prop · GC03116 · 1988-12-31 00:00:00 — Yttrandenhar dessutom avgivits av vattenregleringsföretagen i , ,och , gemensamt med ,samt statens geotekniska institut (SGI) och Sveriges EnergiföreningarsRiksorganisation (SERO), gemensamt med . Utredarenkonstaterar att antalet olyckor och tillbud vid landets dammar varit få, menatt de risker som finns visar att dammsäkerheten ytterligare kan förbättras.Mantorde därför utgå från att säkerhetsaspekterna kommer att ägnas ökaduppmärksamhet i samband med att dammar kommer att uppföras i framtiden.Utredaren anser mot denna bakgrund att några omfattande ändringar ilagstiftningen eller myndighetsorganisationen inte är påkallande. konstaterar att kraftindustrin i stort sett får ett gottbetyg för sina hittillsvarande insatser men att det finns brister som man skallsöka eliminera så långt som möjligt. Även fortsättningsvis kommerdammsäkerheten att prioriteras mycket högt och resurser kommer bl.a. attsatsas på förbättrade kontrollrutiner, säkrare utrustning, bättre utbildning avberörd personal, höjd beredskap etc. anser att betänkandet utgör en värdefull och bra grund till hjälpför överväganden och bedömningar när det gäller förebyggandeåtgärder mot översvämmningar. konstaterar vad beträffar dammsäkerheten att ver kets huvudsakliga intresse är att alla befintliga dammar, även de små, inventeras och att de pågående damminventeringarna samordnas och sammanförs, så att en överblick enkelt kan fås av potentialen för småskalig 49 4 1988/89. Nyaregleringsdammar i vattendragens övre delar kan enligt Prop. 1988/89:116 verketmildra översvämningar samt öka och förädla kraftproduktionen i Bilaga 1.2nedströms liggande kraftverk. Rensningar och invallningar är som regel dyrareoch mindre effektiva översvämningsdämpande åtgärder. I valet avöversvämningsdämpande åtgärder är det verkets uppgift att tillse att även kraftintresset beaktas. Enligt verkets uppfattning kan dammsäkerheten i landetytterligare förbättras. Till följd av de tillbud och olyckor som förekommitpågår dammsäkerhetsbefrämjande arbete, på initiativ huvudsakligen avkraftindustrin. Verket ansluter sig i stort till huvudlinjerna idammsäkerhetsutredningens förslag. EnligtSMHI har höga flöden även inträffat efter det extrema höstflödet . Senvår och snabb snösmältning gav omfattande problem i nordvästra ochsödra och inträffade en rad sommarflöden i helalandet samt höga höstflöden i bl. a. (högsta ). År 1988har inletts med flera relativt höga flöden till följd av riklig nederbörd,vilka berört främst , men även det översvämningskänsliga områdetvid . Händelserna understryker det angelägna arbete som utförts avdammsäkerhetsutredningen, m. fl. De höga flödena under senareår synes främst sammanhänga med en ansamling av mer nederbördsrika år. Erfarenheternaav ett fullt utbyggt vattenkraftsystem hänför sig främst till den relativtregnfattiga perioden , något som innebär svårigheteratt bedöma de förhållanden som råder vid extrema hydrologiska situationer.Flödessituationen kan enligt i vissa fall förvärras av en genomfordreglering. Flödet i t. ex. nedre blev såledesavsevärt högre än vad som motsvarar den rekonstruerade naturligavattenföringen. Detta understryker betydelsen av den utökade prognos- ochvarningstjänst som utredaren föreslår. Studier av tidigare förhållanden, medhjälp av långa serier av vattenståndsobservationer, högvattenmärken o. dyl.visar att flöden förekommit som vida överträffar vad som observerats under1980-talet. Man måste därför enligt vara beredd på att extremahögvattensituationer, även överstigande vad som inträffat ,kommer att inträffa . Flödeskommitténkan i huvudsak ansluta sig till utredarens överväganden och förslag. Kommitténvill därvid understryka angelägenheten av att tillräckliga medel ställs tillförfogande för forskning, utveckling och insatsberedskap inomdammsäkerhetsområdet. Av utredningar som verkställts inom ramen för kommitténsarbete framgår att , ,präglats av ett tydligt nederbördsunderskott. har däremotvarit nederbördsrika, även om inga exceptionellt höga dygnsnederbördsmängderförekommit. En kombination av hög markfuktighet och extrem nederbörd skulleenligt därför leda till väsentligt värre flöden än vad somförekom . Följderna härav drabbar inte bara de förkraftproduktionen utbyggda älvarna, där kraftindustrin har ett primärt ansvarför beredskapen, utan även outbyggda och oreglerade älvar och mindrevattendrag. Särskilt med hänsyn till befolkningen vid dessa vattendrag är detnödvän- digt att också detallmänna tar sitt ansvar genom att anslå medel till Prop. 1988/89:116 nödvändig forskning, utveckling och insatsberedskap. Kritikmot utredningen lämnas av , . Enligtdomstolen har utredaren enligt direktiven bl.a. att bedöma behovet avkomletterande åtgärder vid landets dammar och kraftverk för att förebyggadammgenombrott och större flöden. anser att utredaren ianslutning härtill närmare borde ha analyserat vilka åtgärder som kan vidtasför att uppnå dessa syften. Enligt kan dammgenombrott ihuvudsak förebyggas endast genom byggnadstekniska åtgärder, såsom höjning avförstärkning av dammarna, sänkning av utskovströsklar, byggande av nya utskovsamt utförande av anordningar för säkrare funktion hos sättär och luckor. Denändamålsenliga åtgärden för dämpning av större flöden till förhindrande ellerminskning av översvämning nedströms i vattendraget är däremot införandet avnya eller ändrade vattenhushållningsbestämmelser. finneranmärkningsvärt att utredaren inte gjort denna grundläggande analys. En sådanskulle säkerligen ha gett en säkrare grund för förslag till lagändring förremissinstansernas granskning av betänkandet. finner vidare anmärkningsvärtatt utredaren inte definierat begreppet "dammsäkerhet", detta isynnerhet som begreppet torde användas i én betydelse som avviker från allmäntspråkbruk. Det synes således avse inte bara en damms konstruktion, funktionoch skötsel utan också vattenhushållningsbestämmelser vilkas syfte är attåstakomma flödesdämpning och på så sätt skydda mot översvämning. Vad som nusagts om begreppet dammsäkerhet gäller också de i den föreslagna lagtextenbegagna uttrycken "vattenanläggnings säkerhet" och "säkerhetenhos anläggningen" vilka uttryck uppenbarligen har samma vida syftning.Vattendomstolen anser att man i klarhetens intresse bör skilja mellansäkerheten hos en damm eller annan vattenanläggning och skyddet motöversvämning genom vattenhushållningsbestämmelser i flödesdämpande syfte. 3 Förslag till ändringar i vattenlagen Flertaletremissinstanser delar eller anför inga erinringar mot utredningens förslag tilländringar i vattenlagen för att förbättra dammsäkerheten. Synpunkterav mer allmän karaktär lämnas av . Enligt hovrätten finns anledning att betona att den dammsäkerhet som avhand las i betänkandet har till ett enda syfte att skydda motstående allmänna och enskilda intressen mot skada och intrång i oförutsedda och svårbe mästrade situationer vid en damm. Ifrågakommande lagbestämmelser bör ge uttryck för detta syfte. Situationer av katastrofkaraktär kan redan under normala driftförhållanden uppstå, om dammens hållfasthet eller funktionsduglighet i övrigt inte motsvarar vad som förutsattes vid dess uppförande. Vad som främst riktat uppmärksamheten på dammsäkerhe ten är emellertid en under några perioder förekommande 5] tillrinning av störreomfattning än som tidigare registrerats och som icke Prop. 1988/89: 116förutsetts vid berörda dammars uppförande. Dammsäkerheten är beroen- Bilaga 1.2de främst av dammtyp, dammens hållfasthet och avbördningsförmåga,manöverduglighet hos dammens röriiga delar, larmsystem, tillgång på reservkraftför manövrering av dammens rörliga delar samt beredskapsplanering i vidbemärkelse. Lagstiftningen bör animera en dammanläggare att konstruera ochutföra dammen och därtill hörande anordningar på ett tekniskt godtagbart ochför motstående intressen betryggande sätt. När dammen färdigställts krävs enfortlöpande kontroll av dammen och dess säkerhetsfunktioner samtunderhållsarbeten. Lagstiftningen bör ha till mål att inskärpa dammägarensskyldigheter samt reglera tillsyn av att dammen underhålls ochär funktionsduglig så att fara ej uppstår för skada och intrång på motståendeallmänna och enskilda intressen. Däremot finns knappast förutsättningar attutsträcka tillsynen till att avse dammens ändamålsenlighet i fråga omexempelvis avbördning. - Slutligen fordras lagstiftning förkatastrofsituationer, kanske främst för att skadelidande på ett betryggande ochsåvitt möjligt enkelt sätt skall få ut den ersättning som det må ankomma pådammägaren att svara för. Stockholmstingsrätt, , konstaterar att man i betänkandet utgår från attdet allmänna med stöd av vattenlagen har ett ansvar för kontrollen avvattenbyggnader och att en sakkunnig vattenbyggnadsteknisk granskning skallske vid tillståndsprövningen. Till stöd härför åberopas ett uttalande i lagensförarbeten att bör granska ritningar rörande anläggningenskonstruktion och hållfasthet, grundläggning, utskovens avbördningsförmåga,krönhöjd, släntlutning m.m. (prop.1981/82:130 sid.128). Enligt vattendomstolensmening har utredaren dragit för långtgående slutsats av ifrågavarande i ochför sig ganska kryptiska uttalanden när det gäller skyldighetatt kontrollera en vattenanläggnings konstruktion. Att märka är att det ifortsättningen av lagmotiven understryks att myndighetskontrollen i sambandmed tillståndsprövningen endast kan avse huvuddragen av konstruktionen m.m.,att detaljutformningsfrågan liksom måste i viss utsträckningöverlämmnas åt den byggande själv samt att företagaren också själv har intresseav anläggningens säkerhet och under inga förhållanden kan befrias från sittansvar i detta avseende. Vad som senast anförts ger vid handen attvattendomstolens gransknings- och kontrollskyldighet med avseende påvattenanläggningens konstruktion enligt gällande rätt är ganska begränsad ochatt huvudansvaret i nämnda hänseende åvilar företagaren. delarutredarens uppfattning att några mer omfattande lagändringar inte är påkalladeför att öka dammsäkerheten och skyddet mot översvämmningar. framhåller att översvämningsskador uppströms ett.vattenkraftsprojekt beaktas vid tillåtiighetsprövningen av projektet. Verketanser att inverkan av ett vattenkraftsprojekt på översvämmningar nedströmsprojektet även bör beaktas vid tillåtlighetsprövningen. Som regel torde dennainverkan vara till båtnad för projektet. 3.2 Säkerhetsvillkor vid tillståndsgivning Prop. Bilaga 1.2 Utredarenföreslår att 12 kap. 31 § andra stycket 7 och 13 kap. 47 § första stycket9 vattenlagen kompletteras på så sätt att där särskilt anges att etttillståndsbeslut skall innehålla villkor för att tillgodose säkerheten. Allaremissinstanser utom tillstyrker eller lämnar utan erinranförslaget att säkerheten anges bland de villkor som skall intas i etttillståndsbeslut. ifrågasätter förslaget med hänsyn tillvattendomstolarnas begränsade granskningsmöjligheter av säkerhetsspörsmål.Synpunkter på förslagets lagtekniska utformning har lämnats av ,, och kammarkollegiet. Sveahovrätt anser att det trots att det torde komma att byggas fådammar i landet kan vara motiverat att till poängterande av dammsäkerhetensbetydelse saml till ledning för dammägaren och den tillståndsgivandemyndigheten i vattenlagen (VL) intaga vissa bestämmelser iämnet. Hovrätten föreslår att dammsäkerhetsfrågorna behandlas redan idammägarens ansökningshandlingar till . I så fall bör i 13 kap.I9§ VL införas föreskrifter i ämnet. om dammsäkerhetsbestämmelser ien tillståndsdom vill utredningen införa i punkt 9 av 13 kap. 47 § förstastycket VL. 1 den mån sådana föreskrifter tar sikte på dammens tekniskautförande får det fömtsättas att det tas in under bestämmelser enligt punkt 1.Därvid kan uttryckligen anges de för dammsäkerheten inledningsvis nämndamomenten såsom dammens hållfasthet. Andra aspekter på dammsäkerheten, såsomberedskapsplaner och vattenhushållning, torde redan med nuvarande utformningav lagtexten kunna föras in under punkt 9 men kan förtjäna att där särskiltomnämnas. Mot utredningens förslag till tillägg i punkt 9 kan riktas denanmärkningen att det ger sken av att dammsäkerheten ligger vid sidan omtillgodoseendet av allmänna och enskilda intressen. Det här anförda äger ocksåtillämpning på motsvarande bestämmelser i 12 kap. VL. StockholmsUngsrätt, , redogör för hur den uppfattat sina skyldigheter att vid tillståndsprövningen kontrollera en vattenanlägg nings konstruktion. Enligt mening är det inte möjligt att inom ramen för nuvarande resurser påtagligt utvidga den granskning som sålunda sker. Inte heller föreligger något behov av en sådan utvidgning. De olyckor och olyckstillbud som redovisas i betänkandet har såvitt vatten domstolen kunnat finna inte i något fall berott på rent konstruktionsfel. Orsakerna har i regel varit sättningar, inte erosion, överströmning samt dåligt utförda fogar och anslutningar. Dessa företeelser har i sin tur haft sin grund i bristfälliga undersökningar av grundförhållanden och jordma terial samt felaktigheter i arbetenas utförande, allt omständigheter som inte rimligen kunnat fömtses av tillståndsmyndigheten. Utredaren har anslutit sig till ett av gjort uttalande att frågan om vattenanläggningarnas säkerhet är så betydelsefull att det finns anledning att omnämna den i lagtexten och med viss redaktionell avvikelse från lagförslag förordat en komplettering av 12 kap. 31 § 53 2 st 7 och 13 kap. 47 § 1st 9 VL på så sätt att där särskilt anges att ett Prop. 1988/89:116tillståndsbeslut skall innehålla villkor för att tillgodose säkerheten. Utreda-Bilaga 1.2 ren anför att det för sagda ändamål kan behövas föreskrifter omsådant som inte har direkt med anläggningens konstruktion att göra, exempelvisföreskrift om att upprätta beredskapsplaner, att utse en dammansvarig, attföreskriva regelbundna övningar och/eller kontroller med personalen etc. Föreskrifter av de slag som här nämnts har inte tidigare meddelats avvattendomstolen. Uppgiften att göra detta framstår som i viss mån främmandeför vattendomstolarnas verksamhet. Råd och anvisningar i ämnet synes med fördelkunna utfärdas av dammsäkerhetsnämnden och det finns all anledning att anta attföretagarna frivilligt kommer att rätta sig efter dessa. I den mån föreskriftermed rättsverkan ändå anses behövliga synes det mest ändamålsenligt attlänsstyrelsen i sin tillsynsutövning ges möjlighet att utfärda för varjeenskilt företag detaljföreskrifter. Härför tordekrävas en ny bestämmelse i 18 kap. VL och en följdändring i 21 kap. 1 § somstraffsanktionerar bestämmelsen. Det kan vidare mot bakgrund av vad somtidigare anförts om vattendomstolarnas begränsade granskningsmöjligheter isäkerhetsspörsmål ifrågasättas om det är lämpligt att i lagtexten särskiltmarkera detta moment i prövningsskyldigheten. Om detta likväl anses böra skeförordar att den erforderiiga kompletteringen på sättFlödeskommittén föreslagit införs i första punkten av 12 kap. 31 § 2 st och av13 kap. 47 § 1 st. Östersundstingsrätt, , delar utredarens uppfattning att det av lagtextenbör framgå att vid sin prövning av ett vattenföretag har attbeakta frågan om vattenanläggningens säkerhet. Utredaren anser att det förtillgodoseende av detta önskemål kan behövas föreskrifter om sådant som intedirekt har med anläggningens konstmktion att göra och lämnar som exempelföreskrift om att upprätta beredskapsplaner, att utse dammansvarig och attföreskriva regelbundna övningar och/eller kontroller med personalen.Vattendomstolen anser, att de exempel som lämnats närmast har med tillsynen ochkontrollen av anläggningen att göra, vilka frågor enligt bestämmelser ivattenlagen åligger såsom tillsynsmyndighet. villi stället förorda att föreskrifterna om beaktande av säkerhetsaspekterutformas enligt förslag såsom en del av företagets tekniskautformning. Det bör i övrigt observeras att den tämligen omfattande ochdetaljerade tekniska granskning som vattendomstolarna förutsätts göra enligtFlödeskommittén inte kan utföras med de tekniska hjälpmedelvattendomstolarna förfogar över. Kammarkollegietanser att utredarens förslag till komplettering av 12 kap. 31 § och 13 kap. 47 §VL inte är språkligt logiskt. Tillägget "säkerheten hosanläggningen" uppfattas inte med föreslagen formulering av den aktuellapunkten som hänförligt till allmänna och enskilda intressen. Kollegietföreslår därför en omformulering. 3.3 Uppskjuten skadereglering i vissa fall Prop. Bilaga1.2 Utredaren föreslår att det skall införas en möjlighet i vattenlagen attskjuta uppregleringen av skador till följd av särskilda vattenhushållningsbestämmelsersom tillgodoser säkerheten hos en vattenanläggning. Sådana bestämmelser avsesutnyttjas bara i sådana situationer då en anläggnings säkerhet är hotad.Utredaren föreslår ändringar i 9 kap. 3 § och 15 kap. 17 § vattenlagen.Förslaget innebär att frågan om ersättning prövas i den ordning som gäller förs. k. oförutsedda skador. Anmälningstiden för skadorna skall aldrig varakortare än från det skadan skedde. Förslagetlämnas utan erinran eller tillstyrks med undantag av ochStockholms tingsrätt. godtar principen om uppskjutenskadereglering men anser att de skadelidandes rätt inte tillvaratastillräckligt. Tingsrätten är ocksåkritisk mot förslagets lagtekniska utformning. Sveahovrätt redogör för skadereglering i de fall undantag från förhandsprövningföreligger och anför att en ansökan om godkännande i efterhand av vidtagnaåtgärder handläggs som ett ansökningsmål, vari sökanden har att enligt 13 kap.19 § vattenlagen framlägga förslag till ersättningar. Denna ordning förskadereglering efter katastrofåtgärder bör enligt hovrätten komma tillanvändning också när dammägaren i förväg begärt tillstånd att i enkatastrofsituation överskrida gällande bestämmelser för dammen. Detta kan skegenom att dammägaren åläggs anmäla till när han tagit ettsådant tillstånd i anspråk och vid anmälan fogar ett ersättningsförslag,varefter anmälan behandlas som ett ansökningsmål. Hovrätten delar alltsåutredningens förslag att skadereglering i detta fall inte bör ske i förväg menanser att utredningens förslag till skadereglering inte tillräckligttillvaratar sakägarnas intressen. Under alla förhållanden måste stadgas enenhetlig form för reglering av skador för det fall att dammägaren såvälutnyttjat ett i förväg meddelat tillstånd att överskrida de för normal driftgällande villkoren som överskridit förhandstillståndet. Stockholmstingsrätt, , hävdar att säkerheten vid befint liga dammar i huvudsak kan höjas endast genom olika byggnadstekniska åtgärder och att överdämning aldrig kan ha till syfte att öka säkerheten hos den damm där överdämning sker. Skador till följd av säkerhetshöjande byggnadstekniska åtgärder kan på sedvanligt sätt regleras i de vattenmål, som omfattar ifrågavarande åtgärder. Vad gäller de ofrånkomliga över dämningar som trots vidtagna säkerhetshöjande åtgärder ändå kan inträffa under extrema tillrinningsförhållanden (nödsituationer) är det omöjligt att på förhand bedöma skadorna och ersättningar härför. Ofrånkomliga över dämningar kommer nämligen att uppträda ytterst sällan. anser att reglering av eventuella skador till följd av sådan överdämning skall ske enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer och hänvisar till framställningen i , Skadeståndsrätt, 4. uppl. sid. 83 och där angivet rättsfall NJA 1929 sid. 542 i vilket fastslogs att ägare av en regleringsdamm var skyldig att utge ersättning för en i nödsituation uppkommen däm- ningsskada. Enligt mening bör rättsfallet fortfarande 55 betraktas som vägledande.Fråga om sådan ersättning skall enligt 13 kap. Prop. 1988/89: 116 14 §vattenlagen prövas av vattendomstol i stämningsmål. Vattendom- Bilaga 1.2stolen hävdar att lämpliga vattenhushållningsbestämmelser för planeradeÖverdämningar kan ha en väsentlig betydelse för att åstadkomma enflödesdämpning nedströms dammen och på så sätt förebygga eller minska skador -bl. a. på vattenanläggningar - i den delen av vattendraget. Även omflödesdämpande planerade överdämningar inte utförs så blir frekvensenav dessa mycket högre än av ofrånkomliga överdämningar. Enligt vattendomstolensmening föreligger därför inga särskilda svårigheter att med tillämpning avgällande bestämmelser reglera skador till följd av planerad överdämning. Föreskrifterom flödesdämpning genom planerad överdämning och i "buffertmagasin"har också redan meddelats i ett antal vattenmål. anser såledesatt någon ny bestämmelse om uppskjutande av skadereglering inte hellererfordras för planerade överdämningar. , som dessutom hyserprincipiella betänkligheter mot att på sätt som föreslagits uppskjutaskadereglering , avstyrker därför föreslagen ändring av 9 kap. 3§ och 15 kap. 17 § vattenlagen. Skulle ändå bestämmelser i ämnet anses börainföras bör de formuleras på annat sätt än utredaren föreslagit, bl. a. medhänsyn till att överdämning enligt mening inte kan tillgodosesäkerheten hos en vattenanläggning. Vidare bör bestämmelsen i 9 kap. 3 § 3 st. placerasbland övriga processuella bestämmelser i 13 kap. vattenlagen, lämpligen ianslutning till 49 §. Den utgör inte, som utredaren tycks tro, något undantagfrån regeln i 9 kap. 3 § 1 st., som endast utsäger att ersättning i vattenmålskall utgå i form av engångsersättning och som gäller även närersättningsfrågan uppskjutits enligt 13 kap. 49 § och när fråga är omgottgörelse för oförutsedd skada (jfr. kommentar till vattenlagensid. Bestämmelsen är som redan antytts av rent processuell natur. Vattenfallfinner det rationellt att i vattenlagen införa särskilda bestäm- . melser som iextrema situationer ger dammägaren en legal möjlighet att utnyttja dammenstekniska kapacitet för att avvärja hot mot dammens säkerhet ochnedanförliggande anläggningar. 3.4 Undantag från tillståndsplikten i en nödsituation, m.m. Litredarenanser inte att det finns något behov av att, som föreslagit,införa en särskild bestämmelse i vattenlagen om undantag från tillståndspliktenför åtgärder som innebär en avvikelse från gällande vattenhushållning i ennödsituation. Enligt utredaren (betänkandet sid. 171) finns det inte någotbehov av en sådan bestämmelse, eftersom den allmänna bestämmelsen omansvarsfrihet på grund av nöd i 24 kap. 4 § är tillräcklig i densituation som avses med kommitténs förslag. Flödeskommitténhar vidare föreslagit ett tillägg till 17 kap. 2 § vatten lagen innebärande att vattenhushållningen, när fara föreligger för damm ras eller annan omfattande skadegörelse, skall handhas så att skaderisken 56 minskas så långt det ärmöjligt. Utredaren anser för sin del att en sådan Prop. 1988/89:116 bestämmelse kan undvaras. Utredarensställningstaganden kommenteras av flera remissinstanser. ,länsstyrelserna i och . Svenska kraftverksföreningenoch dammsäkerhetsnämnden anser att det finns behov av en bestämmelse omundantag för nödsituationer. , i ochdammsäkerhetsnämnden anser också att det finns behov av tillägget till 17 kap.2§ vattenlagen. delar däremot utredarens ståndpunkt. Flödeskommitténkommenterar frågan om undantaget från tillståndsplikt i nödsituationer ochkonstaterar att syftet inte bara var att upphäva kriminaliseringen av ettåsidosättande av vattenlagens tillståndspliktsreg-ler. Kommittén anser dock attdet är lämpligt att vattenlagen innehåller en bestämmelse om ansvarsfrihet pågmnd av nöd i katastrofsituationer, eftersom nödregel inte tordevara särskilt väl känd för de tekniker etc. som i ett sådant fall kan behövafatta beslut om avvikelse från gällande vattenhushållningsbestämmelser. När detgäller motsvarande överträdelse av förbudet mot byggande i vatten utan tillstånd,finns redan i vattenlagen en bestämmelse som undanröjer kriminaliseringen (4kap. 4 §). Största fördelen med den föreslagna bestämmelsen (4 kap. 4 a §) äremellertid, enligt kommitténs mening, att man därigenom får en lämplig ordningför att hantera eventuella ersättningsyrkanden till följd av att gällandevattenhushållningsbestämmelser frångåtts.