prop · GC0318 · 1988-12-31 00:00:00 — Skall avgift första gångeneriäggas under löpande avgiftsperiod, skall Prop. 1988/89:18 avgiften sättasned till det belopp som svarar mot antalet kvarvarande dagar av perioden (1 §andra stycket). Avgifterläggs till myndighet som regeringen bestämmer (1 § tredje stycket).Regeringen har bestämt att denna myndighet skall vara (2 § första stycketförordningen om mottagare för radiosändning eller trådsändning). Innehavav TV-mottagare skall anmälas till (2 § första meningenavgiftslagen och 2 § andra stycket förordningen om mottagare för radiosändningeller trådsändning). Verket får emellertid medge undantag frånanmälningsskyldigheten (2 § tredje meningen avgiftslagen). Densom anskaffar en TV-mottagare avsedd för färgmottagning skall göra anmälandärom oavsett att allmän mottagaravgift erlagts (2 § andra meningenavgiftslagen). Densom bryter mot 2 § avgiftslagen döms till böter (6 § avgiftslagen). I4 § avgiftslagen föreskrivs i sex punkter undantag från avgiftsskyldighetenAvgift utgår således inte för TV-mottagare som 1. inte hänför tillmottagare för rundradiosändning, 2. innehas av staten, 3. innehas av tjänsteman vidutländsk beskickning eller lönat konsulat, om bestämmerdet, 4. har förts in i riket förtillfälligt bruk och är tullfri, 5. innehas på prov under högst 15dagar, eller 6. efter anmälan till televerkethar blivit nedmonterad, inpackad och undanställd eller på annat sätt försatt urbrukbart skick. Reglerom begränsad avgiftsskyldighet finns i 3 § avgiftslagen. I paragrafens förstastycke föreskrivs att avgift som har erlagts för TV-mottagare även gäller annanTV-mottagare, om mottagarna 1. äravsedda att användas i innehavarens hushåll av honom själv, hans familj, annan medlem av hushållet eller inneboende som är helt i hushål lets kost, 2. är avsedda för försäljningeller demonstration och förvaras på samma försäljnings- ellerdemonstrationsställe, 3. innehas inom sjukhus,vårdanstalt, ålderdomshem eller liknande inrättning och är avsedda attanvändas av dem som vårdas där, 4. innehas i hotell- ellerpensionatsrörelse och är avsedda att användas av tillfälliga gäster, eller 5. innehas av läroanstalt och äravsedda att användas för undervisningen. Ensärskild regel om mottagare i motorfordon finns i 3 § andra stycket. Enligtdenna bestämmelse gäller en avgift som har erlagts för en TV-mottagare ävenannan sådan mottagare som är avsedd att användas i motorfordon, om fordonet ärregistrerat på den som har erlagt avgiften, medlem av hans familj eller annanmedlem av hans hushåll och icke huvudsakligen används i yrkesmässig trafik. Slutligenfinns i 3 § tredje stycket en s. k. gruppavgiftsregel. Enligt denna bestämmelse gäller en avgift som har erlagts för TV-mottagare, vilken används inom lägenhet som är avsedd för annat ändamål än bostad och 29 disponeras av den sominnehar mottagaren, även ytterligare nio sådana Prop. 1988/89: 18 mottagareinom lägenheten, i den mån föreskrift i första stycket ej är tillämplig. Vidareanges att det för varje påbörjad följande grupp om tio mottagare utgår avgiftsåsom för en mottagare. 3.4 Anmälan av innehav av TV-mottagare och avanmälan avinnehav Avgiftslagenkompletteras av tillämpningsföreskrifter om anmälan av innehav av TV-mottagareoch avanmälan av sådant innehav. Vad gäller anmälan av innehav har verketbestämt följande (punkt 1). Föreskrivenanmälan om innehav av TV-mottagare skall göras dagar efter det attmottagare anskaffats. Anmälan skall innehålla uppgift om innehavarensfullständiga namn, adress, telefonnummer i förekommande fall, personnummersamt typ av mottagare (svartvit eller färg). Anmälanbehöver inte göras enligt vad som anges i punkt 2 i föreskrifterna, som lyder: Gälleravgift som erlagts för mottagare även för annan mottagare, behöver anmälaninte göras i fråga om sådan ny mottagare. Anmälan behöver inte heller göras ifråga om mottagare för vilken avgift inte utgår. (3 och 4 §§ lagen om avgift.) Slutligenhar verket i fråga om avanmälan av innehav bestämt följande (punkt 3). Denvars innehav av mottagare upphör skall skriftligen anmäla detta till televerketsförsäljningsställe senast den dag, då erlagd avgift upphör att gälla. Föreden gällde äldre av beslutade tillämpningsföreskrifter.Avanmälan av innehav behandlades i punkt 7 i dessa föreskrifter, som det finnsanledning att återge på grund av en dom av högsta domstolen (NJA 1987 s. 916).Reglerna lydde: Densom icke längre önskar inneha mottagare skall skriftligen anmäla detta tillteleverkets försäljningsställe senast den dag, då erlagd avgift upphör attgälla. Därvid skall uppgivas om apparaten har kasserats eller överlåtits tillannan innehavare. Önskarnågon inneha mottagare utan att använda denna, får detta ske utan avgift, underförutsättning att mottagaren är nedmonterad, inpackad och undanställd eller attdess strömintag har förseglats av radioservice-man. Uppgift om sålunda vidtagnaåtgärder skall lämnas i samband med skriftlig uppsägning enligt bestämmelsernai föregående stycke. Fullgöresicke denna anmälningsskyldighet, skall avgift erläggas för följandeavgiftsperiod i vanlig ordning. 3.5Televerkets praxis i avgiftsfrågor Prop. 1988/89: Ii Somtidigare nämnts ges i allmänna råd uppgifter om verkets praxis ivissa avgiftsfrågor. Följandeanförs om de två undantag från avgifisskyldigheten som gäller TV-mottagare somteleverket inte hänför till mottagare för rundradiosändning och mottagare sominnehas av staten: mottagaresom inte är avsedda för rundradiomottagning Exempelpå sådana är mottagare för nödsignaler, för radiopejling, för vissavetenskapliga ändamål och livbåtsradio. Hit räknas också mottagare somhuvudsakligen används i demonterat skick för tekniska demonstrationer. mottagaresom innehas av staten Aktiebolagsom helt eller delvis ägs av staten är avgiftspliktiga. Förteckningöver de tjänstemän som innehar tjänstemottaga re finns hos () tel. Förteckning över de tjänstemän förvilka betalar avgift finns hos () tel. Vadsedan gäller fallen av begränsad avgiftsskyldighet skall här endast redovisasvad som anförs rörande läroanstalter och den s. k. gruppavgiften. Omläroanstalter sägs bl. a. följande. Ettrektorsområde anses utgöra en läroanstalt. Alltså täcker en avgift alla skolorinom rektorsområdet. Somledning vid bedömningen av vilka apparater som inte används i undervisningenkan tagas apparatemas placering. En apparat som står i matsal, lärarrum etc.torde endast i undantagsfall vara avsedd för undervisningen. Slutligenanförs rörande regeln om gruppavgift: Mottagaremedräknas i gruppavgift endast om de finns i innehavarens lokaler belägna inomett sammanhängande tomtområde. Som"lägenhet för annat ändamål än bostad" räknas butik, kontor,polisstation, restaurant, vaktrum, verkstad och liknande. 3.6 Avgöranden av högsta domstolen Detfinns tre domar av högsta domstolen (HD) som belyser olika frågor i avgiftslagen(NJA 1984 s. 886, 1985 s. 39 och 1987 s. 916). Av särskilt intresse är desenare två fallen. I1985 års dom behandlas dels begreppet innehav, dels den s. k. hotellavgiftsregeln.Fallet gällde en bostadsrättsförening som ägde och hade placerat ut 90mottagare i sina andelshus, vilka föreningens medlemmar disponerade underkortare tidsperioder. HD yttrade bl.a. följande. Vadsom avses med innehav av TVmottagare preciseras inte i avgifts lagen, och det finns inte heller några motivuttalanden som belyser frågan. Allmänt sett är det emellertid rimligt att avgiftsskyldigheten åvilar den 31 som har den direkta nyttanav en mottagare. Avgörande för innehavsfrå- Prop. 1988/89: 18 gan bör alltsåinte i första hand vara vem som är ägare till mottagaren, även om dettaförhållande inte alltid kan frånkännas betydelse. I stället torde somhuvudprincip få anses gälla att den som utnyttjar en TV-mottagare också skallbetraktas som innehavare (jfr den tidigare berörda föreskriften om innehav påprov). I de tidigare angivna bestämmelserna för innehav av TV-mottagare harockså uttalat att den som disponerar en mottagare anses inneha denoch att därav följer att anmälningsskyldighet även föreligger för lånad ellerhyrd mottagare. Vadsom sagts nu innebär emellertid inte att varje kortvarigt eller tillfälligtnyttjande bör anses utgöra innehav i den mening som det är är fråga om. Med ettsådant betraktelsesätt skulle stora praktiska svårigheter uppstå. Vidare kanåberopas vissa bestämmelser i avgiftslagen. Så t. ex. torde den särskildaregeln om avgift för TV-mottagare i hotell- eller pensionatrörelse utgå frånatt rörelseidkaren och inte de enskilda hotell- eller pensionatsgästerna är attanse som innehavare. Utredningeni målet ger vid handen att de aktuella TV-mottagarna visseriigen utnyttjas avde olika andelsägarna men att varje mottagare används av flera delägare och attdet bara är fråga om en kortare åriig användningstid för var och en avdelägarna. Detta innebär att det skulle uppstå avsevärda svårigheter i sambandmed avgiftsdebiteringen, om varje delägare skulle anses som innehavare.Eventuellt skulle för var och en få prövas om avgift redan har betalats för enannan mottagare av samma slag och om därmed den särskilda regeln omhushållsavgift är tillämplig. Övervägandeskäl talar alltså för att föreningen bör anses som innehavare av de aktuella TV-mottagarna.Därmed är emellertid inte avgjort att föreningen också skall anses skyldig attbetala avgift för varje mottagare. Föreningens verksamhet med upplåtelse avbostadsrätter torde visserligen inte kunna anses innebära att föreningenbedriver hotell- eller pensionatrörelse, och verksamheten faller därförformellt inte under den särskilda regeln om avgift för mottagare i sådanrörelse. Inte heller är någon annan undantagsbestämmelse i avgiftslagen direkttillämplig. Den situation som föreligger i målet får emellertid anses vara likartadmed den som avses med hotellavgiftsregeln. Situationen ligger också nära vissafall där varje nyttjare är att anse som innehavare och där bestämmelsen omhushållsavgift regelmässigt leder till avgiftsbefrielse. Det skulle inte vararimligt att för ett mellanfall som det förevarande låta föreningens innehavleda till avgift för varje mottagare. Med stöd av grunderna förhotellavgiftsregeln finner HD därför att föreningen, som enligt vad somupplysts i målet har betalat avgift för en TV-mottagare, bör vara fri frånytterligare avgiftsskyldighet. 1987års fall gäller frågan om avgiftsskyldighet sedan ett TV-innehav upphört utanatt skriftlig avanmälan skett. HD ansåg i motsats till underinstanserna attavgift skall betalas även i denna situation. Även här aktualiseras därföravgiftslagens innehavsbegrepp. HD yttrade bl. a. följande i domen. Imålet uppkommer frågan huruvida tillämpningsföreskrifter fallerinom ramen för regeringens bemyndigande. Enligt II kap. 14§ regeringsformen får en föreskrift av detta slag inte tillämpas, bl.a. om domstolfinner att vid tillkomsten av föreskriften stadgad ordning i något väsentligthänseende åsidosatts. Av avgörande betydelse för denna bedöm- ning är följande uttalandeav departementschefen i förarbetena till rege- Prop. 1988/89:18 ringsformen (prop.1973:90 s. 211). om verkställighet av lag bör enligt min mening i första handförstås tillämpningsföreskrifter av rent administrativ karaktär. I vissutsträckning torde det emellertid vara ofrånkomligt att tillåta, att regeringenmed stöd av sin behörighet att besluta verkställighetsföreskrifter i materiellthänseende "fyller ut" en lag, även om lagen i och för sig skullebefinna sig inom det obligatoriska lagområdet. En förutsättning för attregeringen skall få göra detta måste emellertid vara, att den lagbestämmelsesom skall kompletteras är så detaljerad att regleringen inte tillförs någotväsentligt nytt genom den av regeringen beslutade föreskriften. form får således inte beslutas om något som kanupplevas som ett nytt åliggande för enskilda eller om något som kan betraktassom ett tidigare ej föreliggande ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden. har fäst avgörande vikt vid avgiftslagens ordalag, somtalar om den som "innehar" mottagare (1 §) och "Innehav" avtelevisionsmottagare (2 §); den i tillämpningsföreskrifterna fastställdaavgiftsplikten går enligt honom utöver den ram som lagen anger, eftersomavgiftsplikten enligt dessa föreskrifter omfattar även tid efter det attinnehav faktiskt har upphört. Detär emellertid tydligt att lagstiftaren med den i avgiftslagen använda terminologininte avsett att särskilt betona uttrycket "innehav" och i detta inläggaden mera exakta rättsliga betydelse som begreppet "besittning" har inomcivilrätten. Den ifrågavarande föreskriften i punkt 7 kan därför inte anses gåutöver ramen för avgiftslagen. Dess syfte synes närmast vara att av praktiskaskäl fastställa avgiftsskyldighetens utsträckning i tiden på ett sätt som sålångt möjligt minskar risken för oklarheter och tvister. I överensstämmelse medvad som har uttalats i rättsfallet NJA 1984 s. 886 kan stadgad ordning inteanses ha i något väsentligt hänseende åsidosatts vid föreskriftens tillkomst. HDfann alltså att underlåtenheten att göra skriftlig avanmälan medförde fortsattavgiftsskyldighet. 3.7 Försöksverksamheten med särskild avgiftskontroll Medanledning av ett betänkande av framhöll föredragandestatsrådet budgetproposition (prop. 1979/80:100 bil. 12 s. 87 89),att det var av stor vikt att kraftiga insatser gjordes mot det omfattande skolketfrån televisionsavgiften. Huvudansvaret för dessa insatser förklarades åvilateleverket, som hade hand om avgiftsuppbörden, men föredraganden fann det ocksånaturligt att programföretagen inom genom olikaprograminslag upplyste TV-publi-ken om dess betalningsansvar. Det bedömdesemellertid inte räcka med ökad upplysning utan avgiftskontrollen borde ocksåskärpas. På försök borde därvid få använda ett särskiltmätinstrument, en s. k. pejl. Föredraganden förklarade att han avsåg attföreslå regeringen att utfärda de närmare föreskrifter som borde gälla fördenna verksamhet. Dettaär bakgrunden till den tidigare nämnda förordningen (1980:287) omförsöksverksamhet med särskild kontroll av innehav av televisions- mottagare, vilken trädde ikraft den . Där föreskrivs att telever- Prop. 1988/89: IJ ket fåranvända särskilt mätinstrument för att utröna om ett hushåll innehar TV-mottagare(särskild avgiftskontroll). Verksamheten skall, enligt förordningen, bedrivasså att onödig olägenhet för den enskilde undviks. Försöksverksamhetenavsåg till en början . Det visade sig emellertid att pejlingen hade storbetydelse för att göra kontrollverksamhet med hembesök mereffektiv. På förslag av beslöt därför regeringen om en treårig förlängning(jfr prop. 1982/83:100 bil. 10 s. 151). Mot bakgrund av de fortsatt godaerfarenheterna har verksamheten sedan föriängts ytterligare så att den nufårpågå t.o.m. utgången av (jfr prop. 1985/86:99 s. 89). Denavgiftskontroll som bedriver sker med hjälp av listor av vilkaframgår vilka hushåll i ett bostadsområde som har anmält att de har TV-mottagare.Vid kontrollen går man också igenom de anmälningar som radiohandlare ochuthyrningsfirmor lämnat i enlighet med den tidigare nämnda bestämmelsen iradiolagen. Den s. k. pejlingen innebär att avgiftskontrollanten undersändningstid använder ett särskilt elektroniskt mätinstrument som kan mäta deradiovågor som strålar ut från en påslagen TV-apparat i en viss bostad, dvs.utan att tillträde ges till det utrymme där TV-apparaten finns. Pejlinstrumentetupplyser om huruvida det förekommer utstrålning som gäller TV-frekvenser menger inte någon information om vad som i övrigt finns eller händer i bostaden. Avbestämmelserna för pejlingsverksamheten framgår att den skall avse samtliga dehushåll inom ett bostadsområde som inte har anmält innehav av TV-mottagare.Innan pejling utförs skall och på lämpligt sätt underrättaallmänheten inom det aktuella bostadsområdet. 1 rutiner ingår att bl.a.i samband med denna information ge TV-innehavaren en möjlighet att på särskildtalong anmäla sitt TV-innehav för att därigenom undgå pejling och risken förpolisanmälan, åtal och dagsböter. Regeringenuppdrog åt att i sin anslagsframställning /90 redovisa de samlade erfarenheterna av de senaste årenskampanjer mot avgiftsskolk samt lämna förslag om en eventuell fortsattverksamhet. 3.8 Det finansiella samordningsansvaret förrundradiorörelsen Underpraktiskt taget alla de år som en licens- eller mottagaravgift tagits ut harteleverket haft hand om avgiftsuppbörden. Som jag nämnt är uppbörden numerasamordnad med verkets inkassering av telefonavgifter, låt vara att det ocksåförekommer viss separat fakturering av mottagaravgifter. Faktureringssystemetär därför inte specialanpassat för de krav uppbörden av mottagaravgifterställer. Föratt den administrativa belastningen på uppbördsorganiationen skall bli så jämnsom möjligt tillämpar en löpande kvartalsvis fakturering, dvs.olika teleområden har för samma räkningsperiod skilda förfal- lodagar.En följd av detta är dels att betalning delvis sker i förskott, dels att Prop.1988/89: varierar med geografisk hemvist. Faktureringsintäkternalevereras in till ett konto som disponerar. Detta belastas med demedelsanvisningar för (genom moderbolaget ),och radionämnden som beslutat om, i förekommande fall ienlighet med vissa utbetalningsregler och i några fall regler förkompensation för pris- och löneökningar. ombesörjer utbetalningarna,vilka för sker . Som jag nämnt upprättar även bokslutför rundradiorörelsen. Dessutom svarar verket av praktiska skäl förradionämndens interna ekonomiadministration. Ettvisst finansiellt samordningsansvar för rundradiorörelsen åvilar följaktligenteleverket. Några föreskrifter om hur detta skall fullgöras har emellertid intemeddelats. Iett samordningsansvar får också anses ligga att det görs bedömningar avrundradiorörelsens samlade kostnads- och intäktsutveckling och av hur stor mottagaravgiftenbör vara . Ingen part i rundradiorörelsen har emellertidnågon uttrycklig skyldighet att göra sådana bedömningar. Televerketfår använda avgiftsbehållningen som likviditetsreserv. Räntesatsen är intenärmare bestämd. Behållningen avläses vid budgetårets utgång. Det eventuellaöverskott som då finns förs över till för förvaltning. Denränta som där tillämpas är den s. k. avista-räntan, vilken den 1 september 1988uppgick till . Om kontot visar underskott lånar upperforderligt belopp hos . Regeringen beslutar om ramen förupplåningen. Den var till en början högst 80 milj. kr. Riksgäldskontorettillämpade då för utlåningen sin ränta avseende rörlig kredit. Den 1 september1988 uppgick denna till , vilket är jämförbart med affärsbankernas räntaför checkräkningskredit. Under /88 måste den nyssnämnda ramenför upplåningen i överskridas. ställde dåresterande medel till förfogande till en ränta av i genomsnitt . Fr. o. m.den 1 oktober 1988 är ramen för upplåningen i högst 200 milj.kr. Mark-nadsmässig ränta skall tillämpas. Ansvaretför förvaltningen av rundradiorörelsens medel ligger således dels hosteleverket, dels hos . har inte regleratsnärmare. 4.1 Förberedelserna för den nya organisationen i Genomden i inledningen nämnda överenskommelsen med staten har SR åtagit sig attförbereda den nya organisationen för avgiftsuppbörd m. m. i enlighet med de avriksdagen fastställda riktlinjerna. har haftregeringens uppdrag att bistå SR i arbetet. SR och har träffat en särskild överenskommelse om samverkan och 35 samråd för planering,uppbyggnad och etablering av den nya uppbördsor- Prop. 1988/89: 18 ganisationensamt om kostnaderna för detta. SRhar valt att låta ett femte helägt dotterbolag svara för den nya verksamheten.Bolagets namn är Radiotjänst i (). Styrelse ochverkställande direktör har utsetts. Bolaget har etablerat sig i . Förberedelsearbetetbedrivs i ett antal projektgrupper. RIKAB:s verkställande direktör är projekt-och samordningsansvarig. En av projektgrupperna sysslar med att ta fram denhård- och mjukvara som behövs för RlKAB:s dataverksamhet. En ansökan om regionalpolitisktstöd bl.a. för anskaffandet av datautrustning och programvara bereds förnärvarande inom . En annan grupp arbetar med utbildning ochrekrytering och ett omfattande program för utbildning startade under föregåendebudgetår. Arbetsmarknadspolitiskt stöd utgår också för utbildningsverksamhetensom sker i samverkan mellan arbetsförmedlingen i , länsarbetsnämnden iNorrbottens län och arbetsmarknadsutbildningen. En tredje grupp sysslar medbyggnadsplanering. En byggnad för verksamheten med kommun som ägarehåller på att uppföras med hjälp av regionalpolitiskt stöd. Andraprojektgrupper arbetar med ekonomisystem, betalningssystem, systemunderleveranser,efterbehandling, distribution, avgiftskontroll, marknadsföring samtadministrativa rutiner. RIKAB biträder även i dess arbete med registerkonvertering. Enligtplanerna skall till RIKAB lämna över ansvaret för avgiftsuppbörd ochavgiftskontroll successivt . Överlämnandet startar med defyra nordligaste teleområdena. sker övergången för teleområdena iöstra , medan teleområdena i södra och västra förs över straxföre /90. RIKABhåller på att bygga upp ett nytt register för innehav av TV-mottagare. I dettaidentifieras innehavarna med personnummer eller organisationsnummer. I vissafall måste också annan typ av identifikationsnummer användas. Tidigareutgjorde telefonnumret identifikation för flertalet innehavare. 4.2 Avgiftens utformning och uppbörden av avgifter tidigare nämnd skrivelse till regeringen har SR redovisat de förslag till förändringarav avgiftssystemet som företaget anser bör komma till stånd. SR bedömer att enförändring av betalningsterminerna så att mottagaravgiften erläggs halvårsvisi stället för kvartalsvis avsevärt skulle minska kostnaderna för porto m. m.för utsändning av avgiftsräkningar. SR tror dock inte att det går att erhållaen tillförlitlig uppfattning om i vilken utsträckning debiteringar av störrebelopp leder till minskad betalningsvilja med intäktsbortfall och ökadeindrivningskostnader som följd, med mindre än att en försöksverksamhet bedrivs.SR föreslår därför att den nuvarande ordningen med debiteringar perkalenderkvartal ändras och att företaget ges möjlighet att självständigtbestämma debiteringsperioder och förfallodagarför uppbörden av en årlig mottagaravgift. SRpå sikt kunna genomföra det debiteringssystem som ger bästa möjliga Prop.1988/89: 18 samlade resultat för uppbördsverksamheten. SRanser vidare att färg-TV-tillägget bör slopas. är färgproduktionoch färgmottagning den normala tekniska standarden. Någon skillnad isändningskvalitet beroende på individuella val av någon form avmottagningsutrustning finns . Det är därför rimligt att rundradionssamlade kostnader fördelas mellan dem som har tillgång till utbudet. Någonsärbehandling i kostnadshänseende är inte längre motiverad. En enhetlig avgiftför alla TV-mottagare bör införas. Färg-TV-tillägget bör avvecklas och denallmänna avgiften höjas till farg-TV-nivån. För denna förändring talar ocksåatt den kan medföra en förenkling av uppbördssystemets administration. SRhar vidare tagit upp frågan om ett system med tilläggsavgift vid försenadbetalning skall införas. SR menar att det är av avgörande betydelse attpositivt stimulera viljan att betala mottagaravgiften. Om uppbördsresultatetskall kunna förbli oförändrat eller kunna förbättras sedan uppbörden avtelefon- och mottagaravgifter skiljts åt, är förutsättningen attmarknadsföringsinsatserna kompletteras med ett system som innebär en direkt ochkännbar påföljd för dem som försummar sin betalningsplikt. SR föreslår därföratt den betalningsskyldige skall kunna avkrävas en tilläggsavgift om viss tidhar gått efter första betalningspåminnelse och att ytterligare en avgift kanpåföras innan indrivning måste påbörjas. Varje tilläggsavgift bör utgöra minst20 % av den debiterade mottagaravgiften. SRtar i sin skrivelse slutligen upp frågan om andra betalningsformer än denuvarande. Företaget anser det angeläget att avgiftslagen får en sådanutformning att de betalningssätt som visar sig förmånliga för uppbördsverksamhetensrationalitet och för fondens inkomster kan stimuleras.