prop · GC0377 · 1988-12-31 00:00:00 — är således bara behörig att ansökaom en sådan förrättning som innefattar marköverföring till eller frånsamfälligheten men inte en sådan reglering som går ut på alt förändradelaktigheten i samfälligheten. Ansökanom förrättning fömtsätter beslut av föreningsstämman. Det krävs inte attbeslutet fattas med kvalificerad majoritet enbart därför alt regleringen syftartill en minusjämkning. Först om det blir fråga om medgivande enligt 5 kap. 18 §3 FBL krävs sådan majoritet (jfr allmänna motiveringen avsnitt 2.3.1.2 ochspecialmotiveringen till 5 kap. 18 § fjärde stycket). Enfastighetsreglering, som inte grundas på de berörda fastighetsägarnasmedgivande, måste enligt vad som anges i detta stycke leda till en förbättringav sökandens fastighet, det s. k. förbättringsvillkoret. Genomett tillägg till förevarande stycke görs undantag från förbättringsvillkoret ifall då en samfällighetsförening med stöd av 5 kap. 3 § FBL ansöker omfastighetsreglering. Förutsättningen är dock att samfälligheten ärav gemensam betydelse för delägarfastigheterna. Avsikten med tillägget är altsamfällighetsföreningar skall kunna ta initiativ till sanering avsamfällighetsförhållandena. Frågan har i den allmänna motiveringen behandlatsi avsnitt 2.3.1.2. allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.2.2) har behandlats ett förslag som gördet möjligt för fastighetsbildningsmyndigheten att vid fastighetsregleringsärskilt förordna att en nyttjanderätt eller ett servitut skall fortsätta attbelasta den mark som genom regleringen övergår från en fastighet till en annan.Lagregler om detta återfinns i 5 kap. 33 a § och 7 kap. 13 § FBL. Ettförordnande om rättighetens bestånd bör i vissa fall beaktas vidlikvidvärderingen. Så är exempelvis fallet om rättigheten är av benefikkaraktär eller när vederlaget betalats i förskott, så att tillträdaren inte kanpåräkna någon framtida ersättning som svarar mot belastningen. Likvidersättningenskall emellertid inte endast säkerställa rättvisekrav 87 mellan fastighetsägamautan också tillgodose bl.a. inteckningshavarnas Prop. 1988/89:77 intressen.Likvidersättningen får därför inte reduceras så att det medför skada förfordringshavare med bättre rätt än rättighetshavaren (jfr vad som gäller enligt5 kap. 12 § Qärde stycket när likvidersättningen reduceras med ersättningentill rättighetshavare vilkas rätt enligt 7 kap. 29 § JB fallit bort). Denersättning som inte motsvaras av likvidvärde skall betalas av dem som har nyttaav fastighetsregleringsåtgärden. Skulle fastighetsregleringen inte medföranågon vinst som kan täcka denna ersättning, bör regleringen inte komma tillstånd eller i vart fall inte innefatta förordnande enligt 5 kap. 33 a § FBL. Ärsålunda rättighetshavaren inte beredd att bära en i förhållande till egennyttanskälig del av kostnadema för minskningen i likvidvärdet innebär det att ettförordnande enligt 5 kap. 33 a § inte kan komma till stånd. Iparagrafen regleras hur ersättning som avser samfälld mark skall betalas ut.Frågan har behandlats i avsnitt 2.3.1.2 i den allmänna motiveringen. Viden fastighetsreglering skall fastighetsbildningsmyndigheten i en avräkningmellan ägarna visa vad som skall tas emot eller utges i ersättning för varjefastighet (5 kap. 15 § FBL). Berör regleringen en samfällighet kommeravräkningen att avse delägarfastigheterna. I förevarande stycke föreskrivs ettavsteg från denna regel beträffande fall då en samfällighet förvaltas av ensamfällighetsförening enligt lagen (1972:1150) om förvaltning avsamfälligheter, SFL. Ersättning som avser den samfällda marken skall i dessafall utbetalas lill föreningen. Bakgrundenhärtill är följande. En samfällighetsförening är enligt SFL en juridisk person,och den förvaltar självständigt samfälligheten. Enligt 51 § SFL är föreningenberättigad att sälja den samfällda marken. Den köpeskilling som därvid inflytertillkommer i första hand föreningen inte delägarna. Genom den ändradelydelsen av 4 kap. 11 § första stycket FBL är samfällighetsföreningen sakägarei delägarnas ställe när en förrättning berör den samfällda marken. På sammasätt som när föreningen säljer samfälld mark skall vid fastighetsregleringersättning för mark som upphör att vara samfälld tillkomma föreningen. Någonredovisning i förrättnings-beslutet av hur ersättningen fördelar sig pådelägarna erfordras inte. Fördelningen är en intern föreningsangelägenhel. Denbetalningsskyldighet som uppkommer, om samfälligheten tillförs mark, skall fullgöras av samfällighetsföreningen. Det medelsbehov som därvid uppkommer får föreningen uttaxera från delägarna enligt vad som föreskrivs i SFL. är inte den enda ordnade förvaltningsformen som kanförekomma för en samfällighet. Förvaltningen kan också vara ordnad exempelvisgenom ett av domstol enligt den numera upphävda bysamfällighetslagen (1921:299)fastställt reglemente eller genom en på bystämma eller liknande valdförvaltare. Någon sakägarställning enligt 4 kap. 11 § första stycket FBLuppkommer inte i sådant fall. Men har styrelsen eller förvaltaren befogenhetatt uppbära medel för samfälligheten, får den i första stycket föreskrivnaordningen ändå tillämpas. 1 förhållande till gällande rätt innebär detta denförändringen all direktutbetalning till förvaltningsorganet blir huvudregel.Någon skyldighet för fastighelsbildningsmyndigheten att i ersättningsbeslutetfördela ersättningen på delägarna föreligger inte, ulan detta blir en fråga förförvaltningsorganet. Delägare som anser sig förfördelade får därmed rikta sinkritik mot förvaltningsorganet. Endelägare kan emellertid begära att den ersättning som belöper på hans andel isamfälligheten skall betalas ut direkt till honom. I sådant fall åligger detfastighetsbildningsmyndigheten all i ersättningsbeslutet redovisa hur dentotala ersättningen fördelar sig på delägarna. Delägare som anser attfördelningen är felaktig kan då överklaga själva ersättningsbeslutet. Enbegäran om individuell utbetalning innebär inte all ersättningen måste betalasut individuellt till samtliga delägare. Ersättningen till andra delägare än densom begärt särskild utbetalning kan betalas ut till förvaltningsorganet. ordnad på annat sätt än genom föreningsförvallning enligt SFL kanersättning, som skall utgå för mark som tillförs samfälligheten, inteutdebiteras av förvaltningsorganet. Ersättningsskyldigheten åvilar varjedelägare enskilt och efter hans andel i samfälligheten. Iandra stycket i tidigare lydelse fanns en föreskrift som innebar att omfastighetsbildningsmyndigheten föreskrivit att styrelse eller förvaltare för ensamfällighet skulle uppbära ersättning för densamfällda marken, så var dettaförvaltningsorgan också berättigat att vidta erforderliga indrivningsåtgärder.Utan särskild föreskrift måste anses gälla att den som enligt avräkning ärberättigad till betalning också kan vidta indrivningsåtgärder. Bestämmelsen hardärför nu utgått. Omen fastighet har del i en samfällighet som minskar i värde genom en förrättningsåtgärd, påverkar värdeminskningen också fastigheten. Enligt 5 kap. 16 § FBL skall fastighelsbildningsmyndigheten i vissa fall förordna att ersättning till följd av värdeminskning genom förrättningsbeslut skall säkerställas för de fordringar som berörda fastigheter svarar för. ringsägarnas skydd enligt denna bestämmelse måste gälla även om ersätt ning för värdeminsking enligt första eller andra stycket skall utbetalas direkt till en samfällighetsförening eller ett förvaltningsorgan. samlad utbetalning skerskall därför, om detta krävs med hänsyn lill Prop. 1988/89:77 bestämmelsen i 5 kap.16 § FBL, ersättningsbeloppet räknas fram för fasligheter som svarar förfordran. Detta undanlag innebär dock inte att något belopp skall utbetalas enskild delägare. Vad som inte betalas ut lill panthavaren skall såledesenligt huvudregeln utbetalas till samfällighetsföreningen ellerförvaltningsorganet. Paragrafeninnehåller bestämmelser om överenskommelser mellan sak-ägama vid enfastighetsreglering. Genomett nytt fjärde stycke klargörs att ett medgivande eller samtycke som rörsamfälld mark under föreningsförvallning skall lämnas av samfällighetsföreningen.Det är således föreningen och inte delägarna som är sakägare. Frågan harbehandlats i avsnitt 2.3.1.2 i den allmänna motiveringen. Samfallighetsföreningensbehörighet att lämna medgivande avser också det fallet att regleringsåtgärdenbeträffande någon av delägarfaslighetema innefattar ett avsteg frånfaslighetsskyddet enligt 5 kap. 8 § FBL. Eftersom medgivandet då innebäröverlåtelse av mark, krävs stämmobeslut med minst två tredjedelar av de avgivnarösterna (51 § SFL). Föreningens befogenhet skall bedömas enligtförvaltningsreglerna i SFL, och då närmast enligt 19 §. Enligt denbestämmelsen skall föreningen tillgodose medlemmarnas gemensamma bästa menockså i skälig omfattning beakta varje medlems enskilda intressen. Ändringenär av redaktionell karaktär. Den har föranletts av att uttrycket talan ilagtext inte bör användas i betydelsen överklagande. Den innehåller bestämmelser om en nyttjanderätteller ett servitut upphör att gälla i mark som genom fastighetsreglering försöver från en fastighet lill en annan. Särskilda bestämmelser i denna frågasaknas . 1första meningen föreskrivs att rättigheten upphör då tillträdeskall ske enligt 5 kap. 30 eller 30 a § FBL. Enskyldighet för rättighetsinnehavaren att avträda då marktillträdet sker enligt nämnda lagmm kan ibland vara oläglig och också 90 i vissa fall ge rätt tillersättning för personlig skada enligt 5 kap. 12 § FBL. 1988/89:77 Oftakan olägenheten undanröjas eller begränsas genom alt skyldigheten att avträdarättigheten flyttas fram. Bestämmelsen ger utrymme för attfastighelsbildningsmyndigheten meddelar särskilda föreskrifter om detta. Någonlidsgräns för sådan framflyttning av avträdesskyldigheten anges inte.Bestämmelsen i 5 kap. 30 § att tillträde inte utan särskilda skäl skallbestämmas till senare tidpunkt än från det uppgiften om regleringeninfördes i fastighetsregistret bör dock kunna tillämpas analogt. Förjordbruksarrende meddelas i andra meningen en särskild regel, som i många fallautomatiskt flyttar fram tidpunkten för avträde. Vid jordbruksarrende infallerdenna tidpunkt tidigast på den fardag som inträffar närmast efter sex månaderfrån det arrendatorn erhöll underrättelse om att regleringen påkallats.Eftersom tiden räknas från den dag arrendatom fick underrättelse omregleringen, kan det vara lämpligt att han på ell tidigt stadiumdelges ansökan om fastighetsregleringen. Möjligheten förfastighetsbildningsmyndigheten att meddela särskild föreskrift i fråga omtidpunkten för avträde står öppen också när det gäller jordbuksarren-de. Bestämmelseni denna paragraf gäller när det är fråga om en rättighet som upphör i enlighetmed vad som föreskrivs i 7 kap. 29 § JB. Den gäller däremot inte när ettservitut eller en oflficialnyltjanderätt upphävs genomfastighetsbildningsbeslutet. I sådana fall gäller 5 kap. 30 § fastighetsbildningslageni fråga om den tidpunkt då rättigheten inte längre får utövas. Fastighetsbildningsmyndighetensbeslut i fråga om tidpunkten för rättighetshavarens skyldighet att avträda fåröverklagas särskilt. En bestämmelse härom finns i 15 kap. 2 § första stycket 3FBL. Den innebär vissa undantag från regeln i 7 kap. 29 § JB om den inverkanpå avtalsrättigheter som en fastighetsreglering har. Frågan har behandlats iden allmänna motiveringen, avsnitt 2.3.2.2 och 2.3.2.3. Iförsta meningen anges under vilka förutsättningar fastighelsbildningsmyndighetenfår förordna att en nyttjanderätt skall bestå i mark som byterfaslighetstillhörighet genom fastighetsreglering. Fömtsättningen för ett sådantförordnande är att någon sakägare begär åtgärden samt att denna är lämplig ochinte motverkar syftet med regleringen. Imånga fall är syftet med en fastighetsreglering att tillträdaren skall kunna la det överförda markområdet i besittning fullt ul. Så är exempelvis fallet när fastighetsregleringen är påkallad med hänsyn till ändrad vändning. Om besiltningstagandet skulle förhindras eller begränsas på ett avgörande sätt genom ett fortsatt utnyttjande av nyttjanderätten, får ett 91 förordnande inte meddelas.Om det av någon anledning skulle kunna. 1988/89:77 accepteras att enrättighet kvarstår men syftet med regleringen gör detnödvändigt att rättigheten senare upphör, bör lösningen åstadkommas genom ettbeslut om avträdestidpunkten och inte genom ett förordnande om nyiljanderättensbestånd. Regler om avträdestidpunkten finns i 5 kap. 30 b § FBL. Attden begärda åtgärden är lämpligt måste prövas med hänsyn till såväl allmännasom enskilda intressen. Dessa sammanfaller i fall då förrättningshandläggningenkan underlättas genom ett förordnande. Förenklingar uppnås omrättighetshavarens ställning inte påverkas och denne därför inte behöver deltai förrättningen. Om rättigheten består, slipper fastighetsbildningsmyndighetenockså pröva de besvärliga ersättningsfrågorna. Det kan vidarevara av intresse för sökanden alt ersättningsfrågorna inte aktualiseras,eftersom båtnaden av regleringen därigenom förbättras. I vissa fall kan enmarköverföring, som annars skulle ha varit förbjuden enligt regeln ombyggnadskydd i 5 kap. 7 § fastighetsbildningslagen, genomföras med stöd av ettförordnande att nyttjanderättshavaren skall ha fortsatt rätt lill den mark somtas i anspråk för byggnaden. Slutligen betyder ett förordnande att regleringeninte får en sådan avtals-brytande effekt som i många fall kan vara oskälig moten enskild nyttjanderältshavare. Dessa och andra omständigheter kan tala föratt den begärda åtgärden är lämplig. Motde fördelar för främst enskilda intressen som kan följa av ett förordnandemåste emellertid också de olägenheter ställas som den begärda åtgärden kanmedföra. Om rättigheten inte utövas bara inom regleringsområdet, lederförordnandet till att rätlighetsbelastningen fördelas på flera fastigheter.Detta saknar betydelse när fastigheterna är i en och samma ägares hand men kanannars innebära en viss olägenhet för såväl fastighetsägarna somnyttjanderättshavaren. Andra omständigheter av främst enskilt intresse somskall vägas in i lämplighetsprövningen kan framgå av nyiljanderättensbeskaffenhet, upplåtelseavtalels innehåll samt förhållandet mellan upplåtarenoch nyttjanderättshavaren. Det allmänna intresse som skall beaktas hänför sigfrämst lill den lämplighetsprövning som skall ske enligt 3 kap. FBL. Ellförordnande får inte motverka syftet med dessa bestämmelser. Det kan i dettasammanhang också anmärkas alt servitut enligt 14 kap. 4§ JB inte längre fårupplåtas för skogsfång och bete. Med hänsyn till della kan det så gott somaldrig anses lämpligt från allmän synpunkt att äldre servitut för sådanaändamål genom särskilt förordnande får kvarstå i mark som överförs genom enreglering. Styckets andra meninginnehåller en särskild regel beträffande besitt ningsskyddade arrenden. Regeln innebär att fastighetsbildningsmyndighe ten om arrendatorn begär det och har beaktansvärda skäl skall förordna att arrendet skall bestå i del överförda markområdet även om åtgärden i och för sig skulle motverka syftet med regleringen. Ett förord nande får dock inte i väsentlig mån motverka delta syfte. Möjligheten att förordna om arrendets bestånd är således beroende av en avvägning mel lan arrendatorns intresse av fortsatt arrende och regleringsinlresset, som i dessa fall ofta torde vara att skapa en mer rationell indelning i bruknings- 92 Sådanarationaliseringssynpunkter kan i andra sammanhang till- Prop. 1988/89:77 mätassådan betydelse att en arrendalors rätt till förlängning av arrendet får vika(9 kap. 8 § första stycket 4 JB). På motsvarande sätt bör ett förordnande omfortsatt arrende vid marköverföring genom fastighetsreglering i allmänhet intemeddelas när omständigheterna är sådana att jordägaren hade varit berättigadatt bryta besittningsskyddet i en förlängningstvist, om della hade varitnödvändigt för att åstadkomma en bättre arron-dering av marken. Meddelasett förordnande om arrendets bestånd i det överförda markområdet innebär dettaalt upplåtelsen gäller mot den tillträdande faslighels-ägaren på oförändrade villkor.Ell befintligt besittningsskydd kvarstår exempelvis, och arrenderätten kandärför komma att bestå i regleringsområdet även efter utgången av den löpandeavtalsperioden. Vill lilllrädaren att arrendet skall upphöra, måste han sägaupp arrendet i enlighet med vad som är föreskrivet saml åberopa sådanaomständigheter som är ägnade att bryta besittningsskyddet. Frågor omföriängning efter arrendeperiodens utgång prövas på sedvanligt sätt avarrendenämnden. Genomett förordnande övertar lilllrädaren de rättigheter och förpliktelser somtillkommit upplåtaren i enlighet med upplålelseavlälet. Rättsverkningarna avförordnandet blir således desamma som om marken hade bytt ägare genom ett köpvid vilket nyttjanderätten förbehållits. Altförordnandet skall ha samma verkan som om området överlåtits innebär bl.a. attlilllrädaren i princip inte blir bunden av annat än sådant som han har fållkännedom om. Upplåtaren måste således delge lilllrädaren såväl skriftligaupplålelsehandlingar som muntliga överenskommelser för att undgåskadeståndsansvar. Nären rättighet genom förordnandet skall utövas på två fastigheter med skildaägare kan det finnas behov av att jämka avtalsvillkoren. Löpande vederlag måsteexempelvis fördelas mellan ägarna i enlighet med vad som föreskrivs i 7 kap. 28§ JB. Även i andra avseenden kan uppdelningen av rättigheten förutsätta enjämkning av avtalsvillkoren. Det bör här anmärkas att en jämkning inte fårinnebära att vederlaget eller upplåtelsetidens längd m.m. förändras. Dejusterade avtalsvillkoren skall från nyttjande-rätishavarens synpunkt i principmotsvara de tidigare gällande. Ispecialmoliveringen till första stycket har framhållits att en fördel med ett förordnande kan vara all förrättningen då i vissa fall kan handläggas utan att nyttjanderättshavaren behandlas som sakägare. Ett stöd för en sådan handläggning ges i sista meningen. Där uttalas att förordnande får meddelas utan att nyttjanderättshavaren blivit hörd, om det är uppenbart all åtgärden inte är till olägenhet för honom och hans hörande även i övrigt framstår som opåkallal. Delta innebär all nyttjanderättshavaren ofta kan lämnas helt utanför förrättningshandläggningen. Att så mera undantagsvis kan bli fallet när avtalet måste jämkas säger sig självt. Att nyttjanderätts havaren inte helt kan lämnas utanför behöver emellertid inte betyda all han måste kallas lill sammanträde. Är jämkningen till förmån för honom 93 kan det ofta räcka med atthan bereds tillfälle att yttra sig, så alt säkerhet Prop. 1988/89:77 nås omatt upplåtelsevillkoren är ordentligt och allsidigt utredda. Ettförordnande enligt första stycket skall las upp i fastighetsbildningsbe-slulet.Detta är nödvändigt av olika skäl. Förordnandet har betydelse förlikvidvärderingen enligt 5 kap. 10 § FBL. Fastighetsbildningsbeslutet liggertill grund för denna värdering. Ett förordnande har också betydelse vidtillämpning av bestämmelserna i 7 kap. 30 § JB om jämkning eller uppsägning avupplåtelseavtalet. Sluligen måste det slå klart all ett förordnande kommer tillstånd i och med att faslighetsbildningsbeslutet meddelas, om det skall varamöjligt att handlägga förrättningen ulan att betrakta rättighetshavaren somsakägare. Genomatt förordnandet skall tas in i fastighetsbildningsbeslutet står det klart attett förordnande och därmed också avsaknaden av ett förordnande kanöverklagas enligt de regler som gäller för talan motfastighels-bildningsbeslul. 1sista meningen anges att inskrivningsmyndigheten skall underrättas om ettförordnande som berör en inskriven rättighet. Om inskrivning av rättigheten iden fastighet som efter regleringen är belastad finns en föreskrift i 23 kap.9 § JB (jfr även avsnitt 2.3.2.2 i den allmänna motiveringen). Dennuvarande bestämmelsen i denna paragraf om vem som är sakägare vidfastighetsreglering har förts över till 4 kap. 11 § FBL. Paragrafen,som har nytt innehåll, behandlar frågan om upphävande eller ändring avnyttjanderätt som tillkommit genom expropriation eller annan ivångsrätt, s. k.officialnytljanderätter. Föratt en officialnyttjanderätt skall få upphävas krävs först och främst att detär uppenbart att rättigheten inte längre behövs. Detta rekvisit är inteuppfyllt bara av den anledningen att rättigheten inte utövas när frågan om upphävandetaktualiseras. Som en ytterligare förutsättning måste gälla att man inte kanförutse något framlida behov av att rättigheten tas i bruk. Ettupphävande förutsätter vidare att åtgärden sker i samband med annanfaslighetsbildningsåtgärd och är av betydelse för denna. 1 detta hänseendeföreligger således överensstämmelse med vad som enligt 7 kap. 9 § FBL gällerför vissa servitut. Nyttjanderättshavarenskall alltid beredas tillfälle att yttra sig i frågan om rättigheten behövseller inte. officialnyttjanderätt kan upphävas bara när den är obehövlig innebär alt frågan om ersättning till nyttjanderättshavaren som regel inte aktualiseras. Den ersättningsregel som annars skulle ha haft tillämpning är 5 kap. 12 § FBL, vilken förutsätter all skada uppkommit. havaren kan således interäkna sig till godo någon del av den vinst som Prop. 1988/89:77fastighetsägaren gör genom att belastningen upphävs en belastning som en gångberättigat fastighetsägaren till en expropriationsersättning i ett för allt fören upplåtelse som sträcker sig över obestämd tid. Någonvederlagsjämkning enligt 7 kap. 30 § JB blir inte heller aktuell. Utgernyttjanderättshavaren vederlag till ägaren för rättigheten på det område som ärföremål för fastighetsbildningsåtgärd, får han fömtsättas ha behov avrättigheten. Förutsättningar för att upphäva nyttjanderätten med stöd av denföreslagna föreskriften föreligger inte då. Inteheller när vederlaget utgjorts av en engångsbetalning vid rättighetensinstiftande föreligger skäl att göra det möjligt att jämka vederlaget.Engångsvederlaget avser visserligen ett nyttjande av rättigheten för allframtid. När nyttjanderätten inte längre behövs saknar den emellertid värde,och engångsvederlaget får anses förbmkat. Detbör anmärkas att upphävande av en officialnyttjanderätt inte innebär attäganderätten lill byggnader och anläggningar som är lös egendom övergår påfastighetsägaren. Nyttjanderättshavaren får i stället om inte enöverenskommelse om övertagande träffas anses ha skyldighet att forsla bortsin egendom. Kostnaderna för detta bör kunna ersättas som personlig skadaenligt 5 kap. 12 § FBL. Iandra meningen föreskrivs att fastighetsbildningsmyndigheten får besluta omändring av en officialnyttjanderält. Vad som innefattas i begreppet ändringfår i det hänseendet anses vara detsamma som gäller enligt 7 kap. 3 § förstastycket FBL i fråga om servitut. Där föreskrivs att ändring av servitut kanavse begränsning, flyttning eller annan ändring av det område där servitutetutövas samt meddelande av nya eller ändrade föreskrifter som föranleds därav.Belastningen får dock inte minskas eller ökas i nämnvärd mån. Enändring av officialnyttjanderätt fömtsätter att ändamålet med fastighetsbildningeninte motverkar syftet med tvångsupplåtelsen. Närdet gäller frågan om ändringen är tillåten eller ej måstenyttjande-räiishavarens uppfattning väga tungt. Någon vetorätt för denneföreligger dock inte. Skermarköverföring genom fastighetsreglering, skall den värdeförändring som sker mellan fastigheterna utjämnas genom ersättning i pengar eller annat vederlag. Värderingen ankommer på fastighelsbildningsmyndighe ten, som också har att fastställa ersättningen (5 kap. 10 § FBL). I gällande rätt finns ett undantag från denna officialprövning. Vid marköverföring från en samfällighet skall, enligt 6 kap. 6 § FBL, ersättning ex officio bara fastställas för sådan andel i marken som har ett inte obetydligt värde. En delägare, som bara är berättigad till en obetydlig ersättning för sin andel i samfälligheten, måste således själv framställa ett ersättningsyrkande. I lagen preciseras nu den värdegräns vid vilken del ankommer på fastig- 95