prop · GC038 · 1988-12-31 00:00:00 — 2 pour lesterritoires ou les unités territoriales auxquels la Convention a été étendueconformément å Tartide 39 ou 40, le jour du troisiéme mois ducalendrier apres la nofification visée dans ces artides. La Convention aura une durée de cinq ans ä partir de ladate de son entrée en vigueur conformément ä Tartide 43, alinéa . För en fördragsslutande stat, som har ett regeringssystemenligt vilket exekutiv, judiciell och legislativ makt är fördelad mellancentrala och andra myndigheter inom den staten, skall ett undertecknande elleren ratificering, ett godtagande eller ett godkännande av eller en anslutningfill denna konvention eller en förklaring enhgt artikel 40 inte inverka på deninterna fördelningen av makten inom den staten. En stat kan senast vid rafificeringen, godtagandet,godkännandet eller anslutningen eller när en förklaring enligt artikel 39eller 40 avges, göra den ena eller båda reservafioner-na enligt artikel 24 ochartikel 26 tredje stycket. Ingen annan reservation är tilläten. En stat kan när som helst återta en reservation som denhar gjort. i skall underrättasom ett sådant återtagande. Reservationen upphör att gälla i den tredjekalendermånaden efter det att den underrättelse som avses i föregående styckehar lämnats. Konventionen träder i kraft i den tredjekalendermånaden efter den dag då det tredje rafifikafions-, godtagande-,godkännande eller anslutningsinstmmentet deponerades enligt artiklarna 37 och 38. Därefter träder konventionen i kraft: 1 i förhållandetill varje stat som ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till konventionensenare, i den tredje kalendermånaden efter den dag då dessrafifikafions-, godtagande-, godkännande-eller anslutningsinstrumentdeponerades; 2 för varjeområde eller territoriell enhet som konventionen har utsträckts till enligt artikel39 eller 40, i den tredje kalendermånaden efter det meddelandesom avses i artiklarna. Konventionen gäller räknat från den dag då denenligt artikel 43 punkt 1 har Article 43 even for States which subsequently haveratified, accepted, approved it or acceded to it. If there has been no denunciation, it shall be renewedtacitly every five years. denunciation shall be notified to the Ministry ofForeign Affairs of the Kingdom of the at least six months beforethe expiry of the five year period. It may be limited to certain of theterritories or territorial units to which the Convention applies, The denunciation shall have effect only as regards theState which has notified it. The Convention shall remain in force for the otherContracting States. The of the Kingdom of theNetherlands shall notify the States Members of the Conference, and the Stateswhich have acceded in accordance with Article 38, of the following - 1 the signaturesand ratifications, accept-ances and approvals referred to in Article 37; 2 the accessionsreferred to in Article 38; 3 the date onwhich the Convention enters into force in accordance with Article 43; 4 the extensionsreferred to in Article 39; 5 thedéclarations referred to in Artides 38 and 40; 6 thereservations referred to in Article 24 and Article 26, third paragraph, and thewith-drawals referred to in Article 42; 7 thedenunciations referred to in Article 44. IN WITNESS WHEREOF the undersigned, being duly authorizedthereto, have signed this Convention, DONE at The Hague, on the 25th day of October, 1980, inthe English and French languages, both texts being equally authenfic, in asingle copy which shall be deposited in the arehives of the Gouvernment of theKingdom of the , and of which a certified copy shall be sent,through diplomatic channels, to each of the States Members of the HagueConference on at the date of its Fourteenth Session. méme pour les Etats qui Tauront postérieurement ratifiée,acceptée ou approuvée ou qui y auront adhéré. La Convention sera renouvelée tacitement de cinq ans encinq ans, sauf dénonciafion. La dénonciafion sera notifiée, au moins six mois avantTexpiration du délai de cinq ans, au Ministére des Affaires Étrangéres duRoyaume des Pays-Bas. pourra se limiter ä certains territoires ou unitésterritoriales auxquels s'applique la Convention. La dénonciafion n'aura d'effet qu'å Tégard de TEtat quiTaura notifiée. La Convention restera en vigueur pour les autres Etatscontractants. Le Ministére des Affaires Étrangéres du desPays-Bas notifiera aux Etats Membres de la Conference, ainsi qu'aux Etats quiauront adhéré conformément aux dispositions de rartide 38: 1 les signatures,ratifications, acceptations et approbations visées ä Tartide 37; 2 les adhésionsvisées ä Tartide 38; 3 la date älaquelle la Convention entrera en vigueur conformément aux dispositions derartide 43; 4 les extensionsvisées ä Tarticle 39; 5 lesdéclarations mentionnées aux artides 38 et 40; 6 les réservesprévues aux artides 24 et 26, alinéa 3, et le retrait des réserves prévu ärartide 42; 7 lesdénonciations visées ä rartide 44, EN FOI DE QUOI, les soussignés, dument autorisés, ontsigné la présente Convenfion. FAIT ä La Haye, le 25 octobre 1980, en frangais et enanglais, les deux textes faisant également foi, en un seul exemplaire, qui seradéposé dans les arehives du Gouvernement du des Pays-Bas et dont une copiecerfifiée conforme sera remise, par la voie diplomatique, å chacun des Etats Membresde la Conference de La Haye de droit intemational privé lors de sa Quatorziémesession. trätti kraft även för stater som senare här ratificerat, godtagit, godkänt elleranslutit sig till konventionen. Omuppsägning inte sker, skall konventionen utan vidare tillkännagivande ansesförlängd i sänder. Uppsägning skall ske genomen underrättelse till utrikesministeriet i före femårs periodens utgång. Uppsägning kan begränsas fill attavse vissa av de territorier eller territoriella enheter på vilka konventionenär tilllämplig. Uppsägningen får verkanendast för dén stat som har insänt underrättelsen. För övriga fördragsslutandestater förblir konvenfionen i kraft. ikonungariket skall underrätta konferensens medlemsstater samtde stater som anslufit sig enligt artikel 38 om: 1 undertecknande och ratificering,godtagande och godkännande enligt artikel 37; 2 anslutning enligt arfikel 38; då konventionen träder ikraft enligt artikel 43; 4 utsträckning enligt artikel 39; 5 förklaring enligt artiklarna 38och 40; 6 förbehåll enligt arfikel 24 ocharfikel 26, tredje stycket, och återtagande enligt artikel 42; 7 uppsägning enligt artikel 44. TILLBEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade, därtill vederbörligen befullmäktigadeundertecknat denna konvention. UPPRÄTTAD i den 25oktober 1980 på franska och engelska, vilka båda texter äga lika vitsord, i ettenda exemplar som skall deponeras i regerings arkiv och varavbestyrkt kopia på diplomatisk våg skall fillställas varje medlemsstat i Haagkonferensenför internationell privaträtt för dess fjortonde session. 1988/89:8 Bilaga 4 Sammanställning av remissyttrandena Remissinstanserna Efter remiss har yttrande över promemorian avgetts avhovrätten för , kammarrätten i , kammarrätten iGöteborg, , länsrätten i , länsrätten iMalmöhus län, , , statens invandrarverk,polismyndigheten i , juridiska fakultetsstyrelsens forskningsnämnd vidLunds universitet, familjelagssakkunniga (Ju 1970:52), utredningen om barnensrätt (Ju 1977:08), , , ,. Föreningen - Barnens Rätt 1 Samhället, RäddaBarnen samt riksorganisationen för kvinnojourer i Sverige- Samtliga remissinstanser tillstyrker att anslutersig till båda konventionerna. I av ökande internationella kontakter blirfamiljerättsliga bindningar över gränserna allt vanligare. Den anknytning tillolika länders rättsordningar, innefattande olikheter i synen på familj ochbarn, som därvid uppstår, kan ofta leda till svårlösta problem. Problemenaccentueras i den situationen att den ena av föräldrarna väljer att ta sig rättgenom att mot den andres vilja föra med sig ett barn till ett annat land än dengemensamma hemviststaten. I sådana situationer är det utomordentligt viktigtatt det finns regler som gör det möjligt att med bistånd av myndigheter och domstolari det andra landet kunna återföra barnet. Redan kunskapen om att dennamöjlighet finns torde vara ägnad att avhålla den som har avsikter att obehörigenskilja ett barn från dess vårdnadshavare från att sätta sådana planer i verket.Från dessa synpunkter är en internationell reglering av stort värde. En internationell reglering bör dessutom kunna bidra tillatt underlätta ett fungerande umgänge med barn över gränserna, eftersom den, i en situation där barnet inte återlämnas efter umgängesrättstiden ger vårdnads havaren möjligheter att få tillbaka barnet. - Det finns därför starka skäl som talar för att bör biträda en konventionsreglering. De krav som bör ställas på en sådan reglering får enligt hovrättens mening i rimlig grad anses uppfyllda av såväl som . Vad beträffar frågan om effektiviteten hos konventionerna bör särskilt fillkoms- ten av en centralmyndighet i varje land vara ägnad att bidra till ett snabbt och för sökanden enkelt förfarande. Hovrätten delar den uppfattning som 124 framförs i promemorian att båda konventionerna gerdomstolen tillräckliga möjligheteratt med hänsyn till barnets bästa vägra erkännande och verk- ftop.1988/89:8 ställighet. Enligt hovrättens uppfattning är det av stor vikt attSverige i största möjliga utsträckning deltar i det internationella samarbetet.Eftersom såväl Europaråds konventionen som uppfyller de kravsom bör ställas för att regleringen inte skall anses strida mot vår nationellarättsordning, bör anslutning ske till båda konventionerna. Som uttalas ipromemorian är det angeläget att får motsvarande reglering även iförhållande till stater som ej anslutit sig till konventionerna. Enligt kammarrättens erfarenhet föreligger det ett starktbehov av internafionella regler som medger att i så stor utsträckning sommöjligt svenska avgöranden i fråga om vårdnad om och umgänge med liksomöverflyttning av barn kan genomföras även i utlandet. Att möjligheterna härtillför närvarande är starkt begränsade medför stora olägenheter. Myndigheternastår i praktiken maktlösa när ett barn har olovligen förts ur riket och hållskvar i annan stat än och våra nordiska grannländer, med vilkakonventioner på området har ingåtts. En följd av detta har blivit att vårdnadshavareibland själva tar sig rätt och egenmäktigt återför eller låter återföra ettbarn hit. Sådana åtgärder kan göra en situation, som redan är infekterad, ännusvårare. Detta är i sin tur ägnat att skada de barn som berörs. Det sagdagäller i motsvarande mån beträffande möjligheterna att här i riket få utländskadomstolsbeslut i aktuellt hänseende genomförda. Kammarrätten hälsar därför med tillfredsställelse att detinternationella samarbetet på området har lett fram till de båda konventionersom den remitterade promemorian avser och att frågan om tillträde tilldem nu prövas. Konventionerna har sådant innehåll och sädan utformning att deär väl värda en bred anslutning. En sädan ökar självfallet deras effektivitetoch förstärker därmed den preventiva effekt som ligger i att möjligheternaminskar när det gäller att framgångsrikt få ett olovligt bortförande eller kvarhällandetill utlandet att bestå. Mot den bakgrund som angetts här tillstyrker kammarrättenatt biträder båda konventionerna, som ju har olika räckvidd. Domstolenansluter sig till den mening som uttalas (s. 50 f) i promemorian om vilkareservationer som härvid bör göras för svensk del. Med hänsyn till intresset av att de bestämmelser somkonventionerna innehåller får så stor räckvidd som möjligt tillstyrks vidareförslaget att regeringen, under förutsättning av ömsesidighet, får föreskrivaatt bestämmelserna skall tillämpas även i förhållande till stat, som inte haranslutit sig till konvenfionerna. har antalet fall ökat då en förälder utanlov för ut sitt barn ur landet och på så sätt skiljer barnet från den andraföräldern. Behovet av en internationell reglering som gör det möjligt attåterföra barnet framstår under sådana förhållanden som alltmer angeläget. Den ökaderörligheten över gränserna och det ökade antalet "inter nationella familjebildningar" gör det också nödvändigt att avgöranden rö rande vårdnaden om eller umgänge med barn blir respekterade även i andra länder. Kammarrätten finner det väsentligt att en anslutning fill råds- och Haagkonventionerna kommer till stånd så att man kan komma till rätta med dessa problem. I och med att konventionerna blir tillämpliga 125 behöver enförälder inte i samma utsträckning som tveka inför att Prop.1988/89:8 skicka sitt barn ufrikes. Den ökade rörligheten över gränserna har medfört aftvårdnadstvister med anknytning till två eller flera länder ofta förekommer.Självfallet är det angeläget att motverka obehöriga bortföranden och kvarhållandenav barn även i internationella förhållanden. Med hänsyn fill det anfördaföreligger det ett behov av en internationell reglering rörande erkännande ochverkställighet av vårdnadsavgöranden. Det synes därför lämpligt att Sverigeansluter sig till Europaråds- och Haagkonventionerna och att i promemorir anupptagna lagförslag föranleder lagstiftning. Länsrätten tillstyrker att ansluter sig till bådakonventionerna. Även om de löser långt ifrån alla problem på området utgör dedock etf stort steg i rätt riktning. Länsrätten kan i allt väsentligt godta innehållet i deremitterade lagförslagen. Den kan också i allt väsentligt ansluta sig till deanförda motiven. Enligt länsrättens mening är det angeläget att Sverigekommer med i ett internationellt samarbete för att motverka olovligtbortförande av barn i internationella förhållanden. Länsrätten tillstyrkerdärför att ansluter sig såväl till den 20 maj1980 om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn sarntåterställande av vård av barn som tiU omde civila aspekterna pä internationella bortföranden av barn. villlänsrätten emellertid understryka att det samarbete som kommer till stånd genomätt ansluter sig till de nu aktuella konventionerna ju inte kommer attmedföra någon total lösning av problemen med olovligt bortförande av barn övergränserna. Anslutningen till konventionerna kommer huvudsakligen att leda tillett samarbete med länder som har likartad rättsordning och samhällssyn sornSverige. Däremot kommer anslutningen inte att erbjuda någon lösning iförhållande till de länder där problemen är som störst. Länsrätten har i huvudsak infe något att erinra mot denlag som föreslagits för att införliva konventionerna i svensk rätt. Dock anserlänsrätten att centralmyndighetens åligganden bör närmare preciseras. Vidarevill länsrätten rikta invändningar mot vad som har anförts i utredningen angåendebevisbördan för att vägra verkställighet. Slutligen vill länsrätten ocksåberöra vissa kostnadsfrågor samt vilket språk som skall användas i en ansökanhos domstol. Innan länsrätten går närmare in på dessa frågor vill länsrättenemellertid särskilt framhålla att länsrätten inte har något att erinra mot attfrågor om verkställighet och överflyttning skall prövas i första instans avlänsrätt. Enligt länsrättens mening utgör de skäl sorn utredaren har framförtmot en sådan ordning inte några avgörande hinder. () tillstyrker förslaget om att Sverigeskall tillträda säväl som . Ett tillträde till kon- 126 ventionernakommer att vara en tillräckligt effektiv lösning för att komma Prop.1988/89:8 till rättamed problemen med olovligt bortförande av barn i internationella förhållandeni förhållande till andra konventionsstater, DV vill emellertid påpeka,som också framhållits i promemorian, att konventionerna troligen intekommer att vinna någon större anslutning från de stater i förhållande till vilkade största problemen föreligger. DV tillstyrker förslaget om att länsrätterna skall prövaansökningar om verkställighet och överflyttning av barn. Verket instämmer i deöverväganden som redovisas i promemorian. DV ansluter sig till bedömningen i promemorian att etttillträde till konventionerna inte kommer att medföra några kostnader avbetydenhet. tillstyrker att ansluter sig till sävälEuroparådskonventionen om erkännande och verkställighet avavgöranden rörande vårdnad av barn som till den 20 oktober1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn. ser det som angeläget att i sinlagstiftning förstärker det rättsliga skyddet för barn som olovligen förtsbort ur landet och på så sätt skiljts från sin vårdnadshavare eller annan somhandhar vården av barnet. Även då det ej är fråga om ett olovligt bortförandeeller kvarhällande finns det en brist vad gäller möjligheten att kunnaerkänna och verkställa andra länders vårdnadsavgöranden i respektivekunna åberopa svenska avgöranden i andra länder. När det gäller ansersocialstyrelsen att det är riktigt att reservationsmöjligheten i artikel 17utnyttjas. anser att målsättningen bör vara att utländska barni behandlas lika som barn med hemvist i . Genom att användadenna reservationsmöjlighet har förutsättningar skapats för en sådanmålsättning. Det är vidare mycket angeläget att försöker fåtill stånd ett samarbete på detta område även med de stater som ej anslutit sigtill någon av konventionerna. Det är också uppfattning att destörsta problemen med olovliga bortföranden av barn föreligger i förhällandetill dessa stater. Av avgörande betydelse för socialstyrelsensställningstagande är att båda konventionerna är s. k. öppna konventioner dvs.de kan förväntas få en tillräckligt stor anslutning för att kunna bidra tillett meningsfullt internationellt samarbete när det gäller olovligabortföranden av barn över gränserna. Äv lika avgörande betydelse för styrelsensställningstagande är att båda konventionerna innehåller vissaundantagsbestämmelser, som uppställts av hänsyn till barnets bästa och sommöjliggör för en konventionsstat att göra avsteg från absolut skyldighet att överfiyttaett barn som olovligen förts till staten eller som olovligen hålls kvar där.Socialstyrelsen anser att konventionerna ger ett godtagbart skydd för attbarnets bästa beaktas. De skillnader som kan uppstå vid bedömningen av barnetsbästa måste ställas mot de fördelar som en anslutning till konventionerna gerbarnen. ställer sig tveksam till den åldersgränssom anges i kon ventionerna. Det framgår av lagkommentaren att konventionerna även omfattar sådana beslut som har meddelats med stöd av lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga - om barnet är . Vård enligt LVU skall senast upphöra då den unge fyllt eller om värd beslutas med stöd av 1 § andra stycket 2 eller tredje stycket när den unge fyller . Har barnet fyllt kan sålunda ett barn som vårdas med stöd 127 av LVU ochsom olovligen förts bort över landets gränser inte med stöd av Prop.1988/89: denföreslagna lagen begäras överflyttad. När det gäller nordiska ärenden kansocialnämnden däremot med stöd av någon av lagarna om utlämning till Sverigefrån , , eller för verkställighet av beslut omvärd eller behandling efter framställan i annat nordiskt land fä ett barn somvårdas med stöd av LVU utlämnat. Ett barn, oberoende av ålder, som vårdasmed stöd av LVU kan efter framställan utlämnas till från våranordiska grannländer enligt ovan nämnda lag. Barn som befinner sig i denna situation oberoende av omdet befinner sig i ett nordiskt eller i ett annat land bör i möjligaste månbehandlas lika. anser att , innan vi ansluter oss fillifrågavarande konventioner, bör undersöka möjligheten av att inom ramen fördessa möjliggöra att barn, oberoende av ålder, som vårdas med stöd av LVU,efter ansökan kan begäras återlämnade till . Även underåriga som inte vårdas enligt LVU kani vissa fall behöva åtnjuta det skydd som konventionerna ger vid olovligtbortförande. Mot bakgrund av de erfarenheter polismyndigheten har av deproblem som är förbundna med olovliga bortföranden av barn bedömer polismyndigheternadet angeläget att ansluter sig till konventionerna. En sädan åtgärdkommer med all sannolikhet motverka olovliga bortföranden av barn från Sverigeoch öka möjligheterna till ett återförande i förekommande fall. De allt oftare förekommande internationella barnarovenutgör ett allvarligt samhällsproblem, till stor del på grund av det otillfredsställanderättsläget i såväl som många andra länder. Reglerna och rättspraxisbelönar ofta den som egenmäktigt bortrövar ett barn frän ett land till ettannat land (med bortrövande avses här även olovligt kvarhällande). Det ärdärför av stor vikt att ansluter sig till de två befintligamultilaterala konventionerna på detta område (en Europarädskonvention och enHaagkonvention, båda av 1980). Den praktiska betydelsen av anslutningen kommernaturligtvis i hög grad att bero på hur många och vilka andra länder somansluter sig, men det är enligt forskningsnämndens mening redan nu helt klartatt ej bör stå utanför detta samarbete, i synnerhet eftersom bådakonventionerna redan har vunnit så stor anslutning att de har trätt i kraft. , när konventionstexterna ärdefinitivt fastställda, vore det mindre meningsfullt att krifiskt detaljgranskade två konventionernas regelsystem. Det enda betydelsefulla är attkonventionerna utgör ett mycket viktigt steg framåt och att en anslutning intetvingar till något som ur svensk synvinkel framstår som oacceptabelt. Familjelagssakkunniga anser det i hög grad angeläget attett utbyggt internationellt samarbete kommer till stånd inom det område somberörs av promemorian. Såväl som utgörett betydande framsteg för ett sådant samarbete. Det finns all anledning förSverige att delta häri. Vi tillstyrker följaktligen förslaget att skalltillträda de båda konventionerna. utredningenom barnens rätt Prop. Vi fillstyrker det som föresläs i promemorian. Barn som av en förälder olovligen bortförs från fillett annat land och kvarhålls där är ett tilltagande problem som på senare tidhar fått stor uppmärksamhet. 1 flertalet fall innebär det olovliga bortförandetatt barnet och dess vårdnadshavare skiljs åt. Genom åtgärden rycks barnet uppfrån en van miljö och tvingas att leva i ett nytt och främmandeland utan att veta om det någonsin skall få återse den andra föräldern. Ocksåför den förälder som har fråntagits barnet innebär det självfalletpåfrestningar att inte kunna ha någon kontakt med barnet och att leva iovisshet om barnet någonsin skall komma att återförenas med honom eller henne. har en förälder små möjligheter att på rättslig vägfå tillbaka ett barn som olovligen har förts till ett annat land. Genom enanslutning till konvenfionerna om olovligt bortförande av barn kommer Sverigeatt i förhållande till ett antal stater få fill stånd ett samarbete och enreglering av förfarandet i dessa situationer. Vi anser därför att såsnart som möjligt skall gå med i detta samarbete. Förhoppningsvis kommer enbred anslutning till de båda konventionerna att innebära en press på ocksåandra stater att ansluta sig. Haagkonvenfionen och behandlarfrågor om olovligt bortförande av barn från delvis olika utgångspunkter och pådelvis skilda sätt. Vi anser dock att båda konventionerna väl tillgodoserkraven på ett effektivt förfarande når det gäller att försöka återföra ett barntill den som har vårdnaden eller vården om det och att de sätter barnetsintressen i främsta rummet. Av särskild vikt är att enskilda människor kan fä hjälpav en centralmyndighet i sin strävan att återfå sitt barn och att denna myndighetskall samarbeta med centralmyndigheten i det land där barnet vistas. Det ärockså mycket positivt att man starkt betonar att centralmyndigheterna skallverka för ett fungerande umgänge mellan barnet och den förälder som är skildfrån vårdnaden. Förvaltningen vill inledningsvis framhålla att den ihuvudsak delar de synpunkter och förslag som förs fram i promemorian. I detföljande kommenteras några av huvudpunkterna i denna. saknas som regel möjlighet att få svenskaavgöranden om vårdnad eller umgänge verkställda i andra länder med undantag avde nordiska länderna och . har i avsaknad avinternationella överenskommelser begränsade möjligheter att lämna biträde idessa fall. Erfarenheter från familjerättsbyrån visar att föräldrar ofta ärmedvetna om detta faktum.