prop · GC0323 · 1988-12-31 00:00:00 — Kombinationerav t. ex. säljförbud och varningsinflormation eller återkallelse kan sålundaibland behövas för att bemästra produktriskerna. Det kan då tänkas varanaturligt att begränsa ett interimistiskt beslut till att avse säljförbud ochuppskjuta flrågan om varningsinflormation eller återkallelse till dess ettslutligt avgörande kan meddelas. Ett interimistiskt säljförbud för en varaeller tjänst kan flå ansenlig publicitet, vilken i viss mån kan tjäna som en flormav varningsinformation för dem som redan skaflTat sig nyttigheten. Ansökanom interimistiskt åläggande eller förbud flår göras av dem som har talerätt i . Sådan ansökan kan alltså göras av 117 konsumentombudsmannen meninte av tiUsynsmyndigheten. I samband Prop. 1988/89:23 med överlämnandet aven tvistig fråga till konsumentombudsmannen bör tillsynsmyndigheten vid behovhemställa att denne gör ansökan om interimistiskt beslut. Även utan en sådanhemställan har dock konsumentombudsmannen möjlighet att framställa yrkande ominterimistiskt beslut. Ävensådana sammanslutningar som anges i 17 § andra stycket har rätt att i sambandmed en ansökan om säkerhetsingripande göra framställning om interimistisktbeslut. Ettinterimistiskt beslut kan meddelas även om det inte flramstäUs något yrkande omen sådan åtgärd. kan således ex oflficio ta upp flrågan ominterimistiskt åläggande eller förbud (jfr prop. 1970:57 s. 98). Ifråga om utsättande av vite gäller samma regler som för slutligt beslut.Normalt skall aUtså ett interimistiskt beslut förenas med vite. Desärskilda bestämmelserna i lagen om marknadsdomstol som medger snabbhandläggning av frågor om interimistiska förordnanden är tillämpliga också beträflfandeärenden om tillämpning av den nu föreslagna lagen. Denna flråga behandlas ispecialmotiveringen till förslaget tiU lag om ändring i lagen ommarknadsdomstol m. m. 4.1.6Informations-, förbuds- och återkallelseförelägganden 22och 23 §§ innehåller regler som ger konsumentombudsmannen möjlighet attutfärda olika förelägganden beträflfande s.k. farliga varor och tjänster.Vidare får konsumentombudsmannen möjlighet att ompröva sina förelägganden omändrade förhållanden eller annat särskilt skäl föranleder det. 22§ Om det i visst flall, som inte är av större vikt, finns förutsättningar förett åläggande eller ett förbud enligt 5-9 § eller 12 § tredje stycket, flårkonsumentombudsmannen eflter begäran som sägs i 17 § vid vite förelägganäringsidkaren, 1. åläggandeatt lämna säkerhetsinflormation eller varningsinflormation eller att medverka till varningsinflormation enligt 12 § tredje stycket (infor mationsföreläggande), 2. förbud att flortsattatillhandahålla en vara eller en tjänst (förbudsföreläggande) 3. åläggande att återkallaen vara eller en tjänst eller att medverka till återkallelse enligt 12 § tredjestycket (återkallelseföreläggandé). Föratt bli gällande skall föreläggandet godkännas eller inom visstidsfrist. Ett godkänt föreläggande gäller som ett åläggande eller ett förbudav enligt 5-9 § eller 12 § tredje stycket. Ett godkännandesom sker sedan den i föreläggandet utsatta tidsflristen har gått ut är utanverkan. Enligt14 § marknadsföringslagen har konsumentombudsmannen möjlig het att i flall som inte är av större vikt genom förbudsföreläggande pröva frågan om förbud mot otillbörlig marknadsföring eller i vissa fall mot saluhållande m. m. av varor och tjänster. Har ett föreläggande som skall förenas med vite godkänts, gäller det som ett förbud som har meddelats 1\l av marknadsdomstolen.Vidare kan konsumentombudsmannen enligt 15 § Prop. 1988/89:23marknadsföringslagen meddela informationsföreläggande. Motsvarande gäller omdetta. Bestämmelser av liknande konstmktion finns också i konkurrenslagen. Erflarenheternaav tillämpningen av marknadsföringslagen har visat att det är önskvärt attkonsumentombudsmannen har motsvarande befogenheter vid tillämpningen avproduktsäkerhetslagen. Som förut har anförts bör visserligen, när förhandlingarmellan en tillsynsmyndighet och en näringsidkare har lett tiU attnäringsidkaren vidtar behövliga säkerhetsåtgärder, tillsynsmyndigheten iallmänhet kunna nöja sig med det och skriva av ärendet. Om däremottillsynsmyndigheten sett sig nödsakad att begära att konsumentombudsmannen skaUansöka hos om förbud eller åläggande enligtproduktsäkerhetslagen, kan detta tyda på att näringsidkaren intar en allmäntavvisande hållning till säkerhetsåtgärden i fråga. Om därefterkonsumentombudsmannen och näringsidkaren kommer överens, kan det vara önskvärtatt resultatet ges en rättsligt bindande florm. I vissa flall av t. ex.tidigare visad tredska kan det även vara lämpligt att en överenskommelse mellanen tillsynsmyndighet och en näringsidkare säkras genom ett avkonsumentombudsmannen utfärdat föreläggande. Samma resultat kan uppnås genombeslut av efter det att näringsidkaren medgettkonsumentombudsmannens talan. Av processekonomiska skäl kan det dock ofta varaönskvärt att frågan löses utan ett förflarande inför . Ävenför näringsidkaren kan det vara en fördel att slippa uppträda med sitt namn imarknadsdomstolen. Liksomär flallet enligt marknadsföringslagen kan förelägganden utfärdas endast iärenden som inte är av större vikt. I flrågor av principiell betydelse eller dåen säkerhetsåtgärd kan vara särskilt ekonomiskt betungande för näringsidkarenbör möjligheten att meddela föreläggande i allmänhet inte utnyttjas. Den bördärför i regel inte användas i sådana flall då det saknas vägledande avgörandenav och rättsläget därför kan sägas vara oklart. Somflramgår av lagtexten är det en förutsättning för föreläggande atttillsynsmyndigheten enligt 17 § begärt att konsumentombudsmannen skall ansökaom ett åläggande eller ett förbud enligt lagen. En sådan begäran kan i förstahand avse ett föreläggande för att bekräflta en överenskommelse och i andrahand, om föreläggandet inte godkänns, en ansökan till . Ettgodkännande måste avse både själva åläggandet eller förbudet och vitet. Omföreläggandet godkänns, gäller det som ett beslut av . Ettgodkännande som lämnas sedan den i föreläggandet angivna tidsflristen gått utär utan verkan. Skulle en näringsidkare vilja godkänna ett föreläggande eflter flristensutgång kan alltså detta inte ske. Ett nytt föreläggande måste i så flallutfärdas. 23§ Vad som sägs i 20 § skall tillämpas i flråga om inflormations-, förbuds-och återkallelseförelägganden. 20 § innehåller enbestämmelse om att i vissa flall kan Prop. 1988/89:23göra en förnyad prövning av sina beslut enligt produktsäkerhetslagen. I 23 §upptas en motsvarande möjlighet till omprövning av godkända förelägganden sommeddelats av konsumentombudsmannen. Bestämmelsen har berörts närmare i denallmänna motiveringen. Somtidigare har flramhållits reglerar 4 § vilka myndigheter som skall utöva tillsynenbeträflfande lagen. 24 och 25 §§ innehåller övriga bestämmelser beträffandetillsynen av lagen. 24§ En näringsidkare som har fått åläggande eller förbud enligt 5-9 § eller 12 §tredje stycket är skyldig att på anmaning av tillsynsmyndigheten avge yttrandeoch lämna upplysningar, som behövs för tillsynen över att åläggandet ellerförbudet följs. Näringsidkaren är även skyldig att på anmaning av myndighetentillhandahålla handlingar, varuprover och liknande, som behövs för tillsynen. Följeren näringsidkare inte en anmaning enligt första stycket, får tillsynsmyndighetenförelägga honom att flullgöra sin skyldighet vid vite. Förvaruprover och liknande, som tillhandahålls enligt första stycket, harnäringsidkaren rätt till ersättning av tillsynsmyndigheten, om det finnssärskilda skäl. Föreskriflterom skyldighet för den som skall tillhandahålla varuprover och liknande enligtförsta stycket att ersätta tillsynsmyndigheten kostnader för provtagning ochundersökning av prov flår meddelas av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. Tillsynsmyndigheternasbeflattning med säkerhetsflrågor omflattar också tillsyn över att meddeladeålägganden och förbud följs av de berörda näringsidkarna. Tillsynen avser även eflterlevnadenav beslut som meddelat på talan av en intresseorganisation.Konsumentverket är tillsynsmyndighet i fråga om icke specialreglerade varoroch tjänster. Vidutövande av tillsynen kan myndigheterna behöva yttranden och upplysningar avberörda näringsidkare, liksom handlingar, varuprover och liknande. 1 24 § gesbestämmelser om detta. Mönster till bestämmelserna har hämtats från 16 § MFL. Oftalär näringsidkarna även utan någon formell anmaning flrån myndighetshåll lämnat. ex. upplysningar och handlingar, som belyser utvecklingen av en pågåendesäkerhetsaktivitet. När t. ex. återkalldser skall genomföras är det naturiigtatt företagen och tillsynsmyndighetema håller viss kontakt med varandra och attföretagen under hand förser myndigheterna med rapporter om resultatet av ensäkerhetskampanj osv. Omså skulle behövas kan emellertid en tillsynsmyndighet enligt stycket direkt anmana en näringsidkare att prestera ett visst, bestämt material, som erflordras för tillsynen över att ett åläggande eller ett förbud verkligen följs. Anmaningen kan bl. a. avse att näringsidkaren skaU tillhan dahålla handlingar och varuprover som behövs för tillsynen. andenom åläggandets omfattning, kostnadseffekter m.m. som redovisats Prop.1988/89:23 vid 19 § gäller också här. Omen anmaning till en näringsidkare att lämna upplysningar eller atttillhandahålla en viss handling inte följs, får myndigheten enligt andrastycket förelägga näringsidkaren att vid vite flullgöra sin skyldighet. Avmotsvarande skäl som anförts i motiveringen till 19 § föreslås inte någotmaximum för vitesbeloppet. 1tredje stycket finns en bestämmelse motsvarande 19 § tredje stycket ommöjlighet för tillsynsmyndigheten att lämna ersättning för varuprov ochliknande, om det finns särskilda skäl. Fjärdestycket motsvarar 16 § sista stycket marknadsföringslagen. Innebörden är attregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskriflterom skyldighet för dem som skall tillhandahålla varuprover och liknande enligtförsta stycket att ersätta tillsynsmyndigheten kostnader för provtagning ochundersökning. Liksom i fråga om lämnande av varuprover är huvudregeln dock attnäringsidkaren i fråga skall stå för kostnaderna för undersökning och prover. 25§ Talan om utdömande av vite som förelagts av en tillsynsmyndighet ellerkonsumentombudsmannen förs vid allmän domstol av den som utfärdatföreläggandet. Har vitet förelagts av , förs talan avkonsumentombudsmannen. Om vitet förelagts på talan av en sammanslutning somavses i 17§ andra stycket får talan om utdömande föras även avsammanslutningen. Ilagen (1985:206) om viten föreskrivs bl.a. att frågan om utdömande av vitenprövas av länsrätt på ansökan av den myndighet som har utfärdatvitesföreläggandet. Enligt viteslagen gäller dock att lagen inte skall tillämpasi den mån annat följer av vad som är särskilt föreskrivet. Särskildabestämmelser om utdömande av viten finns i bl. a. marknadsföringslagen, lagen(1971:112) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden och konkurrenslagen (1982:729). Tidigaregällde enligt bl.a. marknadsföringslagen att talan om utdömande av vite skulleföras vid allmän domstol av åklagare. Talan fick väckas endast eflter anmälan avkonsumentombudsmannen eller av annan, som hos ansökt omförbudet eller åläggandet. Vid tillkomsten av lagen om viten flann man (prop.1984/85:96 s. 41) att lagen inte borde göras generellt tillämplig på bl. a. vitenenligt marknadsföringslagen. Talan om utdömande av vite enligtmarknadsföringslagen ansågs böra föras vid allmän domstol avkonsumentombudsmannen eller av annan, som hos utverkat ett vitessanktioneratbeslut. Bestämmelser om detta finns i I7§ MFL. Bestämmelserna gäller såväl förflarandevitenenligt 11 och 16 §§ som materiella viten, dvs. förbud eller ålägganden sommarknadsdomstolen meddelat och som förenats med viten. Även förproduktsäkerhetslagens del har det ansetts motiverat att frångå viteslagens reglering. 25 § innehåller därför en särreglering, som nära ansluter till 17 § MFL. Också enligt produktsäkerhetslagen prövar allmän domstol talan om utdömande av vite. De avvikelser beträflfande talerätten 121 som bestämmelseninnehåller i förhållande till marknadsföringslagen är Prop. 1988/89:23betingade av handläggningen på myndighetsplanet. Iproduktsäkerhetslagen finns bestämmelserom förflarandeviten i 19 och 24 §§.Enligt 19 § kan en tillsynsmyndighet eller konsumentombudsmannen vid viteförelägga en näringsidkare att överlämna erforderligt utredningsmaterial.Motsvarande möjlighet får enligt 24 § tillsynsmyndigheten vid utövande avtillsyn över att beslut om säkerhetsåtgärden efterievs. Enligt första styckethar den som utfärdat föreläggande om förflarandevite också talerätt. Dettainnebär att inte endast konsumentombudsmannen utan även en tillsynsmyndighetkan föra talan om utdömande av ett förflarandevite. Beträflfandeviten som utfärdats av eller som upptagits i godkänt inflormations-,förbuds- eller återkallelseföreläggandé skall enligt andra stycket talan omutdömande föras vid allmän domstol. Talan kan alltid föras avkonsumentombudsmannen. Talerätt i har enligt 17 § andrastycket förutom konsumentombudsmannen även sammanslutningar av konsumenter,löntagare eller näringsidkare. Talan om utdömande av ett vite som förelagts avmarknadsdomstolen på ansökan av en sådan sammanslutning kan föras förutom avkonsumentombudsmannen även av den sammanslutningen. Vidhandläggningen av mål om viten är 8 § viteslagen tillämplig. Där föreskrivs attsådana mål i tillämpliga delar skall handläggas enligt rättegångsbalkensregler för mål om åtal för brott, för vilket svårare straflf än böter inte ärföreskrivet. 26§ Följande beslut enligt denna lag får inte överklagas, 1. beslut av konsumentverketenligt 4 § andra stycket andra meningen, 2. beslutaven tillsynsmyndighetenligt 14, 16 eller 17 §, 3. beslut av konsumentombudsmannenenligt 17 §, 4. beslut av en tillsynsmyndigheteller av konsumentombudsmannen om anmaning enligt 19 § första stycket förstameningen eller om vitesföreläggande efter sådan anmaning, 5. beslut av konsumentombudsmannenom inflormations-, förbuds- eller återkallelseföreläggandé enligt 22 §, 6. beslutav konsumentombudsmannen eller av en tillsynsmyndighet enligt 25 §. Beslutav en tillsynsmyndighet eller av konsumentombudsmannen i annan flråga som avsesi 19 § eller av en tillsynsmyndighet i en flråga som avses i 24 § förstatredje styckena överklagas hos kammarrätten. Detsamma gäller beslut av entillsynsmyndighet enligt föreskriflter som avses i 24 § fjärde stycket. I26 § finns bestämmelser om överklagande av de olika beslut som kan meddelas av förvaltningsmyndighet enligt den föreslagna lagen. Som regel bör gälla att sådana beslut inte får överklagas. De materiella avgörandena enligt lagen meddelas av som första och sista instans. Frågan om utdömande av vite prövas av allmän domstol. Något behov av 122 att överklagatillsynsmyndighets eller konsumentombudsmannens beslut Prop. 1988/89:23enligt lagen föreligger därför i allmänhet inte. Talanflår däremot föras mot beslut om anmaningar och förelägganden atttillhandahålla handlingar, varuprover och liknande, som kan erflordras påutredningsstadiet, liksom mot de beslut om anmaningar och föreläggandenangående tillsynsmaterial av skilda slag, som kan komma i flråga enligt 24 §.Talan flår också föras mot de olika typer av ersättningsbeslut som kan meddelasenligt 19 och 24 §§ samt enligt föreskriflter som utfärdats med stöd av 24 §.Regleringen bygger i nu angivna hänseende på bestämmelsen om överklagande i 22§ MFL. Underberedningen av lagstifltningsärendet har övervägts om skärpta regler bordeinföras för att tillsynsmyndigheterna och konsumentombudsmannen snabbt skallkunna tvinga fram handlingar, varuprover och liknande, som behövs förutredningar av säkerhetsfrågor, liksom sådant material som kan vara erflorderligtför tillsynen över att meddelade ålägganden och förbud verkligen följs av deberörda näringsidkarna. Bestämmelserna om överklagande innebär ju att ennäringsidkare bl. a. genom att besvära sig hos kammarrätten kan fördröjautlämnandet av väsentligt utrednings- och tillsynsmaterial. särskilda produktorienterade lagarna tillerkänns tillsynsmyndigheterna ofltavittgående beflogenheter vad gäller bl. a. möjligheterna att flå del avupplysningar, handlingar m.m. I t.ex., lagen (1985:426) om kemiska produkter,föreskrivs i 15 § att tillsynsmyndigheten har rätt att på begäran flå deupplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Regeln är förenad med en straflTsanktion,som innebär att den som med uppsåt eller av oaktsamhet underlåter att flullgöravad som åligger honom enligt 15 § döms till böter eller fängelse i högst (20 §). Enligt livsmedelslagen (1971:511) gäller bl.a. att tillsynsmyndighethar rätt att eflter anflordran erhålla de upplysningar och handlingar sombehövs för tillsynen. Det åligger polismyndigheten att lämna den handräckningsom kan behövas (26 §). Talan kan föras mot tillsynsmyndigheternas beslut, menmyndigheterna kan förordna att deras beslut skall följas utan hinder av fördklagan (36 §).- Besvärsordningeni produktsäkerhetslagen följer i stor utsträckning den i marknadsföringslagen.Den skiljer sig däremot avsevärt flrån motsvarande regler i de produktorienteradelagarna. Enligt marknadsföringslagen utdöms s. k. materiella viten av allmändomstol, under det att dömer ut vissa viten enligt lagen ommarknadsdomstolen. S.k. förflarandeviten och vissa ersättningar prövas avkammarrätt. Den hittillsvarande ordningen har inte ansetts innebära någonnackdel. finns det därför inte anledning att flrångåmarknadsföringslagens mönster. Dennalag träder i kraft . Ettåläggande enligt 79 § eller 12 § tredje stycket flår meddelas en näringsidkare endast omhan överlåtit sådana varor eller utfört sådana 123 tjänster som åläggandetskulle avse eflter ikrafltträdandet. 3.Har ett förbudsföreläggande eller ett inflormationsfördäggande som rörproduktsäkerhet meddelats enligt marknadsföringslagen (1975:1418) föreikraftträdandet, och har den i föreläggandet utsatta tidsflristen förgodkännande inte gått ut, får ett godkännande lämnas inom den angivnatidsfristen. Föreläggandet får i så flall samma verkan som motsvarandeföreläggande enligt 22 § i denna lag. Produktsäkerhetslageninnebär ett vidgat ansvar för näringsidkarna för att de produkter som detillhandahåller på marknaden är säkra. Lagförslaget medför också nya uppgiflterför en del myndigheter och då i synnerhet . Det har därför tettsig rimligt att man både inom näringslivet och på myndighetshåll flår relativtgod tid på sig att inrätta sig eflter den nya situation som ett antagande avlagförslaget skulle skapa. En anpassning till produktsäkerhetslagens regleringhar ansetts kräva . Produktsäkerhetslagenbygger i stor utsträckning på marknadsföringslagen, och instituten säkerhetsinflormationoch säljförbud är hämtade flrån den lagen. Nyheter i lagförslaget är därför flramförallt stadgandena om varningsinflormation (7 §) samt återkallelse (8 och 9 §§).Några direkta motsvarigheter till dessa båda typer av säkerhetsåtgärder somär tilllämpliga beträflfande produkter som redan nått brukarna finnsknappast i gällande rätt. Lagförslaget innebär alltså i flråga omvarningsinformation och återkallelse att näringsidkarna kan komma att åläggasförpliktelser som inte har kunnat komma i flråga. Dethar ansetts att produktsäkerhetslagen inte bör ha en retroaktiv verkan. I andrapunkten av övergångsbestämmelserna anges därför att ett åläggande enligt 79 §eller 12 § tredje stycket flår meddelas en näringsidkare endast omnäringsidkaren efter ikraftträdandet har överlåtit sådana varor eller utförtsådana tjänster som åläggandet skulle avse. Regleringen innebär att ennäringsidkare, då lagen antagits, får tillfälle att flram till ikraftträdandetöverväga om han vill ta risken att drabbas av åläggande om varningsinformationeller om återkallelse. Om han eflter ikrafltträdandet inte överlåter viss varaeller utför viss tjänst, kan han inte åläggas att lämna varningsinflormation omeller återkalla varan eller tjänsten. En näringsidkare, som efter den relevantatidpunkten överlåter varor eUer utför tjänster av visst slag, kan självfalletåläggas att t. ex. återkalla dem. Ett sådant åläggande kan också omfatta sådanaexemplar av produkten som näringsidkaren överlåtit före ikraftträdandet. före ikrafltträdandet har meddelat ett förbudsfördäggandeenligt 14 § MFL eller ett inflormationsfördäggande enligt 15 § MFL kan dettänkas att det inte hunnit godkännas före ikrafltträdandet. Om föreläggandetavser en produktsäkerhetsflråga och det godkänns efter ikrafltträdandet, meninnan tidsflristen för godkännande gått till ända, bör föreläggandet få verkansom förbudsföreläggande eller inflormationsfördäggande enligt 22 §produktsäkerhetslagen. En bestämmelse om detta finns i tredje punkten avövergångsbestämmelserna. 4.2 Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen Prop. Införandetav produktsäkerhetslagen kräver vissa följdändringar i marknadsföringslagen.Det är två paragrafer i marknadsföringslagen som berörs av lagförslaget, delsinformationsregeln i 3 §, dels 4 § om produktsäkerhet m.m. Ändringarnai marknadsföringslagen har föranlett vissa följdändringar i konsumentköplagenoch konsumenttjänstlagen. I lagen (1975:1154) om varningstext ochinnehållsdeklaration på tobaksvaror hänvisas också till marknadsföringslagen.Det har dock inte ansetts motiverat med någon ändringi den lagen. Informationsregelni marknadsföringslagen tar inte främst sikte på säkerhetsflrågor utan avserall slags information, som har särskild betydelse flrån konsumentsynpunkt.Stadgandet omflattar emellertid också flrågor om säkerhet och har avmarknadsdomstolen tillämpats på sådana flall, t. ex. i beslutet 1979:24angående rullbräden. I5 § produktsäkerhetslagen finns bestämmelser om säkerhetsinflormation sommotsvarar regleringen i 3 § marknadsföringslagen såvitt den avser säkerhetsflrågor.Det innebär att bestämmelsen i marknadsföringslagen inte längre skalltillämpas på produktsäkerhetsflrågor beträflfande varor och tjänster. Lagteknisktmarkeras detta genom att 3 § har tillförts ett tredje stycke, som anger att deti produktsäkerhetslagen finns bestämmelser om information som har särskildbetydelse för att förebygga att en vara eller en tjänst orsakar skada på personeller egendom. Regleringeni 3 § marknadsföringslagen är inte identisk med regleringen i 5 §produktsäkerhetslagen, men materiellt råder en hög grad av överensstämmelsemellan båda paragraferna. Här skall endast påpekas att begränsningen av dennuvarande säkerhetsaspekten i 3 § marknadsföringslagen får till följd attåläggande om säkerhetsinflormation såvitt gäller andra nyttigheter än varoreller tjänster alltjämt kan komma ifråga med stöd av marknadsföringslagen.Produktsäkerhetslagen omfattar endast nyttigheterna varor och tjänster.Motivering för att lämna "annan nyttighet" utanförproduktsäkerhetslagen har redovisats i avsnitt 2.2. 4§ marknadsföringslagen innebär att kan förbjuda näringsidkare att tillhandahålla varor eller tjänster eller att erbjuda nytt janderätt till varor. Sådant förbud kan meddelas dels för produkter, som på grund av sina egenskaper medför särskild risk för skada på person eller egendom, dels för nyttigheter som är uppenbart otjänliga för sitt huvud sakliga ändamål. I det förra flallet är det flråga om produktsäkerhet, i det senare om produktotjänlighet. 6 § produktsäkerhetslagen ersätter 4 § marknadsföringslagen såvitt den 125 gäller produktsäkerhet.Det senare lagrummet har därför ändrats så att det Prop. 1988/89:23 inteomfattar produktsäkerhetsfrågor. Mellanrubriken har ändrats flrån"Produktsäkerhet m.m." till "Produktotjänlighet".Paragraflen kommer därmed att avse endast otjänliga varor. Lagenom ändring i marknadsföringslagen skall träda i kraflt som produktsäkerhetslagen.I fråga om ärenden som anhängiggjorts vid föreikraftträdandet bör äldre lag tiUämpas. 4.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1970:417) ommarknadsdomstol m. m.