prop · GC03109 · 1988-12-31 00:00:00 — Det får också anses naturligt att den som harförmånen av att få arbete på en särskild inskolningsplats, med de ökademöjligheter till en anställning på den reguljära arbetsmarknaden som detta ger,också medverkar på ett lojalt sätt i verksamheten. Den som inte deltar i jobb-sökaraktivitetereller som avvisar erbjudande om lämpligt arbete bör därför inte kunna ställa anspråkpå att få arbeta på en särskild inskolningsplats. I första stycket föreskrivsdärför att länsarbetsnämnden i sådana fall som här nämnts skall återkallaanvisningen till en särskild inskolningsplats. Avreglema i andra stycket framgår att länsarbetsnämnden också får återkallaanvisningen för den som vägrar delta i arbetsmarknadsutbildning elleryrkesinriktad rehabilitering. Detsamma gäller vid allvarlig misskötsamhet. Reglemaom återkallelse av anvisning till en särskild inskolningsplats har utformats så att de gäller dels i fall där den unge egentligen inte är berättigad till denna arbetsmarknadspolitiska stödåtgärd, dels i fall där den unge inte medverkar i den utsträckning som kan krävas i ansträng- 35 ningarna att ordna en merstadigvarande lösning av vederbörandes situa- Prop. 1988/89:109 tion påarbetsmarknaden. Det är viktigt att platser inte i onödan blockeras för andraungdomar som kan vara i behov av en särskild inskolningsplats. Därför bör ettbeslut om återkallelse gälla . En regel av denna innebörd har tagitsin i tredje stycket. Näråterkallelse av en anvisning till arbete på en särskild inskolningsplats harskett enligt bestämmelserna i 14 §, d. v. s. när den unge har misskött sig ellerhar ett annat arbete på den reguljära arbetsmarknaden eller inte medverkar ilänsarbetsnämndens ansträngningar att ordna vederbörandessysselsättningssituation är det inte rimligt att länsarbetsnämnden omedelbartskall vara skyldig att på nytt anvisa den unge ett arbete på en särskild inskolningsplats.Det föreskrivs därför i denna paragraf att en ny anvisning inte får ske förränefter . Även i denna typ av fall skall anvisning dock ske senastefter sju veckors sökandetid. Självfallet skall länsarbetsnämnden även i dessafall i vanlig ordning försöka pröva om det går att lösa den unges situationgenom arbete på den reguljära arbetsmarknaden, en avtalad inskolningsplatseller någon annan lämpligare arbetsmarknadspolitisk åtgärd. Om den tidigareanvisningen har upphört på grund av misskötsamhet ligger det i sakens natur attlänsarbetsnämnden beaktar att den nya anvisningen kan böra göras till någonannan än den förre arbetsgivaren. Eftersomett beslut om återkallelse skall gälla enligt reglerna i 15 § tredjestycket bör den situation som uppkommer om beslutet efter ett överklagandeupphävs regleras. I ett sådant fall bör den unge ha rätt till ersättningmotsvarande förlorad lön. Ersättningen bör utges av arbetsgivaren, som fårstatsbidrag även för denna typ av ersättning. Bestämmelsernai denna paragraf klargör att den unge har rätt till sådan ersättning frånarbetsgivaren. Rätten till ersättning har begränsats till att gälla för tidenintill dess den unge antingen fått en annan anställning på den reguljäraarbetsmarknaden, en avtalad eller särskild inskolningsplats ellerutbildningsbidrag. Enligtdenna paragraf får länsarbetsnämndens beslut om återkallelse av en anvisningöverklagas. Överklagande sker till AMS, vars beslut i sin tur kan överklagastill försäkringsöverdomstolen. Detta motsvarar vad som har gällt i motsvarandefall enligt ungdomslagen. Berättigadatt klaga är enligt vanligt förvaltningsrättsligt synsätt den som saken angår.Detta gäller naturligtvis i första hand den enskilde men kan också gälla en arbetsgivarei något fall. Länsarbetsnämndensbeslut i Övrigt om särskilda inskolningsplatser får 36 Det innebär t.ex. att ett beslut av länsarbetsnämnden att Prop.1988/89:109 anvisa någon till arbete på en särskild inskolningsplats inte kanöverklagas som sådant, vare sig av arbetsgivaren eller av den som anvisassådant arbete. Bestämmelseni denna paragraf innebär att tvister mellan en arbetsgivare och en arbetstagarehandläggs enligt arbetstvistlagens regler även om arbetstagaren anvisatsarbetet som ett led i verksamheten med särskilda inskolningsplatser. Regelnom statsbidrag till verksamheten med särskilda inskolningsplatser erinrar omatt det är fråga om en statligt finansierad verksamhet inom arbetsmarknadspolitikensram. Statsbidraget omfattar, utöver lön, även sådan särskild ersättning sominte har karaktären av lön men som skall betalas enligt reglerna i I6§. Vidareutgår ersättning för kostnaderna för administrationen av verksamheten medsärskilda inskolningsplatser. De närmare reglerna fastställs av regeringen. Idenna paragraf slås fast att lagens regler är tvingande rätt i den mån det inteanges att kollektivavtal får träffas. Verksamhetenmed särskilda inskolningsplatser är en arbetsmarknadspolitisk stödform. Därförbör lag om begränsning av samhällsstöd vid arbetskonflikt varatillämplig, även om saken i praktiken torde sakna större betydelse. Avden allmänna motiveringen har framgått att lönen till den som arbetar på ensärskild inskolningsplats blir sjukpenning- och pensionsgmndande. Bestämmelseni denna paragraf innebär att förhållandet skall vara detsamma även när detgäller den ersättning som i vissa fall kan utgå enligt 16§, trots att dennaersättning inte är att betrakta som lön i egentlig mening. Dennaparagraf innehåller regler som klargör att arbetsgivaravgifter och allmän löneavgift skall tas ut på den lön och på den ersättning enligt 16§ som betalas till ungdomar som arbetar på särskilda inskolningsplatser. Lagenföreslås träda i kraft den . En särskild bestämmelse har införts ifråga om beräkningen i samband med ikraftträdandet av de tider for anvisning tillarbete på särskilda inskolningsplatser som har föreskrivits i 4§. För att gelänsarbetsnämnden tid att försöka finna i första hand arbete på den reguljäraarbetsmarknaden men även avtalade inskolningsplatser till dem som vidikraftträdandet är sysselsatta i ungdomslag har införts en regel om att lagen(1983:1070) om arbete i ungdomslag hos offentliga arbetsgivare fortsätter attgälla för dem. Syftet är emellertid att länsarbetsnämnderna skall sträva efteratt avveckla verksamheten med ungdomslag, framförallt genom utslussning avberörda ungdomar till arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Dennaavveckling beräknas vara avslutad . Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen dels att anta förslagen till 1. lag om särskildainskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare, 2. lag om ändring i lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, 3. lag om ändring i lagen(1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd, 4. lag om ändring i lagen(1982:80) om anställningsskydd, 5. lag om ändring i lagen(1976:600) om offentlig anställning, 6. lag om ändring i lagen(1988:1530) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 7. lag om ändring i taxeringslagen(1956:623), 8. lagom ändring i lagen(1988:881) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 9. lagom ändring i lagen (19 81:691) om socialavgifter, dels att 10. godkännadet av mig förordade utnyttjandet av under innevarande budgetår reserverade medel under anslaget Statsbidrag till inskolningsplat ser, 11. godkännade gmnder för statsbidrag till inskolningsplatser m. m. jag har förordat, 12. tillKontant arbetsmarknadsstöd och utbildningsbidrag för /90 utöver i prop. 1988/89:100 bil. 12 upptagna medd anvisa ett förslagsanslag på , 13. medändring i förhållande till regeringens förslag i prop. 1988/89:100 bil. 12 till Statsbidrag tiU inskolningsplatser för /90 anvisa ett reservationsanslag på . Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. AMS skrivdse den 11november 1988 Prop. Förslag till förändring av ungdomsgarantin 1början av etablerades ett system av åtgärder för att ge ungdomarstörre möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Åtgärdema tillkom under enperiod då ungdomskullarna var stora och efterfrågan på arbetskraft låg.Förändringar och kompletteringar har skett fortlöpande ochungdomsgarantin har blivit alltmer svåröverskådlig för dem som berörs. Beroendepå ungdomarnas ålder varierar anställningsformerna, avtalen och graden avsubvention. Risken finns också att ungdomarna fastnar i en åtgärd i ställetför att söka arbete på den öppna marknaden. Detförslag som ligger tar fasta på kritiken. Arbetslösa ungdomar skall i förstahand söka arbeten på den öppna marknaden. I detta syfte skallarbetsförmedlingen skaffa sig ett bättre grepp om de lediga jobb som passarungdomarna. Brister i ungdomamas utbildning skall kompenseras genom att destimuleras till fortsatt utbildning, t.ex. på vakanta platser inom AMU. Ungdomarsom inte genast kan placeras i arbete på den öppna marknaden eller iutbildning skall i stället för dagens arbete i ungdomslag erbjudasinskolningsplatser som omfattar hela arbetsmarknaden och som ger arbete påheltid. Ominskolningsplatserna inte räcker till skall arbetsförmedlingen i sista handkunna rekvirera särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare påsamma sätt som sker med ungdomslagen. Förslagetinnebär vidare att arbetsförmedlingen får mer tid att arbeta fram positivalösningar för de unga. En fömtsättning för förslaget är också att avtal ominskolningsplatser träffas över hela arbetsmarknaden och att sådana platserställs till arbetsförmedlingens förfogande i tillräcklig omfattning. Denväxande ungdomsarbetslösheten under 1970- och kom att alltmeruppmärksammas som ett allvarligt samhällsproblem. Bakgrunden var komplex: stmkturförändringaroch rationaliseringar inom näringslivet vilka slog ut de traditionellaingångsjobben, ökade krav på utbildning och yrkeslivserfarenhet, periodvisstora ungdomskullar och vikande konjunkturer. Beredskapsarbetenoch i viss utsträckning arbetsmarknadsutbildning sattes tidigt in för att motverka ungdomsarbetslösheten. kom de ungas utbildning alltmer i förgmn den. Skolans uppföljningsansvar fastslogs 1974. Därigenom introducerades en sorts ungdomsgaranti som riktades till de 16- 17-åringar som lämnade utan att fortsätta i gymnasieskolan. Uppföljande syo blev ett 40 begrepp i kommunerna ochen utbyggd gymnasial yrkesutbildning ett Prop. 1988/89:109 viktigt instmment.Alla 16 17-åringar som berördes skulle erbjudas ut- Bilaga 1 bildningeller arbete. t/n(/owi/7/af.yer tillfördes ungdomsgarantin 1981 då avtal omsådana träffades mellan partema på arbetsmarknaden. Efterinförandet av ungdomsplatser sjönk arbetslösheten bland 16 17-åringar. 1stället framstod 18 19-åringama som den mest utsatta gmppen. Lagen om arbete iungdomslag trädde i kraft . Därigenom garanterades 1819-åringamaarbete hos offentliga arbetsgivare i avvaktan påutbildning eller reguljärt arbete. För ungdomar med handikapp gäller lagen upptill . /85 sysselsatte ungdomslagen nära 40000ungdomar. Därefter har antalet minskat. Den förbättrade konjunkturen har gjortdet lättare för de unga att få arbete. Arbetsförmedlingen har också satsat påatt ungdomama inte skall bli kvar för länge i ungdomslag. Jobbsökaraktiviteteroch vägledningsinsatser har minskat behovet av ungdomslag. Enannan åtgärd som bl. a. syftar till att ersätta ungdomslagen är inskolningsplatser.Hösten 1986 träffades en överenskommelse mellan SAF, LO och PTK ominskolningsplatser för arbetslösa 18 19-åringar för att underlättaanställning hos enskilda arbetsgivare. har överenskommelser träffatsäven inom andra avtalsområden. Inskolningsplatsema har inte ännu fått någonstor omfattning. Det har tagit för förbunden att träffa avtal ochflera förbund har ännu inte nått så långt. Deåtgärder som tillsammans utgör ungdomsgarantin tillkom alltså under en periodnär ungdomskullama var stora och växande och efterfrågan på arbetskraftsamtidigt var låg. Förändringar och kompletteringar har skett successivt underen ganska lång tidsperiod. Garantin består nu av följande komponenter: 1) Ungdomsplatsför 16 17-åringar åttatimmars arbetsdag hos privat eller offentlig arbetsgivare ersättningenär max /dag verksamhetenfaller inom ramen för skolans uppföljningsansvar för dem som inte går igymnasieskolan omfattadei drygt 9000 ungdomar 2) Ungdomslagför 18 -19-åringar fyratimmars arbetsdag hos offentlig arbetsgivare (som kan förlängas i vissa fall) arbetehos privat arbetsgivare kan förekomma men kommunen står som arbetsgivare ochdet kommunala avtalet tillämpas avtalsenliglön, i snitt ca statenbetalar av lönekostnaden, kostnaden för staten är ca perårsplats omfattadei genomsnitt ca 14000 ungdomar under /88, 41 flickomautgör av , antalet arbetshandikappa- Prop.1988/89:109 de är ca 1 000 Bilaga 1 uppskattningsvishade ca 2000 av ungdomarna heltidsarbete i ung domslag (enligt en stickprovsundersökning 3) Inskolningsplatsför 18- 19-åringar visstidsanställning,i allmänhet heltid hosprivat arbetsgivare som tecknat avtal om inskolningsplats lön,introduktion och utbildning enligt särskilt avtal statenbetalar av lönekostnaden , kostnaden är igenomsnitt ca per årsplats omfattadei genomsnitt ca 1 500 ungdomar under /88 4) Rekryteringsstödför ungdomar 18-25 år visstidsanställning, max sexmånader 5) Arbetsmarknadsutbildningför ungdomar -omfattadeunder 1987/88 ca 26 700 ungdomar åldrarna , varav ca 8400 inomindustrisektorn, ca 4 100 inom vårdsektorn samt 4900 i icke yrkesinriktadutbildning 6) Yrkesförberedandepraktik inom försvaret för 18 24-åringar hosmilitära förband som ställer platser till arbetsförmedlingens förfogande omfattadeca 1 500 ungdomar under /88 Antaletkvarstående arbetssökande 18-19-åringar utan arbete uppgick i genomsnitt permånad till 4600 under /88. Det motsvarar av de 1819-åringarsom tillhör arbetskraften och av samtliga ungdomar i åldersgmppen.Under samma period hade i genomsnitt 14000 ungdomar arbete tack vareungdomslagen. Totalt anvisades 31 000 ungdomar till arbete iungdomslag. Somett mått på insatsernas betydelse kan nämnas att under andra kvartalet 1988fanns av de 18 19-åringar som tillhör arbetskraften och 4,5procent av hela åldersgmppen i ungdomslag. Därtill kommer att ytterligarenågon procent av ungdomarna fanns på inskolningsplatser. Ominte dessa åtgärder hade funnits hade sannolikt arbetslösheten varit betydligt högre bland tonåringarna. Systemet har alltså verksamt bidragit 42 till syftet att ge deungdomar som inte kan komma in på den Prop. 1988/89:109 öppnamarknaden, möjlighet till arbete och praktik. kan det inte Bilaga1 uteslutas att en del av de ungdomar som haft ungdomslagsplats kunnat få annatarbete om alternativet ungdomslag inte funnits. Dengenomsnittliga tiden i ungdomslag uppgick till knappt sju månadervilket är något längre än . De ungdomar som finns i ungdomslag ärofta mer svårplacerade än tidigare, vilket kan förklara den iungdomslag. Avde ungdomar som lämnade ungdomslagen gick direkt till ettarbete på den reguljära arbetsmarknaden. var aktuella somombytessökande. En mindre andel gick till arbetsmarknadsutbildning ellerberedskapsarbete. De återstående fortsatte via arbetsförmedlingen att sökaarbete. Ungdomsgarantinsutformning har varit föremål för en hel del diskussion och det finns enkvarstående kritik mot formerna. Systemetmed flera olika åtgärder är förvirrande för såväl ungdomarna och derasföräldrar som för arbetsgivarna. Förungdomarna blir sambandet mellan den egna arbetsinsatsen och den lön de får svårförståeligt. Övergången från ungdomsplats till ung domslag innebär i princip att arbetstiden förkortas från 8 som dagsinkomsten ökar från 130 till . Ungdomarnauppfattar att deras situation på arbetsmarknaden mer styrs av myndigheternasregelsystem än av deras egna arbetsinsatser. För arbetsgivarna verkarsystemet också förvirrande med olika anställningsformer, olika avtalsförhållandenoch olika grad av subventioner. Arbetsgivaren ska ha kontakt inte bara medarbetsförmedlingen (18-19-åringarna) utan också med skolan (16- 17-åringarna). Därtill kommer att systemet genom sin utformning med en mycket före placering i ungdomslag ger intrycket att ungdomama i första hand ska in i ett arbete i den offentligasektorn. Detfinns risk för att många ungdomar blir kvar i ungdomslag i stället för att sökasig ut på den öppna marknaden. Det finns exempel på ett antal kommuner som mereller mindre generellt har utökat arbetstiden och som i den härformen genomför en del av den ordinarie verksamheten. Enannan brist i uppläggningen är att de ungdomar som bäst behöver en fortsatt yrkesutbildning på det här sättet lätt går miste om en utbildning i lämpliga former. Medutgångspunkt från denna kritik är det angeläget att nu se över syste met för de olika ungdomsåtgärderna. Översynen är motiverad också ut ifrån de förändringar som sker i ålderssammansättningen: - Antalet 18-19-åringar har minskat . - Deökar åter igen något , men kommer sedan att Prop.1988/89:109 minska . Antaletungdomar som kommer ut på arbetsmarknaden är beroende av vad som händer med gymnasieskolan. Med stor sannolikhet kommer gymnasieskolans 2-åriga linjer att föriängas och en större andel ton åringar kommer att fortsätta utbilda sig. Hur bör ungdomsgarantin vara utformad? Ävenom gymnasieskolan kommer att ge en större andel av tonåringarna en utbildning,och även om antalet tonåringar minskar, kommer det att finnas behov av enfortsatt ungdomsgaranti, framför allt av fördelningspolitiska skäl. Systemetbehöver emellertid förändras i viktiga avseenden. Det bör vara så utformat - att det ger de unga en praktiskutbildning eller inskolning i arbetslivet, inom områden där de har möjlighetatt få fortsatt anställning - att det är den öppnaarbetsmarknadens möjligheter som utnyttjas i första hand innan man tar ianspråk särskilt anordnade arbeten av det slag som ungdomsplatserna är - att det finns ett klart sambandmellan arbetsinsats och ersättning för arbetet. Iförsta hand bör det omfatta de arbetsmarknadspolitiska insatserna för ungdomari åldern . AMS föreslår därför att de nuvarande åtgärderna för dessaungdomar förändras så att ungdomslagen inom den offentliga sektorn ersätts avett system med inskolningsplatser som omfattar hela arbetsmarknaden och somerbjuder arbete /dag. /.Ta tillvara platserna på den öppna arbetsmarknaden Medden utveckling som sker i arbetskraftens ålderssammansättning kommer bådeföretag och offentlig förvaltning att vara angelägna att rekrytera ungdomar.Det bör i första hand ske på normala avtalsmässiga villkor. Arbetslösatonåringar ska därför i JÖrsta hand söka de arbeten som finns pä öppnamarknaden. Arbetsförmedlingen ska bl. a. skaffa ett bättre grepp om deingångsjobb som finns och som inte anmäls till förmedlingen. Jobbsökar-aktiviteterska kunna erbjudas ungdomarna redan vid första besöket på arbetsförmedlingen. Enviktig orsak till att ungdomar har svårigheter att få arbete är att de har bristande yrkesutbildning eller en utbildning som är dåligt anpassad till arbetsmarknadens behov. Det är angeläget att arbetsförmedlingen ; andra 44 /!a« stimulerar dessaungdomar till Jörisatt utbildning, antingen inom det Prop. 1988/89:109reguljära utbildningsväsendet eller inom ramen för vakanta platser vid den Bilaga 1 av AMU köpta utbildningen. 3.Inskolningsplats i näringslivet eller i offentliga sektorn Förde ungdomar som inte kommer ifråga för de lediga jobben, behövssärskilda insatser så att de kan skaffa sig erfarenhet för att sedan gå vidare.Sådana insatser bör göras både i näringsliv och i offentlig sektor. Arbetslösatonåringar ska därför /' tredje hand erbjudas inskolningsplats - i näringsliveteller i offentliga sektorn alNya avtal både i offentlig och privat sektor offentliga sektorn har parterna förklarat sig beredda att träffa avtal liknandedem som träffats inom delar av näringslivet. Parterna bör komma överens ominskolningens omfattning och inriktning och om lönevillkoren. Detär angeläget att se över förhållandena när det gäller inskolningsplatseri näringslivet, så att alla viktiga branscher medverkar och att villkorenutformas så att ett tillräckligt antal platser kommer till stånd i allakonjunkturlägen. De centrala parterna har påtagit sig ett ansvar för att aktivtmarknadsföra åtgärden så att en tillräcklig volym inskolningsplatser finns atttillgå. b/Villkoren för inskolningsplatserna Inskolningsplatsernabör omfatta högst , men bör kunna förlängas om det föreliggersärskilda skäl. Sådana särskilda skäl kan t. ex. vara att den enskilde harbehov av en längre och mer omfattande utbildning på arbetsplatsen eller attarbetet som sådant kräver en längre utbildning/inskolning. De särskilda skälenbör bedömas i förhållande till situationen på den lokala arbetsmarknaden.Inskolningsplatsen ska alltid utgöra ett led i en individuell utvecklingsplanför den enskilde. Undantagbör också ske för de arbetshandikappade ungdomarna som har en garanti omungdomslagsplats . Denna garanti bör bestå, och bör avseheltidsarbete om det är lämpligt för den enskilde. Inskolningsplatsernainom den offentliga sektorn bör finansiellt stödjas av staten på det sätt somnu sker gentemot näringslivet. Parterna bör ta ansvar för att den här tidenanvänds på ett för både verksamheten och för den enskilde lämpligt sätt. Statensbidrag bör avse kostnaderna för den del av arbetstiden som avser introduktion,utbildning eller inskolning, medan arbetsgivaren bör stå för kostnaden när detgäller produktiv arbetstid. Detbör vara parterna på arbetsplatsen som tillsammans med arbetsför medlingen definierar omfattningen av utbildningen och de särskilda beho ven hos den enskilde. I normalfallet bör som ett statsbidrag på 50 45 procent utgå, men det börfinnas möjlighet i det enskilda fallet, t.ex. när Prop. 1988/89:109 endaåterstående alternativet är särskild inskolningsplats, att gå högre för Bilaga 1 att få till stånd den insats som svarar mot den enskildes behov. c/Särskilt anslag för statliga inskolningsplatser Förstatliga verk och myndigheter bör ett särskilt anslag inrättas. Verkentilldelas medel ur anslaget efter ansökan. Arbetsförmedlingen anvisar därefterungdomar till inskolningsplatser hos staten på samma villkor som för arbetsmarknadeni övrigt. 4.1sista hand särskilda inskolningsplatser Förden händelse partema inte lyckas få till stånd inskolningsplatser i erforderligomfattning bör arbetsförmedlingen/länsarbetsnämnden ha möjlighet att i sistahand rekvirera särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare påsamma sätt som är fallet med ungdomslagsplatserna. Huvudregeln bör ifortsättningen vara att även dessa rekvirerade platser ska avse heltidsarbete,men anställningstiden i sådana platser bör omprövas mycket snabbare än vad somär fallet med ungdomslagsplatserna. En sådant plats bör endastundantagsvis vara och bör arbetsförmedlingenförsöka finna ett arbete en ledig plats eller en avtalad inskolningsplats.Hur det tar att hitta ett bättre altemativ är till stor del beroendepå situationen på den lokala arbetsmarknaden. I sina riktlinjer förverksamhetsplaneringen bör AMS kunna anpassa tiden bl.a. med hänsyn till denförväntade konjunktumtvecklingen. 5.Behov av justeringar i gällande regelsystem Enligtgällande regler ska anvisning till plats i ungdomslag ske senaste efter treveckor från det den unge skriver in sig vid arbetsförmedlingen; platsen behöverdock inte tillträdas förrän om arbetsförmedlingenbedömer att den unge kan få jobb genom förmedlingens och egna aktiviteter.Under dessa senare utgår lön som om den unge tillträtt platsen. Dennatid är för kort för att möjliggöra en ordentlig prövning av den ungesmöjligheter på marknaden. Det upplevs vidare som konstlat och, för kommunerna,administrativt betungande att betala ut ungdomslagslön till just de ungdomarsom bedöms ha störst möjlighet att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. a/Förläng söktiden från 6 . Föratt göra det möjligt för den enskilde och för arbetsförmedlingen att undersöka möjlighetema på den reguljära arbetsmarknaden föreslås som huvudregel att tiden innan vilken sysselsättningsgarantin träder i kraft förlängs, från nuvarande sex, /('// . Huvudregeln får inte utesluta 46