prop · GC0386 · 1988-12-31 00:00:00 — Förvar av barn får i fortsättningen intetillgripas ulan alt det har gjorts en bedömning av om det är tillräckligt attbarnet i stället ställs under uppsikt. Uppsikt kan exempelvis ske genom attbarnet får bo hos en släkting eller på annat lämpligt ställe och inte utansärskilt tillstånd får lämna det område där denna bostad är belägen. Det områdedär barnet får vistas bör naturligtvis inte vara så begränsat alt del irealiteten är fråga om ett förvar, jfr. motiveringen till 5§. Bestämmelsenuttrycker den vikliga huvudregeln all ett barn och dess föräldrar i principinte skall få skiljas ål genom ett förvarstagande av någon av dem. Omsynnerliga skäl föreligger får dock barnet skiljas från sina föräldrar ellernågon av dem. Ett sådant synnerligt skäl kan vara all det beträffande en avföräldrarna föreligger risk för undanhållande men inte beträffande den andra.Likaså kan det anses vara ett synnerligt skäl för att skilja barnetfrån någon av föräldrarna att man behöver kunna ta föräldern i förvar med stödav 2§ första stycket 1 eller 2 för att kunna utröna familjens identitet ellergenomföra en utredning om familjens rätt att stanna i . All undvikafamiljesplittring genom att la såväl barn som vårdnadshavare i förvar fårgivetvis inte förekomma, om inte förutsättningarna för förvar föreliggerbeträffande samtliga. Ombarnet redan har skilts från föräldrarna genom deras eget förfarande t. ex. genom att de har lämnat barnet hos någon annan och själva håller sig undan - utgör tredje stycket i sig inte något hinder mot att ta barnet i förvar. Själva förvaret medför inte familjesplittringen. Men att det skulle vara motiverat att ta ett ensamt barn i förvar under sådana förhållanden måste anses vara i det närmaste uteslutet i praktiken. Självfallet får ett förvarstagande av en medlem av en familj aldrig tillgripas för all förmå andra familjemedlemmar att ge sig tillkänna. Begränsning av liden förförvar Prop. En utlänning får intehållas i förvar med stöd av 2§ första stycket 2 längre Iövrigt får en utlänning inte hållas kvar i förvar , om detinte finns synnerliga skäl för . Om ett beslut om avvisning ellerutvisning har meddelats, får en utlänning dock hållas i förvar i högst tvåmånader, om det inte finns synnerliga skäl för . Somhar anförts i den allmänna motiveringen bör det inte få komma i fråga att hållaen utlänning i förvar av utredningsskäl annat än en myckel . I förstastycket föreskrivs därför en särskilt kort tidsfrist, 48 limmar, för förvar somhar beslutats av utredningsskäl. Denangivna tiden är den maximall tillåtna och får, till skillnad från vad somgäller de fall som regleras i andra stycket, inte förlängas. Självfallet måstepolismyndigheten eller den myndighet som annars har beslutat om förvaret strävaefter all genomföra utredningen på så som möjligt. Jag förutsätter alldetta måste vara möjligt i flertalet fall och att förvarstider som överstigertolv limmar blir ovanliga. För detta talar det förhållandet att flerapolismyndigheter under remissbehandlingen har förordat att man i stället föratt införa den aktuella förvarsgrunden borde utöka tiden för kvarhållandeenligt I § från sex till tolv limmar. Andrastycket motsvarar 53 § första stycket UllL. Bestämmelsen innebär att förvar iandra fall än ulredningsfallen normalt får pågå eller, omett beslut om avlägsnande föreligger eller det är en verkslällighetssituation,. Förvar förulsälter att del föreliggersynnerliga skäl i samband med den fömyade prövning, som skall ske enligt 6§ ochsom regelmässigt skall föregås av en förhandling. Någonsärskilt kort lidsfrist för förvar på den nya förvarsgmnden oklar identitet (2§första stycket 1) föreslås inte. Enbart det förhållandet att identiteten äroklar bör dock aldrig kunna anses innebära sådana synnerliga skäl som krävsför förvar i än . Man torde hämtöver få kräva t. ex. attdet föreligger sannolika skäl för avvisning eller alt möjligheten attverkställa ett beslut fortfarande utreds. Delremitterade förslaget innehöll även ett tredje stycke som på förslag avlagrådet slopats (se kommentaren till 9 och 10§§). Enutlänning som har fyllt kan, under de fömtsättningar som angesi 2 §, i stället för att tas i förvar ställas under uppsikt, om detta är Uppsiktinnebär att utlänningen är skyldig all på vissa lider anmäla sig hospolismyndigheten i orten eller lämna ifrån sig sitt pass eller annanlegilimationshandling efler uppfylla andra särskilda villkor. Bestämmelsenmotsvarar till sin lydelse 50§ andra stycket UtlL. Förutsättningarna för all ett beslut om uppsikt skall få fattas är desam- 177 12 1988/89. ma som för ett beslut omförvar enligt 2§. För ett beslut om uppsikt Prop. 1988/89:86 förutsättsdessutom enligt första stycket all denna åtgärd måste anses tillräcklig t.ex.för att förhindra ett undanhållande eller en brottslig verksamhet. Genom atttvå nya grunder införs för beslut om förvar kommer också beslut om uppsiktformellt att kunna användas i fler fall än . Utrymmet för altanvända uppsikt i stället för förvar i fråga om den vars identitet är oklareller den som behöver utredas lär dock i praktiken bli myckel begränsat. Av1 kap. I § andra stycket får anses följa att uppsikt bör väljas somtvångsåtgärd framför förvar när del är möjligt. Lagen skall enligt denbestämmelsen tillämpas så att utlänningen inte utsätts för mer långtgåendeåtgärder än som är nödvändigt. Påinrådan av lagrådet har för tydlighetens skull angetts att första stycketgäller utlänningar . Iandra stycket anges innebörden av begreppet uppsikt. Dessa bestämmelser skallockså tillämpas beträffande den som är . Alt den som är under 16 årinte får las i förvar, om uppsikt bedöms vara tillräckligt framgår av 3§ andrastycket. Särskilt när det gäller barnfamiljer måste därför möjligheten attbesluta om uppsikt i stället för förvar prövas noga. Somexempel på villkor utöver dem som nämns i andra stycket, kan nämnas åläggandeför utlänningen att uppehålla sig på en viss ort eller i en viss kommun.Däremot torde det inte få komma i fråga att utlänningen åläggs alt vistas inomett mer begränsat område, t. ex. en flyktingförläggning. Ett sådant åläggandeskulle kunna vara att anse som ett förvar. Som framgår av 7 kap 1 § kan ettbeslut om uppsikt inte överklagas. Medanledning av vissa uttalanden i specialmotiveringen till lagrådsremissen harlagrådet framhållit följande. "EnligtEuropakonventionen har den som berövats friheten rätt att inför domstolpåfordra att lagligheten av ell frihetsberövande prövas. Varje åliggande för enperson att vistas på en viss plats eller inom ett visst område t. ex. en kommuntorde inte kunna anses som ett frihetsberövande i konventionens mening. Äremellertid platsen till ytan så liten som en förläggning eller enulredningssluss kan antas vara föreligger med stor sannolikhet ettfrihetsberövande. Guzzardimålet, publikationer, serie A39, där den europeiska domstolen fann alt det förelåg ett frihetsberövande dåen person ålagts att vistas på en liten ö utanför . Enligt lagrådetsmening bör därför som villkor vid beslut om uppsikt inte få föreskrivas all enutlänning skall vistas på en förläggning eller utredningssluss. Skallmöjligheten att föreskriva sådana villkor behållas bör det införas regler omrätt att överklaga ett beslut om uppsikt." Andrastycket har i förhållande till lagrådsremissens lagförslag på lagrådets inrådanjusterats på så sätt all sista meningen har strukits. I meningen angavs, ilikhet med vad som föreskrivs i 50 § andra stycket sista meningen UtlL, att enutlänning som inte uppfyller de särskilda villkor som föreskrivits när hanställs under uppsikt får tas i förvar. Enligt lagrådets mening är en sådanregel alltför onyanserad. Lagrådet anför i sitt yttrande bl.a. följande:"Avsikten kan knappast vara all varje avvikelse från de föreskriv- navillkoren skall kunna medföra att förvar tillgrips. Skall en sanktion vid Prop. 1988/89:86 överträdelse av uppsiklsvillkoren behållas bör överträdelsenpå något sätt kvalificeras. Enligt lagrådets mening behövs emellertid intenågon särskild bestämmelse. Det följer av paragrafen att om förutsättningar föruppsikt inte längre föreligger kan frågan om förvar tas upp tillprövning." Ettbeslut om förvar som avses i 4§ andra stycket skall prövas på nytt senast tvåveckor eller, om beslut har meddelats om avvisning eller utvisning, tvåmånader efter den dag då förvarsbeslulet verkställdes. Ettbeslut om uppsikt skall prövas på nytt från beslutet. Omutlänningen hålls kvar i förvar eller fortfarande skall slå under uppsikt,skall ny prövning fortlöpande ske inom samma lider. Omny prövning inte sker inom föreskriven tid upphör beslutet om förvar elleruppsikt att gälla. Varjeny prövning av ell beslut om förvar skall föregås av en förhandling. Dettagäller även ett beslut om uppsikt, om del inte med hänsyn till utredningensbeskaffenhet eller andra omständigheter framstår som uppenbart att en sådansaknar betydelse. Omdet inte längre finns skäl att hålla utlänningen i förvar eller under uppsikt,skall åtgärden upphävas. 16 § första, andra och tredje stycket ges regler om förnyad prövning av förvars-och uppsiktsbeslut. Nuvarande regler finns i 53 § UtlL. Enligt den bestämmelsengäller ett förvarsbeslut inte längre än resp. , räknatfrån dagen för beslutet om förvar. Ett beslut att ställa en utlänning underuppsikt gäller för varje gång högst . Förvar eller uppsikt utöver denämnda tidsperioderna kräver ett nytt beslut. Enligt förslaget skall iställeten ny prövning ske inom samma tidsrymd som gäller för fattandeav ett nytt beslut. Vad gäller förvarsbeslut slås fast att tidsfristen räknasfrån den dag då det faktiska omhändertagandel skedde. Beträffande beslut omuppsikt har på inrådan av lagrådet beslulsdagen behållits som utgångspunkt förberäkningen av inom vilken lid en förnyad prövning måste ske. Itredje stycket anges all ny prövning fortlöpande skall ske inom samma lider.Det innebär att en förnyad prövning skall ske eller två månaderresp. från det föregående beslutet. I överklagade ärenden omavvisning eller utvisning räknas liden från avlägsnandebeslulet, ommyndigheten enligt I0§ förordnat all utlänningen fortfarande skall hållas iförvar eller slå under uppsikt. Även överinstansen skall fortlöpande iakttasamma tidsfrister. Somframhållits av lagrådet skall bestämmelsen iakttas av alla de myn digheter som handlägger ärenden om förvar, dvs. inte bara de myndigheter som handlägger själva avlägsnandeärendet utan också de myndigheter som 179 i samband medverkställighet av ett avlägsnandebeslut har all ta ställning Prop. 1988/89:86 till en förvars- eller uppsiktsfråga. Lagrådethar vidare framhållit all den förnyade prövningen av beslut om förvar elleruppsikt som skall ske enligt 6§ skiljer sig helt från omprövningar enligtförvaltningslagen och 7 kap. 10§. I 6§ är del fråga om en prövning inom vissatidsfrister utan att del finns anledning anta all beslutet är oriktigt. De nyaprövningarna måste företas för att beslutet skall bevara sin giltighet. För attmarkera denna skillnad har på lagrådels inrådan paragrafens rubrik givilslydelsen "Ny prövning". Lagrådets genomgång har även föranlett vissajusteringar av lagtexten. Omförnyad prövning inte sker inom den föreskrivna tiden förfaller beslutet omförvar eller uppsikt (fjärde stycket). Jagvill i della sammanhang nämna att JO i ett beslut (dnr 2781 1986) harifrågasatt, om beslut om förvar normalt bör fattas i den eftersöktes ulevarooch därvid hävdat att uttryckligt lagstöd saknas för detta. Jag anser att denlydelse som jag nu föreslår i första stycket ger klart stöd för att förvar kanbeslutas trots att utlänningen ännu inte har påträffats. Därmed har inte sagtsatt en sådan ordning normalt bör tillämpas. I7§ föreskrivs att varje ny prövning av ett beslut om förvar skall föregås av enförhandling. Detta motsvarar vad som gäller enligt nuvarande regler (53 § andrastycket UllL). Hämtöver föreskrivs en ny skyldighet att hålla förhandling ävennär ett beslut om uppsikt prövas om. Beträffandedenna skyldighet att hålla förhandling vid uppsikt ges dock möjlighet allavstå, om förhandlingen är uppenbart obehövlig. Om ett uppsiklsbeslut inte kananses medföra några allvarligare restriktioner, t.ex. om utlänningen endast harålagts all lämna ifrån sig sitt pass, torde förhandling inte behöva hållas, ominte utlänningen begär det för att få tillbaka passet och anför några skälvarför omhändertagandet av passet har föranlett problem. Ett beslut alt intehålla förhandling får inte överklagas. 8§.Motsvarar 54 § andra stycket UtlL. Ett förvarsbeslut skall hävas omdet är nödvändigt. Så kan vara faflel bl. a. om del har blivitmöjligt att i stället la beslut om uppsikt. Beslutom förvar eller uppsikt fattas av den myndighet som handlägger ett ärende omuppehållstillstånd, avvisning efler utvisning. I ärenden som handläggs avregeringen får det statsråd, som har till uppgift att föredra ärenden enligtdenna lag, under handläggningen besluta om förvar eller uppsikt. Beslut all taeller hålla kvar någon i förvar kan inte fattas av regeringen. Motsvarandegäller beträffande uppsikt. Denverkställande myndigheten fattar beslut om förvar eller uppsikt, när ell beslutom avvisning eller utvisning har lämnats till myndigheten för verkställighet. Utanhinder av första stycket får ell beslut om förvar eller uppsikt meddelas av statens invandrarverk i ett ärende där handlingarna ännu inte har sänts över lill regeringen och av en polismyndighet i ett ärende där handlingarna inte har överlämnats till invandrarverket. får ocksåfatta beslut om att tillfälligt ta en utlänning i Prop. 1988/89:86 förvar ellerställa honom under uppsikt, om del inte finns tid alt avvakta den handläggandemyndighetens beslut. Beslut med stöd av detta stycke skall skyndsamt anmälastill den myndighet som handlägger ärendet, och denna myndighet skall därefteromedelbart pröva om beslutet om förvar eller uppsikt skall fortsätta att gälla. Omen utlänning som har tagils i förvar eller står under uppsikt avvisas ellerutvisas, skafl den myndighet som fattar beslutet pröva om utlänningenfortfarande skall hållas i förvar eller slå under uppsikt. Regeringen fårupphäva beslut om förvar eller uppsikt. polisman i vissa fall får omhänderta en utlänning i avvaktan påpolismyndighetens beslut om förvar framgår av 11 § polislagen (1984:387). Omutlänningskontroll sker under medverkan av tuflmyndigheten, kustbevakningeneller med hjälp av särskilt förordnad passkontroflant, har tulltjänstemannen,tjänstemannen vid efler passkontrol-lanten samma räll attomhänderta en utlänning som polismannen. Omhändertagandet skall så skyndsamtsom möjligt anmälas till en polisman för prövning av om åtgärden skall bestå. I9 11 §§ regleras vilka myndigheter som skall fatta beslut i frågor om förvareller uppsikt m. m. Regleringen motsvarar i huvudsak vad som föreskrivs i50, 51, 52 och 54 §§ UtlL. I vissa avseenden har reglerna fått anpassas lillden ändring av beslutsbefogenheterna som har gjorts beträffande avvisning.Huvudregeln är i fortsättningen att den myndighet som beslutar i ärenden omavvvisning eller utvisning och därmed sammanhängande fråga omuppehållstillstånd den handläggande myndigheten också bestämmer i fråga omförvar eller uppsikt (jfr. tidigare uttalanden i prop. 1979/80:96 s. 102). 19§ tredje och fjärde styckena samt i 11 § ges dock föreskrifter förbeslulsfaitandet i situationer där den handläggande myndigheten i realiteteninte har möjlighet att ta ställning. Somanförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.7) iiar på lagrådels inrådannya regler införts beträffande handläggningen av frågor rörande förvar elleruppsikt hos regeringen. Den i lagrådsremissen föreslagna regeln attregeringens förvarsbeslul skall gälla i har slopats (jfr. 6 kap. 4§tredje stycket i lagrådsremissens lagförslag). Vidare har ändringar genomförtsbeträffande varaktigheten av ett beslut om förvar eller uppsikt som harmeddelats av det statsråd som har tifl uppgift att föredra ärenden enligtutlänningslagen. Lagrådet har i yttrandet till 6 kap. 9 och 10§§ anfört bl. "Närärenden om avvisning eller utvisning anhängiggörs hos regeringen ligger saken ibland tifl så att utlänningen redan är tagen i förvar. Det förekommer också att del ansvariga statsrådet beslutar interimistiskt om tagande i förvar. I båda dessa situationer kan enligt del remitterade försla get beslutet om förvar överklagas till förvaltningsdomstol (7 kap. 7 §). I och med att regeringen slutligt avgör ärendet överlämnas det för verkställighet, .j,, Det torde inte möta något principiefll hinder Prop.1988/89:86 att för dessa fall tillämpa en ordning, som innebär att det tidigarefattade beslutet om tagande i förvar kan bestå under verkställighetsskedet.Eventuell förnyad prövning av det tidigare förvarsbeslutet får då göras av denverkställande myndigheten. Den myndighetens beslut kan överklagas tillkammarrätten. Detkan också inträffa, att polismyndigheten med stöd av 6 kap. 9§ fjärde stycketbeslutar att en utlänning tillfälligt skafl tas i förvar medan ettavlägsnandeärende handläggs i . 1 det faflel ankommer det pådet ansvariga statsrådet att göra en prövning av polisens beslut (6 kap. 9§första och fjärde styckena). Statsrådets beslut kan överklagas tiflregeringsrätten. Vidarehar man att räkna med möjligheten att regeringen vid sin slutliga prövning avavlägsnandeärendet finner, att skäl föreligger att ta den berörde utlänningeni förvar. Det synes emellertid kunna överlämnas åt den verkställandemyndigheten att i det läget fatta beslutet om förvar. Det kan kanske dåinträffa, att utlänningen håller sig undan så snart han får reda på regeringensbeslut i avlägsnandeärendet och alltså innan polismyndigheten hunnit taställning i frågan om förvar. Å andra sidan bör något liknande kunna inträffa iden situation som fömtses i lagrådsremissen, eftersom utlänningen kan få redapå regeringens beslut om förvar ungefär med polismyndigheten och dåutnyttja tillfallet till att avvika innan polisen hunnit verkställaregeringens beslut. Slutligenskall behandlas det fallet att regeringen vid sin slutliga prövning finner atten utlänning, som är lagen i förvar, inte skall avlägsnas från landet eller avannat skäl inte längre skall håflas i förvar. Sammanfattningsvisförordar lagrådet följande. Regeringen skall inte ges uppgiften att förordna omatt en utlänning skafl las efler hållas kvar i förvar. I konsekvens härmed börregeringen inte hefler kunna förordna, att en utlänning skafl ställas underuppsikt. Däremot bör regeringen kunna häva beslut om förvar eller uppsikt ifallregeringen beslutar att utlänningen inte skall avlägsnas från landet eller avannat skäl inte skall hållas kvar i förvar efler stå under uppsikt. Ett beslutav det ansvariga statsrådet om förvar eller uppsikt skall fortsätta att gällaäven efter det att regeringen slutligt beslutat att utlänningen skallavlägsnas. Blir det senare aktuellt all göra en förnyad prövning av statsrådetsbeslut, får den prövningen göras av den verkställande myndigheten. Ett beslutav den myndigheten om förvar kan överklagas till kammarrätten. På motsvarandesätt bör ett av en underordnad myndighet fattat beslut om förvar eller uppsiktkunna bestå, även om regeringen slutligt avgjort att utlänningen skallavlägsnas." Enligt9§ första stycket är det i princip den handläggande myndigheten, dvs. denmyndighet som beslutar i ärendet om avvisning eller utvisning, som beslutar omutlänningen skafl tas i förvar eller ställas under uppsikt. Ett statsråd kanockså fatta beslut i fråga om förvar eller uppsikt i ärenden som har förts tillregeringen. Enligtden föreslagna lydelsen av första stycket kan regeringen inte fatta beslut omalt la eller hålla kvar en utlänning i förvar eller besluta om att en utlänningskall stäflas efler håflas kvar under uppsikt. Denna uppgift åligger i ställetdet statsråd som har tifl uppgift att föredra ärenden enligt utlänningslagen.Bestämmelse har tillkommit på förslag av lagrådet (se avsnitt 2.2.7).Regeringen kan dock besluta om att upphäva ett redan fattat beslut om förvareller uppsikt (jfr. Som framhållits avlagrådet följer av lydelsen all statsrådets beslut måste Prop. 1988/89:86fallas under handläggningen, dvs. innan regeringen avgör ärendet om avvisningeller utvisning. När regeringen fattat sitt beslut, kan statsrådet inte längrepåverka saken utan ansvaret övergår då på den verksläflande myndigheten. Vidareframgår av den föreslagna lydelsen all ett av det ansvariga statsrådet fattatbeslut om förvar eller uppsikt beslår även efter det all regeringen meddelatbeslut om att utlänningen skall avvisas eller utvisas. För statsrådets beslutgäfler emellertid de lidsfrister som anges i Enligtandra stycket får den verkställande myndigheten fatta beslut om förvar elleruppsikt. Med stöd av denna bestämmelse kan den verkställande myndigheten delsfatta ett nytt beslut om tvångsåtgärd, dels genom en ny prövning (se 6§) laställning till om ett redan fattal beslut skall bestå. Enligt9§ tredje stycket skall invandrarverket kunna besluta om förvar eller uppsiktäven i sådana fall där beslutet om avvisning eller utvisning har överklagatsoch sålunda handläggs hos regeringen men handlingarna i ärendet ännu inte harhunnit översändas dit. Utlryckssättet i bestämmelsen avser att medge beslut omförvar även i den situationen att invandrarverket har skilt ärendet från siggenom beslut men beslutet varken har överklagats eller vunnit laga kraft.Bestämmelsen motsvarar i huvudsak 51 § UtlL. Enligt 9 § tredje stycket harsamma befogenhet tillagts polismyndigheten i motsvarande situationer. Harverkställighet av en polismyndighets beslut påbörjats, är andra styckettillämpligt. Innehåflel i bestämmelsen har sin motsvarighet i 52 § förstaoch tredje stycket UtlL. Bestämmelsen ger polismyndigheterna rätt att i vissafall fatta beslut om förvar eller uppsikt i ärenden som handläggs avinvandrarverket eller regeringen. Detta kan ske i brådskande situationer dåden handläggande myndighetens beslut om tvångsåtgärder inte hinner avvaktas.Detta kan antas bli ett inte ovanligt förfarande i inledningsskedet avasylärenden till följd av att polismyndigheten i praktiken måste inleda ettutredningsförfarande i dessa utan att formellt vara handläggande, dvs.beslutsfattande, myndighet. har beslutat om en tillfällig tvångsåtgärd skafl dettaskyndsamt anmälas hos den myndighet som handlägger ärendet. Denna har då attomedelbart ta ställning till om åtgärden skall bestå. 10§.Första stycket motsvarar i huvudsak 54 § första stycket första meningen UtlL. Iandra stycket har som en följd av lagrådets förslag i anslutning till 9 och10§§ införts en regel att regeringen får upphäva ett beslut om förvar elleruppsikt. Denna lydelse jfr. med den föreslagna lydelsen av 9§ första stycketutvisar att regeringen inte har att ta ställning tifl om ett beslut om förvareller uppsikt skall beslå när regeringen slutligen avgör att utlänningen skallavlägsnas. Ett tidigare meddelat beslut fortsätter alltså att gälla inom dentidsram som följer av 6§, om inte regeringen upphäver beslutet. Il§.I de fall då en polismyndighet kan besluta om en tvångsåtgärd som innebär omhändertagande kan också en enskild polisman ingripa mot en utlänning. Enligt 11 § polislagen (1984:387) kan en polisman i sådana fall omhänderta utlänningen om föreskrivna förutsättningar för beslut om 183 omhändertagandeföreligger och om dröjsmål med omhändertagandet Prop. 1988/89:86 skulleinnebära fara för liv eller hälsa eller någon annan fara. Enligt bestämmelsen iandra stycket har en tulltjänsteman, en tjänsteman vid eller enpasskontrollanl i vissa situationer samma befogenhet att omhänderta som enpolisman har enligt polislagen. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 55 § andrastycket UtlL (senaste lydelse SFS 1988:434). Omhändertagandet skall såskyndsamt som möjligt anmälas till en polisman. Sedan anmälan har gjortsövertar polismannen ansvaret för fortsatta åtgärder. Förhandlingom förvar eller uppsikt skall hållas inför den myndighet som beslutar omåtgärden. Denna myndighet får bestämma att förhandlingen i stället skall hållasav en tingsrätt.