prop · GC03106 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:106 om tilläggsprotokollet till den europeiska p sociala stadgan 1988/89:106 Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet för den åtgärd som föredraganden harhemställt om. Ipropositionen föreslås att godkänner tilläggsprotokollet till den europeiskasociala stadgan. Protokollet innehåller i sak fyra nya artiklar. De handlar omjämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, arbetstagares rätt tillmedbestämmande i vissa frågor samt socialt skydd för äldre. 1 1988/89. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , , , , , , , G. , , ,, , , och Proposition om tilläggsprotokollet till den europeiskasociala stadgan Deneuropeiska sociala stadgan är en internationell överenskommelse som utarbetadesinom 19531961. Av 22 medlemsländer harföljande 15 ratificerat samtliga eller flertalet artiklar i stadgan: ,, , , , , , , ,, , , , ochÖsterrike. Sverigeratificerade stadgan (prop. 1962: 175, 2 LU 38, rskr. Vissaförpliktelser undantogs dock från ratifikation. Efter regeringsbeslut den 17 maj1979 utsträcktes ratifikationen något. har därmed godtagit 62 av de 72förpliktelserna. Stadganinnehåller i sak 19 artiklar med bestämmelser om arbetsmarknadspolitik,arbetsvillkor, arbetarskydd, förenings- och förhandlingsrätt, socialförsäkringoch andra sociala trygghetsanordningar samt familjepolitik. Den innehållerockså bestämmelser till skydd för migrerande arbetskraft. Syftet är attgarantera sociala rättigheter samt att höja levnadsstandarden och öka densociala välfärden. 1november månad 1987 färdigställdes tilläggsprotokollet till den europeiskasociala stadgan. Tilläggsprotokollet undertecknades av ,, , , , , , ochFörbundsrepubliken . Denya rättigheter som införs genom tilläggsprotokollet finns uppräknade iprotokollets del 1 och preciseras närmare i fyra olika artiklar i del II. Rättigheterna är följande: Alla arbetstagare har rätt tilllika möjligheter och lika behandling i frågor som rör anställning ochyrkesutövning utan diskriminering på grund av kön. Arbetstagare har rätt tillinformation och samråd inom företaget. Arbetstagare har rätt att deltai avgöranden om och förbättring av arbetsförhållanden och arbetsmiljö i företaget. Varje äldre människa har rätt tillsocialt skydd. Länder, som undertecknatden sociala stadgan och tilläggsprotokollet, Prop. 1988/89:106 kanratificera en eller flera av de fyra artiklarna i protokollets del 11. Enpromemoria över artiklarna i tilläggsprotokollet har utarbetats inom arbetsmarknadsdepartementet.I promemorian görs en genomgång av de fyra artiklarna i tilläggsprotokolletsdel 11 mot bakgrund av svenska förhållanden. Slutsatsen är att det på det helataget inte torde föreligga hinder för ratifikation. Under artikel 3 punkt 1 canförs dock att det är något oklart vad förpliktelsen innehåller och att detmöjligen kan ifrågasättas om bör binda sig vid bestämmelsen i fråga. Remissyttranden har avgivits av (artikel4), (artikel 4), arbetsdomstolen (artiklarna 13),arbetarskyddsstyrelsen (artikel 3), jämställdhetsombudsmannen (artikel 1), ,. , i ,. Centralorganisationen /SR,(artikel 4) och (artikel 4). Ensammanställning av remissyttrandena har upprättats och finns tillgänglig iärendet (dnr 2022/88). Textentill tilläggsprotokollet på engelska och svenska bör fogas som bilaga tillregeringsprotokollet i detta ärende. Jaganhåller att få anmäla frågan om godkännande av tilläggsprotokollet. I frågaom artikel I har jag samrått med statsrådet och i fråga om artikel 4med statsråden och . 2 Tilläggsprotokollet till den europeiska sociala Stadgan År1978 beslöt medlemsstaterna i att undersöka möjligheten att utökalistorna över sådana rättigheter bl.a. på det ekonomiska och sociala områdetsom borde skyddas av europeiska konventioner. Till följd härav inleddes ettomfattande arbete som syftade till att inkludera nya rättigheter i sådanaöverenskommelser som den Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheternaoch de grundläggande friheterna samt den Europeiska sociala stadgan. Hösten1984 förelåg ett preliminärt förslag till tilläggsprotokoll till stadgan.Vidare förelåg en bilaga som skulle utgöra en integrerad del av stadgan. Såvälden Europeiska fackliga samarbetsorganisationen (EFS) somSamarbetsorganisationen för europeiska arbetsgivareföreningar och industriförbund(UNICE) bereddes tillfälle att yttra sig över de föreslagna texterna. Däreftervidtog förnyad granskning inom . Ijanuari 1987 antog ett förslag tilländring i den preliminärt föreslagna texten. Slutligen antogstill-läggsprotokollet av ministerkommitté.Det öppnades för undertecknande . Endast de medlemsstater iEuroparådet som undertecknat eller ratifi- Prop. 1988/89: 106 cerat stadganfår underteckna respektive ratificera tilläggsprotokollet (artikel 10). Genomratifikationen förbinder sig staten att tillämpa en eller flera av de fyraartiklarna (artikel 5). I motsats till vad som gäller för stadgan är det intemöjligt att ratificera delar av artiklar i tilläggsprotokollet. Tilläggsprotokolletträder i kraft då det ratificerats av tre stater (artikel 10). Bestämmelsernakan verkställas genom lagstiftning, kollektivavtal eller andra lämpligaåtgärder (artikel 7). Övervakning av tillämpningen sker på samma sätt somgäller för stadgan (artikel 6). Det innebär att de fördragsslutande ländernavartannat år skall avge rapport rörande de artiklar som ratificerats.Rapporterna granskas i två olika kommittéer. Den första kommittén är sammansattav oberoende experter och den andra av regeringstjänstemän från vart och ett avde fördragsslutande länderna. Resultatet av kommittéernas arbete kan utgöra underiagför rekommendationer från till länder som i någotavseende inte uppfyller stadgans krav. Regeringenbeslöt att tilläggsprotokollet skulle undertecknas avSverige. Som jag inledningsvis nämnt undertecknades protokollet av ochåtta andra stater . 2.2 Tilläggsprotokollets huvudsakliga innehåll Härföljer en redogörelse för var och en av de fyra artiklarna i tilläggsprotokolletsdel II. Dennaartikel gäller alla arbetstagares rätt till lika möjligheter och lika behandlingi frågor som rör anställning och yrkesutövning. Ingen får lämnas utan det skyddsom artikeln syftar till att ge. Skyddet skall gälla inte bara arbetstagareutan även personer som söker arbete. De krav som de fördragsslutande staternaskall uppfylla finns uppräknade i punkt I. I punkterna 2-4 anges situationernär krav på lika behandling inte föreligger. Rätttill lika behandling för män och kvinnor skall föreligga i fråga om anställningoch yrkesutövning när det gäller: Enligt den förklaranderapport, som upprättats i anslutning till tilläggsprotokollet och dess bilaga,får frågor som rör social trygghet, liksom andra bestämmelser rörandearbetslöshetsersättning, ålderspension och efterievandeförmåner uteslutas fråntillämpningsområdet för artikel 1. Dehär artiklarna gäller arbetstagares rätt till inflytande över arbetslivets villkor.I motsats till artikel I omfattas inte nödvändigtvis alla arbetstagare avbestämmelsen. Det står uttryckligen i tilläggsprotokollets text att vissa arbetstagarekan lämnas utanför därför att de är anställda i mycket små företag. Det framgårvidare att rätten till medbestämmande utövas antingen direkt av arbetstagarnaeller av deras representanter. Detfordras inte att den nationella lagstiftningen skall innehålla medbestämmanderegler.Det räcker med att vidta eller främja åtgärder som möjliggör ett sådant system.Medbestämmandet skall utövas i enlighet med nationell lagstiftning och praxis.Tillämpningen kan ske genom kollektivavtal förutsatt att systemet gertillräcklig effektivitet. Här finns alltså stort utrymme för arbetsmarknadensparter i ett fördragsslutande land att utforma de rättigheter som avses medartiklarna. Termerna"företagarbetstagares representanter" definieras ibilagan till tilläggsprotokollet. Endast arbetsgivare vars verksamhet tillkommitför att producera varor eller tjänster i vinstsyfte och med befogenhet attfastställa sin egen marknadspolitik faller inom tillämpningsområdet för dessaartiklar. Orden "arbetstagares representanter" avser personer som betraktassom sådana enligt nationell lagstiftning eller sedvänja. Religiösaoch andra ideella inrättningar får uteslutas vid tillämpning av artiklarna 2och 3 i den mån det är nödvändigt för att skydda den ideella inriktningen. Dennaartikel gäller äldre människors rätt till socialt skydd. Uppläggningen skiljersig från den i övriga artiklar genom att samtliga punkter innehållerförpliktelser. Påsamma sätt som gäller för artikel I skall tillämpningen omfatta alla. Avden förklarande rapporten framgår att uppräkningen av åtgärder inte ärfullständig utan skall ses som en vägledning. Även andra lämpliga åtgärder fårvidtas för att nå det angivna målet, nämligen att säkerställa äldre människorsrätt till socialt skydd antingen direkt eller i samarbete med offentliga ellerprivata organisationer. Mittförslag: bör ratificera tilläggsprotokollet till den europeiskasociala stadgan. ti /89. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har ingen- Prop. 1988/89:106 tingatt invända mot ratifikation. () anseremellertid inte att skall binda sig vid något åtagande enligt artikel 3punkt I c. Skälenför mitt förslag: Innan jag går in på de olika artiklarna i tilläggsprotokolletvill jag från mer allmänna utgångspunkter nämna följande. Deneuropeiska sociala stadgan är ratificerad av nio och fyra EFTA-länder.Vid förverkligandet av de diskussioner som förs om en social dimension avden planerade inre marknaden inom EG och inom ramen för samarbetet mellan EFTAoch EG bör den europeiska sociala stadgan få en framträdande plats. Genom dennafinns redan minimistandarder på ett brett social- och arbetsmarknadspolitisktfalt fastslagna för hela . Redan av den anledningen är det väsentligtatt ratificerar tilläggsöverenskommelsen till stadgan. Kraveni artikel 1 punkt I tillgodoses framför allt genom lagen (1979:1118) omjämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet (jämställdhetslagen) vilkenförbjuder arbetsgivare att missgynna kvinnor och män på grund av kön. Lagenskyddar både anställda och personer som söker anställning. Det är uttryckligenförbjudet för en arbetsgivare att missgynna någon på grund av kön vidanställning eller befordran eller vid utbildning för befordran. Det är ocksåförbjudet att tillämpa sämre anställningsvillkor, leda och fördela arbetet påsådant sätt att någon blir oförmånligt behandlad samt att omplacera, permittera,säga upp eller avskeda någon om åtgärden grundar sig på arbetstagarens kön. Jämställdhetslageninnehåller även bestämmelser om arbetsgivares skyldighet att vidta aktiva åtgärderför att främja jämställdhet i arbetslivet. En arbetsgivare är t. ex. skyldigatt se till att arbetsförhållandena lämpar sig för både kvinnor och män.Arbetsgivaren skall också verka för att det blir en jämn fördelning mellankvinnor och män i skilda typer av arbete och inom olika kategorier avarbetstagare. Ensärskild jämställdhetsombudsman och en jämställdhetsnämnd skall se till attjämställdhetslagen efterlevs. Regeringen tillsatte en särskildutredare för att utvärdera jämställdhetslagen, (dir. 1988:33). Utredarensuppgift är att föreslå förändringar som kan göra lagen mer verksam ochändamålsenlig. Arbetet i utredningen skall vara slutfört . Närdet gäller skydd mot uppsägning kan det anmärkas att lagen (1982:80) om anställningsskyddföreskriver att varje uppsägning från en arbetsgivares sida skall vara sakligtgrundad. Enbart den omständigheten att en arbetstagare är av ett visst kön kanaldrig vara saklig grund för uppsägning. Ävenutanför arbetsrättens område uppfyller kraven i artikel 1 punkt I.Kvinnor och män i erbjuds samma utbildning i grundskola, gymnasieskolaoch vuxenutbildning. Även möjligheterna till yrkesväg- ledning,vidareutbildning och yrkesinriktad rehabilitering är desamma för Prop.1988/89: 106 kvinnor som för män. 1artikel I punkterna 2-/ klargörs att vissa situationer av särbehandling skallkunna förekomma utan att det strider mot punkt I. Enligt punkt 2 får detförekomma särbestämmelser för att skydda eller hjälpa kvinnor t. ex. i sambandmed graviditet och barnsbörd. Punkt 3 innebär att åtgärder för att avhjälpabrister i jämställdheten inte hindras av bestämmelserna i artikel I. Enligtpunkt 4 är det även i vissa andra fall tillåtet att utesluta vissayrkesverksamheter från tillämpningsområdet för artikel I. Det är när yrket avnågon orsak endast kan anförtros åt personer av det ena könet. 1regeringens proposition om jämställdhetspolitiken inför 90-talet (prop.1987/88:105, AU 17, rskr. 364) redovisas en femårig handlingsplan för det fortsattajämställdhetsarbetet i . Tonvikten har lagts på kvinnornas roll iekonomin, jämställdhet mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden, iutbildningen och i familjen, samt kvinnors inflytande i samhället. Redanår 1962 ratificerade artikel 4 moment 3 i stadgan och förband sig atterkänna kvinnors och mäns rätt till lika lön för arbete av lika värde. Detkan vidare nämnas att ratificerat : s konventioner (nr 100) om likalön och (nr 111) diskriminering (anställning och yrkesutövning) samt FN:skonvention om avskaffande av all slags diskriminering mot kvinnor. Motdenna bakgrund bör artikel I kunna ratificeras av . Artikelngäller rätt till information och förhandling i frågor som har med företagetsverksamhet att göra. Densvenska lagstiftning som finns på detta område är lagen (1976:580) ommedbestämmande i arbetslivet samt lagen (1987:1245) om styrelserepresentationför de privatanställda. Lagenom styrelserepresentation för de anställda är av stor betydelse för attgarantera de anställdas möjlighet till information och inflytande iarbetslivet. 1 varje företag som har minst 25 arbetstagare har de anställda rätttill två ledamöter i styrelsen. Ledamöterna utses av de lokala arbetstagarorganisationersom är bundna av kollektivavtal i förhållande till arbetsgivaren. Arbetstagarrepresentanternaskall i princip arbeta under samma villkor som andra ledamöter av styrelsen. Medbestämmandelageninnehåller grundläggande regler om arbetstagar-inflytande. De anställdasorganisationer ges därigenom rätt till förhandlingar i syfte att regleraförhållandena mellan arbetsgivare och arbetstagare. Detta sker främst genomkollektivavtal. Medbestämmandelagen ger också de anställda rätt tillinformation samt rätt till förhandlingar i arbetslednings- ochföretagsledningsfrågor. Enligt19 § medbestämmandelagen skall arbetsgivare fortlöpande hålla arbetstagarorganisation i förhållande till vilken han är bunden av kollek tivavtal underättad om hur hans verksamhet utvecklas produktionsmäs- sigt och ekonomiskt. Dettatorde räcka för att skall anses uppfylla pM«/r? Prop.1988/89: 106 har enligt 10 och 12§§ medbestämmandelagen rätt tillförhandling i frågor som rör medlem i organisationen. Därutöver ärarbetsgivaren skyldig att på eget initiativ förhandla med arbetstagarsidanenligt 11 § i lagen som har följande lydelse. Innanarbetsgivare beslutar om viktigare förändring av sin verksamhet, skall han påeget initiativ förhandla med arbetstagarorganisation i förhållande till vilkenhan är bunden av kollektivavtal. Detsamma skall iakttagas innan arbetsgivarebeslutar om viktigare förändring av arbets- eller anställningsförhållandenaför arbetstagare som tillhör organisationen. 11och I2§§ medbestämmandelagen gäller enligt I3§ i lagen även gentemot enarbetstagarorganisation som inte har träffat kollektivavtal med arbetsgivarenom det gäller en fråga som särskih angår en medlem i den organisationen. Ävenkraven i punkl I b kan därigenom antas vara tillgodosedda. Enligtartikel 2 punkt 2 får mindre företag undantas från vad som skall gälla enligtpunkt I. Antalet anställda i de på så sätt undantagnaföretagen får fastställas enligt nationell lagstiftning eller sedvänja. Sompåpekats av flera remissinstanser innehåller bilagan till tilläggsprotokolleten definition av ordet "företag". Denna definition utesluter såväl offentligförvaltning som offentligt ägda företag, vilka inte bildats i vinstsyfte, fråntillämpningsområdet för artikel 2. Ävenartikel 2 bör alltså utan svårighet kunna ratificeras av . De bådaundantagen i punkt 2 och i bilagan kommer inte ha någon egentlig betydelse förSveriges del eftersom medbestämmandelagen gäller för anställda även ioffentlig verksamhet och i småföretag. Styrelserepresentationslagen gällerdock endast för privatanställda och endast för företag som sysselsätter ettvisst antal arbetstagare. Artikelngäller medbestämmande rörande arbetsförhållanden och arbetsmiljö. Denlagstiftning om arbetstagarinflytande som jag redovisat under artikel 2 ärtillämplig även för sådana frågor som avses i artikel 3. 1Sverige förekommer ett samarbete mellan arbetsgivare ocharbetstagare i arbetsmiljöfrågor. Punkt 1 tillgodoses framför allt genombestämmelser om samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare iarbetsmiljölagen (1977:1160) och arbetsmiljöförordningen (1977:1166). arbetsmiljölagen föreskrivs att arbetsgivare och arbetstagare skall bedriva en på lämpligt sätt organiserad skyddsverksamhet. På en arbetsplats med minst fem anställda skall det utses skyddsombud och på arbetsplatser med minst 50 anställda en skyddskommitté sammansatt av företrädare för arbetsgivaren och arbetstagarna. Den som utses till skydds ombud skall delta vid planering av förändringar i verksamheten som kan ha inverkan på arbetstagarnas hälsa. En skyddskommitté skall planera och övervaka skyddsarbetet på arbetsplatsen. Tillgång tillföretagshälsovård är viktigt när det gäller arbetstagares Prop. 1988/89: 106 säkerhetoch hälsa på arbetsplatsen. har den svenska företagshälsovårdenbyggts ut. Företagshälsovård finns numera i alla stora företag. Statligersättning utgår på vissa villkor. 1 övrigt regleras systemet huvudsakligen iavtal mellan arbetsmarknadens parter. Om arbetsförhållandena påkallar detfinns det dock i 3 kap. 2 § andra stycket arbetsmiljölagen en lagfästskyldighet för en arbetsgivare att föranstalta om företagshälsovård för sinaanställda. Vadjag nu redovisat torde räcka för att kraven i artikel 1 punkt 1 a-b skall ansesuppfyllda. Ordalydelseni punkt 7 c är inte helt entydig. Av den förklarande rapporten framgår atttexten tillkommit genom ett tillägg till det preliminära förslaget frånEuroparådets parlamentariska församling. I den remitterade promemorian framförsvissa invändningar mot ratifikation. TCO har i sitt remissvar tagit fasta pådessa invändningar. Betänkligheterna grundar sig på uppfattningen att ett landgenom ratifikation av punkt 1 c förbinder sig att vidta åtgärder för attinrätta sociala eller sociokulturella tjänster inom företagen. Termerna"sociala och sociokulturella tjänster och arrangemang" förklaras itilläggsprotokollets bilaga. Vad som åsyftas är sådant som personalvård,motionsanläggningar, amningsrum, bibliotek, ferieläger för barn m.m. Somframgår av de inledande orden i artikel 3 syftar hela artikeln till att säkerställarätten för arbetstagare att delta i avgöranden om och förbättringar avarbetsförhållanden och arbetsmiljö. Vad de fördragsslutande parterna skall utfästasig att göra är att säkerställa ett effektivt utövande av arbetstagares rättatt delta i beslutsfattandet. På så sätt skulle det bli möjligt förarbetstagare eller deras representanter att bidra till inrättandet av socialaeller sociokulturella tjänster och arrangemang. Enligtden förklarande rapporten täcker uttrycket "att delta i" alla situationeri vilka arbetstagare eller deras representanter på något sätt har att göra medförfarandena för beslutsfattande eller godkännande av vissa åtgärder. Omavsikten med punkt 1 c hade varit att tillgodose ett behov av sociala och sociokulturellatjänster och arrangemang skulle detta med säkerhet ha utvecklats både i självakonventionstexten med bilaga och i den förklarande rapporten. Det skulle havarit väsentligt för medlemsländer att få veta vilka åtgärder somskulle förväntas i detta hänseende av företag i ett fördragsslutande land.Eftersom artikeltexten har en särskild tonvikt på medbestämmande och närmarekommentarer till de förväntade arrangemangens omfattning saknas, kan man medstor säkerhet fastslå att det inte är något annat än rätt till information ochsamråd som erfordras. Iarbetsdomstolens remissyttrande framhålls att de tjänster och arrange mang som åsyftas torde ligga inom det område som i medbestämmandela gen beskrivs som "förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare". Lagen torde således enligt arbetsdomstolen ge såväl förhandlingsrätt som möjlighet att sluta kollektivavtal rörande sådant som nämns i punkt le. Jag har samma uppfattningsom arbetsdomstolen. På grund härav och Prop. 1988/89:106 mot bakgrund avvad som redovisats ovan anser jag inte att innehållet i punkt 1 c reser hinderför en ratifikation från svensk sida. Genompunkt 1 d ges arbetstagare och deras representanter rätt till information ochsamråd såvitt avser övervakning av att hälso- och säkerhetsföreskrifterefterlevs. Av den förklarande rapporten framgår att arbetstagarna och derasrepresentanter inte skall ersätta de organ som bär ansvar för övervakningenutan snarare säkerställa att övervakningen blir så effektiv som möjligt. Tillsynenöver efterlevnaden av arbetsmiljölagen utövas enligt lagens 7 kap. 1 § avarbetarskyddsstyrelsen och yrkesinspektionen. På samma sätt som frågorna underpunkt I c ligger här berörda angelägenheter inom ramen för det område som imedbestämmandelagen beskrivs som "förhållandet mellan arbetsgivare ocharbetstagare". Inteheller punkt I d torde således vålla problem vid en ratifikation från Sverigessida. Artikel3 punkt 2 upptar endast möjligheter till undantag. Jag ber här att få hänvisa tillvad jag anfört rörande undantagen under artikel 2. Artikel3 bör enligt min bedömning kunna ratificeras av . Samhälletsansvar för det sociala skyddet regleras i i första hand isocialtjänstlagen (1980:620, SoL). Enligt lagens första paragraf (portalpa-ragraOskall medverka i en samhällsutveckling som syftar till jämlikheti levnadsvillkor och social och ekonomisk trygghet för människorna.Verksamheten skall syfta till att öka den enskildes möjligheter att ta del avsamhällets gemenskap, förebygga uppkomsten av sociala svårigheter och begränsaeller avhjälpa enskildas och gruppers behov av stöd och hjälp. Socialtjänstenskall inriktas på att "frigöra och utveckla enskildas och gruppers egnaresurser" och ha sin utgångspunkt i rätten för den enskilde att självbestämma över sin situation. Detta åvilar varje kommun som har "detyttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälpsom de behöver" (3§SoL). Insatserna för den enskilde skall utformas ochgenomföras tillsammans med honom och vid behov i samverkan med andrasamhällsorgan och med organisationer och andra föreningar (9 § SoL).Socialnämnden fullgör kommunens uppgifter inom . Dettasociala skydd omfattar givetvis även äldre människors behov av sådant. Föräldre finns emellertid dessutom särskilda föreskrifter om kommunens ansvar i19, 20 och 20a§§ SoL. Dessa bestämmelser har följande lydelse: 19§ skall verka för att äldre människor får möjlighet att leva och bo självständigt och att ha en aktiv och meningsfull tillvaro i gemenskap med andra. 20§ skall verka för att äldre människor får goda bostä- Prop.1988/89:106 der och ge dem som behöver det stöd och hjälp i hemmet och annanlättåtkomlig service. Föräldre människor med behov av särskilt stöd skall kommunen inrätta bostäder medgemensam service (). Övergångenfrån ett yrkesverksamt liv skall underlättas genom information och annat stöd. 20a § Kommunen skall planera sina insatser för äldre. I planeringen skallkommunen samverka med landstingskommunen samt andra samhällsorgan ochorganisationer. Denövergripande tanken i och syftet med artikel 4 torde kunna anses varatillgodosedda genom dessa och övriga töreskrifter i socialtjänstlagen. Genomstatsbidrag till social hemhjälp och färdtjänst främjar staten vidarekommunernas möjligheter att uppfylla sina skyldigheter enligt socialtjänstlagen.