prop · GC03154 · 1988-12-31 00:00:00 — villväcka tanken att en beredskapsnämnd skulle kunna vara ett instmment för alteffektivare än nu la itu med den ökande sårbarheten i samhället, inte baragenom att själv delta i beslutsprocessen utan också genom att inomlänsstyrelsens ram föra ul insikten om sårbarhelsproblemen till andrasamhällssektorer och till allmänheten. ser fördelar i enpolitiskt tillsatt . Del skulle främja medvetenhetenom risk- och beredskapsfrågorna i samhället och stärka möjligheten tillsamordnade åtgärder för atl minska samhällets sårbarhet. Möjligheterna lilisådana nämnder bör prövas. Vidsidan av övriga obligatoriska nämnder bör även en socialljänstnämnd inrättas iden nya länsförvaltningen. Därmed skulle även skapas fömtsättningar för etteffektivt samarbete mellan den nya och den nyalänsförvaltningen den . fömtsätteratt styrelse även i framliden kommer att fastställa länstrafikanläggningsplanen.Det hade varit önskvärt om utredningen kunnat exemplifiera i vilka frågor en kommunikalionsnämndkan ges beslutsrätt. Vi har svårt att se läm])liga sådana frågor. Förslagetall vid inrätta en beslutande ,förstärker förtroendemannainflytandet och ökar möjligheterna till samordning.Del räcker emellertid inte enbart med organisatoriska förändringar för attskapa bättre fömtsättningar för att utveckla kom-munikationema i länen. Detkrävs också alt länsstyrelserna ger den nya kommunikationsorganisationentillräcklig politisk tyngd och nödvändiga resurser. En koppling mellan styrelseoch kommunikalionsnämnd ser TPR som viktig för all politiskt förankra ochsamordna besluten. inserfördelarna med de föreslagna nämnderna men ser häri även en viss problemalikeftersom nämnderna från vill skilda utgångspunkter skall behandla och besluta ifrågor rörande den fysiska miljön. RAÄ finner det därför viktigt all ensamordning sker i de olika nämndernas beslul och instämmer i att gmndprincipenbör vara att ärenden alltid skall kunna föras till styrelse omde är av sådan vikt all styrelsen är lämpligt beslulsfomm. RAÄhar ingen erinran mot förslaget all inrätta nämnder för plan- och bosladsärendensamt för miljö- och nalurvårdsfrågor. En gmnd måste emellertid skapas för kulturmiljöenhelensmedverkan. Enheten bör vara representerad i dessa nämnder. Järkulturmiljövårdens frågor berörs i nämnderna bör varaföredragande. Utredningenföreslår all del fömtom de etablerade förtroendemannaorganen även skall finnasen . Det är emellertid oklart i vilken månjordbmkets och trädgårdsnäringens miljöfrågor skall behandlas där eller i lantbmksnämnden.Skäl kan anföras för båda lösningarna. Om man väljer atl lägga prövningen på ensärskild miljövårdsnämnd, får detta dock inte gå ul över den helhetssyn på lantbmketsom måste finnas i myndigheten. Utredningenanser alt del kan vara motiverat med en särskild i de län därfiskerinäringen är slor och betydelsefull. I andra län menar man all del kanvara befogat att låta dessa frågor behandlas i en lantbruksnämnd eller en nämndför areella näringar. Styrelsenavstyrker bestämt förslaget att en nämnd i vissa fall ska kunna ta beslut sominnebär avvägning mol andra sektorer än den egna, t. ex. lantbmksnämnden ifiskefrågor. anser för sin del atl en fiskenämnd skall finnasi varje länsstyrelse, dvs. samma modell som prövats i försöksverksamheten iNorrbollen och visat sig fungera. Omdetta inte skulle anses generellt motiverat bör fiskefrågoma bli 86 behandladei en gemensam fiske- och lantbmksnämnd. Ingen av de övriga Prop.1988/89:154 föreslagna obligatoriska nämnderna kommer alt ha en sådanverksamhels-riktning att de passar för den areella produktion som fisket är. Denya länsförvaltningarna kommer liksom den nuvarande all vara myndigheter underregeringen. Utredningens förslag all i di-reklvälja nämnder inomlänsstyrelsen ser vi som relativt komplikations-fritt under förutsättning atlnämnderna kommer all behandla ärenden av principiell natur som rör länelsutveckling, dvs. i huvudsak avlasta styrelsen eller bereda frågor för senareavgörande i styrelsen. Ett förtydligande av en sådan princip kräver dock medhänsyn lill erfarenheterna från länsstyrelsernas styrelser en tydligrollbeskrivning för de blivande nämnderna så atl del klart framgår skillnadeni förhållande till de kommunala nämnderna. Omnämndernas verksamhet får myndighetsutövande inslag vill vi förorda Norrbottenmodellenmed av styrelse utsedda delegationer såsom bättre markerandelänsstyrelsens roll som statlig myndighet. Om styrelsen får tillsätta nämndernaöppnas enligt vår mening också en möjlighet till större variation när delgäller nämndernas verksamhetsområden och arbetsinriktning. Sådan variation kanmotiveras av skilda förhållanden i olika delar av landet. (RR V) Delkan tyckas tveksamt att upprätthålla elt system där vissa seklorföre-trädarehar en egen regional organisation, medan andra är inordnade i en gemensamregional organisation med beslutande nämnder. På kort sikt kan det vara befogalmed ell system med obligatoriska seklorbundna förtroendemannanämnder enligtförslaget, men på lång sikt kan andra former för förtroendemannainflylandemöjligen böra prövas. Bl.a. kan ifrågasättas, varför det främst är de områdensom varit frislående som skall utgöra gmnd för nämnder. Landshövdingenbör ansvara för ledningen av arbetet i såväl styrelse som i deolika nämnderna. För en sådan ordning talar också att vikliga uppgifter förlandshövdingen i den nya blir att svara för all en samordningsker av behandlingen av olika sektorövergripande frågor saml för atl deövergripande riktlinjer som beslutas av styrelse följs inom densamlade länsorganisationens olika delar. Oavsettom den nya kommer all innehålla en särskild miljövårdsnämnd ellerinte bör vikliga sektorövergripande frågor med miljöanknytning alllid behandlasav styrelse och inte delege- ' ras ut lill miljövårdsnämndeneller någon av de övriga seklornämnderna. Fråganom lämplig beslutsorganisation med hänsyn bl. a. till fömtsätt ningarna atl i tillräcklig utsträckning få miljöaspekterna beaktade i den nya bör övervägas närmare i samband med del fortsatta reformeringsarbelel. Inte minst bör härvid integreringsmöjlighelerna vad avser frågor om naturvård och miljöskydd i beslut avseende de areella näringarna (jordbruk, skogsbruk etc) och den fysiska planeringen särskilt uppmärksammas. Länsstyrelseni län Prop. föreslåratl regeringen ser på förutsättningarna all minska antalet obligatoriskanämnder och antalet ledamöter i dem saml lämnar utrymme för anpassning tillsärskilda regionala förutsättningar och behov. Om får uppgiften atlutse nämndledamöter bör nomineringen kunna ske främst genompartiorganisationerna. Detmåste myckel tydligt framgå av den nya myndighetens instruktion vilkenbeslutsfördelning som skall gälla mellan nämnderna och styrelsen saml mellandessa och tjänstemännen. Namnetpå den föreslagna utbildningsnämnden är inteväl vall eftersom det redan finns en nämnd med det namnet på . Dellaborde ersättas med ett annat namn för all undvika förväxlingar. Delär inte ulan vidare självklart alt seklorfunklioner som enligt förslaget skallingå i bör ha egna förtroendemannanämnder. Risk finns för allhärigenom i den nya organisationen byggs in ett sektortänkande som i viss månmotverkar reformens syfte. Konstmktionenmed två förtroendemannanivåer kan förefalla onödigt omständlig (och dyrbar).Det kan också ifrågasättas om inte 5 å 7 ledamöter borde räcka i varje nämnd. Vissaprinciper för fördelningen av beslul mellan styrelse, nämnder och länsledningenbör noga penetreras och avvägas innan ell förslag om samordnad länsförvaltningläggs. I ärenden där beslutande enhet ej är överens med annan enhet som deltari beslutet är regeln att beslut fallas av nivån "ovanför". Sammaregler bör gälla för de nämnder som skall ingå i den samordnadelänsförvaltningen. Länsstyrelsenanser all landshövdingen skall fungera som ordförande i de olika nämnderna. Länenär sinsemellan myckel olika bl.a. beträfTande antalet kommuner, avvägningenmellan tätorter och landsbygd, näringslivels struktur och antalet innevånare. Ärendebelaslningenär därför kraftigt varierande. Mol denna bakgrund är del mindre lämpligt med ellså stort antal obligatoriska nämnder som utredningen föreslår. Lantbruksnämndenoch länsskol-nämndens starka sakinriktning motiverar obligatorium medan del iövrigt bör ankomma på respektive länsstyrelse all besluta om flera nämnderskall finnas. Denförslagna kombinationen av författningsmässigt reglerade nämnder och särskildanämnder är oklar. Regleringen av förtroendemannainflytandet måste därförpreciseras i författning eller instruktion. framhållerall del borde vara möjligt att i större utsträckning uppdra åt länstyrelsensjälv, via styrelsen, alt bestämma vilka nämnder som skall förekomma och hurmånga ledamöter respektive nämnd skall ha. Det är enligt vår uppfattning i dethär avseendet ingen nackdel med olika lösningar från län lill län. pekarpå ett särskih problem i länet när ledamöter skall utses lill nämnd/ nämnderför areella näringar. Eftersom dessa näringar inte har samma aktualitet förGöteborg som för landstingsområdet är det önskvärt med en särskild reglering avhur många ledamöter som resp Bohuslandslinget skall utse. Delfinns en risk för att vissa av de föreslagna obligatoriska nämndema kommer allfå svårt att finna sin roll med kompetenslvisler med kansliet som följd.Viktigare är dock att en för stark ställning för seklororganen innebär en riskför att styrelsens överordnade roll kan ifrågasättas med en ökad sektoriseringsom följd. Länsstyrelsenanser emellertid all förtroendemannainflytandet är viktigt all få med i deolika sektorföreträdarnas arbete med de länsulvecklande frågorna. Länsstyrelsenförordar därför stående beredningsgmpper, valda av styrelsen. Ledamöterna börkunna väljas dels bland den nya styrelsens ledamöter och suppleanter och delsbland övriga förtroendevalda från länet. Till beredningsgmpperna bör ävenknytas de tjänstemän som är funktionsanvariga inom berörda ämnesområden. Härbör särskilt noteras all lanlbmksdireklören och länsbostadsdirektören numera ärledamöter i respektive nämnd. Till ordförande i respektive beredningsgmpp börstyrelsen välja någon av ledamöterna. Arbetsgmppensförslag om elt gemensamt kansli för sektornämnderna avvisas. kommer attleda lill onödigt dubbelarbete. poängteraratt del samlade ansvaret skall ligga hos styrelsen. Om styrelsen vid sidan av sitt arbete vill inrätta särskilda råd, där viss sakkunskap kan knytas lill verksamheten eller om styrelsen önskar delegera vissa frågor lill utskott eller delegationer bör detta vara en sak som styrelse själv har alt besluta om. Sådana råd, utskott och delegationer torde pga. skilda regionala fömtsättningar och efter frågornas betydelse över liden komma att variera. Den lösning som föreslås i betänkandet är ej tillräckligt flexibel och därför mindre lämplig. 7 1988/89. 1 saml Nr 154 Frihetmåste finnas all anpassa nämndernas storlek efter behov. En flexibilitet på 5till 11 ledamöter kan utgöra elt rimligt handlingsutrymme. Antaletobligatoriska nämnder bör begränsas så långt som möjligt och länsstyrelsensstyrelse ges en kraftfull roll som samordnande och övergripande organ. Omytterligare nämnder behövs kan dessa utses av och erhållabeslutsdelegation. Vidareskall ledamötema i nämnderna utses av styrelse i stället för avlandstinget. Del skall även vara fritt för styrelse att utse vemsom ska vara ordförande i respektive nämnd. Delär förbundels uppfattning alt beslul som rör de tidigare seklormyndig-helernasområden med fördel bör kunna fattas av styrelse med bistånd avden nödvändiga expertis som enligt förslaget i framliden skall finnas inomlänsstyrelserna. En sådan lösning för den ökade samordning över seklorgränsernasom är reformens gmndläggande syfte och därmed också en minskad riisk förrevirbevakning. Den föreslagna reformen är enligt förbundets mening intetillräckligt framåtsyftande, särskilt i betraktande av statsmakternas klartuttalade intentioner om en fortsatt decentralisering lill kommunerna och enminskad statlig detaljstyrning. alternativ lill de föreslagna nämndema vill förbundet istället peka påmöjligheten atl tillsätta tillfälliga beredningar beslående av förtroendevaldamed uppgift atl bereda vissa ärenden till styrelse. Beträffandede nämnder som föreslagils vill förbundet ifrågasätta behovet av plan- ochbostadsnämnden och utbildningsnämnden. Skälen är dels atl planfrågorna är avutpräglad sektorövergripande karaktär, dels atl bostads- och skolfrågoma utgörde främsta exemplen på områden där nuvarande länsnämnder sedan längeifrågasatts. Det är förbundels uppfattning att landshövdingen inte bör varasjälvskriven ordförande i nämnderna, därest de inrättas. Det kan tvärtom ivissa fall visa sig vara en fördel för den önskade seklorsamordningen omlandshövdingen inte är involverad i de beslut som fallas i nämnderna.Ordföranden bör istället hämtas från de förtroendevaldas skara. Utredningenföreslår all skall välja de förtroendevalda i nämnderna. Det finnspraktiska skäl som talar för detta fömtsätt atl då fungerarenbart som valkorporation. annat alternativ är kommunförbundets länsavdelningar.Från och med 1990 kommer sannolikt dessa all utgöra självständiga juridiskapersoner med egen styrelse samt politiska beredningsorgan för områden som iflera avseenden motsvarar nämndernas. Valav lokala politiker till statliga nämnder som en metod all stärka det lokala och regionala inflytandet, eftersom del anses motverka en klarare ansvarsfördelning mellan stal, landsting och kommun, motiveras enbart som ett sätt att tillföra statsförvaltningen ökad fackkunskap och underlätta samarbete och informationsutbyte mellan olika nivåer i samhällsförvall- 90 Förbundetär inte berett att tillstyrka all landshövdingen eller dennes ställföreträdareautomatiskt ska vara ordförande i de föreslagna nämnderna. bördärför även välja ordförande i respektive nämnd. Förbundetanser alt benämningen "utbildningsnämnd" är olycklig eftersom detredan finns en sådan för landstingels utbildningar på gymnasie-ochhögskolenivå. Denbetoning på ökat förtroendemannainflylande som finns i förslaget anserorganisationen är bra. Bättre förutsättningar måste dock skapas för attgarantera mångfalden i sammansättningen av de förtroendevalda. Dessa måste haekonomiska möjligheter all kunna delta i del politiska arbetet. Betänkandet idess helhet förmår dock inte övertyga organisationen om atl en samordnadlänsförvaltning dvs. ökad centralisering i realiteten främjar decentraliseringeller på annat sätt förbättrar verksamhetsbetingelserna för småföretag. understrykerbetydelsen av att alla frågor, bl. a. miljöfrågor rörande lantbruket, även ifortsättningen hanteras inom uppnå en helhetssyn på lantbmketoch landsbygden, som är en förulsällning för alt utveckla landsbygden.Utredningens organisationsförslag kan enligt LRF leda lill en utökad byråkrati. Vissaärenden hänskjuts f n. till eller blir föremål för omprövning av lantbruksstyreisén.Även om har elt övergripande ansvar bör vissa frågor, t exjordförvärvsärenden, delegeras lill nämnderna ulan att ytterligare prövning avbesluten måste ske i styrelse. Nämndernas kompetens måste varasådan atl delegering är naluriig. Elfeklerna av den samordnadelänsförvaltningen får inte bli längre ärendehanteringslider och omfattandebyråkrati. LRFdelar reservanten uppfattning, atl landshövdingen eller dennesställföreträdare inte bör inneha ordförandeposten i nämnderna. Risken är slor atlbesluten eljest låses fast innan styrelse prövat frågan. Utredningenstankar om elt förstärkt förtroendemannainflylande anser TCO vara positivt.Ledamöterna i de olika nämnderna bör dock utses av regeringen och inte avlandstingen. TCO vill i detta sammanhang också aktualisera alt allmänintresset,däribland de fackliga organisationerna, bör ges representation i länsstyrelsensstyrelse. Inomflera områden, t. ex. plan- och bostad, är inrättandet av en beslutandefacknämnd tveksamt. förskjutna roll mol översiktligaplaneringsfrågor och samordning av statliga intressen talar emot förslaget. Landsorganisationeni (LO) Prop. serdet som naturligt all staien, som ansvarig för nationella politiska mål ochprioriteringar, också har verktyg all låta dessa slå igenom på länsnivå. Dettainnebär att staten bör utse ledamöter i de organ som skall fatta beslul påregional nivå. Utgångspunktenför nämndernas sammansättning måste vara att ledamöternas medverkan skall ledatill all beslut som fallas är väl underbyggda och förankrade i verksamheten. LOkan konstatera atl utredningen inte tänkt sig representation frånarbetsmarknadens parter i någon av nämnderna. Det innebär att man därmed avhändersig de kunskaper och den information dessa besitter av betydelse förregionalpolitikens genomförande och för utbildningsplaneringen i regionen. LOkan hysa viss förståelse för all utredningen ur samordningssynpunkt anser attlandshövdingen bör vara ordförande i samtliga nämnder. Del finns dock skäl somtalar emot detta, bl. a. all förtroendemannainflytandet bör förslärkas. Medhänsyn dels lill skogsnäringens myckel stora betydelse för den regionalautvecklingen och dels till all det inom skogsnäringen finns mycket slorkompetens och intresse för regional utveckling, anser vi att det i skogslänenär nödvändigt med skoglig kompelens såväl inom länsstyrelserna som inommiljövårds-, lantbruks- och rennäringsnämnderna och att regeringen börföreskriva sådan representation i sin instmktion. Vadvi saknar är en beskrivning av hur näringslivet och andra vikliga intressegrupperutanför den politiska sfären ska kunna ges rimliga möjligheter att på ettorganiserat sätt framföra sina synpunkter i för dem viktiga ärenden. Dettaskulle enklast åstadkommas genom att näringslivet genom handelskamrarnabereddes möjlighet alt utse representanter i länsstyrelsernas styrelser ochberörda nämnder, främst plan- och bostadsnämnden, kommunikalionsnämnden ochmiljövårdsnämnden. I utbildningsnämnden bör också näringslivet vararepresenterat. understrykervikten av atl den föreslagna plan- och bostadsnämnden inom fårdel direkta inflytande och den kompetens och sammansättning sombostadsfrågornas vikt motiverar. kaninte inse varför man i samband med en önskvärd förvallningsreform ocksåutvidgar möjligheterna för elt ökat landslingskommunall inflytande i frågor därtidigare primärkommunerna varit suveräna. Förslaget all införa särskildanämnder inom vissa verksamhetsområden är därför enligt förbundet heltoacceptabelt. Delkan rimligen inte vara uppgift atl genom landstings- valda nämnder mera allmänt "arbeta fram och stadfästa en gemensam grundläggande syn för utvecklingen i länet samt atl la ställning till olika 92 planer och program samtriktlinjer för verksamheten". 1988/89:154 frihet attsjälva besluta om sin egen utveckling måste ligga fast. De principiella beslulsom rör de tidigare seklormyndighelernas områden bör i stället med fördel somhittills kunna avgöras av styrelse med bistånd av de expertersom finns inom . Enligtförslaget skulle fiskenämnderna sammanslås med lanlbmksnämnderna ochledamöterna utses av landslingen, förmodligen i relation tillstyrkeförhållandena mellan de politiska partierna. 1 ett sådant syslem finns enuppenbar risk all yrkesfisket kommer all förlora sin representation i månganämnder. Dessa går då miste om den sakkunskap som representationen från fisketutgör och yrkesfisket får också väsentligt minskade möjligheter atl framföra sinasynpunkter vid behandlingen av frågor som rör näringen. Yrkesfisket måstetillförsäkras representation i de organ som kan komma att ersätta de nuvarandefiskenämnderna. anserall de ärenden som faller inom nuvarande fiskenämnds kompelens-område bör inomlänsstyrelsen handläggas av en egen nämnd. Till denna bör också kunna överförasandra fiskeärenden som avgörs hos andra enheter på , t.ex. fiskesladgor.Nämnden måste få sina resurser anpassade efter de uppgifter som tillförsnämnden så att handläggningstiden efler ell inordnande i inteförlängs. Det är enligt förbundels uppfattning synnerligen angeläget ochviktigt atl fackmanna-inflytandel i beslutsfattandet bibehålls. ställersig helt avvisande till att fisket fortsättningsvis skall behandlas i en lantbruksnämndsom knappast kan inrymma erforderlig kompelens inom fiskefrågorna. I denföreslagna nämnden bör liksom i och de nuvarande nämnderna,ingå företrädare för avnämarna. Nämnden bör således inte ha en politisksammansättning. Effektivitets- ochrationaliseringseffekter kan nås både i administrativt hänseende ochför ett bättre resursutnyttjande nytt syslem förbudgetstyrning och resultatuppföljning utvecklas Statsmakterna prioriterar blandlänsförvaltningens uppgifter och tydliggör rationaliseringskraven får ettflerårigt ramanslag med möjlighet all föra under- och överskott mellanbudgetåren Särskilda medel utgår förgenomförande och omslällningsarbele EnligtSÖs bedömningar skulle en samordnad länsförvaltning inte ge störrebesparingseffekter hos SÖ än att verket bör kunna tillgodogöra sig denna marginellabesparing inom ramen för det huvudförslag som gäller för myndighetsanslaget. Utredningenhar gjort vissa beräkningar av de besparingar som kan följa av ensamordnad länsförvaltning. Enligt lantbruksslyrelsens mening kan sammabesparing för lanlbmksverkels del ske även ulan en samordnad länsförvaltning. När det gäller deekonomiska effekterna av en samordnad länsförvaltning måste också intäktssidanbeaktas. Utredningen tycks betrakta kravet på intäkler närmast som enbelastning för verksamheten. Enligt styrelsens uppfattning har kravet fömtomekonomiska effekter haft en stimulerande inverkan på verksamheten. I sinuppdragsverksamhet har lantbruksnämnderna alllid nått upp lill det inläktsmålsom stalsmaklerna släflt upp för verksamheten (30,). Utantvekan skulle en integrering i länsstyrelserna försämra inöjlighelen all klarainläklskravet. Del utvecklingsarbete som fordras för att ta framrådgivningsprogram m. m. leds ofta, eller hålls i vart fall samman av lantbmksstyrelsen.Om styrelsen och nämnderna skiljs åt organisatoriskt, upphör styrelsens ansvarför nämndernas budget och ekonomiska resultat. Sannolikt minskar då också styrelsensengagemang i den affärsverksamhet som bedrivs ute i länen. Även detta kan leda tillminskade intäkter och försämrade ekonomiska resultat. Förslagetkommer endast alt få marginella besparingseffekter för fiske-riverkel. A andrasidan kommer ett resurstillskott all behövas speciellt för kunskapsspridningen. () Prop. EnligtJNs uppfattning borde klara effektiviserings- och besparingseffekter kunnapåvisas jämfört med de efTektiviseringar som kan uppnås inom nuvarandeorganisation. Del bör i delta sammanhang erinras om all lanlbmksverket undersenare år gjort besparingar inom sin verksamhet. Statsmakterna har också bedömtatt fortsatta besparingar är möjliga inom den nuvarande organisationen underden närmaste treårsperioden. Det bör här också erinras om de försök som gjortsmed samarbete mellan lantbmksnämnderaa och skogsvårdsstyrelserna för att minskaadministrationen. (RR V) konstateraratl frågan om hur anslagssystemet skall utformas ej lösts i detalj. RRV har bl.a. genom redovisningsrevisionen erfarenheter av an-slagssyslemets effekter iNorrbottens län. Dessutom har RRV ulfört ell regeringsuppdrag avseende anslagssyslemeti . Oavsetthur anslagssystemet kommer atl utformas är del viktigt att RRVs rapportering avde statliga myndigheternas ekonomiska utfall på verksamhetsgrenar och ändamålkan fortsätta. Av det skälet är det nödvändigt all ordna länsslyrelsemasredovisning så att utfallet på de olika verksamhetsområdena löpande går allsärskilja. RRV är berett all medverka för all åstadkomma detta. Sjulänsstyrelser har särskilt pekat på lokalfrågan. Det är viktigt från effektivitets-och ralionaliseringssynpunkt att den nya myndigheten kan inrymmas "under elttak". Besparingseffekterna blir delvis beroende av hur väl man integrerarverksamheten lokalmässigt. föreslåratt förvaltningen och ansvar för lokaler överförs från lillrespektive länsstyrelse. Genom denna åtgärd kan teckna hyresavtaldirekt med hyresvärden utan kringgående rörelser över .