prop · GC03150 · 1988-12-31 00:00:00 — Att budgetpropositionen - på över ettkvartssekel - kimde redovisa en balanserad budget beror pä attutgifisprövningen hade varit mycket stram, 1 budgeten prioriterades enutbyggnad av föräldraförsäkringen, vissa Insatser för kulturen samtinkomstskaliesänkningen 1989, Dämtöver gjordes vissa Insatser Inommiljöpolitiken, EG-arbetet och för alt förbättra de handikappades situation, Idet reviderade budgetförslaget föresläs ocksä en höjning av barnbidragen, ökadebidrag lill bamomsorgen saml avveckling av livsmedelssubvenlionema. Den konsoliderade offentliga sektorns finansiella sparandebestar av summan av det fmanslella sparandet I staien, kommunema ochsocialförsäkringen. För att fä fram statens finansiella sparande måstestatsbudgetens saldo justeras för bl.a, vissa finansiella transaktioner såsomåterbetalning av lån, affärsverkens avskrivningar och valutavinster ellervalutaförluster. 1 tabell 7 sammanfattas utvecklingen i den samlade offentligasektom. Tabell 7 Finansiellt sparande i stat, kommuner ochsocialförsäkring 1982/83 och 1987/88-1988/90 Milj årder kr. 1982/83 1987/88 1988/89 1989/90 7.3 -6,7 27.1 14.5 T 10.9 28.5 11.0 -8,8 34,6 Andel av BNP (%) -38,0 -5.7 Statens sparande harförbättrats kraftigt och är inte längre Prop, 1988/89:150negativt, Ikommunemahar verksamheten drivits med ell finansiellt sparan- Bil, 1 deunderskolt och sä beräknas bli fallet även under /90,Socialförsäkringen har länge visat ett positivt finansiellt sparande. Dethärrör nästan uteslutande från uppbyggnaden av AP-fonden, Långtidsbudgetenvisar att det Inom den offentliga sektorn endast är socialförsäkringen somuppvisar ett positivt finansiellt sparande över hela den kommandelängtidsbudgetperioden. Det riiinskar dock under de därpå följande åren,framför allt till följd av att pensionsutbetalningama ökar, Kommunemafullgör en väsentlig del av den offentliga sektorns uppgifter. De har fält enallt större betydelse i samhällsekonomin. En viktig utgångspunkt förregeringens ekonomiska politik är att skapa förutsättningar för kommunema attklara sina ätaganden ulan all kommunalskaitema behöver höjas. Samspeletmellan staten och kommunerna sker i allt större utsträckning genom atl statenformulerar övergripande mäl för kommunernas agerande. Detta synsätt bör präglaäven framlida förändringar i transfereringarna mellan stat och kommuner. Denkommunala sjävstyrelsen är av tradition stark i , När statensdelaljstymlng minskar ökar rörelsefriheten för kommunema. Detta ökar ansvaretför de enskilda kommunerna all bedriva sin verksamhet i överensstämmelse medstatsmaktemas mäl saml pä elt, ur samhällsekonomisk synpunkt, ansvarsfulltsätt. Denkommtmala verksamheten stär inför stora förändringar . Föräldreomsorgen övervägs en stmkturell förändring där en huvudman blir ansvarigför all omsorg om och långvarig värd av äldre. Barnomsorgen skall enligtriksdagens beslut vara fullt utbyggd , Inom skolans område bör kommunernafä ett ökat drif isansvar. Vidare bör ansvar och befogenheter decentraliseras.En ny modell för lönebildningen har börjat tillämpas, som medför att de lokalalöneavtalen spelar en större roll för den totala löneutvecklingen ochlönestrukturen. Allt della ställer stora krav pä kommunema att inomtillgängliga ekonomiska ramar effektivisera verksamhetema, Kommunemasekonomiska situation bedöms vara god , beror pä att inkomsternaökar snabbt, till följd av de stora löneökningama i slutet av 1980-taIet,Kalkyler som tagits fram I samarbete med kommunförbunden visar att omvolymexpansionen och löneökningama kan hållas pä en rimlig nivä förbättraskommunsektorns finansiella sparande påtagligt , Denkommunala konsumtionen har tmder vuxit med i genomsnitt perär. En sä hög volymtillväxt inom den kommunala sektom är Inte pä längre siktförenlig med en balanserad utveckling av samhällsekonomin. Den tilltagandebristen pä arbetskraft begränsar även kommunernas möjligheter att expandera.Detta gör det särskilt viktigt all kommunema pä ett bra sätt tar tillvara de befintliga personalresursema. Utbyggnaden på Prop, 1988/89:150prioriterade omräden mäste framför allt ske genom omprövningar och Bil, 1omfördelningar av befmtiiga ramar. Undersenare är har kommunalskatten varit i stort sett oförändrad. höjdesdock utdebiteringen med i genomsnitt , per skattekrona. Det ärsynnerligen angeläget att undvika ytterligare skattehöjningar. Storautdebiteringsskillnader kvarstår mellan kommunerna, trots flera ätgärder föratt minska spridningen. Skillnaden mellan de kommuner som har högst respektivelägst sammanlagd utdebitering är 1989 , per skattekrona. Det ärangeläget att ytterligare minska spridningen. Utgångspunktenvid avvägningen av möjliga åtgärder är att de skall kunna genomföras medoförändrat skattetryck, att de skall underlätta för kommunema att klarautbyggnaden av frainför allt bamomsorgen och atl de skall bidra till attytterligare utjämna de ekonomiska skillnaderna mellan kommunema. Inomskalleuljämningssyslemet bör skatteutjämningsavgifien anpassas sä all denfmansierar den automatiska ökningen av skalteuljämningsbidragel. Deåtgärder som vidtogs 19891 syfte att utjämna de ekonomiska fömtsättningama Iskatteutjämningssystemet fär full effekt 1990, För att ylleriigare utjämnaskattesatserna bör skatteutjämningsavgifien tas ut endast pä det egnaskatteunderlaget. Detta gyimar kommuner med svag skattekraft. Vidarebör alla primärkommuner med en egen skattekraft som överstiger avmedelskattekraften erlägga den särskilda skatieuljämningsavgiften. Avgift bördock inte tas ut för den del av skatteunderlaget som understiger det förkommunema garanterade skatteunderlaget i skatteutjämningssystemet.Förändringen innebär att de flesta kommuner, som har en sä hög egen skattekraftatt de inte erhåller skatteutjämningsbidrag, fär erlägga avgift. Dessutomskärps progressivilelen för de rikaste kommunema. Den särskildaskatteutjämningsavgiften bör inte beröra landstingskommunerna och inte hellerde kommuner som ocksä fullgör landstingsfunklioner. StatsrådetLindqvist kommer senare denna dag att föreslå en kraftig uppräkning av bidragentill baraomsorgen för att skapa förutsättningar för all infria riksdagensbeslut att alla förskolebam över 1 1/ålder skall ha räll till bamomsorgsenast , För att delvis finansiera denna uppräkning bör deprimärkommunala skatteutjämningsavgif tema höjas, 6 Den offentliga sektoms förnyelse 6.1 Bakgrund Grundenför den generella välfärdspolitiken utgörs av en stark och väl fungerande offentlig sektor. Det är en medborgerlig rättighet att ha tillgäng till utbildning, att fä en god vård och omsorg under olika skeden av livet och att fä en ekonomisk grandtrygghet vid sjukdom, arbetslöshet och älderdom. Genom att gemensamt organisera och finansiera välfärdsstaten markerar vi »q dess vikt och allamedborgares lika rättigheter. Rättssäkerhet och allas lika Prop,1988/89:150 behandling är principer som skall vara vägledande för denoffentliga sektorn. Bil, 1 Genom att upprätthålla en hög och jämn kvalitetpä de offentliga tjänsterna kan vi ocksä motverka tendenser till segregering. Storagemensamma satsningar görs ocksä på forskning och för att bygga ulkommunikationerna. Det är nödvändigt för all skall kunna behålla sinställning som en ledande industrination. Över de offentliga budgetarnafinansleras härutöver bl,a, rättsväsende och försvar liksom åtgärder för attåstadkomma en bättre miljö. Underefterkrigstiden har den offentliga sektorn byggts ut i snabb takt. Vård, omsorgoch utbildning av hög kvalitet har kunnat erbjudas på ett sätt som kommit allatill del. Att I offentlig regi bygga ut och finansiera välfärden har blivit ettviktigt inslag I fördelningspolitiken. Levnadsvillkoren har kunnat utjämnas.Denna strävan motiverade även de omfattande soclal-försäkringsreformema.Levnadsstandarden har kunnat bibehållas även av arbetslösheteller sjukdom saml under ålderdomen, Reformemahar varit en del av en ekonomisk politik som syftat till en godekononusk utveckling. Med krispolitiken under 1930-talel ställdes för förstagängen sysselsättningens betydelse i förgrunden. Arbetslösheten bekämpades ochde totala resurserna i ekonomin växte. Efterkrigstidens arbetsmarknadspolitikhar givit utsatta gmpper pä arbetsmarknaden elt starkt stöd som denskapat goda fömtsättningar för en smidig stmkturomvandling till gagn förresurstillväxten. Utbildningspolitikenhar haft liknande syften. Uppgiften har varit att erbjuda ungdomen, men ocksåvuxna, bättre fömtsättningar i arbetslivet och möjligheter till ett rikare Hv,Genom välfärdsstatens framväxt har ocksä en gmnd lagts för en bättre ekonomiskutveckling i samhället som helhet. Även familjepolltlken är viktig i dettasammanhang. Utbyggnaden av bamomsorgen har syftat till att ge en stimulerandeoch utvecklande miljö för förskolebarnen som föräldrarna fåttmöjlighet att förvärvsarbeta eller studera, har ocksä bidragit lill denekonomiska utvecklingen i samhället. Exemplenåskådliggör ett synsätt som varit vägledande för politiken; del gär all förenaätgärder för att stimulera resurstillväxten med åtgärder för att utjämna levnadsförhållandenaoch skapa förutsättningar för ett bättre liv för alla. Med den generellavälfärdspolitiken skapar vi en grund för god ekonomisk utveckling I värt land. Deltasynsätt bör genomsyra politiken även i skeden när stora utbyggnadsprogram inomvärd, utbildning och omsorg inte förutses eller planeras. Genom en effektivareanvändning av de resurser som avsatts för den offentliga sektorn kan positivaeffekter näs Inte bara för individens välfärd utan också för samhällsekonomin. Denekonomiska tillväxten har varit väsentligt lägreän tidigare . Till skillnad från många andra länder har viI Inte låtit den svagare ekonomiska utvecklingen gä ut övervälfärdspolitiken. Tvärtom har vi fortsatt att utveckla den offentliga servicenoch socialförsäkringssystemen. Det goda utgångsläget till trots kommerdet även fortsättningsvis atl finnas behov av nya insatser inom den Prop.1988/89:150 offentliga sektom. har redogjorts för de ökande behov enallt äldre Bil. 1 befolkning kommer att medföra. Även inom andra områden kommerdel säkert att formuleras krav och önskemål om fortsatta reformer och anpassningarlill förändrade behov. En fortsatt snabb utbyggnad av den offentliga sektorn äremellertid inte förenlig med en samhällsekonomisk balans. Tillgänghga resursermåste därför användas så effektivi som möjligt. Utrymme för angelägna reformermåste i ökad utsträckning skapas genom omprioriteringar Inom och mellanbefintliga omräden. Behovetav omprövningar gmndas emellertid inte enbart pä atl resurser måste frigörasför nya angelägna ändamål. Även om sådana behov inte skulle föreligga är detväsentligt att Inom den offentliga sektorn främja bästa möjligaresursanvändning. Ett dåligt resursutnyttjande riskerar atl medföra ell minskatförtroende hos medborgama för den offentliga sektom. Produktivitets- ocheffektiviietshöjande ätgärder bör därför eftersträvas. Med effektivitet avsesdä graden av måluppfyllelse, eller annorlunda uttryckt de välfärdseffekter somverksamheten åstadkommer. Dessa beror i sin lur delvis av produktivitetens -produktionen per satsad arbetstimme och investerad krona-utveckling. Ju merproduktiviteten kan förbättras i den offentliga sektorn utan att kraven pä engod kvalitet åsidosälls, desto mer kan produktionen ökas och desto större blirmöjligheterna atl nå de mål vi satt upp för den offentliga verksamheten. Ettutvecklingsarbete med denna Inriktning pägär. Utgångspunkten för delta arbeteär att ökad uppmärksamhet skall riktas mol vad som produceras, mot mäl ochresultat, och atl större frihet skall lämnas när det gäller Au/-resultatenuppnås. Således minskar nu detaljregleringen frän siaismakiemas sida samtidigtsom kraven pä uppföljning och utvärdering skärps. Trotsall den offentliga sektom har byggts ut för att tillgodose vikliga krav ochönskemål frän medborgamaräder inom många omräden stora skillnader mellanmedborgamas krav pä den offentliga sektorns tjänster och de ijänsler somtillhandahålls. Kraven är också av en delvis ny natur. De handlar inte bara omkvantitet utan i ökad utsträckning också om kvalitet. All ha möjlighetalt påverka de offentliga verksamhetema har blivit en allt viktigare dimension.En fortsatt utbyggnad av den offentliga sektom pä samma sätt och i samma taktsom tidigare framstår mol denna bakgrund inte som ändamålsenlig alldelesoavsett de finansiella restriktioner som den samhällsekonomiska utvecklingenInnebär, Förändradebehov, en höjd utbildningsnivå och ändrade livsmönster leder till nya krav päden offentliga verksamheten. De problem den offentliga sektorn stär inför idaghandlar med andra ord inte alls bara om en brist pä resurser. De är i självaverket mer komplexa. Inom alli fler områden kan man konstatera alt de bristersom finns snarare hänger samman med föråldrade syslem och rutiner för all styraverksamheten. Oklar ansvarsfördelning mellan huvudmän eller inom en verksamhetkan medföra dubbelarbete eller onödig byråkrati och därmed bristandeeffektivitet. I arbetet med att utveckla den offentliga sektom kommer därförfrägor om effektiv och ändamålsenlig styming, att ges stortutrymme, Prop, 1988/89:150 Genomatt utföra olika verksamheter i offentlig regi eller under offentlig Bil, 1kontroll har garantier skapats för allas lika behandling, för rättssäkerhet ochtrygghet. Detta är väsentliga utgångspunkter som självklart alltjämt skallprägla myndighetsutövning och offentlig service. att äsidosäiia kravet påallas rätt till likvärdig behandling bör dock berättigade krav frän medborgarnapå större variationsrikedom och valfrihet kunna tillgodoses i ökadutsträckning, 6.2 Den offentliga förvaltningen Enviktig förutsättning för en verksamhet är atl ansvar och befogenheter klargörspä ett tydligt sätt. Därför mäste även i den offentliga sektom ansvaret förekonomi och utförande följ as ät. Del at ans v ar tenderar all medförasamordningsproblem och att den egna verksamheten tillgodoses pä bekostnad av helheten.Inom den offentliga sektom bör därför ansvarsförhållandena mellan stat,landsting och primärkommun liksom mellan olika myndigheter vara klara ochentydiga. Härigenom kan effektiviteten i verksamheten främjas och medborgamafär också en bätu-e överblick och bättre möjligheter att tillgodogöra sig detjänster den offentliga sektom erbjuder. Inomomräden där det ändå kan vara ändamålsenligt med flera huvudmän mäste särskilduppmärksamhet riktas mot behovet av samordning och samverkan. Det bör även understrykas.att befintliga organisations- och ansvarigheisförhällanden Inte får leda tillall angelägna omstruktureringar av verksamheten försväras, Ellav de främsta medlen för att utveckla den offentliga förvaltningen är attklarare definiera vilka resultat som bör uppnås. Målstyrningen måste ocksäföljas upp med en resultatrapportering, Metodema för uppföljning ochutvärdering bör så långt möjligt vara anpassade till de skildaverksamhels-områdena. En mäl- och resultatorienterad styrning bör uttryckas i konkretatermer, Eltarbete med denna inriktning pågår. På det statliga området har detaljregleringengentemot myndigheterna minskals. Successivt införs en ny budgetprocess medfördjupad verksamhetsprövning vart tredje är. En övergång till en mer långsiktigoch flexibel resursslyrning sker genom de s.k. treåriga budgetramarna och dennya anslagsformen ramanslag. Kraven pä uppföljning och utvärdering skärps. ÄvenI kommuner och landsting har utvecklingen mot mål- och resultali-orienleradstyming och decentralisering pägätt . Bäde inom stal, kommuneroch landsting återstår dock en hel del arbete innan de nya slyr-formema merallmänt funnit sina former. Decentraliseringoch delegering behövs därför all de direkt verksamma på ett område vanligen ärbäst skickade att avgöra hur uppgi fierna skall lösas. De anställda bör få ökatutrymme och stimulans att förbättra verksamhetens resultat. I storaorganisationer är det svårt atl få lill stånd flexibilitet och anpassning tillde enskilda medborgamas behov. Samma problem följer med en längtgåendecentralisering och detaljreglering. Det är den personal som direkt möter medborgamasom ser möjlighetema all förbättra den löpande FYop. 1988/89:150verksamheten. Genom delegering av ansvar och befogenheter bör persona- Bil, 1 lens kompetens och initiativförmåga bättre tas till vara. Deenskilda medborgamas önskemål och behov innebär ofta krav på ett mer varieratutbud och valfrihet. Om den offentliga sektom skall kunna möta dessa krav ärdet nödvändigt med en större flexibllitel i fräga om val av verksamhetsform ocharbetssätt. En sådan flexibilitet är nödvändig för att ge de anställda utrymmeatt själva påverka verksamhetemas utformning, Förutsättningamavarierar mellan olika slag av verksamhet. Inom vissa omräden är det ett starktoch berättigat önskemål atl tjänstema skall erbjudas på ett likvärdigt sätt föralla medborgare. Det gäller inte minst bamomsorg och utbildning. Det är encentral politisk uppgift att verka för alt alla bam och ungdomar får en god ochlikvärdig uppväxt. Men det gäl ler också bl, a, sjukvård, omsorg ocharbetsförmedling, liksom självfallet för sådana offentliga verksamheter somInnefattar myndlghetsuiövning. Det bör dock vara möjligt att i betydande gradöka den lokala friheten att utforma verksamheten och bibehålla de grundläggandemälsätmingama. Utvecklingenstimuleras om olika tlllvägagängssäti kan prövas och användas.Anbudsförfaranden bör prövas i större utsträckning. Det bör således varamöjligt att låta offentliga producenter konkurrera sinsemellan om alt bedrivaviss verksamhet. På vissa omräden, t,ex, av teknisk natur, kan det varalämpligt att engagera privata entreprenörer. De kan ocksä utgöra ett värdefulltkomplement vid bl,a tillfällig arbetsanhopning. Detär i sammanhanget viktigt att skilja pä vem som utför, finansierar resp,kontrollerar en verksamhet, 1 vissa fall är det tillräckligt all offentligamyndigheter kontrollerar en privat verksamhet, 1 andra fall kan kravet pålikformighet och likabehandling vara så framträdande all verksamheten bäde börproduceras och finansleras inom den offentliga sektorn. Valet av verksamhets-och finansieringsform bör bestämmas sä alt de grundläggande målsättnlngama bästuppnås. Personalpolitikenär av stor betydelse I arbetet med att förnya den offentliga sektorn.Utveckling och goda arbetsresultat måste uppmuntras. Personalpolitiken är ocksåviktig för möjlighetema all rekrytera och behälla personal. Arbetsuppgifternainom offentlig sektor är i slor utsträckning kvalificerade. Under 1990-taleikommer konkurrensen om välutbildad personal att öka. Behovet kommer all varastort inom alla sektorer i ekonomin. minskar de årskullar som kommerut på arbetsmarknaden . Offentlig verksainhet måste kunnaerbjuda attraktiva anställningsvillkor, stimulerande arbetsuppgifter ochutvecklande arbetsformer, både för att kunna behålla redan anställd personaloch för att kunna rekrytera ny. Enväsentlig del av kommunemas och landslingens verksamheter finansieras medi/a/5b« längtgäende regleringar, 1Sverige utgör de specialdestinerade bidragen ca Prop, 1988/89:150 , Bil, 1 Syftetmed de specialdestinerade statsbidragen kan vara att fä till stånd en vissverksamhet. Men ambitionen sträcker sig ibland längre och omfattar bädeinnehåll, produktionssätt och omfattning, Specialdestinerade statsbidrag kanpä så sätt utgöra ett medel för att söka tillgodose I vissa fall mycketdetaljerade ambitioner for utvecklingen i hela landet. Frän kommunemas ochlandstingens och därmed ocksä verksamhetens utgångspunkter kan en alltför storomfattning av specialdestinerade statsbidrag med omfattande regleringar ochbestämmelser begränsa möjligheterna att välja de lämpligaste sätten för attuppnå önskade resultat. Mot denna bakgmnd bör inriktningen vara att förkommuner och landsting reducera Inslaget av specialdestinerade statsbidrag medomfattande regleringar och bestämmelser. Dettaär några av de utgängspunkter som bör vara vägledande för arbetet med attförnya den offentliga sektorn, I det följande redovisas sammanfattningsvis deförändringar som övervägs inom skolan, äldreomsorgen samt beträffandearbetslinjen och socialförsäkringssystemet, 6.3 Tre aktuella områden Utbyggnadenav ungdomsskolan är genomförd. Under uppbyggnadsskedet har det varitnödvändigt med en stark styming och reglering av skolan för att garantera allaelever i hela landet en likvärdig utbildning, I länga stycken har denna stymingvarit framgängsrik, VI har en organisatoriskt och geografiskt välutbyggd skolverksamhet, med en jämn och hög kvalitet. Föratt ästadkomma en ytterligare utveckling av ungdomsskolan är den hittillsvarandestyrmetoden nu tömd pä sin kraft. Medan den centrala regleringen var nödvändigoch pådrivande i uppbyggnadsskedet, tenderar den när skolan nu är fullt utbyggdatt verka hämmande. Lokala initiativ, entusiasm och uppfinningsrikedom kan intetillvaratas fullt ut. För att skolan skall komma längre när det gäller att nämålet en skola för alla, är del nödvändigt med en ytterligare decentraliseringav ansvar och och beslutanderätt frän central till lokal nivä. Det är ocksänödvändigt för atl skapa fömtsättningar för ett effektivare utnyttjande av desamlade statliga och kommunala resursema för skolan. Engnmdläggande fräga är därvid att åstadkomma en klarare fördelning av ansvaretför skolan. Det är viktigt att det arbete som i olika avseenden skallbedrivas bidrar till en sådan ökad klarhet i ansvarsfördelningen mellan statoch kommun. Enviktig del i det fortsatta arbetet, bl.a, när det gäller att öka kommunernasfrihet att utforma skolans organisation, liksom för att ge förutsättningar föratt ästadkomma ett effektivare umyttjande av skolans resurser, är förändringari statsbidragssystemet för , Isammanhanget är ocksä frågan om arbetsgivaransvaret för skolledar-ochlärartjänster av betydelse, I regeringens proposition om skolans utvecklingoch styming anfördes, utifrån ett konstaterande att det 3 1988/89. I samt Nr 150. finns skäl som talar sävälför som mot en kommunalisering av tjänstema, all Prop. 1988/89:150regeringen inte var beredd att föreslä nägon förändring Bil, 1 när del gäller statlig eller reglering av tjänstema. Fråganom kommunalt huvudmannaskap har diskuterats under mänga år utan att den harkunnat föras fram till något slutgiltigt ställningstagande, kommimalthuvudmannaskap innebär att kommunema får ansvaret ocksä för frågor om löne- ochanställningsvillkor för lärare och skolledare. Det finns skäl för en sådanförändring som en del inom skolområdet och utvecklingen motett ökat kommunalt driftsansvar. Inom den offentliga sektom i stort hårdesenaste åren ett ökat lokall ansvar utvecklats också när det gällerpersonalpolitiken. De flesta bedömare är ense om alt denna utveckling varittill gagn för verksamheten och medfört positiva effekter ur säväl ettarbetsgivar- som arbetstagarperspektiv. Del finns skäl atl anta att så skullebli fallet också pä skolområdet. Personalpolitiken är ctt av de viktigastinstrumenten för utvecklingen av verksamheten I skolan. Viktigtatt beakta när man tar ställning till hur arbetsgivaransvaret för lärare ochskolledare skall utformas, är naturllgvis inställningen hos kommuner ochfackliga organisationer pä skolområdet. Sedan propositionen för snart ett årsedan lades fram, har frågan om kommunalisering aktualiserats pä nytt genom attsvenska kommunförbundet och har uttalat alt tiden nukan anses mogen för alt kommunalisera skolledartjänster-na. Enmer grundlig analys av Innebörden och konsekvenserna av en kommunalisering harinte gjorts på . Mot bakgrund av vad som har anförts är det viktigt atten sådan analys genomförs för att t,ex, fä klarhet i hur de nationella målen omkvalitet och likvärdighet skall kunna garanteras också vid ett eventuelltkommunalt huvudmannaskap. En viktig del I ett sådant analysarbete blir attklarlägga hur övriga, för staien vikliga slyrinstmment kan utvecklas,preciseras och göras mer aktiva för att garantera de nationella målen.