prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Härtill kommer all köplagens regler i stor utsträckningtillämpas även utanför köprällens område såsom 1. ex. beträffandeentreprenadavtal och hyra av lös sak och all den nämnda osäkerheten beträffandetidigare praxis tillämplighet i viss utsträckning kan komma att drabba ävendessa rättsområden. Civilförvaltningendelar utredningens åsikt att köplagen skall ge tidsenliga anvisningar om hurpraktiska problem som uppkommer i samband med köp bör lösas. Det är också avstor betydelse att den nordiska lagstiftningen utformas så, att den inte barasakligt nära överensstämmer utan även formellt uppvisar så små skillnader sommöjligt. Lagstiftningenrörande köp av lös egendom är utspridd på flera lagar. Det bör övervägas att imöjligaste mån sammanföra denna lagstiftning i något färre lagar. Förslagetinnebär inget ställningstagande till frågan om säljarens skade ståndsansvar enligt köplagen jämväl skall omfatta skador som drabbar annan egendom än själva varan (produktansvar). anser alt del ligger nära till hands att ta upp denna fråga till bedömning i delta sammanhang och all det är en brist i förslaget att så inte skett. Dei , och gällande köplagarna fyller alltjämt sin ° uppgifti flera viktiga avseenden, men utvecklingen har lett till all de inte längre påett fullt tillfredsställande sätt svarar mot tidens krav. I samband med delmoderniseringsarbete, som därför befunnits erforderligt har den nordiskaarbetsgruppen strävat efter att åstadkomma enhetlig köplagstiftning för denordiska länderna. Det är därför med viss besvikelse som materielverketkonstaterar, att de för de olika länderna framlagda lexlför-slagen innehållerså många avvikelser från varandra. I vissa fall har lagförslagen olika lydelsetrots att sakinnehållet är avsett att vara detsamma. Detföreliggande förslaget har i förhållande till gällande köplag en moderniseraddisposition och språkdräkt. Den vinst i klarhet och lättillgänglighet somdärmed vinns överväger enligt materielverkets åsikt nackdelarna med alt brytamed den hävdvunna formen. tecknar i huvudsak enligt Allmänna bestämmelser av förleveranser lill försvarets myndigheter ("bestämmelser").Dessa är upprättade i samråd med . De störreupphandlingarna till försvaret präglas av alt en väsentlig del av leverantörensarbete består i produktutveckling. Leveranserna av de färdiga produkterna skerunder och villkoren för dessa leveranser regleras i detalj, varför entillämpning av köplagen sällan blir aktuell. Köplagens regler saknar emellertidinte intresse för dessa fall. De utgör en bas för bedömningen av vad som ärrimliga villkor i köpavlal. Materielverketshelhetsintryck av lagförslaget, särskilt reglerna om säljarens dröjsmål ochfel, är att påföljderna vid säljarens kontraktsbrott anses böra bli mildrade. Enmodernisering av köplagen är motiverad med hänsyn lill samhällsutvecklingenunder 1900-talel. Lagförslagets systemalik och mbriksältning är väl utformad. köplag föranleder en genomgång av de allmänna leveransbeslämmelser somanvändes i avtal, där är part. Eftersom lagen är disposiliv, väntasnågra svårigheter inte möta vid anpassningen. Vallenfallfinner inte anledning att i detalj kommentera lagförslaget. På några punkterfinns dock skäl all instämma i professor kritik av majoritetensförslag. Detvore utan tvekan värdefullt om nu fick en köplag som tillgodosågbehovet hos ett modernt näringsliv. Om denna köplag dessutom kunde görasenhetlig för de nordiska länderna vore värdet av den uppenbariigen än större. Emellertidär näringslivet en myckel heterogen grupp. Att i en och samma lag tillgodose de behov som representeras av denna grupp är givelvis förenat med problem. En metod som i lagstiftningssammanhang kan tillämpas för att möta sådana problem är att ge en lag en mycket allmängiltig utformning och att överlämna uppgiften att närmare konkre tisera lagens innebörd åt rättstillämpningen. har i och för sig förståelse för all metoden används, men ser dess användning här vara förenad med konsekvenser som bör nämnas. En grundläggande principför en köplag bör vara att den tillgodoser Prop. 1988/89:76 köparens och säljarens intressen på ett balanserat och förutsägbart sätt. ISverige finns en mångfald, branschvis upprättade bestämmelser som reglerarförhållandel mellan köpare och säljare. Eftersom den föreslagna köplagen istor utsträckning överlåter åt rättstillämpningen att klarlägga lagens innebördoch den även avses bli dispositiv torde den inte komma att minska antaletsådana bestämmelser. Del synes därmed föreligga risk för att den föreslagnalagstiftningen inte kommer att få den betydelse för rättsutvecklingen som måsteanses önskvärt. Televerketfinner det angelägel all grunderna för en ny köplag och de uttryckssätt somföreslås komma till användning ytterligare analyseras och tillstyrker attlagstiftningsarbetet forisätter enligt de föreslagna riktlinjerna. Postensgranskning av betänkandet har gjorts utifrån den marknadsorientering viarbetar efter. Vi har därför koncentrerat vårt intresse till den betydelse denföreslagna lagstiftningen kan få för Postens affärsverksamheter. Närmastberörs poslorderhandel till företag, distributionstjänster samtbetalningsförmedling. Postensverksamhet i relation till förelag baseras i huvudsak på avtal, vilket ikombination med lagens dispositiva karaktär begränsar vårt intresseområde. Frånde synpunkter statskontoret har att beakta har vi ingen erinran mot vad somframförs i betänkandet. RRVbegränsar sitt yttrande lill frågan huruvida nu gällande regler för denoffentliga upphandlingen står i överensstämmelse med förslaget till ny köplag.RRV konstaterar härvid att ell genomförande av förslaget inte innebär attnämnda regler behöver ändras. Marknadsdomstolenkan inte gå in i detalj på de enskilda bestämmelserna i lagförslagen men anseralt förslaget till ny svensk köplag är väl ägnat att läggas lill grund förlagstiftning. Därvid utgår domstolen från att även en ny konsumentköplag kommeralt utarbetas på grundval av konsument-köpsutredningens förslag (SOU 1984:25).Dessa två lagförslag har dock många bestämmelser som trots samma sakligainnehåll fått olika redaktionell form. En bearbetning av lagtexterna så allspråkbruk och terminologi blir enhetliga synes nödvändig. hittillsvarande verksamhet har köplagens be stämmelser haft betydelse främst i ärenden enligt lag om av talsvillkor i konsumentförhållanden. har domstolen även alt tillämpa lagen om avtalsvillkor mellan näringsidkare. Vid avgö rande om ett avtalsvillkor är oskäligt skall dom.stolen enligt båda 28 avtalsvillkorslagarna tahänsyn till om villkoret avviker från gällande Prop. 1988/89:76 disposilivrätt. Ett avtalsvillkor som avviker från tvingande rättsregler Bilaga 3 ansesregelmässigt oskäligt redan på grund av alt det vilseleder om det faktiskarättslägel. Genom att den föreslagna konsumentköplagen innehåller regler somär tvingande och längre gående till köparens fördel än köplagsförslaget, kommer om förslagen genomförs den allmänna köprälten att få mindre betydelse vidbedömningen av avtalsvillkor i konsumentförhållanden. Å andra sidan kantillkomsten av lagen om avtalsvillkor mellan näringsidkare öka den allmännaköplagens betydelse för domstolens rättstillämpning. Domstolen har dockhittills haft endast ett fåtal ärenden enligt den nya lagen. Engrundläggande tanke bakom lagen om avtalsvillkor mellan näringsidkare är atten mindre näringsidkare skall få ett starkare skydd vid avtal med en starkaremotpart. Ett avtalsvillkor skall bedömas med hänsyn till behovet av skydd förden som intar en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Motsvararvillkoret vad som följer av disposiliv rätt kan det i allmänhet inte bli frågaom att bedöma det som oskäligt. Det finns därför anledning all vara särskiltuppmärksam på att mindre näringsidkare i egenskap av köpare får etttillfredsställande skydd enligt köplagen. På sid. 156 i betänkandet framgår attarbetsgruppen beaktat sådana synpunkter. Det kan dock ifrågasättas om inteifrågavarande köpares ställning bör stärkas ytterligare i vissa fall.Exempelvis kan det under vissa förhållanden vara befogat alt beakta orsakentill köparens dröjsmål med betalning då säljarens hävningsrätt skall bedömas.Enligt förslaget (s. 191) skall så inte ske. Vidare finns det skäl all övervägabl. a. om inte regleringen av köparens avbeställning (38 § 2 st.) för härberörda kategorier borde ske mera i enlighet med förslaget till nykonsumentköplag. Behovetav en ny köplagstiftning gör sig gällande i alla de nordiska länderna. Somarbetsgruppen påpekar (s. 156) har bl.a. utvecklingen på del rättsliga områdetoch inom handel och industri medfört att de existerande köplagarna från börjanav seklet inte motsvararnutida krav. Det är mot den bakgrunden positivt all nyaallmänna köplagar utarbetas i de nordiska länderna och att lagarna blir såenhetligt utformade som möjligt. Konsumentverkethar granskat den del av arbetsgruppens förslag som är avsedd att ersätta 1905års svenska köplag. Förslaget synes väl ägnat att ligga till grund förlagstiftning. () har inte någon annan mening än arbetsgmppen ombehovet av en översyn av köplagen. Att den gällande köplag fortfarandeär i huvudsak användbar är naturligtvis ett kriterium på lagverkets högakvalitet och förtjänster i övrigt men hindrar inte all det behövs en anpassningav köplagstiftningen till nuvarande samhällsförhållanden. Dethade varit värdefullt om arbetet med en allmän översyn av köplagen hade kunnat komma igång . Då skulle det säkerligen ha blivit lättare all harmonisera genomförda reformerna på konsumenträttens område med köprätten. I stället har det blivit så att reformarbetet t. ex. genom antagandet av de särskilda lagarna om kon sumentköp och konsumenttjänster har kommit alt bedrivas i "bakvänd 29 Det ärägnat alt komplicera den översyn av den allmänna Prop. 1988/89:76 köplagensom nu förestår. har man emellertid all utgå från de Bilaga 3förutsättningar som råder. Arbetsgruppenhar tagit på sig en besvärlig uppgift. Del har gällt att la hänsyn inte baratill den gällande köplagen och den utveckling som harskett inom handeln och affärslivet i övrigt utan även till på senare lidtillkommen speciallagstiftning på t. ex. konsument- och näringsrättens områden.Uppgiften kompliceras ytterligare av att köplagens inflytande inom civilrättenju sträcker sig betydligt vidare än vad lagens omedelbara tillämpningsområdeanger. Härtill kommer intresset av en anpassning till den härom året antagnaFN-konventionen om internationella köp. Dessutom skall den nordiskarättsenheten bevaras. Del är givet att varje avvägning mellan sådanasinsemellan svårförenliga intressen som det här är fråga om lätt kankritiseras från den ena eller andra utgångspunkten. Nämndens allmänna intryckär emellertid att arbetsgruppens belänkande innefattar rimliga kompromissermellan olika intressen och att lagförslaget väl kan läggas lill grund för detfortsatta köplagsstift-ningsarbetet. Det är önskvärt om man därunder sökerytterligare brygga över de skillnader som kvarstår i betänkandet mellan deolika ländernas förslag. har ingen erinran mot systematiken i de framlagdaförslagen, vilken i betydande grad tycks vara inspirerad av FN-konventionen.Bruket av rubriker och underrubriker gör det förhållandevis lätt all orienterasig i lagen, trots all materian ju ingalunda är okomplicerad. Vadgäller själva betänkandets utformning noterar nämnden alt motiven tillförslagen är tämligen allmänt hållna. Bortsett från de punkter där de olikaländernas lösningar skiljer sig från varandra är kommentaren lill de olikabestämmelserna rätt kortfattad och refererande. I förening med den nyasystemaliken och arbetsgruppens strävan efter ett modernare språkbruk medfördelta dessvärre alt del emellanåt är svårt att säkert veta hur en viss regel äravsedd att tillämpas. En större konkretisering och exemplifiering är önskvärd imotiven. Det är angeläget att del framgår i vad mån en viss bestämmelse i sakskiljer sig från motsvarande lagrum i nuvarande lag. Annars uppkommer lätttvekan om hur långt den omfattande praxis och judikatur som har vuxit framunder fortfarande har giltighet. Med tanke på den auktoritet som Alménskommentar har fått för uttolkningen av köplagen kunde det t. ex. vara av värdeall få direkta hänvisningar lill sådant i kommentaren som alltjämt ansesrelevant. Länsstyrelsenkommer i sin verksamhet blott i mycket ringa omfattning i kontakt med köplagensregler. har därför föga erfarenhet av köplagen och desstillämpning. Länsstyrelsenkonstaterar emellertid att köplagarna i , och enligt deframlagda förslagen även i fortsättningen kommer att i huvudsak överensstämma medvarandra och med en ny köplag i . Detta är myckel värdefullt med hänsyntill det nordiska samarbetet och det intensiva handelsutbytet länderna emellan.Överensstämmelsen är särskilt väsentlig för utvecklingen av det gränsregionalasamarbetet, t. ex. i . ,som inte haft möjlighet att gå in på en detaljgranskning av förslaget till svensk köplag, har utifrån de allmänna synpunkter som har att beakta, ej funnit anledning lill någon erinran mot förslaget. 1988/89: 76 Allmänt B''g3 3 Fakullelsslyrelsentillstyrker i allt väsentligt del framlagda förslaget lill ny svensk köplag. Vissaförslag synes dock behöva omarbetas. Våra huvudsakliga anmärkningar gäller vadsom utgör fel, säljarens skadeståndsansvar vid fel och skadeståndets omfattninggenerellt samt ulmönstringen av 40 § i nuvarande köplag ur förslaget. Detråder ingen tvekan om att det på skäl som anförs i avsnitt 5.12 behövs en nyallmän köplag. Visseriigen torde förekomsten av allmänna avtalsvillkor inteförsvinna, men avtalsskrivandet kan förhoppningsvis rationaliseras ochvillkoren bli mindre omfattande. Det är alltså viktigt att en allmän köplaginte har så betydande avvikelser från det påföljdssystem som vanligen finnseller är avsett att finnas i olika avtal, att oavsiktliga luckor i avtalen integärna kan fyllas ut med hjälp av köplagen (jfr NJA 1979 s. 483). På någrapunkter kan man fråga sig om anpassningen gått tillräckligt långt i förslaget,för att den nya köplagen skall kunna fylla funktionen alt tjäna somutgångspunkt för avialsskrivning och avialstolk-ning. Fakultetsstyrelsen villhär särskilt peka på skadeslåndsskyldighetens omfattning (se nedan). Encentral fråga är, huruvida konsumentköp bör föras in i den allmänna köplageneller regleras i en särskild konsumentköplag. Frågan torde inte kunna besvarasförrän man slutligen vet vilka materiella lösningar som skall gälla irespektive fall. Fakullelsslyrelsen hyser visseriigen uppfattningen att detinte får vara ett självändamål, att reglerna om konsumentköp och övriga köp sålångt som möjligt skall överensstämma med varandra. En sådan inställningskulle endast resultera i en intetsägande eller kompromissbelonad lagtext. Mendet kan inte uteslutas att man efter en bedömning av vad som är lämpligt vidvanliga köp och vid konsumentköp kommer fram till att skillnaderna blir ganskabegränsade. Under sådana förhållanden synes det mest rationellt all efterdanskt och norskt mönster föra in konsumentköpen i den allmänna köplagen. Dettillstyrks att internationella köp hålls utanför köplagen. Eftersomändringarna i förhållande till köplag är relativt betydande, blir detnödvändigt all bryta den nuvarande paragrafnumreringen. Därmed är även lagenssystematik öppen tor lämplighetsöverväganden. Del enda som kunde diskuteras är,om utfyllande regler om köparens plikter borde placeras tidigare före reglernaom säljarens kontraktsbrott. Fakullelsslyrelsen anser dock att det lagdaförslaget duger bra. Påvissa punkter anser fakultetsslyrelsen att lagförslagen är alltför allmänthållna (se nedan). () har enligt sina direktiv (Dir 1982:60)att som ett komplement till gällande lagstiftning om produkt- 31 säkerhet - överväga fråganom en lagstiftning för att möjliggöra återkallel- Prop. 1988/89: 76 se avfarliga varor. . Begreppet återkallelse har därvid använts för att läcka Bilaga3 ett vitt fält av åtgärder. I direktiven anges att man dit vanligen hänför ettförfallningsreglerat förfarande av innebörd att en myndighet kan ålägga ennäringsidkare att erbjuda sig att ta tillbaka farliga varor som han sålt elleratt rätta lill säkerhelsbrister i dessa. annat exempel som nämns är attnäringsidkaren åläggs att gå ut med information om hur köparna skall undvikavissa faror. Enlagstiftning uppbyggd efter sådana riktlinjer får uppenbarligen principiellten näringsrätlslig- marknadsrättslig karaktär. Det blir fråga om regler avpåbudstyp direkt inriktade på alt ge direktiv för myndigheters ochnäringsidkares handlande, regler som har saklig anknytning till bestämmelserom produktsäkerhet i marknadsföringslagen och flera andra lagar. Emellertidanges i PÅK:s direktiv också att kommittén bör överväga de regressfrågor ochandra civilrättsliga spörsmål som kan uppstå i anslutning till problemenrörande vem eller vilka som skall kunna åläggas att återkalla de farligavarorna. Därigenom blir vissa delar av del nu remitterade förslaget tillnordiska köplagar av intresse för PÅK. Allmäntsett finner kommittén det tillfredsställande att samordnade förslag lillköplagar för de nordiska länderna nu har kunnat läggas fram. I och för sig skulledet vara önskvärt att samordningen under lagstiftningsärendenas fortsattabehandling kunde drivas ännu längre än som skett i förslagen. PÅK har inovember 1984 yttrat sig över konsumentköpsulred-ningens betänkande "Nykonsumentköplag" (SOU 1984:25). I det yttrandet framhöll kommitténinledningsvis att flera av reglerna i den rent civilrättsliga lagstiftning somförslaget till konsumentköplag innebar hade lill syfte att skydda konsumentermot gods som inte är tillförlitligt från säkerhetssynpunkt, all detta var ettsyfte av delvis samma slag som det som skulle bära upp en ålerkallelseregleringoch all mellan de båda regelområdena uppenbarligen måste förekomma ett närasamspel och en växelverkan. Här bör enligt kommitténs mening också regler iden allmänna köplagen passa in, även om de inte kan ha lill grundläggande syfteatt skydda köpare mot farliga varor. Detta vill kommittén något närmare belysai det följande (se avsnitt 4). Denu framlagda förslagen lill nordiska köplagar har utarbetats av en gemensamnordisk arbetsgrupp med tre ledamöter från vardera , , ochSverige. Arbetet utgör en fortsättning av det tidigare arbete på en reform avköprätten som också skedde i nordisk samverkan men i mer traditionell form. FörSveriges del resulterade detta i betänkandet Köplag. SOU 1976:66 (i delföljande, i anslutning till motiven till det nu framlagda förslaget, betecknatSOU). Iegenskap av utredningsman i köplagsulredningen var jag huvudansva rig för SOU. Enligt direktiven för denna utredning skulle den nuvarande köplagens allmänna principer, dess systematik och begreppsbestämningar i allt väsentligt lämnas orubbade, och förslaget var utformat i enlighet därmed. De nu framlagda förslagen skiljer sig däremot avsevärt från den nu gällande köprätten och från de tidigare framlagda nordiska förslag som byggde på den. De har en helt annan systematik, och även materiellt skiljer de sig åtskilligt. Nyheterna avser inte endast sådant som har kritiserats i den gällande rätlen, ulan förslagen innehåller ändringar även på punkter 32 där, såvitt är känt, ingenkritik har riktats mot gällande rätt. Delvis är Prop. 1988/89:76 förslagen,såsom skall beröras närmare i del följande, betingade av en Bilaga 3 önskanatt följa FN-konvenlionen om internationella köp, antagen i 1980. Men detfinns också andra nyheter, t. ex. beträffande säljarens skadeståndsskyldighetvid fel i godset, som inte kan förklaras med detta skäl. Delmåste sägas, alt del är svårt att sätta sig in i de nu framlagdaförslagen. En stor del av motiven upptas av redogörelser för olikheter mellanförslagen för de olika nordiska länderna. På många punkter är olikheternahuvudsakligen, enligt vad som sägs i motiven, av redaktionell natur, något sominnebär alt man av vad som föreslås för de andra nordiska länderna bör kunnadra slutsatser också om vad som skall gälla i . 1 övrigt är motiven, medvissa undantag, kortfattade. Tekniken vid skrivandet av motiven har varit attredogöra för de föreslagna texternas innehåll och avsedda tolkning jämteskillnaderna mellan de olika nordiska förslagen, såsom sades ochdärefter göra en jämförelse med dels den nu gällande köprätten, dels tidigareförslag, och dels . De referat som ligger till grund förjämförelsen är emellertid kortfattade, och de avser i allmänhet endast lydelsenav texterna, inte den praxis som har utvecklats på grundval av dem eller denvedertagna uppfattning som för del främst framgår av Alméns kommentar.Hänvisningar lill rättsfall och litteratur saknas fullständigt. Det finns inteheller någon jämförelse mellan vad som föreslås och vad som i tidigareförslag framställdes i motiven. Jämförelsen med består oftaendast i en anmärkning, att en föreslagen bestämmelse motsvarar en viss artikeli konventionen, även när del.är uppenbart för den som undersöker saken attöverensstämmelsen är så stor att en artikel i konventionen är nära nogordagrant översatt. Detsaknas vidare i stor utsträckning motivering, i meningen av skäl för deföreslagna reglerna, i del nu framlagda betänkandet. Detta gäller såväl påsystemnivå som på detaljnivå. Arbetsgruppen anför visserligen ett antal skälför att de nu gällande köplagarna behöver reformeras (se särskilt s. 155 ff).Dessa skäl är i stort sett desamma som låg till grund för de tidigare, långtmindre radikala förslagen, och de förklarar därför inte varför ytterligarelångtgående förändringar ansetts nödvändiga. Huruvida de nu framlagdaförslagen innebär en starkare anpassning lill modern praxis och teknik än detidigare framlagda låter sig åtminstone diskuteras. Läsarenär således ofta hänvisad lill att söka själv utröna, vari nyheterna iförhållande till gällande rätt består och vilka skälen för att föreslå dem är.För egen del har jag gjort betydande sådana försök, ibland såsom kommer altframgå av det följande ulan framgång eller åtminstone utan alt vara säker påatt jag har lyckats. Svårigheten att förstå förslagen är inte endast enolägenhet för den som vill sätta sig in i dem; den kommer också all skapa enbetydande osäkerhet om förslagen genomförs, såvida inte mycket utförligareförklaringar upptas i en proposition. Jaghar inte ansett del vara min uppgift att ingå på någon utförligare diskussion irättspolitiska frågor, ulan jag har koncentrerat uppmärksamheten på dels deföreslagna lagarnas allmänna roll i rättssystemet, dels på rättstekniska frågorsom är av betydelse för att förslå och tillämpa de föreslagna reglerna. Någonfullständig analys av alla osäkra eller diskutabla punkter eftersträvas inte;delta skulle fordra en långt mer ingående granskning. 3 1988/89. 2 Vissa allmännasynpunkter Prop. 2.1Köplagens plats i rättssystemet Bilaga 3 Arbetsgruppenhar till synes nästan helt inskränkt sitt perspektiv lill de köp som skallregleras av de föreslagna lagarna. Köprälten måste emellertid också ses som endel av den allmänna kontraktsrätten och civilrätten. Även om inte arbetsgruppenansett sig ha anledning att göra det, måste man med tanke se på deföreslagna lagarnas roll i kontraktsrätten. Förnärvarande finns i en köplag, avsedd för alla typer av köp av lösegendom, vilken kompletteras av konsumentköplagen samt konsumentkreditlagenoch lagen om avbelalningsköp mellan näringsidkare. Enligt den allmänna planför köplagstiftningen, av vilken det nu framlagda förslaget är en del, skallSverige - lill skillnad från och och kanske även från ha tre olika, i princip fullständiga köplagar. En är FN- konventionen förinternationella köp. Den blir tillämplig i den mån parternas avtal, eller iavsaknad därav konventionens bestämmelser, leder till en sådan tillämpning.Den andra är den köplag som föreslås. Den är till sill innehåll främstinriktad på nationella kommersiella köp, men dess innehåll och åtskilligamolivuttalanden lyder på alt den antas kunna tillämpas också på internationellaköp. Detta är säkeriigen välbetänkt.