prop · GC038 · 1988-12-31 00:00:00 — Sedan en ansökan om överflyttning av barnet har prövatsfinns det inte längre något hinder för domstolen att besluta om vårdnaden omeller vården av barnet. Detta gäller även om beslut skulle ha meddelats omöverflyttning av barnet. Men eftersom ett avgörande om vårdnaden om ellervården av barnet inte hindrar en beslutad överflyttning av barnet, torde man iallmänhet kunna utgå från att talan i målet om vårdnad eller vård i ett sådantfall återkallas, varefter målet kan avskrivas. Om ett barn med hemvist här i landet egenmäktigt har förtsutomlands eller egenmäktigt hålls kvar i ett annat land, kan fingsrätten påtalan av barnets vårdnadshavare förklara att det egenmäktiga beteendet ärolagligt. Har föräldrar, adoptivföräldrar eller särskilt förordnadeförmyndare gemensamt vårdnaden om barnet och har en av dem utan beaktansvärtskäl egenmäktigt fört barnet utomlands eller håller en av dem utan beaktansvärtskäl egenmäktigt kvar barnet i ett annat land, kan tingsrätten på talan av denandre förklara att det egenmäkfiga beteendet är olagligt. Mål enligt denna paragraf tas upp av ,om det inte finns någon annan behörig domstol. Om den som talan förs mot vistas på okänd ort, får målenligt denna paragraf avgöras även om han eller hon inte har delgetts stämningeller andra handlingar i målet. Tingsrättens avgörande får överklagas till hovrätten.Hovrättens avgörande får inte överklagas. Enligt art. 12 i är denkonventionen tillämplig även i fall då det inte finns något sådant avgörande omvårdnaden om eller vården av ett barn som kan utgöra grund för verkställighetmen barnet olagligen har förts bort över en statsgräns. I ett sådant fall kanverkställighet komma i fråga, om det i en konventionsstat meddelas enförklaring att bortförandet var olagligt (se 5 S andra stycket). 1 förevarande paragraf har meddelats bestämmelser som gördet möjligt för en vårdnadshavare som inte kan åberopa ett verkställbartvårdnadsavgörande att få en sådan förklaring som behövs för att i en annan konventionsstatfå tillbaka ett barn som befinner sig där utan laga stöd. En förklaring enligtparagrafen kan också ha värde i de fall överflyttning begärs enligtHaagkonventionen (jfr art. 15 i den konventionen). Talan om en sådan förklaring handläggs som ett vanligttvistemål vid den tingsrätt som är behörig enligt bestämmelserna i 10 kap.rättegångsbalken om laga domstol. För det fall att behörig domstol saknas finnsen särskild Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 48 forumbestämmelsei tredje stycket av förevarande paragraf. En förutsätt- Prop. 1988/89:8ning är givetvis att svensk domstol över huvud taget är behörig att pröva måletenligt de internationellt processrättsliga principer som gäller här i landet. 1 övrigt gäller om förfarandet vid tingsrättenrättegångsbalkens regler om rättegången i indispositiva tvistemål. Det är inte möjligt att handlägga en talan om förklaringenligt denna paragraf tillsammans med ett mål om vårdnad eller umgänge. Däremotfinns det inget hinder mot att en talan om en sådan förklaring med stöd av 22kap. 1 S kumuleras med ett brottmål där ansvarstalan försbeträffande det egenmäktiga beteendet. En första förutsättning för att en förklaring enligt dettastycke skall kunna meddelas är att barnet hade hemvist här i landet när detfördes bort eller kvarhållandet inleddes. Det är inte nödvändigt att självabortförandet var olagligt när det ägde rum. Om en förälder med den andressamtycke tar med sig barnet utomlands men sedan vägrar att lämna tillbakabarnet, kan en förklaring enligt detta stycke meddelas. Det är endast den som är vårdnadshavare för barnet som kanutverka en förklaring enligt bestämmelsen. Om t. ex. en förälder har varitvårdnadshavare för barnet när det fördes bort fill ett annat land menvårdnaden därefter har fråntagits föräldern genom ett avgörande som harmeddelats här i landet eller som annars har giltighet här, kan någon förklaringenligt bestämmelsen inte meddelas. Av fingsrättens avgörande bör framgå att sökanden haragerat i egenskap av vårdnadshavare, eftersom sökanden annars kan få problem medatt få avgörandet accepterat i andra länder (jfr art. 12 i ). I bestämmelsen har det olagliga bortförandet betecknatssom ett egenmäktigt beteende. För att bestämmelsen skall vara tillämplig krävsinte i och för sig att den som i strid mot vårdnadshavarens rätt har fört bortbarnet också har gjort sig skyldig till något straffbart handlande. I 21 kap. 8 S finns särskilda bestämmelserom överflyttning av barn i de fall barnet står under vårdnad av båda föräldrarnaeller särskilt förordnade förmyndare gemensamt och en av dem egenmäktigt harfört bort eller håller kvar barnet. Länsrätten kan då, om den andre begärrättelse, besluta om överflyttning av barnet, om bortförandet eller kvarhållandethar skett utan beaktansvärt skäl. Enligt förevarande bestämmelse skall tingsrätten göra enmotsvarande prövning i de fall en förälder eller annan som har gemensam vårdnad om barnet egenmäktigt har fört barnet till ett annat land eller egenmäktigt håller kvar barnet utomlands och den andra vårdnadshavaren begär en förklaring att beteendet är olagligt. En sådan förklaring kan meddelas o oavsett omden gemensamma vårdnaden grundas direkt på lag eller på en Prop. 1988/89:dom. För talan enligt denna paragraf gäller de vanligafommreglerna i 10 kap. . För de fall forum saknas enligt dessabestämmelser ges här en regel om reservforum. När en förälder eller någon annan egenmäktigt undanhållerett barn utomlands försöker han eller hon ofta att hålla sin vistelseorthemlig. För att en förklaring enligt denna paragraf skall kunna meddelas i ettsådant fall får rätten enligt förevarande bestämmelse avgöra målet även omstämning eller andra handlingar inte kan delges svaranden. Frågan huruvidabarnet därefter skall lämnas över till vårdnadshavaren får prövas i den statdär verkställighet eller överflyttning söks. Svaranden får då normalttillfälle att framföra sina synpunkter. Det är angeläget att frågan om en förklaring enligtparagrafen avgörs skyndsamt. Med hänsyn till detta och till frågansbeskaffenhet får endast tingsrättens, men alltså inte hovrättens, avgörandeöverklagas. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.Bestämmelserna om erkännande och verkställighet av vårdnadsavgöranden m.m. ochom Överflyttning av barn får sättas i kraft . Bestämmelserna i 11 S gäller endast i fråga om sådanaolovliga bortföranden eller kvarhållanden som har skett efter det att lagenbörjade tillämpas i förhållande fill den stat där barnet hade sitt hemvistomedelbart före bortförandet eller kvarhållandet. (Jfr art. 35 i ) I enlighet med vad som förordats i den allmänna motiveringen(avsnitt 3.13) bestämmer regeringen när lagen skall träda i kraft. Av 1 S följer att olika delar av lagen fillämpas iförhållande till stater som har tillträtt Europarådskonvenfionen resp.Haagkonventionen. Eftersom kan komma att bli bunden av konventionernavid skilda fidpunkter får de olika delarna av lagen sättas i kraft vid olikatidpunkter. Sedan lagen har trätt i kraft får de bestämmelser somhänför sig fill omedelbar tillämpning. Det innebär attäven sådana avgöranden som har meddelats innan konventionen träder i kraftmellan och en annan konventionsstat omfattas av lagen. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. gälleroavsett om det är fråga om ett avgörande som avses i 5 S första Prop.1988/89:8 stycket eller i 5 S andra stycket. När det gäller frågan om överflyttning av barn enligtHaagkonventionen gäller lagen däremot endast sådana olovliga bortföranden ellerkvarhållanden som har skett efter det att lagen, enligt regeringens förordnande,började tillämpas i förhällandet mellan och den konventionsstat därbarnet hade sitt hemvist före bortförandet eller kvarhållandet. Att ett olovligt bortförande skett innan lagen trätt ikraft i förhållande till en konventionsstat torde i de flesta fall saknabetydelse, eftersom en begäran om återförande i de allra flesta fall också kangrundas på att barnet kvarhålls olovligen. Och på ett kvarhällande som skerefter ikraftträdandet är lagen tillämplig även om bortförandet har skettdessförinnan (jfr prop. 1982/83:165 s.38). 5.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar 1. mål enligtskatte-, taxerings-, uppbörds- och folkbokföringsförfattningarna i denutsträckning som är föreskrivet i dessa författningar, 2. mål enligtsocialtjänstlagen (1980:620), lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser omvård av unga, lagen (1981:1243) om vård av missbmkare i vissa fall, lagen(1988:153) om bistånd åt asylsökande m. fl., lagen (1985:568) om särskildaomsorger om psykiskt utvecklingsstörda m. fl., utlänningslagen (1980:376),smittskyddslagen (1968:231), lagen (1970:375) om utlämning fill ,, eller för verkställighet av beslut om vård ellerbehandling, körkortslagen (1977:477) och lagen (1988:000) om erkännande ochverkstäUighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning avbarn, allt i den utsträckning som är föreskrivet i dessa lagar, samt mål enligt6 kap. 21 S och 21 kap. , 3. mål som avses i24 S lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 4. mål som avses i 6 § första stycket lagen (1985:206) omviten. Länsrätten i prövar mål enligt luftfartslagen (1957:297) i den utsträckning som är föreskrivet i den lagen. Förekommer vid mer än en länsrätt flera mål enligtskatte-, taxerings-eller uppbördsförfattningarna som har nära samband medvarandra, får målen handläggas vid en av länsrätterna, om det kan ske utanavsevärd olägenhet för någon enskild. Närmare föreskrifter om överlämnande avmål mellan länsrätter meddelas av regeringen. Enligt 13 S i den nya lagen om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning avbarn skall länsrätten handlägga mål enligt den nya lagen. En erinran om dettahar tagits in i punkt 2 i första stycket av förevarande paragraf. 5.3 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen(1980:100) Prop. Sekretessgäller hos domstol i äktenskapsmål samt mål och ärenden enligt ,liksom mål enligt lagen (1988:000) om erkännande och verkställighet avutländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn, för uppgift omenskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om part begär det och detkan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller menom uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen ihögst . Iparagrafen har gjorts ett tillägg som innebär att den sekretess som gäller hosdomstol i bl. a. mål och ärenden enligt 21 kap. omverkställighet av domar eller beslut om vårdnad eller umgänge m.m. skall gällaockså i mål enligt den nya lagen om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn. allmänna motiveringen (avsnitt 3.9) har förordats att utrikesdepartementetskall vara centralmyndighet för ärenden enhgt den nya lagen. I 9 kap. 11 §sekretesslagen finns bestämmelser om sekretess hos departementet för uppgifteri ärenden om bl. a. biträde i rättsliga angelägenheter eller utredningar åtenskilda. Dessa bestämmelser kan tillämpas också i sådana ärenden somdepartementet handlägger i egenskap av centralmyndighet enligt den nya lagen. Äv1 kap. 5 § sekretesslagen framgår att sekretessen hos utrikesdepartementetinte hindrar att departementet lämnar uppgifter till länsrätten i de falldepartementet såsom centralmyndighet bistår sökanden i rättegång. Attbåde länsrätterna och centralmyndigheten kan lämna ut sekretesskyddadeuppgifter fill utländska domstolar och centralmyndigheter följer av 1 kap. 3 §tredje stycket sekretesslagen. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. lag om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning avbarn, 2. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde Mannerfelt, regeringsrådet , justifierådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställanav statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning avbarn, 2. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn MariaRenmyr. Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettill lag om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m.och om överflyttning av barn Iparagrafens andra stycke talas endast om bortförande av barn över enstatsgräns. Tolkningsvis bör med bortförande likställas ett olovligt kvarhällandeav barnet i främmande stat (jämför artikel 1 d i). Paragrafeninnehåller bestämmelser om när ett vårdnadsavgörande m.m. inte fär godkännaseller verkställas i . I fjärde punkten i förslaget föreskrivs attverkställighet inte får ske bl. a. om barnet enligt svensk lag har rätt attsjälvt bestämma var det skall bo. Någon lagbestämmelse med sådant innehållfinns veterligen inte. Lagrådet föreslår därför att orden "eller enligtsvensk lag" får utgå. Paragrafen täcker - också med den föreslagnaändringen - konvenfionstexten och kommer med den nu föreslagna utformningenockså att bättre ansluta till det norska lagförslaget (Ot prp nr 52, 1987-88). Ipunkt 2 av denna paragraf sägs att överflyttning av bam enligt 11 S får vägras, om det finns en allvarlig risk för att överflyttningen skadar barnets kroppsliga eller själsliga hälsa eller i övrigt försätter barnet i en ohållbar situation. Lagrådet förordar att orden "i en ohållbar situafion" bytsut mot "i en situation som inte är godtagbar". Detta uttryckssätt synes varaatt föredra då det innebär ett mindre moment av subjektiv värdering och även överensstämmer med den svenska översättningen av , liksom med det norska lagförslaget. En av de grundläggande principerna i lagstiftningbeträffande Prop. 1988/89:8 familj och barn är att vid frågor om vårdnad sefill barnets bästa. Enhgt art. 10 p 1 a finns en s. k.ordre public-klausul som enligt kommentar till konvenfioneninnebär att det är möjligt att vägra verkställighet, om det är uppenbart attverkställighet står i strid mot barnets bästa ("welfare of thechild"). saknar ordre public-klausul av detta slag.Bestämmelsen i 12 § punkt 2 synes emellertid ge möjlighet att vid bedömningenav om barnet vid överflyttningen skulle försättas i en situation som inte ärgodtagbar beakta om verkställighet uppenbart skulle strida mot barnets bästa.Enligt remissprotokollet skulle eventuellt punkt 4 även kunna komma i fråganär det gäller att ta hänsyn till barnets bästa. Denna punkt synes emellertidha starkt begränsad räckvidd och inte böra tillämpas i detta hänseende. Bestämmelserna i paragrafen tar sikte pä det förhållandetatt det i ett mål om vårdnad av barn eller i ett mål om värd av barn enhgtlagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) uppstår fråga som rörtillämpningen av . Rätten får i sädana fall inte besluta om vårdnaden ellervården av barnet förrän en ansökan enligt 11 S har prövats eller, om någonansökan inte gjorts, men rätten fått underrättelse från centralmyndigheten omett olovligt bortförande, rimlig tid förflufit för att göra en ansökan. Vad somavses med rimlig tid framgår inte av specialmotiveringen. Enligt lagrådets mening kan vissa tillämpningssvårigheteruppkomma i de fall där länsrätten skall fatta beslut enligt LVU. I 7 § LVUstadgas att länsrätten skall pröva ett beslut om omhändertagande som gjorts avsocialnämnden sä snart det kan ske och, om synnerliga hinder inte föreligger,inom en vecka.Av 9 § LVU framgår att länsrätten i annat fall skall pröva mål omvård enligt lagen skyndsamt. Vid tillämpningen kan då uppstå tvekan om hurlänge länsrätten kan avvakta att fatta beslut. Under föredragningen i lagrådet har framkommit attavsikten är att den särskilda lagen om verkställighet i mål som avses iEuroparådskonventionen och skall tillämpas i första hand. Det synes språkligt sett vara mindre lyckat att imeningsuppbyggnaden av paragrafens första stycket ordet "egenmäktigt"inte anknyts fill någon person som är egenmäktigt handlande. Enklast torde sakenförbättras om formuleringen ändras fill: "Om någon egenmäkfigt har förtett barn, som har hemvist här i landet, utomlands eller egenmäktigt håller detkvar i annat land, kan ". I fjärde stycket behandlas det fallet att den som talanförs mot vistas på "okänd ort". De torde dock i lagtexten böra beaktas den situationenatt vistelseorten i och för sig kan vara känd (t. ex. ) men att själva bostads adressen är okänd. Förslagsvis kan stycket kompletteras i enlighet med 54 följande: " vistaspå okänd ort eller eljest inte kan nås med delgivning, får Prop. 1988/89:8mål ". Ispecialmotiveringen till paragrafen görs ett par uttalanden värda uppmärksamhet. Sålundasägs att i fråga om förfarandet vid tingsrätten regler omindispositiva tvistemål skall gälla. Häri ligger att nämndmedverkan ej ärförutsatt. Dock förklaras i remissprotokollet vidare att en talan om förklaringom olaglighet av ett bortförande eller kvarhällande kan enligt 22 kap. 1 Srättegångsbalken kumuleras med ett brottmål som gäller denna sak. I sådant målkommer alltså nämndmedverkan i regel att krävas. Lagrådetnoterar att man i sist berört fall möter en ny typ inom kategorin "enskiltanspråk" som 22 kap. 1 § använder. Lagrådethar inte funnit grund för någon avgörande invändning i fråga omspecialmofiveringens utformning i nu behandlat avseende, även om en sådanfastställelsetalan som avses i förevarande paragraf ter sig främmande i denbegreppsvärld som man hitfills har associerat med "enskilt anspråk"; Förslagenlämnas utan erinran. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde den 25 augusfi 1988 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , S. , , , , , , , , G. , , Proposition om olovligt bortförande av bam iintemationella förhållanden 1 Anmälan av lagrådsyttrande m.m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vidregeringssammanträde ) över förslag fill 1. lag om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning avbarn, 2. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Jag kan i allt väsentligtbiträda lagrådets ändringsförslag, liksom de uttalanden som lagrådet har gjorti anslutning till dem. Jag delar dock inte lagrådets uppfattning att meduttrycket bortförande i 5 § andra stycket i den föreslagna lagen om erkännandeoch verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttningav barn bör tolkningvis likställas ett olovligt kvarhällande. Enligt min meningger inte utrymme för en sådan tolkning. Jag kan filläggaatt konventionen fortlöpande utvärderas inom . Ett möte inom ramenför denna utvärdering skall äga rum . Frågan om konventionen är lämpligtutformad i detta avseende kan då tas upp till diskussion. Iövrigt bör några redaktionella ändringar göras i de remitterade lagförslagen. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att delsgodkänna om erkännande ochverkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande avvård av barn med den reservafion som har angetts, delsgodkänna om de civila aspekterna påinternationella bortföranden av barn med den reservation som har angetts, delsanta de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagna ändringar. 3 Beslut Prop. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag somföredraganden har lagt fram. 1988/89:8 Promemorianslagförslag Lag om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn Härigenom föreskrivs följande. 1 § Bestämmelserna i 2-10, 13-17 och 19 §S tillämpas iförhållande till stater som har tillträtt den i dagtecknade konventionen om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn (Europarådskon ventionen). Bestämmelserna tillämpas dock ej i förhållande fill , , eller i den män särskilda bestämmelser gäller. Bestämmelserna i 2-4 och 11-19 SS tillämpas i förhållandetill stater som har tillträtt den i dagtecknadekonventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn(). Regeringen får, under förutsättning av ömsesidighet,föreskriva att bestämmelserna i denna lag om erkännande och verkstäUighet avvårdnadsavgöranden m.m. eller om överflyttning av barn skall tillämpas även iförhällande till en stat som inte har tillträtt Europarådskonvenfionen ellerHaagkonvenfionen. 2 § Lagen gällerej i fråga om barn som har fyllt . 3 § Med ettavgörande förstås i denna lag en dom eller ett beslut som har meddelats avdomstol eller annan myndighet. 4 § Regeringenutser en centralmyndighet att här i landet 1. varaförmedlande och mottagande organ i konventionernas mening, 2. samarbeta medcentralmyndigheterna i övriga stater som har tillträtt någon av konventionerna,samt 3. fullgöra deuppgifter i övrigt som enligt konventionerna ankommer på en centralmyndighet. Erkännande och verkställighet av vårdnadsavgöranden m.m.enligt 5 § Har ett avgörande om vårdnaden om barn, om umgänge medbarn eller om rätten att ta vård om barn meddelats i en stat som har tillträtt rådskonventionen, gäller avgörandet här i landet. Ett sådant avgörande får också på ansökan verkställas här, om avgörandet kan utgöra grund för verkställighet i den stat där det har meddelats (ursprungsstaten). Om det när ett barn fördes bort över en statsgräns integällde något avgörande enligt första stycket som kan utgöra grund för verkställighet i ursprungsstaten, skall som ett sådant avgörande anses varje senare av- 58 görandesom har meddelats i en fördragsslutande stat och som innehåller Prop.1988/89:8 förklaring att bortförandet var olagligt. 6 § Ett avgörande som avses i 5 § får dock inte erkännaseller verkställas här i landet, om 1. detta skullevara uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen här om familj ochbarn, 2. förhållandenahar ändrats sedan avgörandet meddelades och avgörandet med hänsyn till dettauppenbarligen är förenligt med barnets bästa, 3. barnet vid dentidpunkt då förfarandet inleddes i ursprungsstaten var medborgare eller hadehemvist här utan att ha någon motsvarande anknytning till ursprungsstateneller var medborgare både i ursprungsstaten och här i landet samt hade hemvisthär, eller 4. barnet enligtlagen i den stat där det är medborgare eller har hemvist eller enligt svensklag har rätt att självt bestämma var det skall bo. 7 § Ett avgörande som avses i 5 S får inte heller erkännaseller verkställas här i landet, om avgörandet är oförenligt med ett avgörande som har meddelats här i en rättegång som har påbörjats innan erkännande eller verkställighet begärdes och det av hänsyn till barnets bästa är påkallat att erkännande eller verkställighet vägras. Med ett avgörande som har meddelats här i landet jämställsett avgörande som har meddelats i en tredje stat och som kan utgöra grund förverkställighet hår. 8 § Har ett avgörande som avses i 5 S meddelats isvarandens utevaro, får det erkännas och verkställas här i landet endast om 1. svaranden har delgetts stämning eller motsvarandehandling inom fillräcklig fid för att avge svaromål eller inte har kunnat delges en sådan handling därför att svaranden har hållit sin uppehållsort hemlig för mot parten, och 2. den myndighet som meddelade avgörandet grundade sinbehörighet på svarandens hemvist, på föräldrarnas senaste gemensamma hemvist i fall då någon av dem fortfarande hade sitt hemvist där eller pä barnets hemvist. 9 § Mål om erkännande eller verkställighet av ettavgörande som avses i 5 § får förklaras vilande, om 1. avgörandet haröverklagats i ursprungsstaten genom ett ordinärt rättsmedel,