prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Om säljaren ännu inte har avlämnat godset, bör köparen ha rätt all innehålla betalningen, även om han inte har något krav på säljaren, därför att han inte lider någon skada av dröjsmålet. Samfundethänvisar till punkt 4 i "Allmänna synpunkter" (avsnitt 4) ° Samfundethar ovan riktat invändningar mot uttryckssättet "får köparen krävaskadestånd". Vid de tidigare stadgandena i förslaget har invändningengrundals på att uttryckssättet är språkligt sett oegentligt; däremot kan detknappast leda lill missförstånd. I förslaget lill 48 § kan däremotskrivtekniken all tala om krav i stället för rättigheter leda tillmissförstånd. Formuleringen att köparen får hålla inne betalning så snart hanhar ett krav på grund av säljarens dröjsmål eller på grund av att varan ärfelaktig kan komma all tolkas efter sin ordalydelse, vilket skulle innebära attköparen har rätt att hålla inne betalning så snart han meddelat säljaren atthan har ett krav på säljaren, t. ex. på grund av att varan är felaktig, dvs.alldeles oavsett om varan är felaktig. Man bör inte bortse från risken, ellerkanske rättare möjligheten, av att en lagtext uppfattas efter sin ordalydelse.Vidare är en tolkning enligt ordalydelsen av förevarande lagtext icke blotticke orimlig, den är fullt rimlig, åtminstone om förslagets 23 § andra stycketbibehålles i någon form. Eftersom nämligen en köpare skulle ha en sålångtgående rätt som alt tillgripa något så allvarligt som hävning, underhänvisning till rättsligt fel fastän det inte föreligger något rättsligt fel,vad vore då naturligare än alt köparen skulle ha den icke så långt gåenderätten att hålla inne betalning under hänvisning till ett fel, även om det inteföreligger något fel? Samfundetvill sätta i fråga om inte texten "och skall priset helt eller delvisbetalas vid eller efter liden för varans avlämnande" är överflödig, eller,om den inte är överflödig, om den är lämplig. Texten utesluter räll att hållainne betalning som skall erläggas före varans avlämnande. Före varansavlämnande kan säljaren kanske inte ha några befogade krav på grund avsäljarens dröjsmål eller på grund av att varan är felaktig. I sådana fall ärden citerade texten överflödig. Om del emellertid tvärtom är så att köparen dåkan ha befogade krav på grund av säljarens dröjsmål eller på grund av att varanär felaktig (det skulle möjligtvis kunna tänkas i samband med befaratavtalsbrott eller ett på förhand konstaterat avtalsbrott, l.ex. att köparen påförhand får kännedom om all det föreligger fel i bestämt gods), menar samfundetalt det i sådana fall funnes väl så starka skäl all ge köparen räll att hållainne betalning (jfr förslaget 65 § om stoppningsrätt). Iövrigt vill samfundet hänvisa till vad samfundet anfört under 10 §. Sverigesköpmannaforbund/SHIO Familjeföretagen Enligt49:e paragrafen, stycket 2, anges att bestämmelserna om fel skall tillämpas, omen vara visseriigen inte har avlämnats i sin helhet, men det kan antagas attsäljaren anser sig ha fullgjort köpet i dess helhet. Enligtmotiven skulle detta innebära att köparen vid leverans av varor som i och försig inte är behäftade med fel, blir skyldig att reklamera med en kortarereklamationsfrist än vad som skulle gälla vid försenad leverans. Om köpareninte reklamerar blir konsekvensen att köparen trots bristen i uteblivenleverans, blir skyldig att betala priset. Detta kan inte vara rimligt. Somexempel kan nämnas att avtal har träffals om leverans av hundra par skor. Säljaren levererar nittiosex par skor. Det kan antagas all säljaren anser sig ha fullgjort köpel i dess helhet, trots att inte hundra par skor har 154 Om köparen ickereklamerar ulan oskäligt uppehåll, trots Prop. 1988/89:76 försenadleverans, blir han skyldig att betala för hundra par skor, trots att Bilaga3 han bevisligen endast har erhållit nittiosex par. Organisationernaanser att 49:e paragrafen, stycket 2, i sin helhet skall utgå. Fördet fall att lagstiftaren likväl skulle stanna för ett förslag om hävning vidpartiellt avtalsbrott, anser organisationerna att paragraf 49, andra stycket,skall ha följande lydelse: "Omdet kan antagas att säljaren anser sig ha fullgjort köpet i dess helhet, trotsatt allt inte har avlämnats, tillämpas bestämmelserna om fel, dock med rätt förköparen att reklamera inom skälig tid." Dethar i fråga om nu gällande köplag framförts kritik (bl.a. av ihennes avhandling , 1970) mot attdeten-tionsrätten inte varit tillräckligt utvecklad vid successiva leveranser.Kritiken har riktals mot att en borgenär, som i vissa fall haft rätt att häva,dvs. att definitivt innehålla sin prestation, inte haft rätt att temporärtinnehålla samma prestation i avbidan på att motparten fullgör sinprestationsskyl-dighel. Det har hävdats all detenlionsrätten bör varaåtminstone lika omfattande som rätten all häva. Det har påpekats att del kanfinnas fog att gå ett steg längre och, oavsett om hävningsrätt föreligger ellerej, tillåla borgenären alt temporärt innehålla post eller betalning för visspost, till dess gäldenären fullgjort samtliga de förpliktelser som bortfullgöras före den prestation som borgenären innehåller. Detnu föreliggande lagförslaget innehåller i 65 67 §§ regler för befaratavtalsbrott, bl. a. rätt till hävning. I förslagets 50 § finns en specialregelom räll till hävning vid befarat avtalsbrott vid successiv leverans. Stadgandetinnehåller däremot ingen regel om detentionsrätt. Regler om detentionsrättfinns i förslagels 65 §. Som samfundet uppfattat stadgandet i 65 § innebär detemellertid inte att en köpare vid successiv leverans, där post 1 är försenadoch ännu inte levererad medan post 2 är levererad, köparen kan innehållabetalning för post 2 till dess post 1 är levererad. Detta skulle gälla även idet fall att köparen haft rätt all häva i fråga om post 2 och kanske till ochmed även post 1. Samfundet vill föreslå all i lagen inläs en regel försuccessiva leveranser som ger borgenären rätt att temporärt innehålla posteller betalning för viss post till dess gäldenären fullgjort samtliga deförpliktelser som bort fullgöras före den prestation som borgenären innehåller(jfr a.a.s. Enligtgällande köplag skall köparen, då köp slutits utan att priset be stämls, betala vad säljaren fordrar, såvida det inte kan anses oskäligt. Av lagtexten följer direkt att köparen har bevisbördan för att det begärda priset är oskäligt. Av den föreslagna nya lagtexten framgår inte klart huruvida någon förändring avses beträffande bevisbördan i en tvist om priset. Lagtextens utformning ger dock närmast vid handen att det är säljaren som skall bevisa vad som är skäligt pris. Detta skulle innbära en 155 betydande förändring iförhållande till gällande ordning. Något bestämt Prop. 1988/89:76 uttalandei denna fråga har inte redovisats i specialmotiveringen. Tingsrät- Bilaga 3ten efterlyser därför ett klarläggande. Bestämmelsenom priset överensstämmer med motsvarande bestämmelse i förslaget tillkonsumentköplag och ansluter mycket nära till vad för konsumenttjänsternas delföreskrivs i 36 § konsumentljänstlagen. tillstyrker bestämmelsen men saknari motiven en kommentar till den omstridda frågan om bevisbördans placering närdet görs gällande att ett visst pris har avtalals (jfr SOU 1984:25 s. 199 f ochprop. 1984/85:110 s. 302). Nämnden förmodar att avsikten bakom"skälighetsnormen" är att säljaren i princip skall ha bevisbördan föratt ett begärt pris är skäligt (jfr nyssnämnda prop. s. 93 och 303). Samfundetanser all den föreslagna regleringen är väl avvägd. Motivenanger (s. 309): "På motsvarande sätt kan det vara skäl att beaktaleveransdagens prisnivå ifall priserna sjunkit efter köpslutet." Samfundetmenar att detta påpekande antingen är överflödigt eller missvisande. 1meningen innan talas nämligen om att det är "rimligt att ta hänsyn tillprisutvecklingen fram till tidpunkten för varans avlämnande". Detta tordeinnefatta även det fall att priserna sjunkit. Om med motivuttalandet att detkan vara skäl att beakta leveransdagens prisnivå ifall priserna sjunkit, avsesall framhålla att det finns större anledning att beakta en prissänkning än enprisökning, vill samfundet framhålla att denna avvägning inte förefallermotiverad och att den heller inte framgår av lagtexten. Beträffandevarans pris motsvaras den av 5 § i gällande lag. Lagförslaget, som avser detfall något pris inte följer av avtalet skall bestämmas med hänsyn lill de ilagmmmel angivna omständigheter, anser förbundet ger en bättre vägledning vidbestämmande av priset än nuvarande 5 §. Förslaget ger utrymme för flerbedömningsgrunder då det gäller alt bestämma vad som är ett skäligt pris. Organisationernaaccepterar den föreslagna regeln men vill ändå påpeka all den ojämförligt vanligaste situationen i vilken priset inte uttryckligen avtalas är den där säljaren har en prislista som han regelmässigt tillämpar. bör då gälla utan alt underkastas någon skälighetsprövning, utöver den som kan komma ifråga enligt allmänna avtalsrättsliga regler. Som anges i specialmotiveringen kan ett sådant listpris i allmänhet anses avtalat. Detta fall är emellertid av sådan stor praktisk betydelse att regeln förtjänar att understrykas ytterligare och möjligen även uttryckas i lagtex ten. 53 § Prop. Formuleringenav andra raden i denna paragraf kan vara svårläst på grund av de månganegationerna: "... om han ej utan oskäligt uppehåll meddelar säljaren allhan inte godkänner priset." Mera lättläst skulle vara: "... om han ejinom skälig tid meddelar säljaren all han inte ..." eller "... om hanunderlåter att inom skälig tid meddela alt han inte ..." Visserligenskulle detta enligt vad som sägs på s. 274 innebära, att köparen skulle fånågot längre lid på sig alt reagera mot debiterat pris, men skillnaden ipraktiken torde inte bli så väsentlig, att den behöver få någon betydelse. Detdanska förslaget lyder "... og meddeler koberen ikke inden rimelig tidsaelgeren, ..." Del norska förslaget: "... om han ikke innen rimeligtid sier fra at han ikke godtar den." ovan framförda förslagöverensstämmer med de danska och norska texterna. Attdenna paragraf inte skall kunna tillämpas vid konsumentköp bör framgå inte baraav betänkandet (s. 310; jft SOU 1984:25 s. 201) ulan även direkt av lagtexten. Enligtkonsumentköpulredningen (s. 201) skall regeln inte gälla för konsumentköp.Till undvikande av all tvekan bör delta anges uttryckligen i lagen. Regleringeninnebär bl.a. (53 §) att köparen skall erlägga del pris säljaren angivit ifaktura om inte köparen reklamerar priset utan oskäligt uppehåll. Fakturaprisetgäller dock inte om parterna överenskommit om ett lägre pris eller det av säljarenfordrade beloppet är oskäligt. Den angivna regleringen pekar på en välkändbalanspunktsproblematik. Med hänsyn bl.a. till den diskussion som förts rörandeinnebörden av 6 § i gällande köplag är det önskvärt att lagmotiven göresutförligare kring frågan om bevisbördans förläggning till köparen. Samfundethänvisar till punkt 3 i "Allmänna synpunkter" (avsnitt 4). Iövrigt har samfundet ingen erinran mot förslaget. Samfundetvill dock invända mot följande uttalande i motiven (s. 310): "Enligt del svenska förslaget har paragrafen samma räckvidd som enligt det finska, eftersom det svenska förslaget inte omfattar konsumentköp" (understruket här). Det är oklart om i den citerade formuleringen "det svenska förslaget" avser enbart del aktuella stadgandet eller hela det svenska förslaget lill köplag. Vilketdera som avses, måste det anses missvi sande. I förslaget 53 § finns ingen antydan om att stadgandet inte skulle gälla konsumentköp. I förslagets 4§ anges att lagen inte tillämpas i den 157 mån annat följer avkonsumentköplagen. Detta motiverar emellertid inte Prop. 1988/89: 76 det långtgående påståendetatt lagen inte omfattar konsumentköp. samfundets uppfattningföljer av förslaget att 53 § skall tillämpas också om det är en konsument som ärköpare. Det framgår av motiven (s. 311 överst) att ävenarbetsgruppen ansett att stadgandet skall tillämpas vid Genomundantaget i andra meningen har bestämmelsen blivit alltför urvattnad, intebara jämfört med nu gällande köplag utan även jämfört med förslag. Omdet begärda priset inte är oskäligt och köparen inte heller reklamerar börköparen i vart fall åläggas bevisbördan för att ett lägre pris blivit bestämt. Andrameningen kunde sålunda ges följande formulering: "Detta gäller dock ej omköparen visar att lägre pris avtalats eller om det fordrade beloppet äroskäligt." Enligtförslaget skall köparen erlägga det pris som säljaren har angivit i faktura, omicke säljaren reklamerar ulan oskäligt uppehåll. Om parterna har kommit överensom ell lägre pris eller det fordrade beloppet är skäligt gäller dock ej del ifakturan angivna priset. Organisationernaanser del icke rimligt all säljaren skall kunna spekulera på köparensokunnighet beträffande reglerna om reklamation för angivet pris i faktura. Detredovisas inte några motiv för varför säljaren skulle ha rätt att ta ut ettpris som tenderar det oskäliga bara för att ett lägre pris ej kan ansesavtalat. Sombestämmelsen är utformad kan köparen bli tvingad all betala ett pris somtenderar gränsen för det oskäliga, om han ej kan visa all annat pris får ansesavtalat. För del första ligger bevisbördan för att pris får anses avtalat påköparen. För del andra kan del ej vara rimligt att köparen vid underlåtenreklamation får betala ett pris som typiskt sett klart överstiger gängse prisvid tiden för köpet. Organisationernaär därför av den uppfattningen att säljaren aldrig skall kunna ta ut ett högrepris vid underlåten reklamation än vad som kan anses vara skäligt vidtidpunkten då parterna ingick avtal om köp av varan. Organisationernahemställer att de ovan anförda synpunkterna beaktas vid den fortsattahandläggningen. Andrameningen i paragrafen bör utgå i enlighet med professor Huvudregelni första styckets första mening har visserligen sin motsvarig- ° het i skuldebrevslagens 3§ men har väl sin plats också i köplagen. Beträffandeförsta styckets andra mening delar vi de farhågor som Hjerner uttryckt i sillsärskilda yttrande. Åtskilliga situationer kan tänkas i vilka priset inte skallbetalas där överiämnandet sker. Del är dock tveksamt om problemet löses genomall man stryker meningen som Hjerner föreslår. Här är del i stället kanske påsin plats att man för att tydligt ange regelns subsidiära karaktär tillfogar"såvida inte omständigheterna visar att betalning skall ske på annanort". Organisationernatillstyrker den regel som föreslås i paragrafens andra stycke. Uttrycket"prisets betalning" kan ifrågasättas. "Varans betalning"synes vara ett lämpligare uttryckssätt. 55§ Som en konsekvens av den systematik som tillämpas i förslaget kommer här,långt skilt från den därmed nära sammanhängande 10 §, regeln om köparens rättatt hålla inne betalningen till dess säljaren levererar godset. Man frågar sigtill en början om del döljer sig någon särskild finess i olikheten iuttryckssätt; här sägs att "säljaren får kräva betalning när varan hållsköparen till hända ...", medan det i 10 § sägs att säljaren inte är"skyldig alt lämna ut varan". 2 st. innehåller likaså envälkänd regel. Man noterar emellertid att köparens rätt till undersökning förebetalning utesluts, inte endast som enligt gällande rätt, när sättet förprisets betalning är oförenligt med en sådan undersökning men även när"del avtalade sättet för varans avlämnande" är oförenligt medundersökning. Uttrycket är hämtat från FN-konvenlionen (art. 58 (3)), men jaghar inte lyckats fastställa vad som åsyftas. 3 st. är enligt sin lydelsegenerellt tillämpligt, alltså även exempelvis om godset sålts fritt köparensort. Enligt nu gällande räll får säljaren i sådant fall inte kräva betalningmot dokument (se 16 § köplagen, som hänvisar lill 15 §). Eftersom säljaren vidköp "fritt levererat" står faran för godset ända tills det kommerfram (se 7 § 3 st.), förefaller del besynnerligt att säljaren skulle få krävabetalning mot dokument. Man får närmast intrycket att här föreligger ettredaklionsfel. Somframgår av motiven (s. 313) är utgångspunkten, när betalningstiden inte följer av avtalet, all köparen är skyldig alt betala priset när säljaren kräver det. Samfundet menar att det finns anledning att låta denna ut gångspunkt komma till ullryck också i lagtexten, såsom i gällande köplag. Första stycket skulle då innehålla den regeln all köparen är skyldig att 159 betala priset när säljarenkräver del, dock inte tidigare än när godset hålls Prop. 1988/89: 76 köparen till hända eller ställs till hans förfogande i enlighet med avtalet. Ävenhär är uttrycket "får kräva" olämpligt och det kan möjligen ävenföranleda tolkningsproblem vid ränteberäkningen. Räntelagenger köparen rätt till en ränlefri kredit på en månad för det fall tbrfallodageninte har bestämts i förväg eller annat har avtalats. Ett motiv till detta varatt köpare som skulle betala vid anfordran eller som han intekände till i förväg inte kunde förväntas genast ha medel lill sill förfogande,ulan kunde behöva på sig för all kunna betala. Många köpare, l.ex.försvaret, har anpassat sina utbelalningsm-tiner lill delta. Betalning avfordran som inte har bestämd förfallodag erläggs därför efter fakluradatum.Civilförvaltningen ifrågasätter om dröjsmål med betalningen skall ansesföreligga och påföljd kunna komma ifråga innan skyldigheten att betala räntainträder. föreslår därför att det i köplagen skall angesatt köparen inte är i dröjsmål med betalning förrän det gått en månad från detatt säljaren krävt betalning eller sänt faktura i sådana fall där förfallodageninte bestämts i förväg. 56§ Här uppräknas påföljderna av att köparen inte betalar priset i rätt lid. Manlägger märke till att, medan motsvarande stadgande beträffande säljarens konlraklbroll(24, 32 §§) hänvisar lill ett särskilt stadgande om räll att innehållaprestation (48 §), här endast hänvisas till säljarens allmänna rätt all hållainne godset enligt 10 §. Det är möjligt all delta i de flesta fall ärtillräckligt. Men en extraordinär rätt att hålla inne prestation är dock någotannat än vad som åsyftas i 10 §. Anlag att köparen skall göra enförskottsbetalning av en tredjedel av priset och att säljarenskall leverera godset saml all köparen skall betala återstoden avpriset . Om köparen inte gör förskottsbetalningen, bör säljaren uppenbariigeninte vara skyldig att avlämna godset . Detta är kanske förenligtmed 10 §, eftersom den omständigheten att köparen har kredit med tvåtredjedelar förmodligen inte gör att köpel skall betraktas som"kreditköp". Men tekniken får ändå anses missvisande. Ett annatexempel är att delleveranser är avtalade och betalning skall ske tio dagarefter varje delleverans. Oni köparen inte betalar den första delleveransen itid bör väl säljaren ha rätt att innehålla senare delleverans. Något stödhärför synes inte 10 §ge. Slutsatsenär att om man vid säljarens kontraktsbrott reglerar rätlen att innehållaprestation som en särskild påföljd, bör man också göra det vid köparenskontraktsbrott. Deföreslagna reglerna om köparens avtalsbrott överensstämmer i huvud sak med vad som återfinns i den nuvarande köplagstiftningen. Förbundet har ingen erinran mot den utformning dessa regler fått. Det är en fördel att det föreslås alt en särskild regel införs som behandlar den situationen att 160 köparen före avlämnandetavbeställer en vara som skall tillverkas för Prop. 1988/89:76 köparensräkning. Detta rättsläge är oklart i gällande lag och bör därför Bilaga 3regleras. Samfundethänvisar till punkterna 4. och 7. i "Allmänna synpunkter" (avsnitt4). Förslagetanger när köparens betalningsdröjsmål utgör kontraktsbrott och vilkabefogenheter säljaren då ges. Här kan anläggas samma synpunkter som de viframfört om 24 och 32 §§. Lagtexten kräver i övrigt inga särskilda kommentarer. Organisationernavill här särskilt fästa uppmärksamheten på motiven. Vad som där sägs omrättidig betalning via bank, postgiro o. dyl. är av stor praktisk betydelse ochvi delar de synpunkter som framförs. Samfundethänvisar till punkt 7. i "Allmänna synpunkter" (avsnitt 4). 57§ Förslaget gör bristande medverkan från köparens sida lill en form av"kontraktsbrott" i vissa fall där sådan medverkan behövs för attköpet skall kunna fullföljas. Dockär det endast försening av köparens biförpliklelser som föreslås reglerad medanandra former av bristande uppfyllelse lämnas helt åt sidan. studium av 60 och 63 §§ visar det sig dessutom alt säljaren måste ha "ellsärskilt intresse av att bli av med del han sålt" för att han skall harätt till hävning och/eller skadestånd. Som exempel på när della är falletanger motiven dels försäljning av ett hus för rivning, dels försäljning avavfall från säljarens produktion. Med denna tolkning av rekvisitet får regelnen så ytterligt begränsad räckvidd att dess berättigande enbart på grund häravstarkt kan ifrågasättas. Omregeln ändå bibehålls bör detta rekvisit flyttas till 57 § så att man i 60 och63 §§ hänvisar till "I fall som i 57 § sägs ..." eller liknandeuttryck. Rekvisilen bör, eftersom de är gemensamma, finnas samlade på ettställe. Härfordras också någon kommentar om skillnaderna mellan det norska förslaget ochövriga länders just i detta avseende. I det norska förslaget jämställs köparensalla förpliktelser, vilket innebär ett väsentligt avsteg från principerna igällande köplag. Några vägande skäl härför har inte framförts. Skillnadenmellan förslagen är i detta avseende av så grundläggande karaktär all den kan ställa till väsentliga problem i den nordiska handeln. 11 1988/89. 58 § Prop. Lagförslagettill 58 § 2 sf om avbeställningsrält vid tillverkningsköp och motiven lillregeln synes inte tillräckligt klart utformade. Grundfrågan är, huruvidasäljaren trots köparens avbetställning får kräva den avtalade köpeskillingenmot tillhandahållande av den färdigställda varan. Liksom arbetsgruppen anser viatt detta normall inte bör vara möjligt. Inser köparen all han inte kommer attha erforderlig nytta av varan, bör han kunna kräva att säljaren avbryter sinauppfyllelseansträngningar mot att säljarens positiva kontraktsintressegaranteras men med besparing av utgifter för köparen. En sådan regel har närasamband med den allmänna rättsgrundsatsen att säljaren skall begränsa köparensskadeståndsskyldighet, när köparen begått kontraktsbrott. Säljaren bör alltsåi princip beakta, huruvida köparens intresse gagnas bäst av att tillverkningen folsättereller avbryts, och säljaren bör vara beredd att vidkännas avdrag för insparadekostnader om ell avbrytande framstår som det bästa alternativet för köparen.Sakkunnige Hjerner har emellertid hävdat (s 413 O att värderingen av dethalvfärdiga godset och beräkningen av insparade kostnader och av vinsten kanvara så svåra all säljaren bör vara berättigad att kräva köpeskillingen mottillhandahållande av den halvfärdiga varan med avdrag för insparade kostnader.Även med denna lösning kan emellertid beräknings-svårigheter uppstå. Mot dennalösning talar också alt köparen kan ha betydligt svårare att tillgodogöra sigdel halvfärdiga godsets värde än vad säljaren kan ha (jfr återtagandeuppgörelsenvid avbetalningsköp). Säljaren bör därför normalt vara skyldig att avbrytatillverkningen för köparens räkning och på bästa möjliga sätt tillgodogöra sigvärdet av den halvfärdiga varan för egen del lill minskning av köparensskadeståndsskyldighet. Beräkningen av insparade kostnader och säljarens vinstsaml bevisbördan för uppkomna och insparade kostnader blir då centrala frågor.Härom tiger motiven i stort sett (s 322). Problemet måste utredas ytteriigare.Fakultetsstyrelsen anser att säljaren skall ha hela den vinst han skulle fåttom avtalet hade fullföljts, vilket innebär alt vinsten inte skall slås ut underhela tillverkningstiden i proportion till nerlagda kostnader. En placering av bevisbördanpå köparen av vad säljaren sparat och vad kostnaderna hade blivit omtillverkningen fortsall kan verka naturligt med hänsyn till köparenskontraktsbrott, men mot detta talar all uppgifterna finns hos säljaren. Säljarebör därför trots allt få bevisbördan men med låga beviskrav.