prop · GC0352 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:52 om vissa personalfrågor inom försvaret m m Prop. Regeringenforelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet for de åtgärder och de ändamål somframgår av föredragandens hemställan. Ipropositionen föreslås att regeringen får besluta om förändringar av den nya befalsordningenfor det militära försvaret. Ipropositionen föreslås också att regeringen får vidgade befogenheter attbesluta om ändringar av byggnads- och reparationsberedskapens uppgifter ochorganisation. Vidareredovisas erfarenheterna av kvinnors utbildning och anställning som officerare inomdet militära försvaret. I propositionen konstateras att det inte längre finnsgrund för att begränsa kvinnors tillträde till militära yrkesområden.Återstående yrkesområden inom det militära försvaret skall därför blitillgängliga för kvinnlig rekrytering. Slutligeninformeras om att författningsregleringen ifråga om försvarets personalkårerskall hävas, att personalfunktionen inom försvarsmaktens myndigheter bör få en kompentenshöjningsamt att frågan som rör utbildning och utveckling för personal inom den civiladelen av totalförsvaret bör utredas närmare. 1988/89. 'Jtdragur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande:Statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , R. Carisson, , , Hulterström, G. ,, , , , valds, . Proposition om vissa personalfrågor inom försvaret m.m. Iproposition 1986/87:95 om totalförsvarets fortsatta utveckling (försvarsbeslutspropositionen)anmälde jag att en arbetsgrupp tillsatts inom försvarsdepartementet meduppgift att följa upp och utvärdera införandet av den nya befälsordningen fördet militära försvaret, vars utformning beslutade om 1978 (prop.1977/78:24, FöU 10, rskr. Gmppen skulle också bereda de förslag tilländringar som kunde komma att aktualiseras. I budgetpropositionen (prop.1987/88:100, bilaga 6) anmälde jag min avsikt att föreslå regeringen attåterkomma till med en redovisning då gruppen slutfört sitt arbete. Utredningenom personal- och ekonomiadministration inom försvaret (PEU 84), vars första betänkandenredovisades i proposition 1986/87:36 om vissa personalfrågor inom försvaretöverlämnade i febmari 1987 betänkandet (Ds Fö 1987:2) Personalarbetet iframtiden inom försvaret. I betänkandet har utredningen tagit upp vissa frågorsom jag anser bör anmälas för . Försvaretspersonalutvecklingsutredning (FÖPU) har överlämnat sitt första betänkande (SOU1988:12) Civil personal i försvaret med förslag till åtgärder avseendeutvecklingsmöjligheter för den civila personalen inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde. Jag anser detdock vara angeläget att nu ta upp en viss fråga som i detta sammanhang böranmälas för . Idet följande kommer jag att redogöra för mina överväganden och förslag beträffandeden nya befalsordningen. Jag redovisar också erfarenheter av kvinnorsutbildning och anställning som yrkesofficerare samt en bedömning av kvinnorsfortsatta tillträde till officersyrket. Därefter redogör jag för minaöverväganden med anledning av PEU 84:s förslag beträffande personalkårer ochutbildning inom det personaladministrativa området. Vidare tar jag upp fråganom utveckling för personal inom den civila delen av totalförsvaret och då närmastFÖPU:s förslag att inrätta en högskola för den civila delen av totalförsvaret.Slutligen berör jag vissa frågor om den särskilda organisationen inomförsvarsmakten för byggnads- och reparationsberedskapen. Befälsordning for det militära forsvaret Riksdagenfattade 1978 beslut om en ny befälsordning för det militära försvaret (prop.1977/78:24, FöU 10, rskr. a. att allt blivande yrkesbefal som värnpliktiga genomgår befälsutbildningtillsammans med övriga värnpliktiga. Efter värnpliktsutbildningen följer engrundläggande yrkesutbildning som leder fram till samma första uppgiftsnivå föralla yrkesofficerare. Undantag görs för fiygförare på stridsflygplan samt, vadgäller viss militär utbildning, för högskoleingenjörer och försvarsmeteorologer. Det är viktigt med ettbrett rekryteringsunderlag, varför det är nödvändigt att rekrytera yrkesbefälfrån alla kategorier av befälsutbildade värnpliktiga. För tillträde tillofficersutbildning krävs allmän behörighet enligt högskoleförordningen ochvissa särskilda förkunskaper. Den som inte har tillräckliga kunskaper iallmänna ämnen bör ges möjlighet att genomgå kompletterande utbildning. Alltyrkesbefäl skall ha kompetens att fullgöra uppgifter som chef, fackman ochutbildare i krigs- och fredsorganisationen. Alla officerare skall efterhandvidareutbildas till uppgifter på plutonchefnivån i krigsorganisationen och tilluppgifter som kvalificerade utbildare vid pluton, kvalificeradedelsystemledare eller tekniker i fredsorganisationen. Ungefär hälften av varjeårsklass officerare vidareutbildas till befattningar på högre nivåer. Dettaurval skall ske successivt varvid individens utvecklingstakt och personligaförhållanden skall ges större betydelse än som varit fallet. Dengrundläggande officersutbildningen bör omfatta och innehålla såvälskolmässig utbildning som praktisk tjänstgöring under handledning. Krigshögskolansallmänna kurs eller specialistkurs utgör en för alla yrkesofficerareobligatorisk utbildning till tjänstbarhet som plutonchef i krig/ställföreträdandeplutonchef i fred. Allmänna kursen skall genomgås 1 efter officershögskolanoch specialistkursen 5 efter officershögskolan. Enofficer som har gått igenom specialistkurs oeh bedöms lämpligför utbildning till befattning som kompanichef i krig/plutonchef i fred börges möjlighet att genomgå sådan utbildning. 2.2 De huvudsakliga erfarenheterna av den nya befälsordningen Minbedömning: Intentionerna bakom den nya befälsordningen för det militäraförsvaret har uppfyllts i allt väsentligt. Jag ser därför inget behov av attförändra befälsordningens bärande principer. Skälenför min bedömning: Såväl den utvärdering som arbetsgruppen gjort som mina egnakontakter med personal på olika nivåer inom 11 1988/89. försvarsmakten pekar påatt den nya befälsordningen på det hela taget Prop. 1988/89:52 fungerar påavsett vis. Det är dock naturligt att en så omfattande reform successivt måsteanpassas till utvecklingen och förbättras. En del förändringar har ocksågjorts befälsordningen har gällt. Befälsordningensnivåfördelning förutsätter att en stor del av yrkesofficerarna kommer attstanna som löjtnanter, kaptener och majorer. Inledningsvis framhölls intedetta tillräckligt vid rekryteringen, utan en utveckling mot högre nivåerbetonades. Så sker inte längre utan rekryteringen sker numera utifrån merrealistiska premisser. Jag har vidare erfarit att frågan om att till en delinrikta rekryteringen mot en bedömd slutnivå har diskuterats. Jag anser att ensådan "delad" rekrytering inte är motiverad. Kravetatt urval till högre nivåer skall ske successivt med utgångspunkt i resultatenav såväl praktisk tjänst som teoretisk utbildning, har i vissa fall inte tilllämpatspå avsett vis. Samtliga försvarsgrenar har krav på betyget väl godkänd från officershögskolansteoridel resp. högre kurs för tillträde till allmän kurs vidkrigs- resp. militärhögskola. Den som endast fått betyget godkänd har alltsåvarit diskvalificerad oberoende av resultat från den praktiska tjänstgöringen.Dessa tillämpningsbestämmelser kommer efter vad jag har erfarit att ändras. Dentvååriga officerskursen vid officershögskolan ger kompetens för att ikrigsorganisationen inneha befattningar som kräver särskild kompetens påtroppchefsnivån och i fredsorganisationen tjänstgöra som utbildare vid enpluton eller motsvarande enhet eller som delsystemledare eller tekniker. Erfarenheternaav hittillsvarande rekrytering visar att ett stort antal yrkesofficersaspiranterhar uppnått kompetens som plutonchef i krigsorganisationen redan efter dengrundläggande värnpliktsutbildningen. Mot denna bakgrund är det enligt minmening rimligt att utbildningen vid officershögskolan ger yrkesofficerenkompetens att tjänstgöra som plutonchef i krigsorganisationen. Denstora skillnaden i kraven på praktisk tjänstgöringstid före krigshögskolansallmänna kurs och specialistkurs (1 respektive 5 efter officershögskolan)har inneburit att specialistkurs kommit att uppfattas som ettsämre alternativ. Det bör vara möjligt att göra ett reellt val mellanalternativen. allmänna kurs och specialistkurs bör därförplaceras tidsmässigt parallellt. Reell möjlighet skall finnas att efterspecialistkursen genomgå högre kurs. Förändringenmedför att specialistkursen måste ges ett innehåll och en omfattning som utgårfrån praktisk tjänstgöring efter officershögskolan. Enofficer med kaptens tjänstegrad med bl.a. intendentutbildning, kameralutbildningeller fortifikationsteknisk utbildning bör efter anpassad utbildning vid militärhögskolansallmänna kurs kunna utnämnas till major och krigsplaceras inom aktuellt fack. Deofficerare som kan komma ifråga för denna utbildning bör ha tjänstgjort underlång tid och därvid förvärvat ett stort mått av praktisk erfarenhet. Vilkadelar av allmänna kurs som skall ingå i den anpassadeutbildningen får avgöras med hänsyn till dels den enskildes officersutbildningoch erfarenhet, dels de krav som den avsedda befattningen ikrigsorganisationen ställer. Nuvarandevakanser vid förbanden har inneburit att många reservofficerare har gettsmöjlighet till frivillig tjänstgöring . Förbandschefer fårhärigenom en god uppfattning om den enskildes förmåga och lämplighet samtidigtsom den enskilde får en säkrare grund för sitt yrkesval. Myndigheterna bör gesmöjlighet att som yrkesofficer anställa en reservofficer som efterreservofficersutbildningen genom praktisk tjänstgöring visat mycket god förmågasom chef, utbildare och fackman. Reservofficeren skall före anställninggenomgå hela eller delar av lämpliga skolsteg i befälsordningen med hänsyn tillgenomförd praktisk tjänstgöring. Antalet reservofficerare som haranställts efter dispens från regeringen är relativt begränsat och efterhand somvakanssituationen förbättras kommer sannolikt antalet som anställs genom dettaförfarande att minska. Förfaringssättet får inte innebära att kvalitetskravetpå yrkesofficerarna sänks eller att en utbildningsväg som är snabbare än denordinarie skapas. 2.3 Beslutanderätt om befälsordningen Mittforslag: Regeringen får besluta om förändringar i befälsordningen för detmilitära försvaret inom de principiella ramarna för denna. Skälenför mitt fiirslag: Den nuvarande befälsordningen för det militära försvaretinfördes som jag i det föregående redovisat genom riksdagsbeslut . Jämförtmed tidigare innebar den nya befälsordningen stora förändringar och det var dånaturligt att hade ett intresse av att säkerställa systemetsutformning genom relativt detaljerade bestämmelser. Dennya befalsordningen har vunnit både stadga och acceptans varför det intefinns något behov av att förändra befalsordningens principer. De smärrejusteringar som och framgent behöver göras är enligt min mening av denkaraktären att regeringen kan fatta de nödvändiga besluten. Kvinnor som yrkesofficerare . Fråganom kvinnans uppgifter inom försvaret har diskuterats återkommande under enföljd av år. I början av 1970-taIet aktualiserades frågan om inte försvaretsyrken i större utsträckning borde öppnas för kvinnor. Beredningenför det fortsatta arbetet om kvinnan i försvaret (BKF) tillsattes 1975.Direktiven till BKF innehöll två begränsningar: Kvinnlig värnplikt eller civiltjänsteplikt skulle inte behandlas och i en första etapp skulle arbetetinriktas enbart på s. k. icke stridande befattningar. Isitt första betänkande (SOU 1977:26) Kvinnan och försvarets yrken föreslog BKFatt kvinnor skulle inordnas under den generella ordning och de gmndkrav somgäller för manligt befäl. Gmndprincipen borde vara en gemensam befälsordningoch en integrerad stmktur inom ramen för nödvändiga fysiska krav. BKFföreslog i sitt betänkande att kvinnor skulle ges möjlighet till anställningsom stambefäl inom flygvapnet och att anställning i den första etappen skulleinriktas mot stridslednings-, sambands-, och teknisk tjänst. Regeringensproposition 1977/78:185 om anställning av kvinnor som befäl inom det militäraförsvaret m.m. och beslut (FöU 1978/79:1, rskr. 2) följde BKF:sförslag och de första kvinnorna började sin frivilliga gmndutbildning inomflygvapnet 1980. BKFredovisade i sitt första betänkande svårigheter med att begränsa utrymmet förkvinnligt yrkesbefäl till icke stridande befattningar. fick BKFuppdrag att utreda fömtsättningarna för att låta kvinnor få anställning somyrkesofficerare utan begränsning till icke stridande befattningar samt attföreslå åtgärder för fortsatt utveckling mot ett könsobundetbefälsyrke. Regeringensproposition 1981/82:3 om anställning av kvinnor inom det militära försvaret, m.m. följde i princip förslagen i BKF:s slutbetänkande (Ds Fö 1980:5 6) Kvinnanoch försvarets yrken. Medanledning av propositionen godkände att rekryteringtill befälsyrket fick ske oberoende av kön inom samtliga försvarsgrenar. (FöU1981/82:6, rskr. I det påföljande regeringsbeslutet föreskrevregeringen att kvinnor skulle få tillträde till signal- och trängtmppernainom armén, sjöfrontsartilleri-, radar- och sambandstjänst inom kustartillerietsamt för marinen gemensam sjukvårdstjänst och stridslednings-, sambands- ochunderhållstjänst inom flottan. Vidare bemyndigades försvarsgrenscheferna atttidigast ge kvinnor tillträde till: Inom armén,ingenjörstrupperna, luftvärnet, artilleriet och tygtekniska kåren, inommarinen, luftvärnstjänst och teknisk tjänst (kustartilleriet), mintjänst,teknisk tjänst samt ubåts-och ubåtsteknisk tjänst (flottan) och inomflygvapnet, markförsvarstjänst. Återståendeyrkesområden ankom det på regeringen att besluta om när erfarenheter vunnits avden inledande verksamheten och beträffande flygvapnet, när undersökningargenomförts av de yrkesmedicinska faktorema. Deundantagna yrkesområdena var infanteriet, kavalleriet och pansar- tmppema inom armén, kustjägar-och markstridstjänst inom marinen Prop. 1988/89:52 samt flygtjänst ochtjänst som flygingenjör på flyglinje inom flygvapnet. Deyrkesområden som nämnts omfattar de områden inom vilken den grundläggandeofficersutbildningen sker. Dämtöver finns två yrkesområden till vilkarekrytering sker bland anställda yrkesofficerare oberoende av kön. Dessa ärflygtjänst inom armén och helikoptertjänst inom marinen. Vidare har kvinnorockså tillträde till befattningar som läkare, tandläkare, veterinär ochapotekare vid försvaret. 3.2 Överbefälhavarens rapport om kvinnor inom försvaret Imaj 1987 uppdrog regeringen åt överbefälhavaren att efter samråd med försvaretsforskningsanstalt redovisa hur försvarsgrenscheferna utnyttjat bemyndigandena iregeringens beslut. Vidare innefattade uppdraget en utvärdering på gmndval avde dittills gjorda erfarenheterna av kvinnor som genomgått gmnd- ochofficersutbildning samt av kvinnor som fått anställning som yrkesbefäl. Överbefälhavarenuppdrogs också att lämna förslag om vilka befattningar inom hemvärnet som bordeöppnas för kvinnor som har respektive inte har genomgått militär gmndutbildningsamt mot denna bakgmnd särskilt belysa de förhållanden som rikshem-värnschefenpekat på beträffande . Överbefälhavarenlämnade sin redovisning . Äv redovisningen framgår att chefenför armén 1983 öppnade samtliga yrkesområden enligt bemyndigandet.Rekryteringen till ingenjörstmppema upphörde dock vid början av utbildningsåret1984/85 på gmnd av den stora andel kvinnor som avbmtit utbildningen året innan.Kvinnor som avbmtit utbildningen anger som ett av skälen att de upplevt demanliga befälens attityder och värderingar som hårda och orättvisa. Chefenför marinen öppnade 1983 samtliga angivna yrkesområden för kvinnor med undantagav ubåts- och ubåtsteknisk tjänst. De senare yrkesområdena har inte öppnatsmed hänvisning till att det kvarstår osäkerhet om eventuellt ökade risker förfosterskador hos gravida kvinnor i samband med tung- och djupdykning. Chefenför flygvapnet öppnade markförsvarsfacket 1983. Rekryteringen avbröts dock fr.o.m.1985 eftersom avgångarna varit stora och yrket ansågs alltför fysiskt krävandeför kvinnor. Iföljande sammanställning summeras de kvantitativa resultaten t. o. m. våren1988 av kvinnors utbildning och anställning inom det militära försvaret. Rekrytering av kvinnortill militära yrken () 1983/84-1987/88 1980/81-1987/88 Sökt tillträde till officershögskola (varav 5 under utbildning) (varav 6 under utbildning) 110 (varav 9 under utbild- 56 fänrikar 18 löjtnanter 8 kaptener Antaletsökande till gmndutbildningen har minskat från ca 1000 kvinnor rill ca600 kvinnorår 1987. Avöverbefälhavarens redovisning framgår vidare att de kvalitativa erfarenheternaav kvinnor i försvaret i huvudsak är positiva inom de tre försvarsgrenarna.Kvinnorna är ofta mer motiverade än manliga värnpliktiga eftersom de genomgårutbildningen frivilligt. I teoretiska och allmänmilitära ämnen uppnårkvinnorna likvärdiga eller bättre resultat än männen medan prestationerna inomfysiskt ansträngande verksamhet är sämre, särskilt under fysiskt krävandelängre övningar. I regel smälter kvinnorna bra in i den sociala miljön ochanses påverka denna i positiv riktning. Frånde skolor där kvinnor har varit elever, är erfarenheterna i stortöverensstämmande med vad som sagts beträffande frivillig gmndutbildning. Överbefälhavarenanger vidare att erfarenheterna av kvinnor verksamma som yrkes- ochreservofficerare är goda. Kvinnorna anses generellt vara duktiga som utbildareoch det ökade antalet kvinnliga befäl har medfört en positiv förändring av stiloch miljö. Under övningar har kvinnorna visat prov på mycket god psykiskstabilitet och styrka. Liksom tidigare nämnts klarar sig kvinnoma dockjämförelsevis sämre i de fysiskt ansträngande delarna av verksamheten. Chefenför flygvapnet anser även att kvinnor klarar sig sämre än männen i det tekniskafacket, vad avser både de rent teoretiska kunskapema och den tekniskaförståelsen. Sammanfattningsvisanser överbefälhavaren att de kvinnor som är verksamma som yrkesofficerareutgör ett positivt tillskott till verksamhe- De motsvarar väl dekrav som ställs i aktuell nivå och bedöms ha Prop. 1988/89:52 sammaframtidsutsikter som männen. Föratt förbättra de yrkesområden som är öppna för kvinnor samt för att minskade stora avgångarna, avser överbefälhavaren bl. a. att initierapersonalutvecklande åtgärder i syfte att bearbeta negativa värderingar ochattityder till kvinnor samt förbättra rådgivningen och informationen omofficersyrket. Motbakgmnd av bl. a. utländska erfarenheter som visar på mycket positiva resultatmed kvinnor som militära förhörsledare/tolkar avser överbefälhavaren att utredamöjligheten att inrätta en reservofficerslinje för dessa yrken samt därmedrekrytering till försvarets tolkskola. Överbefälhavarenanser också att kvinnor som har genomfört gmndutbildning bör tecknafrivilligavtal och krigsplaceras. Överbefälhavaren avser därför att vidtaåtgärder som underlättar och stimulerar detta. Utöverinrättandet av en reservofficerslinje för militära tolkar/förhörsledare anseröverbefälhavaren att man inte bör öppna fler yrkesområden förkvinnor. När det gäller ubåts- och ubåtsteknisk tjänst samt flygning av högprestandaflygplananser överbefälhavaren att det fysiska och medicinska underlaget ärotillfredsställande när det gäller kvinnors lämplighet för dessa yrkesområden.Överbefälhavaren redovisar också ekonomiska konsekvenser av att kvinnorutbildas till stridspiloter: av förare på högprestandaflygplan ärförenad med mycket höga kostnader och tiden som aktiv stridsflygare ärförhållandevis kort. Tiden sammanfaller i stort med kvinnans fertila period. Ävdetta följer att en eventuell graviditet förkortar den aktiva flygperiodenavsevärt och att därmed kostnaden för den effektiva tiden som stridspilotstiger. Överbefälhavarenbedömer att även om stora rekryteringsansträngningar görs så kommer andelenkvinnor av det totala antalet sökande att vara mycket liten. Det finns därförinte behov av att öppna ytterligare områden för kvinnor på gmnd av stortillströmning. I stället anser överbefälhavaren att kraft och resurser skallkoncentreras till att utveckla och förbättra förhållandena inom redan öppnayrkesområden. Isin redovisning behandlar överbefälhavaren även frågan om rekrytering avkvinnor till hemvämet på . Rikshemvärnschefen har 1986 i en skrivelse tillregeringen föreslagit att vakanserna inom hemvärnsområde skulle kunnaminskas och om möjligt täckas genom rekrytering av kvinnor.Frivilligorganisationerna har i bilaga till skrivelsen ställt sig avvisandetill förslaget. Överbefälhavaren säger isin redovisning att det framlagda förslaget skulle kunna försvåra rekrytering av kvinnor till befattningar inom avtals organisationernas ansvarsområde dvs. till befattningar inom stabs- och underhållstjänsten. Överbefälhavaren anger också att organisationsför ändringar har påbörjats inom militärkommando i syfte att mins ka antalet hemvärnsområden. Personalbehovet för ledning och underhåll kommer att minska och vakanserna i stridande befattningar kommer att kunna täckas med män. Inom ramen för Försvarsmaktsutredning 88 kan även uppgiftsfördelningen mellan hemvärn och övriga förband komma att omprövas. överbefälhavarenanser mot denna bakgrund, att kvinnor inte skall Prop. 1988/89:52 rekryterastill hemvärnet för att täcka vakanser inom stridande befattning- 3.3 Nya yrkesområden för kvinnor Min bedömning:Kvinnor bör få tillträde till alla militära yrkesområden. Skälenfiir min bedömning: Av tradition har endast män kunnat få anställning somyrkesofficerare i det militära försvaret. Genom successiva reformer under 1970-och har dock de flesta yrkesområdena för militär personal inomförsvarsmakten öppnats också för kvinnor. Avgörande, för utvecklingen harvarit inrättandet av den särskilda militära grundutbildningen för kvinnor.Genom denna har kvinnorna fått möjlighet att skaffa sig samma grundläggandekompetens för en yrkeskarriär inom det militära försvaret som männen får genomvärnpliktsutbildningen. Entjänst som yrkesofficer vid försvarsmakten skiljer sig principiellt inte frånandra statliga tjänster. Vid tillsättningen av en sådan tjänst skall därförenligt regeringsformen (11 kap. 9 §) avseende endast fästas vid sakligagrunder. I grundlagstexten exemplifieras detta med förtjänst, dvs. i praktikenantalet tjänsteår, och skicklighet, dvs. lämpligheten för arbetsuppgifternamed hänsyn till teoretisk och praktisk utbildning m. m. I lagen (1976:600) omoffentlig anställning (4 kap. 3 §) anges att bland de gmnder som skall beaktasvid tjänstetillsättning skall skickligheten sättas främst, om det inte finnssärskilda skäl för något annat. Tillhörighetentill ett visst kön kan inte anses vara ett objektivt kriterium vidtjänstetillsättning. Det är därför inte förenligt med gmndlagen att förbehållavissa statliga tjänster endast det ena könet. Strävandena att motverka dominansför det ena könet har däremot föranlett frågan om sökande tillhörande det underrepresenteradekönet får favoriseras vid tillsättning av en viss tjänst. Detanförda innebär att det numera med en utbyggd allmän militär grundutbildningför kvinnor inte kan resas några principiella hinder för kvinnor att fåtillträde till de militära yrkesområdena. En kvinna som uppfyller kraven påförkunskaper, fysiska och psykiska egenskaper etc. bör alltså få konkurrera medmanliga medsökande om tjänsterna, oavsett till vilket militärt yrkesområde dekan hänföras. Den som på sakliga grunder bedöms kunna klara de med tjänstenförenade arbetsuppgifterna bäst skall normalt få tjänsten. Vad som skall vägasin vid en sådan prövning får avgöras i det enskilda fallet. Att hålla kvinnorutanför vissa befattningar därför att samhällets kostnader för utbildningen ärför hög kan inte vara godtagbart. Med samma synsätt skulle t. ex. läkaryrketkunna förbehållas enbart män. Defysiologiska skäl som har anförts mot att kvinnor får anställas i t. ex. ubåtstjänstoch som flygförare kan alltså inte ges generell bärighet och grundaett allmänt förbud mot kvinnor i dessa befattningar.