prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Som exempel på entypisk risk vilken säljaren bör beakta kan nämnas den situationen attmöjlighetema att fullgöra ett avtal av ett visst slag är beroende avväderleksförhållandena. Säljaren bör då räkna med förekomsten av olämpligtväder och beakta delta vid avtalets utformning, t. ex. genom alt förbehålla sigen tillräckligt lång leveranstid som lämnar skäligt utrymme även för väderlekshinder.Exceptionellt dåliga väderleksförhållanden kan däremot tänkas utgöra etthinder som säljaren inte skäligen kan förväntas räkna med och som således kanmedföra befrielse från skadeståndsansvar. Ilagtexten hänvisas till ett hinder som säljaren inte skäligen kunde förväntasha räknat med vid köpslutet. Det kan emellertid hända att ett prestationshinder som inte kunde förutses då avtalet ingicks kunde fömtsessenare men före tidpunkten för avlämnandet. Också då måste säljaren inrätta sigefter vad som kan antas hända. Detta krav ingår i den fjärde fömtsättningen förbefrielse från skadeståndsskyldighet. Dennafjärde förutsättning är att säljaren inte skäligen kunde ha undvikit ellerövervunnit hindrets följder. Ett prestationshinder kan undgås genom attsäljaren på förhand vidtar åtgärder för att avvärja den händelse som kan utgöraett hinder eller för att undvika dess följder eller genom att säljaren efterdet att en sådan händelse redan har inträffat försöker undanröja händelsensföljder. I lagtexten omnämns endast hindrets följder, men säljaren blirsjälvfallet inte befriad från skadeståndsskyldighet om han kunde ha undanröjtsjälva den omständighet som utgör orsaken till avtalsbrottet. Detta följerredan av att det skall föreligga ett hinder utanför säljarens kontroll. Säljarensmöjligheter att undvika följderna av ett hinder kan ligga i att han bygger upp ett lager som är tillräckligt stort för att möta tillfälliga leveransproblem. Efter det att ett hinder har uppkommit kan följderna av 112 detövervinnas genom att säljaren utnyttjar sådana alternativa möjligheter Prop.1988/89: 76 som kan finnas för att uppfylla åtagandet enligt avtalet. ex. 27 § inte kan transporteras till den ort där avlämnandet skall skepå del sätt som säljaren tänkt sig, måste han om möjligt utnyttja andratransportmedel eller transportvägar. Somtidigare har framhållits är det i regel utan betydelse att fullgörelsen tillföljd av omständigheter som inträffat efter köpslutet blir mera kostsam försäljaren än beräknat. Detsamma gäller i fråga om skyldigheten att försökaundvika eller övervinna följderna av ett hinder. En sådan skyldighet åliggersäljaren trots att den ofta medför ökade kostnader. Som också påpekats tidigarekan ett hinder emellertid ibland anses föreligga även om avtalets fullgörelseinte har blivit direkt omöjlig men dock så extraordinärt betungande att detobjektivt sett är orimligt att kräva en sådan insats som skulle vara nödvändigför all fullgöra köpet. På motsvarande sätt förutsätts det inte heller att detmåste vara direkt omöjligt att undvika eller övervinna hindrets inverkan påavtalets fullgörelse. Vad som krävs är all säljaren inte skäligen kan undvikaeller övervinna hindrets följder. Ettprestalionshinder som har inträffat först efter det alt säljaren av någon annanorsak redan har råkat i dröjsmål medför inte befrielse frånskadeståndsskyldighet, såvida hindret inte hade inverkat på avtalets fullgörelseifall fullgörelse från början skett i rätt lid. Sådanaomständigheter som hindrar avtalets fullgörelse har ofta endast en temporärinverkan på säljarens möjligheter att fullgöra köpet. Säljaren befrias frånskadeståndsskyldighel endast som hindret består. Om situationenutvecklas så att förutsättningarna för ansvarsbefrielse är förhanden, är säljaren befriad från skadeståndsskyldighet endast i fråga om ensådan förlust som har uppkommit för köparen då förutsättningarför befrielse förelåg. Avframställningen ovan framgår att de fyra förutsättningar som ställs upp iförsta stycket inte är fristående från varandra. Tvärtom finns det ett närasamband mellan dem. 1 större eller mindre utsträckning griper de in i ochtäcker varandra. Detta gäller inte minst bedömningen av om det föreligger etthinder och om följderna av detta hade kunnat undvikas eller övervinnas. Men detär inte bara mellan förutsättningarna i första stycket som det finns ettsamband. Även gränsdragningen mellan första och andra styckena är i viss månflytande. Detta har antytts i det föregående och kommer all ytterligare berörasnedan. Andrastycket gäller säljarens ansvar för dröjsmål som beror på tredje man.Bestämmelsen tar sikte dels på en tredje man som säljaren har anlitat för atthelt eller delvis fullgöra köpet, dels på en leverantör som säljaren haranlitat eller någon annan i tidigare säljled. Beror dröjsmålet på en sådantredje man undgår säljaren skadeståndsskyldighel endast om både han och tredjemannen skulle vara fria från skadeståndsskyldighel enligt principerna i förstastycket. Detta förutsätter med andra ord att det för tredje mannens delföreligger ett hinder som avses i första stycket och all 8 1988/89. detta i sin tur enligtförsta stycket utgör ett ansvarbefriande hinder för Prop. 1988/89:76 säljaren. Bestämmelseni andra stycket innebär en skärpning av det skadeståndsansvar som följer avförsta stycket. Bestämmelsen blir, som nämnts, tillämplig för det första näravtalsbrottet beror på en tredje man som säljaren har anlitat för att helteller delvis fullgöra köpet. Detta avser fall där tredje mannens insats hänförsig lill fullgörelsen av det enskilda köpeavtalet, t. ex. genom all tredjemannen har fått i uppdrag av säljaren att tillverka en viss komponent till enmaskin som köparen har beställt eller genom att han har anlitats för attinstallera varan hos köparen eller för att transportera den till den plats däravlämnandet enligt avtalet skall ske (jfr dock principen i 7 § andra stycketenligt vilken varan vid andra köp än platsköp ofta anses avlämnad när denöverlämnas till en självständig transportör). Syftetmed regleringen i andra stycket är all säkerställa att säljaren inte skallkunna undgå skadeståndsansvar enbart genom att helt eller delvis överföraavtalets fullgörande på en tredje man. 1 många fall leder redan första styckettill ett sådant resultat. Organiseringen och övervakningen av avtalelsfullgörelse ligger inom säljarens kontroll. Säljaren svarar också för att deutomstående medhjälpare som han har anlitat för att fullgöra avtalet har valtsmed omsorg och att deras prestationer vederbörligen övervakas. Ivissa fall leder emellertid reglerna i första stycket inte lill det resultatet.Det är i sådana fall som reglerna i andra stycket får betydelse. Anlag attsäljaren på ett försvarligt sätt har anlitat ett specialistföretag förframställning av en viss komponent till en maskin som han har åtagit sig atttillverka för köparen och det visar sig att den komponent som tredje man harlevererat på grund av dennes misstag har gjorts enligt en oriktigspecifikation. Anlag vidare att detta upptäcks så sent att en riktig komponentinte längre kan erhållas varför varans avlämnande försenas. Det är dåtänkbart att en tillämpning av första stycket skulle leda till att det försäljaren förelåg ett ansvarsbefriande hinder i fråga om den tid som del tar attgöra en ny komponent och därefter slutföra tillverkningen av maskinen. Omsäljaren däremot själv hade tillverkat komponenten leder ett dröjsmål medleveransen lill följd av motsvarande misslag inte till befrielse frånskadeståndsskyldighet. Regleringeni andra stycket innebär att säljaren kan undgå skadestånds skyldighet endast om ett hinder som avses i första stycket föreligger såväl för tredje man som för säljaren. I det beskrivna fallet blir säljaren således inte befriad från skadeståndsskyldighet gentemot köparen, efter som tredje mannens avtalsbrott inte beror på ett hinder som uppfyller förutsättningarna enligt första stycket. Även om det skulle föreligga ett sådant hinder för tredje man blir säljaren å andra sidan inte befriad från skadeståndsskyldighet gentemot köparen ifall tredje mannens avtalsbrott inte utgör ett sådant hinder för säljaren som förutsätts i första stycket. Detta kan t. ex. vara fallet om tredje mannens avtalsbrott har inträffat i ett så tidigt skede att säljaren skäligen kan eliminera dess inverkan på möjlig heterna att fullgöra köpet . Om motsvarande prestation kan utföras av någon annan eller av säljaren själv, kan säljaren bli befriad från skade ståndsskyldighet endast beträffande den försening som eventuellt inte kan 114 undvikasens vid utnyttjandet av sådana alternativa fullgörelsemöjlighe- Prop.1988/89:76 ler. Det talas i lagtexten om någon som säljaren har anlitat.Om säljaren i avtalet har anvisats alt vända sig till en bestämd tredje man förall fullgöra avtalet får frågan om den utomstående kan anses ha anlitats avsäljaren avgöras med hänsyn till avtalets innehåll och omständigheterna iövrigt. Om det är fråga om en tredje man som säljaren regelmässigt anlitareller som har utsetts med hänsyn till säljarens intressen, torde i regel andrastycket få anses tillämpligt. Om i stället en bestämd tredje man har anvisatsav köparen i hans intresse, bör detta i allmänhet medföra att andra stycketinte tillämpas i fråga om avtalsbrott av en sådan tredje man. Då kan detnämligen inte anses vara fråga om en tredje man som säljaren har anlitat. Denomständigheten att säljaren rent faktiskt, t. ex. på grund av den rådandemarknadsstrukturen, saknar möjlighet att välja mellan flera tredje män, medfördäremot inte att andra stycket inte skall tillämpas. Bestämmelsen i andra stycket gäller även det fallet attdröjsmålet beror på säljarens leverantör eller någon annan i tidigare säljled.Med leverantör avses den från vilken säljaren anskaffar varan eller, omsäljaren själv tillverkar eller framställer varan, den från vilken hananskaffar råvaror, halvfabrikat eller komponenter för sin produktion. Den somlevererar t. ex. elektricitet till säljarens anläggningar betraktas däremotinte som leverantör i föreliggande sammanhang. Begreppet leverantör syftar påsäljarens avtalspart, dvs. del första bakomliggande ledet, medan ullrycket"någon annan i tidigare säljled" avser t. ex. varans tillverkareeller importör, när säljaren är en detaljist som anskaffar varan från grossisteller ett annat bakomliggande led. På motsvarande sätt som i fråga om en tredje man somsäljaren har anlitat för att fullgöra avtalet kan det följa redan av förstastycket att säljaren inte kan undgå skadeståndsansvar på grund av ettavtalsbrott som beror på hans leverantör. Eftersom valet av leverantör, påsamma sätt som organiseringen av avtalets fullgörelse i övrigt, ligger inomsäljarens kontroll svarar säljaren enligt första stycket om han redan frånbörjan borde ha räknat med att den den valda leverantörens resurser ärotillräckliga för att fullgöra ett åtagande av den storleksordning som det ärfråga om eller om konsekvenserna av ett avtalsbrott från leverantörens sida kanövervinnas genom att säljaren vänder sig till en annan leverantör. Regleringen i andra stycket innebär att säljaren ävenutanför området för första stycket kan ådra sig ett skadeståndsansvar för dröjsmål som beror på hans leverantör eller på någon annan i tidigare säljled. Säljaren undgår ansvar endast om de förutsättningar som anges i första stycket är uppfyllda både för säljarens egen och för tredje mannens del. Om en leverantör bryter sitt avtal med säljaren på grund av att affären har blivit olönsam för honom och detta sker i ett så sent skede samt i övrigt under sådana omständigheter att leverantörens avtalsbrott utgör ett sådant hin der för säljaren som avses i första stycket, blir alltså säljaren ändå skade- slåndsskyldig mot köparen eftersom orsaken till leverantörens avtalsbrott inte är ett sådant hinder som avses i första stycket. Säljaren får då täcka sin förlust genom att själv rikta ett skadeståndskrav mot leverantören. Om 1 ] 5 leverantörens avtalsbrottdäremot beror på en branschomfattande strejk Prop. 1988/89:76 som harstoppat produktionen hos leverantören och detta utgör ett hinder 27 § somsäljaren saknar möjlighet att övervinna inom den tid som återstår, blirsäljaren befriad från skadeståndsskyldighet för den tid som krävs för att fåfram en ny vara. Omorsaken till säljarens dröjsmål är att hänföra till någon annan i tidigaresäljled, t. ex. om säljarens dröjsmål beror på importörens dröjsmål, vilket isin tur beror på tillverkarens dröjsmål, och omständigheterna är sådana attdetta utgör ett sådant hinder som avses i första stycket såväl för säljaren somför importören, blir säljaren fri från skadeståndsskyldighet endast om äventillverkarens avtalsbrott berodde på ett motsvarande hinder. 1 annat fall fårsäljaren kompensera sin ersättningsskyldighet gentemot köparen genomskadeståndskrav mot importören som i sin tur får rikta skadeståndkrav mottillverkaren. Åandra sidan innebär den föreliggande bestämmelsen att säljaren under defömtsättningar som anges i andra stycket får åberopa ett hinder som beror påhinder i tidigare led, även om säljaren i och för sig har haft möjlighet attvälja mellan flera leverantörer. Hans ansvar för valet av leverantör är såledesinte absolut. Om köpet avser en vara som kan erhållas från flera olika håll påmarknaden och säljaren på ett försvarligt sätt har placerat sin beställning hosen av de tänkbara leverantörerna, kan ett hinder som drabbar denne leverantöribland medföra ett temporärt hinder även för säljaren. Detta kan vara fallet omleverantörens hinder inträffar i ett så sent skede att säljaren inte i tidhinner kompensera den uteblivna leveransen genom att vända sig till någon av deövriga leverantörema. Som exempel kan nämnas att säljarens leverantör skallavlämna ett parti färskvaror hos säljaren dagen innan köparen enligt avtaletskall avhämta sin andel av varan hos säljaren och hela partiet förstörs i enolycka som drabbar leverantörens lastbil under transporten till säljaren. Omsäljaren inte kan få fram en ny motsvarande leverans, kan han beträffandeden försening som då är oundviklig åberopa befrielsegmnderna enligt andrastycket, trots alt han i utgångsläget i och för sig hade möjlighet att väljasin leverantör. Enligttredje stycket gäller första och andra styckena inte säljarens skyldighet attersätta en sådan indirekt förlust som avses i 67 § andra stycket.Kontrollansvarel gäller alltså bara direkta skador. Rätten till ersättning för indirektaskador regleras i fjärde stycket. Enligtfjärde stycket har köparen alltid rätt lill skadestånd, om dröjsmålet ellerförlusten beror på försummelse på säljarens sida. Försummelse på säljarens sidaär alltså en tillräcklig förutsättning för att säljaren skall bliskadeslåndsskyldig. Att försummelse inte är en nödvändig förutsättning torskadeståndsskyldighet har framgått av första och andra styckena. Säljarenär i regel ansvarig enligt första och andra styckena om förlusten kan tillskrivas någon på hans sida. Som framgår av tredje stycket omfattar 116 emellertidkontrollansvaret inte ersättning för indirekt förlust. Bestämmel- Prop.1988/89:76 sen i fjärde stycket får därför betydelse i första hand som denregel på 27 § vilken skadeståndsansvar för indirekt förlust kan gmndas. Ibestämmelsen talas om försummelse på säljarens sida. Inte bara säljaren självoch hans anställda utan också självständiga företagare som säljaren genomavtal med honom själv eller via en eller flera mellanhänder har anlitat föratt utföra sin prestation enligt köpeavtalet eller en del därav kan ådrasäljaren skadeståndsskyldighet. Om säljaren har anlitat en underentreprenör ochdenne i sin tur har engagerat en underentreprenör, svarar säljaren enligtförevarande bestämmelse för båda underentreprenörernas eventuella försummelsei samband med utförandet av prestationen. Ävenförsummelse av en självständig företagare som säljaren har anlitat för attverkställa transport faller under säljarens ansvar enligt förevarandebestämmelse. Härvid måste man emellertid beakta reglerna om varans avlämnande.Har varan överlämnats till en självständig transportör är varan ofta att ansesom avlämnad Qft 7 §). En försummelse av transportören varigenom varan försenasefter avlämnandet medför då inte skadeståndsskyldighel för säljaren. Ensådan försummelse som leder till skadeståndsansvar för säljaren kan förekommasåväl vid ingåendet av avtalet som vid fullgörandet av det. Säljaren ellernågon av dem som han svarar för kan t. ex. ha bmstit i omsorg genom att inte tai beaktande omständigheter som påverkar möjligheten alt leverera varan i lideller genom all ingå avtal om underleveranser med företag som saknarekonomiska eller tekniska resurser för alt kunna fullgöra sinleveransskyldighel eller genom all ge uppdraget att transportera varan till denort där den skall avlämnas lill en transportör som saknar lämpligatransportmedel. Försummelsevid fullgörandet av avtalet kan förekomma t. ex. i form av underlåtenhet att igod tid göra erforderliga materialanskaffningar eller genom bristandeövervakning av anställdas eller underieverantörers prestationer eller genomundermålig förvaring av en unik vara så att den förstörs med verkan att köpetinte kan fullgöras. Enligtfjärde stycket blir säljaren skadeslåndsskyldig också om dröjsmålet i och försig inte beror på försummelse på säljarens sida men detta är fallet med denföriusl som uppkommer för köparen. Ett exempel kan vara att säljaren i endröjsmålssitualion som han inte kan lastas för försummar att underrätta köparenom den nya tidpunkten för avlämnandet vilket leder lill en förlust för köparen(jfr även 28 §). Säljarensvarar för all han är solvent. Av allmänna regler torde följa att säljaren intemed framgång kan göra gällande all han inte varit försumlig därför attdröjsmålet beror på hans bristande betalningsförmåga. Om sålunda säljaren t.ex. saknar tillräckliga ekonomiska resurser eller kreditvärdighet för attkunna finansiera de anskaffningar som fullgörelsen av avtalet förutsätter ochvarans avlämnande därför försenas, får han svara även för indirekt föriusl. Bevisbördanför att förutsättningarna för befrielse från skadeståndsskyl dighet enligt första och andra styckena är uppfyllda åvilar säljaren. När det däremot gäller köparens rätt till ersättning enligt fjärde stycket finns ingen 117 motsvarande regel.Avsikten är all den princip som i allmänhet gäller vid Prop. 1988/89: 76culpaansvar, dvs. att den som påstår att motparten har varit försumlig har 28 § bevisbördan härför, skall gälla. Beviskravet får bli beroende av omständigheternai det enskilda fallet, bl. a. köparens möjlighet att förebringa bevisning omett visst förhållande. Hindrassäljaren att fullgöra köpet i rätt tid, skall han lämna köparen meddelande omhindret och dess inverkan på möjligheterna till fullgörelse. Om köparen intefår ett sådant meddelande inom skälig tid efter det att säljaren har fått ellerborde ha fått kännedom om hindret, har köparen rätt till ersättning för denskada som kunde ha undvikits om han hade fått meddelandet i lid. (Jfr30 § i arbetsgruppens förslag) Någonmotsvarighet till denna paragraf finns inte lag. Detkan ha stor betydelse för köparen att bli underrättad om hinder för rätlidig fullgörelse.Många gånger kan köparen vidta åtgärder som begränsar de för honom negativaföljderna av att varans avlämnande försenas om han bara får vetskap omförseningen. Förevarande paragraf ålägger därför säljaren att underrättaköparen om hindret. Underrättelsen skall innehålla upplysning om hindret ochdess inverkan på möjligheterna till fullgörelse. Påföljdenav att säljaren inte inom skälig tid underrättar köparen om hindret är attsäljaren blir skyldig alt ersätta köparen för den skada som kunde ha undvikits,ifall köparen fått ett meddelande om hindret. Den skadeståndsskyldighetsom avses i förevarande paragraf är oberoende av bestämmelserna i 27 §. Är detfråga om ett hinder som enligt 27 § medför befrielse frånskadeståndsskyldighet, blir säljaren trots detta skyldig att ersätta köparenför den skada som avses i föreliggande paragraf, om han efter att ha fåttkännedom om hindret underiåter att underrätta köparen om det. Däremot blir handå enligt 27 § befriad från skyldigheten all ersätta sådana skador som intekunde ha undvikits även om meddelande om hindret hade lämnats . Omhindret är sådant att det inte uppfyller fömtsättningama för ansvarsbefrielseenligt 27 §, har föreliggande paragraf mindre självständig betydelse. I sådanafall ligger det dock i säljarens eget intresse att underrätta köparen så attdenne kan begränsa skadan. Utgångspunktenför frislen är den tid då säljaren fick eller borde ha fått vetskap om hindret.Vad som är en skälig tid måste bli beroende på omständighetema i det enskildafallet. Typiskt sett måste dock krävas en förhållandevis snabb reaktion. Bestämmelsernai denna paragraf omfattar både direkta och indirekta skador. Meddelandeom hävning och skadestånd 29§ Har varan avlämnats , får köparen inte häva köpet eller kräva 118 skadestånd på grund avdröjsmålet, om han inte inom skälig tid efter det Prop. 1988/89:76 att hanfick kännedom om avlämnandet meddelar säljaren att han häver 30 § ellervill kräva skadestånd. Om köparen häver köpet, behöver han dock inte lämnasärskilt meddelande om att han vill kräva skadestånd. (Jfr31 § i arbetsgruppens förslag) Paragrafenmotsvaras av 27 § lag. Bestämmelsernai förevarande paragraf är tillämpliga i de fall då varan har avlämnats för sent.Så länge varan inte har avlämnats kan köparen således förhålla sig passiv utanalt förlora rätten till hävning eller skadestånd. En s. k. neutral reklamationkrävs således inte i samband med dröjsmål såsom fallet är vid fel (jfr 32 §andra stycket). Reklamationsfrislenlöper inte från själva avlämnandet ulan från den tidpunkt då köparen fickkännedom om avlämnandet. Hur köparen har fått veta detta är ulan betydelse. Vadsom är en skälig tid i föreliggande sammanhang beror bl. a. på vilket slagsvara köpet avser. Ofta är det viktigt för säljaren att snart få besked omhävningen. Man bör också ta hänsyn till vem som är säljarens avtalspart. Omköparen är näringsidkare eller någon därmed jämförbar person, t. ex. enmyndighet, kan det ställas strängare krav på honom än när köparen är enprivatperson. I fråga om skadeståndskrav blir bedömningen av vad som är enskälig tid beroende bl.a. på hur snart köparen har förutsättningar att avgöraom det finns anledning att framställa ett sådant krav. Omköparen vill både häva köpet och begära skadestånd behöver han inte lämna ettsärskilt meddelande om kravet på skadestånd. Om köparen har hävt köpet kan hansåledes senare återkomma med ett skadeståndskrav även om han inte har nämntnågot om ett sådant krav i samband med hävningsförklaringen. Det framstår idessa fall som onödigt att fordra ett särskilt meddelande om skadeståndskrav,eftersom säljaren efter det att han har fått meddelande om hävning i allmänhethar anledning att även räkna med krav på skadestånd. Påföljder vid fel i varan Ärvaran felaktig och beror det inte på köparen eller något förhållande på hanssida, får köparen enligt 31 40 §§ kräva avhjälpande, omleverans ellerprisavdrag eller häva köpet samt dessutom kräva skadestånd. Han får även hållainne betalningen enligt 42 §. (Jfr32 § i arbetsgmppens förslag) Avparagrafen framgår vilka påföljder som kan komma i fråga när en vara ärbehäftad med fel. Paragrafen motsvarar delvis 42 och 43 §§ lag. Bedömningenav frågan humvida fel föreligger görs med utgångspunkt i 1H avtalet och reglerna i 17- 21 §§. För att köparen skall få göra gällande Prop. 1988/89:76 någrapåföljder av fel räcker del emellertid inte med att konstatera att fel 31 §foreligger. Som framgår av förevarande paragraf krävs det därutöver att feletinte beror på köparen eller något förhållande på hans sida.