underhållsdelen. Det undantag från fullföljdsförbudetsom stadgas i andra stycket gäller också för det fall att hovrätten samtidigthar avgjort en fråga om underhållsbidrag till maka, om domen överklagas i dendelen, trots alltså att ett principiellt fullföljdsförbud också gäller fördessa mål. Att undantaget sträcker sig så långt motiveras inte bara avpraktiska hänsyn. Om överklagandet omfattar underhållsbidrag såväl till barnsom till maka är målet inte så renodlat att det är lämpligt med ett fullföljdsförbud.Det görs heller i övrigt ingen skillnad på om den del av domen som överklagas idet enskilda fallet kan tänkas vara av betydelse för underhållsfrågan. Det är tillräckligtatt frågorna haft sådant samband med varandra att de handlagts i en endarättegång i hovrätten. Eftersomfullföljdsförbudet som sådant omfattar också beslut om rättegångskostnader jfr vad som nämnts kan fullföljdsförbudet inte sällas ur spel enligtdenna undantagsregel genom att beslutet om rättegångskostnader överklagas. Förde s. k. rena underhållsmålen i hovrätten gäller ett generellt fullföljdsförbudoch överklagande kan bara ske om hovrätten särskilt tillåter det. Hovrättensbeslut att tillåta överklagande meddelas i samband med att målet avgörs (se 17kap. 7,12 och 13 §§ RB). Ett beslut i fråga om rätten att överklaga får inteöverklagas. Ävenom hovrättens beslut att medge fullföljdsrätt i dessa fall motiveras av attmålet innehåller en prejudikatfråga, är dispensprövningen inte på något sättbegränsad. HD skulle alltså teoretiskt sett kunna bevilja extraordinär dispensenligt 54 kap. 10 § första stycket andra punkten. Dettredje stycket motsvarar med ett par språkliga och redaktionella förtydligandenhelt det tidigare första och enda stycket. 5.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:741) omstatlig lönegaranti vid konkurs 1paragrafen finns bestämmelser om överklagande av en kronofogdemyn dighets beslut att arbetstagares fordran inte skall omfattas av lönegarantin. Principen är att överklagande får ske till hovrätt och att hovrättens beslut inte får överklagas. I enlighet med vad som närmare har utvecklats i den 85 allmänna motiveringen,avsnitt 2.3, har paragrafen kompletterats med en Prop. 1988/89:78 regel omatt hovrättens beslut får överklagas till HD om målet bedöms haprejudikatintresse. 5.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Paragrafeninnehåller regler om regeringsrättens sammansättning. Den har kompletterats ifråga om domförheten vid prövning av talan mot kammarrätts beslut, varigenombesvär avvisats såsom för sent inkomna. Regeringsrätten är i dessa fall domförmed tre regeringsråd. Bestämmelsen har kommenterats i den allmännamotiveringen, avsnitt 2.7.6. Motsvarande ändring har föreslagits för HD:s del,se den allmänna motiveringen, avsnitt 2.7.5, och specialmotiveringen till 3kap. 6 § RB, avsnitt 5.1. 5.6 Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen(1972:429) Paragrafeninnehåller bestämmelser om överklagande i rättshjälpsärenden. Första styckethar kompletterats med en hänvisning till det nya andra stycket i 49 c § (senedan). Dennaparagraf, som tillkom i samband med rättshjälpsreform (prop.1987/88:73), innehåller regler som begränsar biträdets rätt att i högre instansåberopa nya omständigheter till stöd för sitt ersättningsanspråk. Paragrafenhar kompletterats med ell nytt andra stycke, enligt vilket det i princip råder fullföljdsförbudmot hovrättens beslut om ersättning lill biträde såvitt avser processen itingsrätt men att hovrätten i fall som bedöms ha prejudikatintresse kan medgeundantag från fullföljdsförbudet. Bestämmelsen har behandlats i den allmännamotiveringen, avsnitt 2.3. Avhänvisningen till paragrafens första stycke framgår att fullföljdsförbudet ärbegränsat till att avse de fall då det är biträdet själv som har överklagat ettbeslut som gäller ersättning för tingsrältsprocessen. Hovrätts beslut omersättning till biträdel för hovrättsprocessen kan överklagas i vanlig ordning. Ifråga om ersättning till offentliga försvarare har motsvarande bestämmelserinförts i 54 kap. 2 a § RB. 5.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift Iparagrafen behandlas frågor om överklagande beträffande.felparkerings avgifier. Paragrafen tillades i samband med alt det infördes krav på 86 prövningstillstånd förärenden om felparkeringsavgifier i hovrätten (prop. 1988/89:6,SFS 1988:1180). Enligt femte stycket får enligt nuvarande regler hovrättens beslutinte överklagas. Genom ett tillägg lill detta stycke får nu hovrätten möjlighetatt medge undantag från fullföljdsförbudet i fall som bedöms ha prejudikatinlresse.1 fråga om skälen för lagändringen och de närmareförutsättningarna för att fullföljdsrätt skall medges hänvisas lill den allmännamotiveringen, avsnitt 2.3. 5.8 Förslaget till lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189) Paragrafensbestämmelse om all hovrätts beslut i mål om bötesförvandling inte får överklagashar kompletterats med en regel om att hovrätt kan medge fullföljdsrätt avprejudikatskäl. 1 fråga om bestämmelsens närmare innebörd hänvisas lill denallmänna motiveringen, avsnitt 2.3. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att lagrådets yttrandeinhämtas över förslagen till 1. lagom ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i , 4. lag om ändring lagen (1970:741)om statlig lönegaranti vid konkurs, 5. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 6. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 7. lag om ändring i lagen(1972:206) om felparkeringsavgift samt 8. lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur Protokoll vid sammanträde , justitierådet , regeringsrådetÅke . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i , 4. lag om ändring i lagen(1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs, 5. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 6. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 7. lag om ändring i lagen(1972:206) om felparkeringsavgift samt 8. lag om ändring i bötesverkställighetslagen(1979:189). Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettill lag om ändring i I Inledande synpunkter Dellagförslag om ändringar beträffande rättegången i () somföreslås i remissprotokollet avser att befästa HD:s ställning som enbartprejudikatinstans. Den betydelsefulla reform av reglerna om fullföljd av talantill HD som antogs 1971 har visat sig ej få den genomslagskraft som fömtsättesbli följden av reformen, varför ytterligare åtgärder har ansetts nödvändiga. Deändringar som föreslås syftar till att bättre kunna utnyttja HD:s resurserför rättsbildningen och till att förbättra möjligheterna tillprejudikatbildningen. HD:s ledamöter har i sitt yttrande överrättegångsutredningens förslag livligt instämt i detta syfte med reformen. 1remissprotokollet framhåller departementschefen prejudikatens betydelse för enenhetlig lagtolkning och rättstillämpning och påpekar att prejudikaten utgörett alltmer betydelsefullt komplement till lagstiftningen. Lagrådet somansluter sig till denna uppfattning vill understryka vikten av att HD:sresurser i största möjliga utsträckning koncentreras till HD:s rättsbildandeverksamhet. Föralt i någon mån ge en uppfattning om HD:s arbetssituation kan i detta sammanhang vara av intresse att redovisa några siffror beträffande HD:s målstatistik per den . 1988 med motsvarande siffror per den 31.12.1987 inom parentes. Totala antalet inkomna mål var 3 745 (3 713), varav 3 264 (3 291) utgjorde dispensansökningar. Antalet dispenserade mål var 183 (138). Av de dispenserade målen utgjorde 56(49) T-mål, 88 28(22) B-mål och 99(67) Ö-mål.Antalet avgjorda mål var 3 948 (3 953) Prop. 1988/89:78 och antaletbalanserade mål utgjorde 1 137 (1 340). Det kan särskilt framhållas, attantalet balanserade mål påtagligt har minskat (jfrbetänkandet s. 52). Remissprotokolletinnehåller i huvudsak två förslag som går ut på att förbättra HD:s möjlighetertill prejudikatbildning. HD skaU kunna begränsa sin prövning till enprejudikatfråga, dvs. en fråga vars prövning är av vikt för ledning avrättstillämpningen. Vidare skall tingsrätt under pågående rättegång i ett dispositivltvistemål kunna hänskjuta en prejudikatfråga till HD för prövning, om partemasamtycker till detta och har avtalat att inte överklaga tingsrättens dom.Lagrådet finner båda dessa förslag vara av värde för att få fram fleraprejudikat och har inget att erinra mot förslagens allmänna inriktning;beträffande enskildhetema i förslagens utformning återkommer lagrådet nedan mednärmare synpunkter. De förslag som syftar till att bättre kunna utnyttja HD:sresurser för rättsbildningen genom ändrade regler för HD:s sammansättning vidolika avgöranden vill lagrådet tillstyrka. Därtill har lagrådet vissakompletteringar att föreslå i detta hänseende vilka kompletteringar kommer attframgå i det följande. Även om vissa av dessa senare förändringar i HD:ssammansättning kan antagas medföra endast marginella förändringar i HD:sarbetsbörda synes de vara av värde. Lagrådet vill understyrka att de ökade möjlighetematill dispensprövning med en ledamot kommer att väsentligt bidra till att minskaHD:s arbetsbörda med mindre väsentliga ärenden. Tillvissa andra förslag återkommer lagrådet i det följande. Departementschefensställningstaganden innebär att det inte framläggs några förslag beträffandevissa, av utredningen väckta frågor som gäller de allmänna domstolarna. Nuåsyftade frågor gäller främst omedelbar verkställighet av hovrättsavgöranden,allmän rättshjälp och offentlig försvarare, språngrevision och friståenderättsförklaringar samt överklaganderätt för statliga myndigheter. Lagrådetanser ställningstagandena i dessa delar vara väl övervägda. Departementschefenställer sig positiv till en förbättrad information så att parter och allmänhetbättre förstår den faktiska innebörden av processen i högsta instans och vaddispensprövningen går ut på. Erfarenhetsmässigt förekommer ofta missförstånd idetta hänseende. Både högsta domstolen och regeringsrätten understrykerbehovet av en bättre information än . Som departementschefen anför kräverdetta dock inga lagändringar. Enligt lagrådets mening bör informationenutformas så att det blir klart att möjligheterna att få en sakprövning i högstainstans är starkt begränsade. Lagrådetnoterar att kan ifrågakomma att för regeringsrättens del övervägaen del lagändringar liknande dem som föreslagits för HD:s vidkommande. Häranmärkes avslutningsvis, att lagrådet med avvikelse från sitt gängse skrivsätti detta yttrande i regel använder kortast möjliga sifferangivelse för attbeteckna ifrågakomna lagmm eftersom hänvisningama blir så frekventa. II Om HD-mål variprejudikatfråga genom dispens utbryts för särskild Prop.1988/89:78 Degrundläggande föreskrifterna för remissförslagets förstärkning av HD-verksamhetensinriktning på prejudikatfrågor återfinns i förslagets 54:11 samt 55:12 och 12 a§ jämte konsekvensföreskriften i 56:12, allt RB. Tills vidare lämnas åsido despeciella frågor som föranleds av den särskilda ordning vilken enligt 54:11 aär avsedd för vissa mål som fullföljts av RÅ, JK eller JO (se härom avsnittIII). 1)Begreppet prejudikafråga införs nu i lag såsom en teknisk term, vilken i 54:11I st får sin innebörd preciserad såsom en fråga vars prövning är av vikt förledning av rättstillämpningen. Bestämningen anknyter lill välbekanta ordalag i3:5 och 54:10 I st 1. Oavsett att man sålunda rör sig på hemtam mark, finns detanledning att ingående kommentera vilka konsekvenserna blir när beträffandeett givet mål HD, såsom förslaget fömtsätter, dekreterar att prövningen skallbegränsas till en på ena eller andra sättet formulerad prejudikatfråga. Dettypiska exemplet på en prejudikatfråga vilket först kommer i tankarna är på gmndval av ett klart faktamaterial skall knäcka en utpräglat rättsligfråga. Ofta nog är det så prejudikatfrågan kommer att föreligga för HD, närhovrättsdomen tillhandahåller ett bekymmersfritt faktaunderlag. Men ihovrättsdomen redovisad syn på saksammanhangen befinns måhända oriktig i någondel eller, inte minst viktigt, ofullständig beträffande någon omständighet somHD finner relevant för prejudikatfrågan. För sådana fall men även rent allmäntär innebörden av förslaget, såsom lagrådet uppfattar det utifrån denpresenterade lagtexten, att HD är fri i sin bedömning i fråga om alltsakmaterial av betydelse för prejudikatfrågan eller, annorlunda uttryckt, isådant avseende är obunden av vad hovrättens bedömning av sakfrågornainneburit.