prop · GC0360 · 1988-12-31 00:00:00 — I ackrediteringsförfarandet bör utnyttjas tekniskkompetens och provnings- och mätteknisk erfarenhet hos SP, riksprovplatser, riksmätplatser,universitet, högskolor, forskningsinstitut och andra organ. Även frånföretagsvärlden kan motsvarande kompetens och erfarenhet utnyttjas. Vid behovbör även utländska experter kunna anlitas. Ackrediteringbör enligt internationell förebild avse viss provning eller typ av provning sompreciseras så noga som möjligt, bl.a. genom att provningsmetoder anges. Ingenskillnad görs på provningar för obligatorisk och frivillig kontroll. Medtillgången till ett system som på angivet vis säkerställer den tekniskakompetensen hos laboratorierna bortfaller behovet av en särskild ordning förlaboratorier för obligatorisk kontroll. Auktorisation för sådan kontroll somblev möjlig först har förekommit endast i begränsadomfattning. Den nya ordningen innebär att ackreditering är frivillig och öppenför alla laboratorier, som uppfyller ställda krav men att en myndighet kanföreskriva att för viss obligatorisk kontroll provning skall ha skett hosackrediterat laboratorium. Ackrediteringenligt det nya systemet innebär således att laboratoriet förklaras kompetent att utföra visst slag av provning, som skall vara specificerad så noga som möjligt med angivande av provningsmetoder. Vilken provning som kan komma i fråga för ackreditering bör varje tek nisk kommitté ta ställning till på tekniska gmnder. I princip skall systemet vara öppet för all tekniskt godtagbar provningsverksamhet som man öns kar få ackrediterad. Detta hindrar inte att systemet måste byggas upp successivt och att därvid av praktiska skäl en prioritering måste göras med hänsyn till resurserna. Hur dessa prioriteringar skall göras måste avgöras i samråd med intressenterna i systemet, t. ex. de myndigheter som inom ett visst område vill kräva provningsresultat från ackrediterade laboratorier. Vad som händer internationellt inom olika områden kan också få stor betydelse för vad som skall prioriteras. Om ett laboratorium behöver ackreditering för att få sina provningsresultat godtagna utomlands, är det 28 viktigt att ackrediteringsorganetpå ett eflfektivt sätt kan tillhandahålla den efterfrågade tjänsten. En viktigprincip är att alla provningsorgan som uppfyller de krav som ackrediteringsorganetställer för ackreditering också skall ha rätt att efter ansökan bliackrediterade. Någon behovsprövning grundad på en bedömning av marknaden fåralltså inte komma i fråga. Systemet skall vara konkurrensneutralt. Ackrediteringssystemet ärhelt frivilligt. Några lagregler som styr verksamheten utom i begränsadeavseenden anser jag inte behövas. Som jag återkommer till i specialmotiveringenbör lagbestämmelserna dock på några punkter kompletteras i förhållande tillutredningsförslaget. Givetvis underkastar sig den som begär ackreditering devillkor som gäller. Någon sanktion mot laboratoriet utöver möjligheten attåterkalla ackrediteringen vid brott mot dessa villkor anser jag inte behövas.Tillsynen skall utövas i enlighet med internationella regler och framväxandepraxis. Närmare bestämmelser om ackrediteringbör således utfärdas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer (ipraktiken MPR). Jag vill erinra om att ackrediteringsverksamhet genom dedokument som jag har beskrivit har fått ett internationelltregelsystem att följa och att det svenska systemet förutsätts följa dessaregler. Mitt förslag:Möjligheten att ha en riksprovplats för ett visst kontrollområde behålls. Riksprovplatsernaskall uppfylla de internationella krav som ställs på provningsorgan och skallstå under tillsyn av MPR. Riksprovplatserna kan därmed vid behov få en formellbekräftelse av MPR om att de uppfyller de internationella kraven. Något hinderför en riksprovplats att begära en formell ackreditering finns inte. SP ärlandets offentliga provningsanstalt och bör därför ha en särställning. Utredarensförslag: Överensstämmer i stort sett med mitt förslag. Remissinstanserna:Flertalet har inga erinringar mot utredarens förslag. NO tar upp synpunkter påmonopolställningen. Kommerskollegiet förordar en översyn avmyndighetsfunktionerna på provningsområdet och ifrågasätter behov av riksprovplatseri framtiden. SAF menar att det svenska riksprovplatssystemet inte stämmer meddet europeiska integrationsarbetet. Utredarens förslag om enutökad teknisk tillsyn tillstyrks av nästan samtliga remissorgan som berörfrågan. anser att tillsynen bör omfatta riksprovplatsersom inte är myndigheter. SP anser att den mät- och provningstekniska nivånlöpande säkerställs i det intemationella samarbetet och att tillsynsfrågan börskjutas . SEMKO anser att behovet av utökad tillsyn är mindre för riksprovplatser. Den av utredaren berördafrågan om hur nationella provningsorgan skall visa att de uppfyller intemationellakriterier tas upp av vissa remiss- SEMKO anser att riksprovplatsernai deras funktion som riksprov- Prop. plats bör ligga utanförett svenskt ackrediteringssystem. SP ger uttryck för MPR:suppfattning är att det svenska auktorisations- systemet innefattarsåväl riksprovplatser som auktoriserade prov- Ensärskild ackreditering av riksprovplatserna anser MPR MPRframhåller , att ingen skillnad bör finnas vid tillsynen av riksprovplatseroch auktoriserade provplatser . menaratt om en senare formell ackreditering skulle visa sig ändamålsenlig,bolaget för sin del inte har något emot en sådan Skälenför mitt förslag: riksprovplatslagstiftning föregicks av en utvärderingav riksprovplatssystemet, som visade att detta i stort sett hade fungerat väl.Syftet med den nya lagen var, som tidigare nämnts, främst att göra systemet merflexibelt genom att införa möjligheten till auktorisation för obligatoriskkontroll. Utredaren har funnit att ingenting hindrar att man i behållermöjligheten att för särskilda kontrollområden ha riksprovplatser med monopol påprovning för obligatorisk kontroll inom ett visst område. Jag delar dennauppfattning. Ensärskild fråga som kommer upp i samband med anpassningen av det svenskakontrollsystemet till internationella förhållanden är emellertid relationernamellan riksprovplatssystemet och det nya ackrediteringssystemet. Jag delarutredarens uppfattning att riksprovplatssystemet utan särskilda svårigheterkan finnas parallellt med ett helt frivilligt ackrediteringssystem, därprovningsorganen ackrediteras utan hänsyn till om provningen skall utnyttjasför obligatorisk kontroll eller inte. Helt klart ökar de nya reglernaflexibiliteten när det gäller att utforma en lämplig kontrollordning. Att en riksprovplatsfinns för ett kontrollområde innebär givetvis att det kommersiella underlagetför ackrediterade laboratoriers verksamhet minskar inom området, eftersom riksprovplatsenhar monopol på provning för obligatorisk kontroll, när sådan provning skallgöras av ett utomstående organ. Ingenting hindrar dock att ackreditering skerav laboratorier som begär det för att styrka sin kompetens att utföra vissprovning inom ett sådant kontrollområde. Ett större utnyttjande avföretagens egenkontroll genom att tillverkardeklarationer godtas som alternativtill riksprovplatskontroll kan också öka underlaget för certifiering av kvalitetssystemoch för ackreditering inom dessa områden. Frågan om det inom ett visstkontrollområde är motiverat med ett organ, som har monopolställning förobligatorisk tredjepartskontroll, får avgöras från fall till fall mot bakgrundav de skäl som ligger bakom införandet av riksprovplatssystemet. Frånsvensk synpunkt är det väsentligt att de svenska riksprovplatsernas provningsresultati framtiden kan godtas i andra länder i minst samma utsträckning som . Avdet har framgått att de internationella krav som ställs påackrediterade laboratorier även skall tillämpas på vad som kallas utsedda (eng.:designated)laboratorier, till vilken kategori riksprovplatserna får räknas. Det innebär bl.a.vissa krav i frågan om tillsyn, till vilken fråga jag strax återkommer. Utredarenhar tagit upp frågan om möjligheten att formellt ackreditera 30 riksprovplatserna, omnågon formell bekräftelse på deras kompetens skul- Prop. 1988/89:60 le krävasför utländskt godtagande av deras provningsresultat. Riksprovplatserna ärredan i stor utsträckning internationellt etablerade och har ett fungerande,ofta avtalsbundet, samarbete som gör att deras resultat normalt godtas utannågon formell bekräftelse av ett utomstående organ. Frågan om formellbekräftelse kan dock komma att få ökad betydelse i det internationellasamarbetet och har betydelse för tillämpningen av den tidigare behandladeEFTA-konventionen. Skyldigheten i artikel 2.1 att godta provningsresultatgäller enligt konventionstexten provningsresultat från provningsorgan, som ärackrediterade enligt internationella kriterier. Ackrediteringssystemet medger ioch för sig att riksprovplatserna behandlas formellt på samma sätt som andraprovningsorgan. De intar emellertid i den svenska ordningen en särställning ochjag anser att i första hand en annan metod bör användas för att styrka att riksprovplatsernauppfyller de internationella kriterierna för provningsorgan. Regeringen bör iförfattning ange att riksprovplatserna skall uppfylla dessa kriterier och ge MPRi uppgift att övervaka detta genom en tekniskt inriktad tillsynsverksamhet avden art som utredaren har föreslagit. Tillsynen bör utformas med de internationellakriterierna som utgångspunkt och möjliggöra för MPR att, om så behövs, ge enformell bekräftelse av att dessa kriterier är uppfyllda. Tillsynen bör anpassasefter förhållandena vid de enskilda riksprovplatserna och deras särskildakompetens inom resp. verksamhetsområde. Desärskilda reglerna för riksprovplatser gäller för dem i deras egenskap av riksprovplatserför obligatorisk kontroll. De kan vid sidan av provning för obligatoriskkontroll också utföra frivillig provning på uppdragsbasis i den mån derasopartiskhet och oberoende ställning inte därigenom kan sättas i fråga. En riksprovplatskan därvid naturligtvis ha nytta av det förtroende för deras kompetens somegenskapen av riksprovplats kan medföra. Inget hindrar emellertid att en riksprovplatssom vill styrka sin kompetens för viss provning blir ackrediterad för denna. Ianslutning till detta kan nämnas att SEMKO, som är riksprovplats för elektriskmateriel, enligt nuvarande ordning är auktoriserad för frivillig provning avbildskärmar. Jagvill slutligen nämna att de frågor som rör relationerna mellan ackrediteringssystemetoch riksprovplatserna också i hög grad rör relationerna mellan ackrediteringssystemetoch SP. SP är enfigt sininstruktion landets offentliga provningsanstalt och skall bl.a. utföra provningar, undersökningar och tekniska utvärderingar av material och konstruktioner och därmed förenad verksamhet. Som också framgår av instruktionen är SP riksprovplats för vissa provningsområden. Denna verksamhet utgör dock endast en liten del av provningsanstaltens totala verksamhet. Det är väsentligt att svenska provningsresultat godtas i andra länder. Jag har tidigare pekat på att provnings och kontrollordningar utvecklas och är under uppbyggnad i . Det är ännu oklart hur stora centrala nationella laboratorier kommer att behandlas i förhållande till ackrediteringssystemen. Det finns indikationeratt vissa länder kan komma att hävda att nationella laboratorier har en särställning och inte formellt behöver ackrediteras medan andra länder menar att nationella laboratorier 31 skall kunna och börformellt ackrediteras. Detta berör i hög grad statens provningsanstalt och närdet gäller dess uppgifter för provning och mätning. De nationellalaboratoriemas ställning i internationella provnings- och kontrollordningar ären fråga för alla EFTA- resp. och även andra länder i ett vidareinternationellt perspektiv. I intemationella ömse-sidighetsförhållanden är detett svenskt intresse att höga krav ställs på teknisk kompetens hos såvälsvenska som utländska laboratorier och att denna kompetens verifieras på ettbetryggande sätt. SP:s roll som nationellresurs på området prov- och mätteknik är fastlagd i SP:s instmktion. SP ärockså etablerad, såväl nationellt som internationellt, som en centralprovnings- och mätteknisk institution och har ingått ett flertalinternationella överenskommelser om ömsesidigt erkännande av provningsresultatinom en rad områden. Jag anser att SP, liksom riksprovplatsema, har ensärställning i det svenska systemet och att det inte är befogatmed ytterligare tillsyn över SP utöver vad jag tidigare föreslagit skall gällaför riksprovplats- och riksmätplatsverksamhe-ten. Har överenskommelse elleravtal träffats inom viss sektor, t.ex. i samarbete mellan myndigheter ochparterna på arbetsmarknaden, om frivillig teknisk kontroll genom ackrediteradeorgan skall givetvis den överenskomna ordningen följas. Skulle behov uppkomma attytterligare belägga kvaliteten i resultaten från SP:s provnings- ochmätningsverksamhet för att SP:s provningsresultat skall kunna godtasinternationellt, bör SP efter samråd med MPR anmäla detta till regeringen. Jaganser att det är angeläget att det svenska systemet anpassas till de intemationellakrav som kan komma att ställas när det gäller att verifiera nationellaprovningsorgans kompetens. I detta sammanhang är det viktigt att hävda svenskasäkerhetsnivåer. Vidare måste kraven på svenska och utländska provningssystem varalikvärdiga. Då situationen beträffande internationella krav klamar kan detsåledes bli aktuellt att fatta kompletterande beslut beträflfande SP. 3.2.3Godtagande av utländska provningsresultat m. m. till ioljd av EFTA-konventionenom ömsesidigt godtagande av provningsresultat och bevis om överensstämmelse Mitt förslag: nya lagen tas in regler som med svensk rätt införlivar bestämmelserna iEFTA-konventionen om skyldighet att godta vissa utländska prövningsresultat ochbevis om överensstämmelse. Utredarensförslag: Frågan har inte berörts av utredaren. Skälen för mitt förslag:Konventionen har behandlats i avsnitt 2.7 och 3.1. Konventionstexten finns ibilaga 3. Som framgått av det tidigare anser jag att skyldigheten att inomSverige utan fömyad undersökning godta vissa provningsresultat och bevis omöverensstämmelse bör regleras ge- nom bestämmelser i den nyalagen om kontroll genom teknisk provning och mätning. Denna skyldighet gällerdels provningsresultat från utländska ackrediterade provningsorgan som ärupptagna på förteckningen i bilaga IV till konventionen, delsprovningsresultat och bevis om överensstämmelse i enlighet medsektorsöverenskommelser under konventionen. Lämpligen bör den nämndaförteckningen och ändringar i den efter hand kungöras i författning. Vad som bör tas in i lagenär regler som ålägger svenska myndigheter och andra organ, som genom godkännandeeller annan åtgärd som fömtsätter provning medger att en produkt får föras utpå den svenska marknaden eller användas i , att därvid godta delsprovningsresultat från de utländska ackrediterade provningsorgan som finnsupptagna på förteckningen, dels de provningsresultat och bevis omöverensstämmelse som närmare anges i en sektorsöverenskommelse underkonventionen. Vidare bör i lagen tas in såväl konventionens regel om rätt attoavsett nyssnämnda åligganden företa stickprov som den undantagsbestämmelse,enligt vilken skyldigheten att godta utländska resultat bortfaller när detfinns skälig anledning anta att de inte är korrekta. Konventionens klargörandebestämmelse om att godtagna provningsresultat eller bevis om överensstämmelseinte utgör hinder för ingrepp mot de berörda varorna i ett senare skede, om såär befogat av säkerhetsskäl, bör likaså tas in i lagen. Övriga behövliga författningsbestämmelserbör kunna ges i annan ordning. Vad som i konventionen sägs om förbud att vidtavissa säkerhetsåtgärder på ett godtyckligt eller diskriminerande sätt tordeinte kräva uttrycklig författningsreglering. Jag återkommer till dessa frågori specialmotiveringen. Mitt fiirslag: Lagenbör träda i kraft med undantag för de bestämmelser somföranleds av . Dessa bör träda i kraft medkonventionen. Det bör ankomma på regeringen att bestämma därom. Utredarens fiirslag: Överensstämmermed mitt förslag, utredaren tar dock ej upp frågan om bestämmelser till följdav . Remissinstanserna:Inga särskilda synpunkter. Skälen för mitt förslag:Som utredaren föreslagit bör de lagändringar som inte föranleds av EFTA-konventionenträda i kraft , då också en ny organisation för MPR fömtsattsvara genomförd. Som utredaren föreslår bör i fråga om tidigare auktoriseradeprovplatser äldre regler tills vidare tillämpas. Efter hand bör hela dettidigare auktorisationssyste-met kunna integreras i den nya ordningen. Den avregeringen öppnade möjligheten att auktorisera laboratorier förkontroll av vatten och som syftar till att förbättra kontrollen av utsläpp imiljön, bör kunna förberedas på sådant sätt att laboratorierna kan integreras iden nya ordningen. Somframgått av det föregående avses träda i kraft 3 1988/89. Fömtsättningenhärför är emellertid att samtliga fördragsslutande stater före denna dag hardeponerat sina godkännande-instmment hos den , som enligtkonventionen är depositarie. I annat fall träder konventionen i kraft denförsta dagen i efter deponering av det sista godkännandeinstmmentet.De av lagens bestämmelser som är föranledda av konventionen bör träda i kraftsamtidigt med denna. Med hänsyn till det anförda förordar jag att ikraftträdandetfår ske den dag regeringen bestämmer. 3.3.1Behov av en central förvaltningsmyndighet fiir teknisk kontroll och mätteknik Mitt förslag: MPRskall vara central förvaltningsmyndighet för teknisk kontroll och mätteknik. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Deflesta remissinstansema tillstyrker utredarens förslag. SP avstyrker att MPRtillsammans med ackrediteringsuppgiften skall ha uppgifter som centralförvaltningsmyndighet. SP framhåller att anstalten har generell mätteknisk ochprovningsteknisk kompetens och enligt sin instmktion arbetar som expertorganoch myndigheternas rådgivare. Statskontoret och RRV menar att MPR kanavvecklas och uppgifterna överföras till resp. föreskrivande myndighet. Skälen fijr mitt förslag:Statens mät- och provråd har uppgifter som central förvaltningsmyndighetför teknisk kontroll och mätteknik. MPR bildades genom att enheterna mät-och provcentmm bröts ut ur SP till en fristående förvaltningsmyndighet. Syftetvar att undanröja den dubbelroll SP haft som dels förvaltningsmyndighet delssom tekniskt provande organ. SP bibehöll sin roll som landets oflfentligaprovningsanstalt. I MPR:s nuvarande uppgiftersom central förvaltningsmyndighet ingår sammanfattningsvis att bereda ärendenom utseende av riksprovplatser och riksmätplatser och ha tillsyn över dessa,redovisa kostnader m. m. för riksmätplatserna samt administrera statens bidragtill dessa. Vidare skall MPR utfärda föreskrifter, ge råd till myndigheter m.fl.samt fastställa vissa taxor. Jag föreslår att MPR ävenfortsättningsvis får en roll som central förvaltningsmyndighet för tekniskkontroll och mätteknik. Därtill skall MPR administrera det nya ackrediteringssystemet.Ett eflfektivt och rationellt resursutnyttjande talar emot en splittring av MPR:sfunktioner på flera olika organ. Den internationella utvecklingen särskilt iEuropa gör, enligt min mening, det också angeläget att bibehålla ochförstärka den centrala förvaltningsmyndigheten för teknisk kontroll ochmätteknik. Det är viktigt att det finns ett fomm som olika intressenter iSverige och andra länder kan vända sig till i olika frågor på dessa områden. tionen ligger också attlotsa frågor m. m. vidare till berörd myndighet eller Prop. 1988/89:60organisation och att inte behöva lösa varje problem självt. 11, ex. specifikaprovnings- eller mättekniska frågor skall myndigheten givetvis hänvisa till ansvarigtorgan. SP härjämte övriga riksprovplatser en lång erfarenhet av provningsfrågoroch kvalificerad kompetens som givetvis skall utnyttjas. Likaså finns storkompetens att utnyttja hos de föreskrivande myndigheterna inom deras resp.ansvarsområden. Dethar rått viss oklarhet om MPR:s uppgifter i förhållande till andra myndigheteroch organ inom riksprovplatssystemet och särskilt i förhållande till SP. Iavsnitt 3.2.2 har jag redogjort för ackrediteringssystemet och riksprovplatsernasamt SP. SP är enligt sin instmktion landets oflfentliga provningsanstalt ochskall på uppdrag utföra provningar och tekniska utvärderingar. SP har endasten mindre del obligatorisk kontroll. SP är också riksmätplats för nio avlandets 13 storheter eller begreppsområden. Vidare har SP en relativtomfattande forsknings och utvecklingsverksamhet. SP har liksom riksprovplatsernai övrigt internationellt samarbete och formella överenskommelsermed motsvarande provningsorgan i andra länder. SP har dessutom ett väletablerat internationellt samarbete inom mätteknikområdet. Det är därförangeläget att tillsynen över riksprovplats- och riksmätplatsfunktioner ocksåhos SP anpassas på ett rimligt sätt till dessa organs särskilda kompetens påsina resp. områden. Somriktlinjer anser jag bör gälla att den centrala förvaltningsmyndigheten, MPR,skall ägna sig åt generella och principiella frågor på sitt verksamhetsområde.MPR skall ha en samordnande funktion för nationella och internationella frågorom teknisk kontroll och mätning inom sitt verksamhetsområde. Härvid fömtsattsett nära samarbete mellan MPR och berörda myndigheter och organ. MPR skallockså ge allmänna råd och utfärda föreskrifter inom området för den nya lagen.En viktig uppgift för MPR är att bevaka och delta i övergripandeinternationellt samarbete inom sitt verksamhetsområde. Själva det tekniskasamarbetet på visst område bör skötas av experter hos berörda myndigheter ellerorgan. SP och riksprovplatserna bör alltså liksom bedriva teknisktinternationellt samarbete inom sina ansvarsområden för provning och i förekommandefall mätteknik samt kunna bistå MPR och andra myndigheter med tekniskkompetens. Vidare har SP en rådgivande roll på sina resp. teknikområden. Medett nära samarbete mellan de berörda organen ser jag inte att det skall behövabli gränsdragningsproblem. MPR omorganiseras från nämndmyndighet till en myndighet av verkstypledd av en generaldirektör och med en lekmannastyrel-se, verksamheterna vid mät- och provcentrum samordnas med varandra, rådgivande tekniska kommittéer knyts till myndigheten, sakkunniga experter, s. k. bedömare, anlitas av myndigheten, MPR inrättar ett kvalitetssystem för den egna verksamheten, kompetensen hos statensprovningsanstalt, riksprovplatser, riksmätplatser och andra expertorgantillvaratas. Utredarensfiirslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Utredarens förslag tillstyrks av i stort sett samtliga remissinstanser. Skälen for mitt forslag:Den nuvarande organisatoriska strukturen vid MPR är följande. Rådet leds av enstyrelse. Styrelsens ordförande är chef för myndigheten. Övriga ledamöter istyrelsen är ordförande i provnämnden resp. mätnämnden. Verksamheten ärorganiserad i två enheter, mät-centrum och provcentrum samt ett kansli. En avenhetscheferna är också kanslichef Vid myndigheten finns två nämnder, mätnämndenoch provnämnden, vardera med tio ledamöter. Dessa får i styrelsens ställefatta beslut inom sina fackområden. I praktiken är det huvudsakligen anslagsfrågorsamt vissa andra för mät- och provområdena gemensamma frågor som har behandlatsi styrelsen. Kanslichefen beslutar i frågor som inte ankommer på styrelsen. Den nuvarande ordningenhar visat sig administrativt tungrodd och är enligt min mening onödigtkomplicerad för en myndighet av MPR:s storlek. Vidare anser jag liksomutredaren att när nu MPR skall handha ett nytt ackrediteringssystem och utövaen kvalificerad teknisk tillsyn över riksprovplatser och riksmätplatser betyderdetta en väsentligt förändrad verksamhet. Detta måste avspeglas i och kompetens. Jag föreslår därför nuriktlinjer för . Jag avser att återkomma till regeringen medförslag att tillsätta en organisationskommitté med uppgift att vidareutveckladessa riktlinjer och utarbeta ett mer detaljerat förslag till ändradorganisation m. m.