prop · GC0318 · 1988-12-31 00:00:00 — Enmöjlighet som i så fall skulle kunna tänkas är att se över reglerna om kammarrättsdomförhet. Om det exempelvis visar sig att många av de aktuella målen är avenkel beskaffenhet, skulle man kunna överväga att låta kammarrätten avgöramålen genom ensamdomare. 1988/89:1! Mitt förslag: RIKAB:sbeslut om att påföra en TV-avgift, påminnelseavgift eller tilläggsavgift skallanses som beslut av förvaltningsmyndighet och skall få verkställas, omavgiften är obetald och förfallen till betalning. Verkställighet skall få skeäven om beslutet att påföra avgiften har begärts omprövat elleromprövningsbeslutet har blivit överklagat. Avser beslutet TV-avgift krävs dockatt bolaget har sänt en påminnelse till den avgiftsskyldige om den obetalda avgiften. Skälen för mitt förslag:Övergången till ett nytt uppbördssystem kan, som har framhållits tidigare,otvivelaktigt skapa ökade problem i fråga om underlåtenhet att anmäla TV-innehavoch benägenhet att betala TV-avgiften. Med hänsyn till att obetalda mottagaravgifterenligt gällande regler inte kan drivas in utan föregående prövning av domstolbör mot den bakgrunden vissa förändringar göras i juridiskt avseende. som uttalades i 1987 årsbudgetproposition bör TV-avgifterna med den Prop. 1988/89: 18 nya ordningennormalt sett kunna drivas in , dvs. Detta innebär bl.a. att domstolsväsendet inte behöverbelastas med en rad beslut om obetalda avgiftsräkningar. har intehaft någon erinran mot en sådan ordning (KrU 1987/88: II, rskr. Enmöjlighet till sådan s.k. omedelbar exigibilitet i avgiftsärenden bidrarnaturligtvis till att skapa en rationell administration av verksamheten meddebitering och inkassering av avgifter. bör vissa garantier ställasupp för att förhindra att någon felaktigt blir utsatt för exekutiva åtgärder. Somjag behandlat i avsnitt 5.6 bör anmälan om innehav av TV-mottagare ifortsättningen göras till RIKAB och det bör liksom vara möjligt attgöra detta både skriftligen och per telefon. I lagrådsremissen förordade jagatt bolaget skulle vara skyldigt att möjligt efter det att en anmälankommit in sända en skriftlig bekräftelse på att anmälan mottagits. Jag ansågatt det skulle vara en förutsättning för omedelbar verkställighet att bolagetsänt en sådan bekräftelse. På det sättet skulle man, enligt vad jag uttalade,få en garanti för att personer inte felaktigt blir utsatta för exekutivaåtgärder. Bl.a. kunde det undvikas att verkställighetsåtgärder vidtogs mot enperson som blivit anmäld till bolaget av en utomstående utan att något avgiftsskyldigtTV-innehav förelåg. För att ytterligare förebygga risken för rättsförlusterställde jag det kravet för direkt verkställighet av en TV-avgift, att bolagetskickat en påminnelse om den obetalda avgiften. Innebördenav det remitterade förslaget var således att RlKAB:s avgiftsbeslut skulle bliomedelbart verkställbara endast om det i botten fanns en anmälan om TV-innehav. mening är en sådan ordning otillfredsställande. Vill man ha ettsystem med omedelbar verkställighet på TV-avgiftsområdet något som lagrådetinte har någon invändning mot bör principen enligt lagrådet vara att samtligaavgiftsbeslut kan verkställas direkt, oavsett på vilket sättavgiftsskyldigheten har slagits fast. Somnämnts i avsnitt 5.7.1 har lagrådet ansett det vara en naturlig ordning att RIKABi ett sammanhang dels beslutar att en viss person är avgiftsskyldig, delsfastställer vilka avgiftsperioder som skall gälla för personen i fråga. I detsammanhanget har lagrådet också uttalat att ett beslut om avgiftsskyldighetmåste kunna grundas även på andra omständigheter än TV-innehavarens anmälan avsitt innehav. Lagrådet har därför ansett det angeläget att RIKAB skickar enunderrättelse om att avgiftsplikt föreligger inte bara när en TV-innehavare haranmält sitt innehav utan också när bolaget på någon annan grund har beslutatatt en person är avgiftsskyldig. I de avseenden som jaghar berört senast delar jag som jag nämnt i avsnitt 5.7.1 - lagrådets uppfattning. Det är uppenbart att en från RIKAB utsänd underrättelse om avgiftsskyldighet i praktiken kommer att fylla samma funktion som mitt förslag i lagrådsremissen om att bolaget skulle vara skyldigt att skriftligen bekräfta anmälningar om TV-innehav. somlagrådet uttalat kan det vara på sin plats att RIKAB beslutar att Prop.1988/89: U avgiftsskyldighet föreligger även i fall där anmälan om TV-innehavinte har gjorts. Motden nu angivna bakgrunden godtar jag lagrådets uppfattning om hur systemet meddirekt verkställighet av de olika avgifterna bör konstrueras. Reglerna gerenligt min mening rimliga garantier för att exekutiva åtgärder inte kommer attinledas annat än i fall där det är befogat. 5.7.5Bevakning och eftergift av fordringar Mittförslag: I. RIKAB skall bevaka fordringar på TV-avgifter,påminnelseavgifter och tilläggsavgifter. Bolaget får medge skäligtbetalningsanstånd under högst från förfallodagen. Bolaget får avbrytaindrivningen av en fordran på TV-avgift, påminnelseavgift eller tilläggsavgiftom ingen eller ringa möjlighet finns att få betalt för den. Detsamma gäller, omindrivning av en fordran skulle vålla mer arbete eller högre kostnad än som ärskäligt. Bolaget får besluta om ackordrörande en fordran på TV-avgift, påminnelseavgift eller tilläggsavgift. Om det på grund av den avgiftsskyldiges sjukdomeller av någon annan anledning är uppenbart oskäligt att kräva betalning för enTV-avgift, påminnelseavgift eller tilläggsavgift får bolaget efterge fordringenhelt eller delvis. Skälenför mitt förslag: Vid handläggningen av avgiftsärenden tillämpar televerketreglerna i avskrivningskungörelsen (1965:921). Det innebär bl.a. att verket fårmedge betalningsanstånd och besluta om avskrivning och eftergift av fordringar. Avskrivningskungörelsenär emellertid inte tillämplig hos ett enskilt organ som RIKAB. Det finns därföranledning att meddela särskilda föreskrifter för RIKAB i motsvarandehänseenden. Den grundläggandeskyldigheten för bolaget bör vara att bevaka fordringar på TV-avgifter,påminnelseavgifter och tilläggsavgifter. Det är emellertid naturiigt att sådan föreskrift ansluta en regel om att bolaget får medge skäligtbetalningsanstånd , lämpligen högst , från det attfordringen förföll till betalning. I sitt indrivningsarbetekommer bolaget ofrånkomligen att ibland finna fortsatt indrivning vara meningslös.På grund av detta bör bolaget ha vissa möjligheter att avbryta indrivningen enfordran på TV-avgift, påminnelseavgift eller tilläggsavgift. Somgrundförutsättning för ett sådant beslut bör gälla, att möjligheten är ingeneller ringa att få betalt för fordringen. Det bör dock även vara möjligt attavbryta indrivningen om fortsatt sådan skulle vålla mer arbete eller högrekostnad än som är skäligt. Attindrivningen avbryts medför inte någon förändring i gäldenärens betalningsskyldighet.Bolaget bör emellertid inte vara helt avskuret från möjligheten att befria enavgiftsskyldig från hans betalningsskyldighet eller 5 Rik.sda.i;en 1988/89. sätta ned denna. Sålundabör bolaget ha rätt att besluta om ackord rörande en fordran på TV-avgift,påminnelseavgift eller tilläggsavgift. Vidare kan det förekomma fall där det pågrund av den avgiftsskyldiges sjukdom eller av någon annan anledning äruppenbart oskäligt att kräva betalning för en avgift. I ett sådant fall börbolaget ha rätt att efterge fordringen helt eller delvis. Jag anser inte attdet är nödvändigt att begränsa denna möjlighet till fordringar som understigernågot visst belopp. Dels är de aktuella avgiftsbeloppen var för sig alltför småför att en beloppsgräns över huvud taget skall behöva övervägas. Dels saknasdet anledning anta att en avgiftsskyldigs sammanlagda skuld i fråga omobetalda avgifter kommer att bli så stor att man på grund av detta bör begränsaeftergiftsrätten beloppsmäs-sigt. Prop.1988/89:1! Mitt förslag: RIKABskall bedriva avgiftskontroll. Bolaget får därvid använda särskilt pejlinstrumentför att ta reda på i vilken utsträckning det finns TV-mottagare i bostäderinom ett visst område (särskild avgiftskontroll). Innan särskildavgiftskontroll utförs skall bolaget och på lämpligt sätt underrättade boende inom området. förslag:Televerkets uppdrag att bedriva pejling bör förlängas t. o. m. Skälen för mitt förslag:Liksom bör det vara samma huvudman för uppbörden av TV-avgifter ochför avgiftskontrollen. riksdagsbeslut om avgiftsuppbörden förutsätterdetta (jfr prop. 1986/87: 100 bil. 10 s. 500). RIKAB bör alltså även bedrivaavgiftskontroll, senast fr. o. m. . Det får ankomma påteleverket och RIKAB att gemensamt besluta RIKAB skall taöver uppgiften eller om övertagandet skall ske successivt. 1 det föregående (avsnitt5.1) har jag inte bara betonat vikten av att uppbörden av avgifter bedrivseffektivt utan också betydelsen av en energisk avgiftskontroll. Ett viktigthjälpmedel vid bedömningar av effektiviteten i dessa avseenden ärundersökningar av avgijlsskolkets omfattning. Jag räknar med att RIKAB och SR isamband med anslagsframställningarna kontinuerligt kommer att redovisa sinabedömningar av skolkets omfattning och avgiftskontrollens effekter. Det är minförhoppning att ansträngningarna att hålla avgiftsskolket nere skall leda tillatt detta minskar ytterligare framöver. Ju fler som betalar TV-avgift, destostörre är möjligheterna att hålla denna på en rimlig nivå. Dekampanjer mot avgiftsskolket som bedrivits har varit både värdefullaoch nödvändiga. De bör enligt min mening inte minska i omfattning. Det betyderatt även RIKAB bör bedriva särskilda kampanjer mot skolket, under övergångsåret1989 i samråd med . Som jag tidigare anfört kan övergången till ettnytt uppbördssystem skapa ökade problem när det gäller underlåtenhet att anmälaTV-innehav och bristande benägenhet att betalaavgifter. Det är därför viktigt att verksamheten med Prop. 1988/89: 18 avgiftskontrollbedrivs med oförminskad intensitet även . Ettviktigt inslag i kontrollverksamheten är den särskilda avgiftskonlrol-len genompejling i olika bostadsområden. De erfarenheter av den särskildaavgiftskontrollen som redovisat såväl i tidigare anslagsframställningarsom i den som lämnats visar att pejlingen är ett mycket effektivthjälpmedel. De uppgifter om kampanjresultaten som lämnats tyder på att denviktigaste fördelen med pejlingen inte är att man tvingar avgiftsskolkare atterkänna innehav eller kan använda spaningsresultatet som bevismedel infördomstol. I stället är den viktigaste egenskapen att enbart förekomsten av ellerplanerna för en pejlingsverksamhet medför att många avgiftsskolkare frivilligtanmäler sitt innehav. Jag anser därför att det finns goda skäl att låta dennaverksamhet, som bedrivits på försök, bli permanent. EftersomRIKAB från skall överta uppgiften att bedriva avgiftskontroll, börbolaget också ta över verksamheten med särskild avgiftskontroll, dvs. Gällandebestämmelser ger inte den som pejlar någon rätt att få tillträde till en vissbostad. Någon ändring i det avseendet anser jag självfallet inte bör komma ifråga. Densärskilda avgiftskontrollen innebär emellertid att RIKAB kan få kännedom omenskilda personers TV-innehav dessa ovetande (jfr avsnitt 3.7) och lägga detta tillgrund för sin fortsatta myndighetsutövning, som består i att utkrävabetalningsskyldighet enligt lag. Med hänsyn härtill får den särskildaavgiftskontrollen anses innefatta myndighetsutövning. För att en sådan uppgiftskall få överlämnas åt ett bolag eller något annat enskilt organ krävs enligt11 kap. 6 § tredje stycket regeringsformen att överlämnandet sker med stöd avlag. Ilag bör RIKAB sålunda ges rätt att använda särskilt pejlinstrument för att tareda pä i vilken utsträckning det finns TV-mottagare i bostäder inom ett visstområde (särskild avgiftskontroll). Vidare bör i lag anges den informationsskyldighetsom RIKAB skall ha gentemot de boende inom det aktuella området.Informationsskyldigheten bör svara mot vad som gäller för . Ettlämpligt sätt för RIKAB att lämna information är naturligtvis att använda sigav de vanliga TV-sändningarna. Eftersom sändningsrätten tillkommer (), som är ett dotterbolag till , ligger det även i SVT:sintresse att avgiftsuppbörden är effektiv. Någon särskild reglering för att säkerställaatt denna informationskanal står till RIKAB:s förfogande torde därför intebehövas. Tillfrågan om möjligheter att bedriva pejling fram tilldess att RIKAB helt tar över verksamheten återkommer jag längre fram (avsnitt 5.8.5). Somjag har nämnt i inledningen till den allmänna motiveringen (avsnitt 5.1) avserjag att föreslå att ett särskilt avtal ingås mellan staten och RIKAB. Ett av deämnen som bör regleras i avtalet är avgiftskontrollen. SRbör i egenskap av moderbolag ha samma övergripande ansvar för "' RIKABi ekonomiskt och administrativt avseende som SR har för programföretagen.Däremot kan SR givetvis inte avkrävas något ansvar för de uppgifter som RIKABhar enligt lag. Det jag nu har sagt innebär att vissa kompletterande ändringarbehöver göras i gällande avtal mellan staten och SR. Jag avser att senareåterkomma till regeringen i denna fråga. Jag vill också nämna attjag, med hänsyn till att RIKAB är ett företag som åläggs förvaltningsuppgifteroch vars verksamhet finansieras med TV-avgiftsmedel, anser att företagetsbolagsordning i likhet med vad som gäller för SR:s och programföretagens bolagssordningar- bör godkännas av regeringen. 5.8 Vissa övriga frågor 5.8.1Försöksverksamhet med särskilt betalningssätt Mitt förslag: RIKABskall få bedriva en försöksverksamhet som innebär dels att TV-avgift skallbetalas i andra poster och än som avses i avsnitt 5.7.1,dels att avisering av avgiftsposter inte skall ske. Bolaget skall få beslutaom detta efter avtal med den avgiftsskyldige. Om bolaget har fattat sådantbeslut i fråga om en viss avgiftsskyldig gäller inte bestämmelserna ombetalningspåminnelse, tilläggsavgift och direkt verkställighet. : Det är enligt företaget angeläget att de nya bestämmelserna utformasså att de kan stimulera till betalningssätt som är förmånliga föruppbördsverksamheten. Uppbördshuvudmannen bör därför ha möjlighet att reduceraTV-avgiften för den som väljer ett för uppbördsverksamheten förmånligarebetalningssätt än det föreskrivna. Den som gör detta bör kunna få del av denbesparing som uppkommer för uppbördshuvudmannen genom att avgift betalas ienlighet med den frivilliga överenskommelsen. Skälen för mitt förslag: Idet föregående har jag behandlat de regler om betalning av TV-avgiften som börgälla. Med hänsyn till att det rör sig om en obligatorisk avgift som berör ettstort antal människor och till att uppbörden av avgiften skall skötas av ettenskilt organ bör lagens regler om hur betalningsskyldigheten skall fullgörasvara precisa. Det framstår som ett rättssäkerhetskrav att den enskilde av lagenkan läsa ut sina skyldigheter när det gäller betalningen. Denna inställningbör dock inte hindra att det lämnas ett visst utrymme för RIKAB att pröva andraformer för betalning av TV-avgiften. Det betalningssystem somjag har föreslagit är enhetligt för alla. Det innebär i korthet att årsavgiftenerläggs genom fyra årliga delbetalningar och att RIKAB aviserar debetalningsskyldiga om varje delbetalning. Det kan inte uteslutas attbetalning i annan ordning kan visa sig vara ändamålsenlig och även önskvärd förvissa grupper av betalningsskyldiga. Jag tänker då t. ex. på månadsvisaautomatiska överföringar från lönekonton eller andra bankkonton. Åtskilligamänniskor har i andra sammanhang funnitdet lämpligt att ordna sina betalningar på det sättet. Det gäller t. ex. Prop.1988/89: 18 betalning av försäkringspremier och fackföreningsavgifter. Föratt RIKAB skall få erfarenhet av sådana andra betalningsmodeller bör bolagetges ett bemyndigande i lag att genomföra försök med avgiftsbetalning i andraformer än de föreskrivna. En absolut förutsättning för sådan försöksverksamhetär att den sker med samtycke från de betalningsskyldiga. Bemyndigandet bördärför begränsas på det sättet att försöksverksamheten får ske bara efteravtal med de betalningsskyldiga. Motdenna bakgrund föreslog jag i lagrådsremissen en regel enligt vilken RIKABskulle få möjlighet att genom avtal med avgiftsskyldiga genomföra försök medavgiftsbetalning på annat sätt än som anges i avsnitt 5.7.1. Avsiktenmed regeln är framför allt att bolaget efter avtal med en avgiftsskyldig skallkunna besluta att TV-avgift skall betalas i andra poster och vid andratidpunkter än som anges i avsnitt 5.7.1. Bolaget skall t. ex. kunna besluta attTV-avgift skall betalas för i taget. Avgiftsperioderna skall ocksåkunna göras kortare än de normala tre månaderna. Vidare skall avvikelse kunnagöras från regeln om att varje avgiftspost skall betalas senast sista vardagenföre avgiftsperiodens början. Detär även motiverat att bolaget efter överenskommelse med en avgiftsskyldig kanbesluta att det inte skall ske någon avisering av avgiftsposterna. mening bör avsikten med regeln komma till klart uttryck i lagtexten.Lagrådet har därför föreslagit den omformuleringen att RIKAB efter avtal med enavgiftsskyldig får besluta dels att TV-avgift skall betalas i andra poster ochvid andra tidpunkter än som avses i avsnitt 5.7.1, dels att avisering av enavgiftspost inte skall ske. Någon markering av att verksamheten bör betraktassom en försöksverksamhet görs däremot inte i lagrådets förslag. anfört bör rätten för RIKAB att låta avgiftsskyldiga betala i annanordning än den i lag föreskrivna uttryckligen förklaras avse betalning i andraposter och än som avses i avsnitt 5.7.1. Det bör ocksåanges att bolaget får besluta att avisering av avgiftsposter skall kunnaunderlåtas. Jag ser däremot inte någon anledning att frångå min uppfattning attdet bör handla om en försöksverksamhet. Ilagrådsremissen uttalade jag att avtal om betalning i andra former än de i lagföreskrivna innebär att de tvingande reglerna om betalning ärdirekt tillämpliga och att detsamma gäller lagens regler om indrivning ochexekution. Lagrådethav uttalat att, om bolaget har beslutat att TV-avgift skall betalas i andraposter och än som avses i avsnitt 5.7.1 eller att aviseringav avgiftsposter inte skall ske, detta inte befriar den avgiftsskyldige frånatt betala påminnelse- och tilläggsavgifter när de bestämdabetalningsfristerna överskrids. Inte heller sätts reglerna om omedelbarverkställighet av avgiftsbeslut ur spel. Tilldetta synsätt vill jag inte ansluta mig. Jag anser att det passar bättre ihopmed en försöksverksamhet att den som betalar efter särskilt avtal med RIKABinte blir underkastad reglerna om extra avgifter och om direkt verkställighet.Den senare frågan får för övrigt anses vara av under- Jag ser det som naturligt att RIKAB inriktar försöksverksamhetenpå sådana betalningsskyldiga, vars vilja och förmåga att betala TV-avgifteninte behöver ifrågasättas. Utövervad lagrådet anfört bör det således i den aktuella bestämmelsen anges attreglerna om extra avgifter och om direkt verkställighet inte gäller för enavgiftsskyldig, om RIKAB efter avtal beslutat att denne skall betala i andraposter och än som avses i avsnitt 5.7.1 eller att aviseringav avgiftsposter inte skall ske. Det är givetvis viktigtatt i avtalen reglera vad som skall gälla vid bristande betalning. Med tanke pådet ansvar som RIKAB har för en effektiv uppbörd av avgifterna synes det migligga närmast till hands att ett avtal medger en snabb återgång till lagensbetalningssystem, om betalningen enligt avtalet skulle fallera. På samma sättmåste givetvis den betalningsskyldige kunna frånträda avtalet och t. ex. begäraatt automatiska överföringar upphör. Någon föreskrift av den innebörden tordedock inte behöva tas in i lagen. Jag anser det intelämpligt att lämna några föreskrifter om den omfattning försöksverksamhetenfår ha. I själva begreppet försöksverksamhet ligger att det inte får bli frågaom betalningssystem som i praktiken överflyglar det som föreskrivs i lagen.Däremot bör man, enligt min mening, vara öppen för att en lovandeförsöksverksamhet görs tämligen omfattande . På så sätt erhålls ettbättre underlag för överväganden om att ändra reglerna om avgiftsbetalning. SR har i sitt förslagtagit upp också tanken på att TV-avgiften bör kunna reduceras för den somfrivilligt väljer ett betalningssätt som är förmånligt sett från RIKAB:ssynpunkt. Jag är inte beredd att förorda något bemyndigande förbolaget att medge några nedsättningar i TV-avgiften. Försöksverksamheten medsärskilda betalningssätt bör utvärderas av RIKAB när bolaget haft möjlighet attpröva systemet . Enligt min mening bör RIKAB senast den I mars 1992redovisa en utvärdering av verksamheten samt avge eventuella förslag tilländringar i avgiftslagstiftningen. Jag avser att senare återkomma tillregeringen i denna fråga. Prop.1988/89:1! Mitt förslag:Principen om allmänna handlingars offentlighet skall tillämpas hos RIKAB ibolagets ärenden om TV-avgifter, påminnelseavgifter och tilläggsavgifter.Sekretess skall dock gälla för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiskaförhållanden, om det kan antas att denne eller någon honom närstående liderskada eller men om uppgiften röjs. Bakgrunden till mittförslag: Ett karaktäristiskt inslag i dén offentliga rätten i ärprincipen att de handlingar som förvaras hos statliga och kommunala myndigheterär allmänt tillgängliga. Grundläggande bestämmelser om sådanhandlingsoffentlighet finns i 2 kap. tryckfrihetsför- ordningen (TF, omtryckt1982:941), som fick ny lydelse (prop. 1988/89: 1 1975/76: 160,KU 54, KU 1976/77:1, SFS 1976:954). Reglerom inskränkningar ihandlingsoffentligheten och om tystnadsplikt finns i sekretessla- ' gen(1980:100, omtryckt 1988:9). Längegällde reglerna om handlingsoffentlighet endast under förutsättning atthandlingarna förvarades hos en myndighet eller en därmed jämställd beslutandeförsamling, t. ex. eller kommunfullmäktige (2 kap. 5 § TF). avses här detsamma som enligt RF, således organ inom denoffentligrättsliga statliga och kommunala organisationen (prop. 1975/76: 160 s.134). Däremot tillämpades i princip inte reglerna om handlingsoffentlighet hosbolag eller andra enskilda organ, även om dessa hade anförtrotts offentligaförvaltningsuppgifter. Påförslag av regeringen i prop. 1986/87:151 har beslutat attutvidga handlingsoffentligheten till vissa enskilda organ med offentliga förvaltningsuppgifter(KU 1987/88:36, rskr. Föredragande statsrådet erinrade i sin motivering (prop.s. 148 f) om att handlingsoffentligheten har till huvudsyfte att utgöra engaranti för rättssäkerhet och för effektivitet i förvaltningen och ifolkstyret. Det kunde med fog hävdas att intresset av insyn i offentligverksamhet gör sig gällande med likartad styrka oavsett den yttre form somvalts för verksamheten. Utvecklingen att väljaassociationsrättsliga former för vissa delar av den offentliga verksamhetenkunde dock sägas gå i motsatt riktning mot den utvidgning avoffentlighetsprincipens tillämpningsområde, som följer av att stat och kommuntagit på sig nya samhällsuppgifter; Emellertid innefattade frågan om attutvidga handlingsoffentligheten till enskilda organ med offentligaförvaltningsuppgifter flera principiella och praktiska problem vilkasammanhängde med bl.a. de olika skäl som funnits för att låta' . verksamhetenbedrivas i privaträttslig form samt behovet av sekretess-, -skydd för vissaslag av uppgifter hos de enskilda organen. Med hänsyn till detta borde enligtföredraganden en utvidgning av offentlighetsprincipens tillämpning utanförmyndighetsområdet inriktas på de organ som det från , offentlighetssynpunktframstod som mest angeläget att reglera, nämligen sådana som handharmyndighetsutövning mot enskilda. Vilka organ som skulle omfattas av en sådanutvidgning borde avgöras efter en prövning av de specifika förhållanden sområder på varje särskilt område. Ett skäl för . att avstå från att utvidgahandlingsoffentligheten till ett visst enskilt organ kunde vara att insynen ipraktiken skulle kraftigt begränsas eller helt upphävas genom regler omsekretess. Riksdagensbeslut innebär att en ny regel införs i I kap. 8 § sekretesslagen.