prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Försök görs här att utveckla en metodik för att kontinuerligt inhämta säkrare kunskapoch bättre planeringsunderlag än . Svenska för invandrare m.m. Prop.1988/89:100 Bil.12 Undervisningen i svenskaför invandrare (sfi) reformerades är 1986. utlänning som anlänt till ges möjlighetertill i genomsnitt 700 timmars utbildning. Kommunerna har ansvaret för den grundläggandeundervisningen (grund-sfi) om 400 eller i genomsnitt. Undervisningenges på deltid. Påbyggnadsundervisningen (påbyggnads-sfi) erbjuds genom studieförbunden eller inomarbetsmarknadsutbildningen. I det senarefallet sker detta i anslutning till planerad yrkesutbildning. Särskildaövergångsbestämmelser gäller för de invandrare som kommit till Sverigeföre . Medel tillgrund-sfi och påbyggnads-sfi genom studieförbunden anvisas över åttondehuvudtiteln. Invandrare som saknar eller har bristfälliga färdigheter i attläsa och skriva på sitt eget språk förutsätts få sin grund-sfi inom ramen förgrundvux. Undervisning i svenska som andraspråk erbjuds inom komvux. När det nuvarande sfi-systemet infördesutgick man från att grund-sfi inte skullebehöva ges på flyktingföriäggningarna utan först i den kommun där flyktingen eller asylsökanden togs emot.Däremot kunde svenskundervisning i andra former ges inom ramen förfritidsverksamheten på föriäggningama. Sådan undervisning har också förekommiti varierande utsträckning. Fr.o.m.den Ijuli 1988 bedrivs svenskundervisning pä förläggningarna som uppdragsutbildning i huvudsak enligtläroplanen för grund-sfi. Den skallläggas upp så att senare deltagande i gmnd-sfi underlättas.Undervisningen omfattar och bekostas av staten via invandrarverket. Förbättringar avsfi-systemet har successivt genomförts. a. har statsbidraget nyligenreviderats. Jag har erfarit att inlett en utvärdering av deerfarenheter som vunnits under de som gått sedan reformen. Åtgärder motfrämlingsfientlighet och rasism; opinionsbildning En undersökning visar att den svenskabefolkningens inställning till invandrare harutvecklats i riktning mot störretolerans. Trots detta förekommer dock främlingsfientliga stämningar i Sverige.Sådana tendenser måste motarbetas. Det är en ytterst angelägen uppgift att bekämpa alla uttryck för rasismoch främlingsfientlighet. En klar demonstration av regeringensambitioner är det arbete som sedan hösten1987 görs av den särskilda kommissionen mot rasism och främlings-fientliget. Kommissionensuppgift är att pröva vilka ytteriigare ätgärder som bör vidtasför att bekämpa rasism och främlingsfientlighet samt att stimulera till sådana åtgärder. En stor del av dess arbete har avsett informationsin satserav olika slag, bidrag till projekt och insatser av olika gmpper och organisationer, somkan engageras i arbetet. För dessa ändamål har 12 milj. kr. ställts till förfogande. Kommissionen börjar nu närma sig slutetav sitt arbete. En rapport med Prop. 1988/89: 100 förslag kommer . I avvaktan härpå föresläs i detföljande Bil. 12 en viss förstärkning av invandrarverkets medel förprojektbidrag, bl.a. i syfte att kunna föravidare en del av de initiafiv som kommissionen bidragit till. En framgångsrik kampmot rasism och främlingsfientlighet är en angelägenhet för mänga: de politiskapartierna, kommunerna, folkrörelserna och alla de som blir flyktingarnas och invandrarnasmedmänniskor. Toleransen och förståelsen måste komma underifrån och jag ärövertygad om att den också finns förankrad i de breda folklagren. Vad detgäller är att tydliggöra den.Lyfta fram den som motvikt till det högröstade fätal som för rasismens ochfrämlingsfientlighetens talan. Invandrarverketarbetar sedan mänga är tillbaka med att genom påverkan långsiktigtförbättra etniska relationer. I detta arbete spelar samarbetet med skolan och viktig roll. I mänga skolor använder man material om utvandringsländeroch om invandrargrupper i , som tagits fram av verket. Ett viktigtinitiativ är nu arbete för en internationalisering avskolan. Utbildningsministern har föreslagit insatser i syfte att stärka detta arbete. Ombudsmannen motetnisk diskriminering (DO) har varit verksam . Hans arbete harmötts med stort intresse. Ombudsmannens verksamhet har varit inriktad pä att genom olikaätgärder motverka etnisk diskriminering i arbetslivet och pä andra områden. Avsikten var att verksamheten skulleutvärderas under /89.Ombudsmannens arbete har varit nära kopplat till den expertgrupp som biträtt kommissionen motrasism och främlingsfientlighet.Erfarenheterna från det arbetet har i sin tur stor betydelse för DO: s verksamhet. En utvärdering efter bara tvåverksamhetsår kunde dessutom ge osäkra resultat och jag föreslår därför attverksamheten fortsätter som hittillsunder hela /90. Den aviserade utvärderingen bör påbörjas våren1989. Resultatet kan då läggas till gmnd för beslut om verksamheten fr. o. /91. Som invandrarminister disponerar jagsedan ett par år fillbaka ett särskiltanslag för opinionsbildande verksamhet. Det används för att stödja kunskapsspridningoch opinionsbildning samt aktiviteter som bl.a. kan öka folkrörelsernasengagemang i de här frågorna. I sådant syfte ochför att ge aktuell översikt om den nuvarande invandringens sammansättning ochutvecklingen på området, har arbetsmarknadsdepartementetgett ut skriften . Boken har tryckts i en upplaga om60000 exemplar och spritts gratis tillskolor, utbildningsinstitutioner, organisationer och andra intresserade. Det har visat sig att behovet och intresset förökad kunskap om flykting-och invandrarfrågor är stort. Utgivningen avboken har finansierats genom det nämnda anslaget för information ochopinionsbildande verksamhet. Medel föreslås även för nästa budgetär. Utvecklingen får visa ivilken utsträckning även en del av dessa kan användas för att föravidare initiativ som satts igång av kommis sionen mot rasism ochfrämlingsfientlighet. De flesta flyktingar har en dröm om att en gång kunnaåtervända till sitt hemland. Förhållandena i flyktingarnas ursprungsländeroch flyktingarnas personliga situation i exillandet har dock lett till att flyktingarkommit att återvandra bara i mycket begränsad omfattning. Inget tyder på attnågon avsevärd förändring kommer att ske härvidlag. Erfarenheter visar emellerfid, att deflyktingar som lyckats finna sig väl till rätta har de bästaförutsättningarna för en framgångsrik återvandring. Frågan om svenska insatser föråtervandrande flykfingar har under senare årblivit alltmer aktuell. En särskild arbetsgrupp inom arbetsmarknadsdepartementetlade fram rapporten (Ds 1988: 33) "Återvandringsfrågor - engenomgång". Arbetet har skett efter kontakter med invandrar- ochflyktingorganisationer och med organisationer som arbetar med och föråtervandrare. Efter att ha tagitdel av arbetsgruppens förslag och de synpunkter som därefter framförts på förslaget, menarjag att insatserna på detta område bör bygga på följande utgångspunkter. - Allåtervandring skall självfallet vara frivillig. Omfattande ekonomiska bidragtill återvandrare skulle kunna uppfattas som påtryckningar för att förmå dem att lämna . - Eninriktning pä en positiv integration i ger flykfingen bästa möjligaförutsättningar för framtiden, vare sig han stannar i eller väljer attåtervandra. En god invandrarpolitik blir därigenom också en god ätervandrarpolitik. - Enåtervandring bör vara noga planerad och förberedd. Att försöka med en återvandring ochmisslyckas blir ett ytterst kännbart bakslag. Betydelsen av att ha enordnad tillvaro i bakom sig blir då ännu tydligare. - Detstöd som lämpligen kan ges på individuell basis åt flyktingar som har återvandrat bör ses som en del avdet svenska humanitära biståndet. Med dessautgångspunkter bör en svensk ätervandrarpolitik, enligt min mening, ha följande inriktning. Nyanländaflyktingar bör tidigt förmås att inse betydelsen av att planera för en tillvaroi , när det t. ex. gäller arbete, studier och kunskaper i svenska språket. Detär därför viktigt att personal som arbetar med flyktingar, t. ex. vidflyktingförläggningar och arbetsförmedlingar liksom i skolor, själva har denna insikt.Flyktingars egna organisationer har en viktiguppgift att sprida egna erfarenheter om exil och återvandring. Återvandringen böralltså vara väl planerad och förberedd. Planeringen mäste förstås iförsta hand göras av flyktingen själv och hans familj. Jag vill också peka pä denviktiga roll som många enskilda organisationer spelar för att förberedaflyktingar för återvandringen. a. för att möjliggöra för sädanaorganisationer att i ökad omfattning arbeta för att hjälpa återvandrare, kommer jag idet följande att föreslå en ökning av de medel som står tillinvandrarverkets förfogande till avgränsade projekt. Återresebidragskall, liksom , kunna utgå efter individuell prov- 55 ning för attersätta kostnader för resa, uppehälle under resan samt vissa Prop.1988/89:100 transporter. Bidragsbeloppen i den förordning (1984:980) somreglerar Bil. 12 bidragsgivningen kommer att anpassas till dagens kostnadsnivå. Bidrag bör inte heller fortsättningsvisutgå till flyktingar som har fått svenskt medborgarskap. bör vidarepå sätt som med biståndsmedel stödja program för flyktingar som haråtervandrat. Jag utgår från att de behov som föreligger så långt möjligtbeaktas inom beredningen för humanitärt bistånd. Biståndsministern kommer, efter samrådmed mig, att ta initiativ i syfte att tillföra beredningen ytterligaremigrationspolitisk sakkunskap. I vissa situationerkan återvandringen till enskilda länder komma att öka väsentligt. Det kandå finnas särskilt stora behov av information om förhållandena i ursprungsländerna.Invandrarverket bör fä i uppdrag att närmare utreda förutsättningarna för att ge återvandrandeflyktingar sådan information genom förmedling av svensk myndighet eller påannat sätt. bör vidare få i uppdrag att tillsammans medstudieförbund ochflyktingorganisationer medverka till att ytterligare underlag tas fram till studiecirkelmaterial om exilens villkor ochåtervandring. Inom ramen förSveriges deltagande i internationellt samarbete bör återvandringsfrågoräven i fortsättningen ges stor uppmärksamhet. I den flyktingpolitiska debatten har under senare årflyktingbarnens situation ofta varit ett ämne för diskussion. De upplevelsermånga flyktingbarn utsattsför före, under och efter flykten - medför att de ofta är i behov av särskilda insatser på olika områden för attberedas likvärdiga möjligheter som övriga barn. Särskilda insatsergörs för flyktingbarn och barn till asylsökande - av statligamyndigheter som och invandrarverket, av kommuner och landstingoch av frivilliga organisationer som Rädda barnen och Röda korset. har i en rapport den 1augusti 1988 "Flyktingbarns behov av stödinsatser från samthälso- och sjukvården" lämnat er bredredovisning av vad som är känt om psykiska och sociala svårigheter hos flyktingbarn och deras familjer.Rapporten speglar också vad som görs och vissa behov av ytterligare ätgärderhärvidlag. Jag vill här, eftersamråd med chefen för , redovisa hurjag ser på flyktingbarnens situation,på vidtagna åtgärder och på vad som görs och vad som eventuellt behöverförbättras. Dét är de enskildakommunerna och landstingen som ansvarar för att flyktingbarn ges destödinsatser och den undervisning som de behöver. Detta är en givenutgångspunkt. I det arbete som utförs pä kommunalt plan bör socialstyrelsensrapport kunna vara av stort värde som inspirationskälla och vägledning. Inledningsvis vill jag här berörasituationen för barn som 'äntar pä beslut i asylärenden. Barnens vårdnadshavareutfrågas numera regelmäs sigt om barnens förhållanden i sambandmed utredningen i tillståndsären- 56 det.Uppgifter från en inledande hälsoundersökning liksom från eventuellt Prop.1988/89: 100 därpå följande läkarundersökningar kan , med vårdnadshavarenstillstånd, Bil. 12 ingå i beslutsunderlaget i tillståndsärendet. För att ge barnenen så bra tillvaro som möjligt under vistelsen på förläggningarna,driver invandrarverket nu ett särskilt utvecklingsprojekt. Syftet med projektet är bl. a. attdokumentera kunskap och erfarenheter hospersonalen samt att utarbeta metoder för kunskapsspridning, fortbildningoch handledning. Som framgått i det föregående pågår nuett intensivt arbete för att drastisktminska handläggningstiderna i asylärenden. En ny utlänningslag ingår här som ett viktigt element. Jag har i denförut nämnda lagrådsrémissennärmare utvecklat min syn pä frågan om förvar av barn. Jag har där föreslagit att kriterierna för förvarstagande avbarn preciseras tydligare i lagen än . Förvarstagande bör allfidske under sä normala förhållandensom möjligt. Förvarslokalerna bör vara lämpliga och personalen skall hakunskap om barn och barns utveckling. Jag anser att mandärmed tagit största möjliga hänsyn fill barnens situation utifrån denförutsättning som ändå mäste gälla, nämligen att man inte helt kan uteslutamöjligheten att ta barnfamiljer och därmed ocksä barn i förvar. Detta gälleri vissa situationer när verkställighet av beslut om avlägsnande inte kan ske frivilligt. I många fallåberopas läkarintyg för att barn skall få stanna i . finnsen särskild förtroendeläkare som hjälper till med bedömningen avläkarintyg. För att ytterligare slå fast vikten av att barnens intressen tillgodoses iutlänningsärenden har regeringen ,efter förslag från invandrarverket, beslutat att en särskild förtroendeläkaremed barn- och ungdomspsykiatri som speciell kompetens skall utses. I detta sammanhangvill jag också erinra om att regeringen i sina beslut i asylärenden tarsärskild hänsyn till den förankring som barnen fått genom skolgång i . harallt flera ensamma flyktingbarn kommit till utan sina föräldrar. Dessabarn har ofta problem som kräver särskilda stödinsatser. Jag vill,för min del, understryka att placering i ett familjehem i mänga fall kan vara bättre än en fillvaro pä eninstitution av något slag. De näraoch kärleksfulla relationer barnen behöver och som kan finnas i en familj, kan vara svåra att bygga upp i eninstitution. Jag förutsätter dock att den familj, i vilken barnet placeras, kanerbjuda barnet en lämplig språklig och kulturell miljö. Socialstyrelsenavser för övrigt att närmare se över vissa frågor rörande ensammaflyktingbarn, bl. a. frågor om behovet av att utse god man, om grupphem ochansvarsfördelningen mellan berörda myndigheter. Jag vill här betona att det förhållandetatt många flyktingbarn haft en svärbakgrund inte får medföra att de generellt kategoriseras som personer som allfid skall behöva särskild omvårdnad.Omsorgen får alltså inte gå till överdrift. Tonvikten isamhällets åtgärder måste ligga inom den förebyggande verksamheten i barnverksamhet och barnomsorg, i skolan, fritidsverk- 57 samhetenoch inom barnhälsovården. En viktig princip bör därvid vara att Prop.1988/89: 100 stödåtgärderna så långt möjligt integreras i ordinarie verksamhetinom Bil. 12 samt hälso- och sjukvården. Inom finns ett stort behovav metodutveckling. Chefen försocialdepartementet har därför fidigare föreslagit att två milj. kr. ställs till förfogande förutvecklings- och försöksverksamhet beträffande flyktingbarn- ochungdomar. Som socialstyrelsenframhåller i sin rapport bör den kommunala barnomsorgen med flexiblaverksamhetsformer sträva efter att kunna möta enskilda familjers behov. Isammanhanget kan nämnas, att disponerar 20 milj. kr.för utvecklingsarbete inom barnomsorgen. Medel ur detta anslag används även för att stödjametodutveckling kringbarnomsorg för flykting- och invandrarbarn. På primärvårdensområde - närmare bestämt inom barnhälsovården -finns unika möjligheter att nä allaflyktingfamiljer med förskolebarn. lämnar i viss omfattning bidrag tillmetodutveckling inomprimärvården för flyktingbarn. Vissa uppgiftertyder på att barn och ungdomar med flyktingbakgrund mer än andra barn kan komma att behövastöd- och behandlingsinsatser från barn- ochimgdomspsykiatrin. Dessa behov bör beaktas vid användningen av de medel som invandrarverket disponerarför särskilda bidrag till landstingen för insatser till förmån förflyktingar. ochsocialstyrelsen arbetar f. n. på flera sätt för att ge berörd personalnödvändig utbildning och fortbildning i frågor rörande flyktingbarn. Även behovenav handledning och konsultation kommer att ses över. hari sin rapport föreslagit att det dels inom varje sjukvårdsregion inrättas ettspeciellt team för barn- och ungdomspsykiatri för flyktingbarn, dels att varjeklinik får egna resurspersoner. Jag vill kommentera förslagen pä följande sätt.Organisation av och innehåll i den barn- och ungdomspsykiatriska verksamhetenär en landstingskommunal uppgift. Pä flera häll i landet pägår också, delvis medbidrag från invandrarverket, försöksverksamhet i projektform med särskildpsykiatrisk verksamhet för flyktingbarn. kommer att ordnas en sammankomst för att utvärdera projekten. Jagvälkomnar detta betydelsefulla arbete. Detbör kunna leda till ökad kunskap i landstingen och till förbättradeinsatser för flyktingbarnen. Sammanfattningsviskan alltså sägas att specialinriktade och värdefulla insatser för flyktingbarnen redan görs iett stort antal kommuner och landsting. Medstöd av bl. a. invandrarverket och sprids dessaerfarenheter vidare. Med de åtgärder som vidtas och planeras och med de medelstillskott för ifrågavarande ändamålsom jag nu redovisat bör det, enligt min mening, bli möjligt att gesärskilt stöd ät dé flyktingbarn som på grund av sin bakgrund är i behov avdet. Prop.1988/89:100 5.Internationella frågor Bil.12 deltar aktivt i detinternationella samarbetetpå arbetsmarknadsområdet. För att bevakafrågor som rör arbetsmarknads- och socialdepartementensverksamhetsområden finns arbelsmarknadsråd vid utlandsmyndigheterna i , , ochWashington. Försöksverksamhetenmed särskilda arbetsmiljöattachéer i och har förlängts t. o. m. den30juni 1989. En översyn har gjorts av arbetsmiljöattachéernasverksamhet. Resultatet av denna översyn har i mars1988 redovisats i en rapport (Ds 1988:26) "Översyn av arbetsmiljöattachéernasverksamhet". I rapporten föreslogs bl. a. en löpande omprövning av verksamheten varvid alternativa sätt attinhämta information skall övervägas. Det nordiskasamarbetet har krävt stora insatser på gmnd av att enligtdet nordiska rotafionssystemet fram till session i Stockholmvåren innehar ordförandeskapet i och i en rad utskott ocharbetsgmpper. har det hållits tvä arbetsministermöten. Arbetet med attbevaka och analysera utvecklingen inom EG har intensifierats under år 1988.Inom ramen för den nya organisationen för beredning och handläggning avde europeiska integrationsfrågorna som tillskapats inomregeringskansliet, har två särskilda arbetsgrupper inrättats inom arbetsmarknadsdepartementetsansvarsområden. För arbetet föreslås särskilda medel anvisas. I detinternationella samarbetet pågår ett intensivt besöks- och informationsutbyte.Arbetsmarknadsministern har förutom de nordiska länderna, besöktStorbritannien och . Invandrarministern har besökt , ,och . Det frekventa besöksutbytet kommer att fortsätta . Frågor om internafionella arbetsorganisationen () ochEG behandlas i särskilda avsnitt, ILO-frägor resp. Det europeiska integrationsarbetet EG-frågor. Den gemensamma nordiska arbetsmarknaden utgör gmnden församarbetetinom arbetsmarknadspolitikens område. Ett samarbetsprogram på arbetsmarknadsområdetfrån styr verksamheten. Utöver en överenskommelse om gemensamnordisk arbetsmarknad finns en överenskommelse om samarbete mellanmyndigheter och institu fioner om yrkesinriktad rehabilitering och arbetsmarknadsutbildning. En reviderad överenskommelse om ersättning vid arbetslöshet trädde i kraft 59 En uppföljning av dessa tre överenskommelser ges hög prioritet, Prop.1988/89:100 vilket avspeglas i den ordinarieprojektverksamheten för . Inom () pågår en rad projekt som handlar om attutveckla samarbetet i syfte att effekfivisera arbetsförmedlingen. Utbytetmed platsinformation mellan de nordiska länderna baserad pä ADB är ett exempel. Den nordiskaekonomiska handlingsplanen 19891992, "Ett starkare ", gördet möjligt att fördjupa och vidareutveckla samarbetet på arbetsmarknadsområdet.Bland de projekt som drivs inom den ekonomiska handlingsplanens ram vill jagnämna två. Det ena rör Arbetsmarknaden paraplyprojektet om utvecklingen påarbetsmarknaden och arbetsmarknadspolitikens roll. Arbetsmarkn.adspolitiken i denordiska ländernakommer att ställas inför nya utmaningar fram . a. att klara anpassningen till nya demografiska mönster och ökadeutbildningskrav. För att få ett gemensamt nordiskt underlag för en beskrivningoch analys av dessa frågor avser att genomföra ett omfattandepolicy-inriktat projektprogram omarbetsmarknaden . Det andra benäms"Flaskhalsar" på arbetsmarknaden. På flera områden råder en bristandeöverensstämmelse mellan utbud och efterfrågan av arbetskraft. För att minskasädana flaskhalsproblem är det viktigt att bl. a. förbättra arbetsmarknadsutbildningen. Ettantal försöksprojekt kommer att genomförasför att utveckla samarbetet mellan arbetsförmedling och arbetsmarknadsutbildning. Försöksverksamhetenmellan , och vid AMU-center har förlängts ettår och fortsätter i nuvarande former . Arbetsministrarna i de tre berördaländerna har uppdragit åt en särskild utredningsgrupp med representanter fränFinland, och att senast presentera ett förslag om enmer långsiktig lösning förNordkalottens AMU-center. I det nordiskasamarbetet förkommer även en rad bilaterala aktiviteter. Bl.a. finns det sedan1973 en Samarbetsgrupp för finsk-svensk arbetsförmedling, som sammanträder två gånger omåret. Huvuduppgiften är att följaflyttningsrörelserna mellan och , och att initiera eventuellaåtgärder på arbetsförmedlingsområdet. Till följd av denökade arbetskraftsefterfrågan i , har danskarbetskraft alltmer kommit att söka sig till . För att möjliggöraordnade former för denna invandring och en god förmedlingsservice har den särskildaHelsingborgsförmedlingen "Slink-In",som urspmngligen startades som ett jämställdhetsprojekt, även fått till uppgift att betjäna de danska arbetssökandenaoch svenska företag som söker arbetskraft i . Sedan verksamheten påbörjades i mars 1988beräknas omkring 500 danska arbetssökande ha förmedlats till arbete via"Slink-In". 1988/89: 100 för arbetsmarknadsfrågorpågår förberedelser för en arbetsmarknadsministerkonferens i under hösten1989. Diskussionsteman för detta möte innefattar arbetsmarknadsutvecklingenunder , arbetsmarknadspolitiska instruments roll ochfunktion samt sysselsättning bland kvinnor. Bland nyligenavslutade utredningsprojekt kan nämnas ett om hemarbete. Det pägår ävenförberedelser för ett projekt om långtidsarbetslöshetens orsaker, effekter och motmedel. samordning av arbets-, social- och utbildningsfrågor, som sorterarunder ovan nämnda styrkommitté, hade det första av fyramöten i . Vid mötet presenterades en rapport om . Kommitténs arbete beräknaspågå och avslutas . I maj 1988undertecknade tilläggsprotokollet till den europeiska sociala stadgan.Protokollet upptar fyra artiklar vilka bl. a. rör jämställdhet mellan kvinnoroch män samt rätt fill visst medbestämmande för arbetstagarna inom ett företag.Protokollet kommer att föreläggas riksdagenunder . Arbetet inom har bl.a.berört frågor om de teknologiskaförändringarnas inverkan på sysselsättningstillväxten och påarbetsmarknaden och arbetslivet i dess helhet. I ett projekt där flera av olika organ samarbetar studeras vidare arbetsmarknadspolitiskaaspekter i ett världshandelsperspektiv. Som en uppföljningtill arbetsministerkonferensen har arbetet med bakgrundsmaterialtill en policydeklaration för arbetsmarknadspolitiken i likhet med dem somavgavs och fortskridit. Vid en socialministerkonferens i juli1988 under temat "det sociala skyddetoch framtiden" behandlades en rad frågor av betydelse för såväl social-som arbetsmarknadspolitiken. Sedanår 1984 har två samarbetsavtal pä arbetsmiljöområdet, varav det ena har slutits med ochdet andra med . De båda avtalen har slutits i form av skriftväxling.