prop · GC0367 · 1988-12-31 00:00:00 — 1 likhetmed ett par remissinstanser anser jag att det inte kommit fram något som geranledning att frångå den uppfattning som har uttalats i denna fråga.Sekretesslagens bestämmelser om sekretess mellan skilda verksamhetsgrenar ärsåledes enligt min mening inte tillämpliga, när uppgifter om eleverna skalllämnas av en skolpsykolog eller skolkuratortill någon annan befattningshavareinom skolan. Fråganuppstår då om sekretessen mellan olika befattningshavare inom skolan börregleras på något annat sätt, t. ex. genom regler om s. k. intern sekretess,dvs. sekretess mellan olika befattningshavare inom en och samma myndigheteller samma (självständiga) verksamhetsgren. Dennafråga regleras inte i sekretesslagen. Eftersom det interna uppgiftsutbytetgenerellt sett är oreglerat inom hela den offentliga förvaltningen, bör enligtmin mening frågan ses i ett större sammanhang. Jag återkommer strax till dettamen vill först beröra sakfrågan, nämligen behovet av intern sekretess påskolområdet. Psykologförbundetsframställning och de avgivna remissyttrandena har inte övertygat mig om attbehovet av ytterligare sekretess på skolans område är så överhängande somgjorts gällande. Jaghar redan nämnt att jag delar psykologförbundets uppfattning att det är viktigtmed ett starkt sekretesskydd för att skolpsykologen skall kunna skapa enförtroendefull relation till eleven. Enligt min bedömning är sekretesskyddetför dessa uppgifter inte heller så svagt som förbundet vill göra gällande. Attsekretesslagen inte uttryckligen generellt reglerar utbytet av uppgifterinternt inom en myndighet innebär inte att avsikten är att ett sådant uppgiftslämnandeär fritt. Visserligen utgör sekretesslagen inte något hinder mot att uppgifterlämnas mellan befattningshavare hos en myndighet i den utsträckning som ärnormal och behövlig för ett ärendes handläggning eller verksamhetens bedrivandei övrigt (m. fl.. Sekretesslagen 1985, s. 96 och JO 1983/84 s. 262). Detfår emellertid anses vara förutsatt att denna möjlighet utnyttjas med omdöme. Föredragande statsrådetuttalade i det tidigare nämnda lagstiftnings ärendet att, utöver den rätt man har att lämna sekretessbelagda uppgifter till arbetskamrater som deltar i handläggningen av ett ärende, det närmast är en etisk fråga i vilken utsträckning hemliga uppgifter kan röjas inom en myndighet eller en verksamhetsgren (prop. 1981/82:186 s. 38). , som i samband med ärendet behandlade en motion (1980/81:865) rörande 11 den aktuella frågan, ansågockså att det var en etisk fråga (KU 1982/83:12 Prop. 1988/89:67 s. 18).Jag instämmer i denna bedömning. Somett argument för ett strängare sekretesskydd för uppgifter hos skolpsykolog harpsykologförbundet framhållit att, om psykologen av t. ex. etiska skäl vägraratt lämna ut känsliga uppgifter till en lärare, rektor kan ålägga psykologenatt lämna ut dessa uppgifter. Jag anser dock att man bör kunna förutsätta atten sådan situation inte skall behöva uppstå. Det är ytterst osannolikt attnågon skulle försöka förmå en skolpsykolog att lämna ut känsliga uppgifter tillnågon som inte behöver dem eller i sådana fall då skyddet för uppgifternaskulle kunna äventyras. påtalat att en skolpsykolog utan att bryta mot sekretesslagen påeget initiativ kan lämna ut sekretessbelagda uppgifter till alla på skolan sompå något sätt anses bedriva elevvård. Dessa uppgifter skyddas sedan enligtförbundet av en betydligt svagare sekretess. Jaganser dock att man bör kunna utgå från att en skolpsykolog även utan formellaregler iakttar stor återhållsamhet och enbart för känslig information vidare ide fall där det är till gagn för elevvården. Detär dock i och för sig riktigt att då en uppgift har lämnats från skolpsykologentill någon som inte sysslar med den särskilda elevvården, t. ex. en lärare,denne har att följa en annan sekretessregel innebärande att sekretess gällerenligt ett rakt skaderekvisit i stället för ett omvänt. Skillnaden mellan deolika sekretessnivåerna torde emellertid i praktiken inte vara särskilt stor idessa fall. Deuppgifter som inhämtas i den särskilda elevvården är typiskt sett av mycketkänslig och ömtålig natur. Denna karaktär förlorar inte uppgiften för att denröjs av t. ex. en lärare. En skadeprövning med det raka skaderekvisitet tordedärför normalt komma att leda till samma resultat som enligt det omvända skaderekvisitet.Om en skolpsykolog anser att han behöver lämna ut en känslig uppgift om en elevtill en lärare, har läraren således att iaktta sekretess i fråga om dennauppgift också till följd av det raka skaderekvisitet. Enligtmin mening kan man därför inte hävda att skyddet för känsliga uppgifter som harlämnats till en skolpsykolog egentligen försämras av att uppgifterna försvidare till viss personal utanför den särskilda elevvården. Jag anser såledesatt det inte heller finns anledning att, såsom några remissinstanser föreslår,ändra reglerna så att ett omvänt skaderekvisit skall gälla för alla uppgifterinom elevvården. Sekretessen inom skolans område skulle då bli alltförlångtgående. Avslutningsvisvill jag säga att jag inte heller tror att det skulle gagna elevvården, omsekretesskyddet hos skolpsykologen i högre grad skulle gälla gentemot denövriga personalen. Skolpsykologen skall tillsammans med övrig personal inomskolan se till att det ordnas på bästa sätt för eleverna. En förutsättning fördetta är att det finns en så fullständig bild som möjligt av den elev sombehöver hjälp. Detta kräver att skolpsykolog, kurator, lärare m.fl. samverkar.Från elevvårdssynpunkt är det av stor betydelse att skolpsykologen närasamarbetar med alla som har ett ansvar för elevvården. Någraremissinstanser har tagit upp också frågan om skolans sekretess 12 En remissinstans förordar t. ex. att generalklausulen inteskall gälla i fråga om den särskilda elevvården. Föredragande statsrådetanförde i det lagstiftningsärende som jag tidigare hänvisat till att det intekommit fram några olägenheter av den gällande regleringen (prop. 1981/82:186 s.39). gjorde ingen erinran mot denna uppfattning (KU 1982/83:12).Enligt min mening finns det inte anledning att nu göra en annan bedömning. Om jag så återgår till dengenerella frågan om behovet av intern sekretess inom myndigheterna, kannaturligtvis hävdas att sådant behov kan finnas inom andra verksamhetsområdenän skolväsendet. Några av remissinstanserna är också inne på denna tankegång.Jag kan i sammanhanget nämna att chefsjustitieombudsmannen förkännedom till överlämnat ett beslut rörande sekretessenmellan olika verksamhetsgrenar inom taxeringsmyndigheterna. Jagvill alltså inte utesluta att det kan finnas ett behov att överväga frågan ombehovet av sekretess inom en myndighet. Det saknas dock underlag i detta ärendeför att ta ställning till den bredare frågan. Sammanfattningsvisanser jag att tillräckliga skäl inte finns att nu förstärka sekretesskyddetför uppgifter om enskildas personliga förhållanden inom den särskildaelevvården. Jag vill dock inte utesluta att frågan om intern sekretess på olikaverksamhetsområden och däribland också på skolans område kan komma att behövaytterligare diskuteras i ett annat sammanhang (se också avsnitt 3). 3 Sekretessen för uppgifter inom arbetsmarknadsutbildningenm. Mitt förslag:Samma sekretess som gäller inom den elevvård inom barn- ochungdomsskolan som inte bedrivs av särskilda elevvårdsfunktionärer skall ocksågälla inom motsvarande del av elevvården i arbetsmarknadsutbildningen, komvux, grundvux,särvux och folkhögskolan. Denna nya sekretess för uppgifter om kursdeltagareskall inte iakttas av annan personal inom arbetsmarknadsutbildningen än densom sysslar med utbildningen. AMU-styrelsens förslag: AMU-styrelsenföreslår att sekretess skall gälla inom hela AMU-gruppen för alla där verksammafunktionärer för uppgifter som rör kursdeltagares personliga förhållanden, omdet kan antas att kursdeltagaren eller någon honom närstående lider men omuppgiften röjs. Även administrativa uppgifter, som t. ex. telefonnummer ochadress, skall kunna sekretessbeläggas för personer som riskerarpersonförföljelse. Remissinstanserna:Remissutfallet är blandat med någon övervikt för de positiva instanserna. Ettpar av de remissinstanser som är positiva anser att man bör överväga ettstarkare sekretesskydd än det som föreslagits. föreslår attsekretess bör införas också för vuxenutbildnings- formerna under dessverksamhetsområde. De kritiska instanserna anser Prop. 1988/89:67 att detinte finns tillräckliga skäl för att utvidga sekretessen. Flera remissinstanseravstyrker förslaget om en särreglering av sekretessen för administrativauppgifter. Bakgrundentill mitt förslag: AMU-gruppen (uppdragsorganisationen för arbetsmarknadsutbildning)omfattar dels AMU-styrelsen, dels en i varje län. Dessutom ingåri gruppen AMU-center, som har till uppgift att främjaarbetsmarknadsutbildningen (AMU-utbildningen) särskilt i de nordligaste delarnaav , och . Denna organisation kom (se prop.1984/85:59, AU 9, rskr. 101, SFS 1985:833). De regionala myndigheterna anordnararbetsmarknadsutbildning på uppdrag av arbetsmarknadsverket. De får dessutomtillhandahålla utbildning åt andra uppdragsgivare samt sälja andra tjänster ochprodukter som följer av utbildningsverksamheten. AMU- styrelsen är dencentrala förvaltningsmyndigheten för den särskilt anordnade arbetsmarknadsutbildningen. Deolika personalgrupper som finns inom är bl. a. utbildningsledare,lärare, sjuksköterskor, kuratorer, administrativ personal, lokalvårdspersonal,förrådspersonal och ekonomibiträden. 1avsnitt 2 har jag redovisat vilka sekretessbestämmelser som gäller inom detobligatoriska skolväsendet och i gymnasieskolan (barn- och ungdomsskolan). Avredovisningen framgår bl. a. att sekretessen för uppgifter inom den hälso- ochsjukvård som bedrivs i anslutning till utbildningen regleras i 7 kap. 1 §sekretesslagen. Redogörelsen visar också att olika sekretessregler gäller inombarn- och ungdomsundervisningen beroende på om det är fråga om uppgifter i denelevvård som bedrivs av särskilda elevvårdsfunktionärer (7 kap. 9 § förstastycket sekretesslagen) eller inom den elevvårdande verksamheten i övrigt (7kap. 9 § andra stycket). Närdet gäller utbildningsväsendet i övrigt, vari ingår bl. a. den här aktuellaarbetsmarknadsutbildningen, högskoleutbildningen och den statliga ochkommunala vuxenutbildningen, är sekretessen begränsad till att gälla föruppgifter som hänför sig till psykologisk undersökning eller behandling ochför uppgift om enskildas personliga förhållanden hos psykolog, kurator ellerstudievägledare (7 kap. 9 § tredje stycket). Sekretessen gäller med ett omvänt skaderekvisit,dvs. man har att utgå från sekretess som huvudregel. Någon motsvarighet tillden sekretess som finns för uppgifter som en lärare inhämtat i den elevvårdandeverksamheten i barn- och ungdomsundervisningen finns alltså inte för den övrigadelen av utbildningsväsendet. Idetta sammanhang bör nämnas att ärenden om antagning till arbetsmarknadsutbildningomfattas av 7 kap. 10 § sekretesslagen. Enskildas ansökningar och uppgifter iövrigt som inhämtas i sådana ärenden kan således vara sekretessbelagda hoslänsarbetsnämnden som är beslutande myndighet i sådana ärenden. I övrigtregleras sekretesskyddet för enskilda inom arbetsmarknadsutbildningen i 7 kap.9 § tredje stycket. Iförarbetena till sekretesslagen (prop. 1979/80:2 Del A s. 198) anförde föredragande statsrådet bl. a. att det inom de övriga delarna av utbild- 14 ningsväsendeti allmänhet saknades motsvarighet till den aktiva elevvårds- Prop. 1988/89:67 verksamhetoch den omfattande elevvårdsorganisation som förekommer inom det obligatoriskaskolväsendet och i gymnasieskolan. Skälet till detta angavs vara att elevvårdendär väsentligen bedrivs av särskilda funktionärer som i huvudsak harrådgivande och hjälpande funktioner och vilkas verksamhet i stor utsträckningbygger på att de hjälpsökande frivilligt tar kontakt med dem. Sekretessenbegränsades därför på sätt som angivits. Enligtnuvarande ordning finns följaktligen sekretessregler inom tillskydd för kursdeltagare endast inom den elevsociala verksamheten. Till denelevsociala verksamheten räknas bl. a. sjuk- och hälsovård och kurativt stödsom tillhandahåller deltagare i AMU-kurser. Utgångspunktenför den elevsociala verksamheten är att den skall utgöra ett effektivt stöd förkursdeltagarna så att utbildningen kan fullföljas enligt upplagd plan ochkursavbrott undvikas (jfr Ds A 1987:5 Kursdeltagarstöd inomarbetsmarknadsutbildningen bilaga 1 s. 3). Skälenför mitt förslag: AMU-styrelsenhar i sin framställning påtalat att man saknar en "egen"sekretessbestämmelse. Enligt styrelsen finns det ett behov av att kunnaförmedla sekretessbelagd information mellan all personal inom . Föratt detta skall kunna ske med bibehållet förtroende från elevernas sida krävsatt även lärarna har tystnadsplikt. Man vill alltså att sekretessbestämmelsenskall vara generell och gälla inom hela AMU-gruppen. Skaderekvisitet skallvara rakt, dvs. presumtionen skall vara för offentlighet. För hälso- och sjukvårdeninom AMU-utbildningen finns enligt uppgift drygt 60 sjuksköterskor. I sekretesshänseende är den att betrakta på samma sätt som skolhälsovården inom barn- och ungdomssko lan. Som jag redan nämnt i avsnitt 2 gäller inom dessa skolformer sekre tess mellan skolhälsovårdspersonalen och skolans övriga personal. AMU-styrelsen anför som skäl för sin begäran att den sjukvårdande perso nalen och kuratorn måste kunna samarbeta med utbildningspersonalen. Detta är självfallet angeläget och kan ju ske , dock med begräns ningen att sekretessbelagd information i regel inte får lämnas ut. Jag kan dock inte finna att detta är en tillräcklig anledning för att frångå den princip som slagits fast, nämligen att hälso- och sjukvården skall betraktas som en självständig verksamhetsgren. Som har framgått av min redogörel se i avsnitt 2 finns det vissa möjligheter att utbyta information mellan den hälso- och sjukvårdande personalen å ena sidan och t. ex. kuratom å den andra. Jag har inte blivit övertygad om att det finns tillräcklig anled ning att införa lättnader i sekretessen för uppgifter inom den hälso- och sjukvård som AMU-gruppen tillhandahåller. Bestämmelsen i 7 kap. 1 § sekretesslagen med dess omvända skaderekvisit, vilket innebär presum tion för sekretess, bör därför som gälla för hälso- och sjukvårdsper sonalen inom . Detandra stora området i den elevsociala verksamheten är den socialku- Prop.1988/89:67 rativa verksamheten. Det finns drygt 50kuratorstjänster inom . Av den rapport, Kursdeltagarstöd inomarbetsmarknadsutbildningen, som jag tidigare nämnt framgår att det finns behovav att se över deras arbetsuppgifter. De arbetar efter mycket olikaförutsättningar på de olika AMU-centren. På vissa håll dominerar arbetsinsatserkring närvaroproblem medan andra centra håller på att utveckla ett merförebyggande arbetssätt med bland annat samverkan i arbetslag och en inriktningpå att elevsocial personal i större utsträckning skall ta del i den pedagogiskaverksamheten (Ds A 1987:5 s. 11 f). föreslog i prop. 1987/88:100 (bilaga 12 s. 8) att den hälsovårdandeoch kurativa verksamheten skall bedrivas som uppdragsverksamhet. Detta motiveradesmed att det är viktigt att få till stånd en ökad flexibilitet och en bättreresurshushållning för dessa insatser. I propositionen erinrades också om attregeringen gett AMU-gruppen i uppdrag att i samråd med AMSupprätta ett program för verksamheten. anslöt sig till förslagen (AU1987/88:11, rskr. Förnärvarande är det således lite oklart i hur stor grad den socialkura-tivaverksamheten kommer att integreras med utbildningsverksamheten. Vare sig mananser att den verksamhet som kuratorerna bedriver skall anses som ensjälvständig verksamhetsgren i sekretesslagens mening, vilket medför attsekretess i så fall gäller mellan dem och den övriga personalen inom ,eller inte, vill jag inte förorda en lättnad av sekretessen för kuratorerna.Att sekretess är huvudregel för uppgifter om enskilds personliga förhållandenhos psykolog och kurator inom hela utbildningsväsendet beror ju på att deuppgifter som de har om eleverna ofta har lämnats i förtroende och inte sällanär av mycket känslig och ömtålig natur. Jag anser inte att det finnstillräckliga skäl för att göra ett undantag från denna regel och ändrasekretessen för kuratorerna just på AMU-ut-bildningens område. För deras verksamhetbör precis som den sekretess med omvänt skaderekvisit som föreskrivs i7 kap. 9 § tredje stycket sekretesslagen gälla. Jagär följaktligen inte beredd att förorda en ändrad sekretess för uppgifter hosden hälsovårdande och kurativa personalen för att på så sätt underlättasamarbetet inom hela AMU-gruppen. Jag tror inte heller att en sådan ändring ipraktiken skulle påverka möjligheterna till samarbete i nämnvärd mån. Ettalternativ skulle vara, som ett par remissinstanser har förordat, att införaett starkare sekretesskydd än vad som begärts för hela AMU-gruppen. En sådanregel borde då lämpligen utformas med ett omvänt skaderekvisit, dvs. presumtionför sekretess och gälla inom hela verksamheten. Denfråga man i så fall inledningsvis måste ställa sig är om det finns ett sådant påtagligt behov av sekretess för den övriga personalen att uppgifter som de har om kursdeltagarna bör kunna sekretessbeläggas. Som jag tidigare redovisat ansågs detta inte vara fallet vid införandet av sekretess lagen. Först när det konstaterats att ett sådant behov föreligger finns det anledning att överväga hur starkt sekretesskyddet i så fall bör vara. Somtidigare i många sammanhang framhållits (se t. ex. prop. 1979/80:2 Prop.1988/89:67 Del A s. 63) är en grundtanke bakom offentlighets- ochsekretessregleringen att sekretess inte skall gälla för uppgifter annat än omdet verkligen behövs. Krav på nya sekretessregler, särskilt inom verksamheterdär sekretess inte har gällt, bör prövas med stor restriktivitet. Vidövervägande av ett eventuellt sekretesskydd i fråga om utbildningspersonaleninom bör en jämförelse ske med lärarna och deras roll i elevvårdeninom barn- och ungdomsundervisningen, hos vilka en viss sekretess ju råder. () har i sitt remissyttrande påtalat att verkligheten numera delvis är enannan än den som beskrevs i sekretesslagens förarbeten. Det finns enligt SÖhos kursdeltagarna inom såväl arbetsmarknadsutbildningen som inom vuxenutbildningsformemaunder dess verksamhetsområde, nämligen den kommunala vuxenutbildningen (komvux),grundutbildningen för vuxna (grundvux) och folkhögskolan, ett starkt behov av stöd,hjälp och förståelse. Här finns många socialt utsatta människor. Att behov avelevvård inte skulle finnas utanför de egentliga elevvårdsfunktionärernasområde i dessa utbildningsformer är därför enligt SÖ inte riktigt. Däremot ärelevvården måhända annorlunda än skolans, då föräldrainslaget samverkan medhemmen knappast finns inom dessa utbildningsområden. Om lärare ochskolledare fick tystnadsplikt beträffande uppgifter om elevernas och derasnärståendes personliga förhållanden, skulle enligt SÖ möjligheterna tillsamarbete och öppenhet mellan dem och de särskilda elevvårdsfunktionärernafrämjas avsevärt. Detta skulle leda till att utbildningspersonalen fick bättremöjligheter att hjälpa kursdeltagarna, både i pedagogiskt och socialthänseende. Detär som jag nämnt tidigare något oklart om den socialkurativaverksamheten inom kan anses utgöra en självständig verksamhetsgreni sekretesslagens mening. Det torde dock i vart fall vara sannolikt att dettidigare nämnda framtida verksamhetsprogrammet kommer att innebära en sådanintegrering av det kurativa stödet med själva utbildningsverksamheten att såvälkuratorer som lärare får anses tillhöra samma verksamhet i sekretesslagensmening. Inriktningen på att öka lärarnas roll i den elevvårdande verksamhetengenom att införa arbetslag bestående av bl. a. både kurator och lärare tyderexempelvis på det. Förhållandena kommer då att likna dem som gäller inom barn-och ungdomsskolan där, som jag redogjort för, den elevvårdande verksamheteninte anses utgöra en särskild verksamhetsgren. Någon sekretess bör i så fallinte gälla mellan de två yrkesgrupperna. Som jag redan påpekat i avsnitt 2innebär dock den omständigheten att sekretesslagen inte uttryckligen reglerarutbytet av uppgifter internt inom en myndighets verksamhetsområde inte attavsikten är att ett sådant uppgiftslämnande skall vara fritt. Jag anser att det borde gåatt tillgodose AMU-styrelsens syfte med sin framställning genom att i fråga om utbildningspersonalen införa sekretess för uppgifter om enskildas personliga förhållanden som de fått i sin elevvårdande verksamhet. Detta skulle främja möjligheterna till samarbe te mellan dem och de särskilda elevvårdsfunktionärerna. 2 1988/89. de av behövliga menkänsliga uppgifter från kurator till lärare skulle t. ex. Prop. underlättas, omuppgifterna skyddades av sekretess också hos läraren. det införs ensekretessbestämmelse för elevvårdsverksamheten i övrigt inom AMU-utbildningenskulle det med all sannolikhet leda till att lärarna fick bättre möjligheteratt hjälpa kursdeltagarna, både i pedagogiskt och i Omkänsliga uppgifter skyddas av sekretess hos lärarna, torde det också bidra tillatt skapa ett större förtroende mellan lärare och Denelevvård som bedrivs utanför de egentliga elevvårdsfunktionärernas område inomAMU-gruppen är visserligen i viss mån annorlunda än den inom barn- och ungdomsskolan,t. ex. genom att någon samverkan med föräldrar knappast förekommer. Motbakgrund av vad jag här anfört gör jag emellertid den bedömningen att ävendenna del av elevvården har en så pass framträdande roll inom AMU-utbildningenatt det finns ett påtagligt behov av ett sekretesskydd i denna verksamhet.Intresset av insyn i denna del av AMU-gruppens verksamhet är också begränsat. Enligtmin mening bör sekretesskyddet för uppgifter i den elevvårdande verksamhet sominte bedrivs av särskilda funktionärer vara densamma inom AMU-utbildningen sominom barn- och ungdomsundervisningen. För den elevvård som bedrivs av lärare m.fl. kan behovet av sekretess inte anses vara lika markerat. Jag föreslårsåledes att skaderekvisitet i denna verksamhet skall vara rakt, dvs. presumtionenskall vara för offentlighet. Att skillnaden mellan de olika sekretessnivåemaför de särskilda elev-vårdsfunktionärema och övriga befattningshavare somdeltar i elevvården i praktiken inte torde vara särskilt stor vad avser känsligauppgifter framgår av vad jag sagt i avsnitt 2. Föremåletför sekretessen bör framför allt vara sådana uppgifter om de studerande somhänför sig till den elev vårdande verksamheten. 1 barn- och ungdomsskolangäller emellertid sekretessen också för uppgifter av personlig natur som rörandra personer, t. ex. syskon, kamrater och föräldrar. Jag anser att det intefinns anledning att göra någon avgränsning till endast uppgifter omkursdeltagarna för det nu aktuella området utan förordar att sekretessen ocksåhär skall gälla för uppgifter om enskildas personliga förhållanden och alltsåinkludera t. ex. anhöriga till eleven. Mittförslag innebär att utbildningspersonalen inom i många fall blirbunden av sekretess. I den mån övrig personal tar direkt befattning medelevvårdsärenden kan de i vissa fall också bli skyldiga att iaktta sammasekretess. Jagär däremot inte beredd att föreslå något generellt sekretesskydd för integritetskänsligauppgifter om kursdeltagare hos den administrativa personalen inom AMU-gruppeni de fall uppgifterna har lämnats i "kurativa" situationer. Detär möjligt att även annan personal inom i enstaka fall kan få ta del av känsliga uppgifter. All personal inom kan precis som lärarna t. ex. ibland mer eller mindre frivilligt tjänstgöra som "informella" kuratorer och anförtros känsliga uppgifter. Jag haremel lertid inte blivit övertygad om att det hos , förutom den del av verksamheten som hör till den elevsociala verksamheten och den 18 elev vårdande verksamheteni övrigt, förekommer så mycket uppgifter av Prop. 1988/89:67 känslig naturatt det kan anses befogat med någon generell sekretess hos hela AMU-gruppen.