prop · GC0377 · 1988-12-31 00:00:00 — Församfällighetsföreningar, som har bildals före ikraftträdandet och som enligt 28§ andra stycket lagen om förvaltning av samfälligheter i sina stadgar skallange gmnderna för avsättning till fond för underhåll och förnyelse, krävsstadgeändring. Föreningarna bör ha visst rådmm att genomförastadgeändringarna. Dessa bör kunna beslutas senast på den föreningsstämma somäger rum närmast efter ikraftträdandet. Iavsnitt 2.4.4 har jag förordat all domförhetsreglerna i fastighetsdomstolenändras och all äldre bestämmelser skall tillämpas i mål där huvudförhandlingpåbörjats före ikraftträdandet. Detta bör framgå av en särskildövergångsbestämmelse. Äldre bestämmelser bör också gälla i fråga om formernaför att överklaga en fastighelsbildningsmyndighets beslut i fall då della harmeddelats före ikraftträdandet, se avsnitt 2.4.1. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom justititedepartementet upprättatsförslag till 1. lagom ändring i jordabalken 2. lag om ändring i lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål 3. lag om ändring i fastighelsbildningslagen (1970:988) 4. lag om ändring i lagen (1971:1037) om äganderättsutredning ochlegalisering 5. lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149) 6. lag om ändring i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter 7. lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144). Beträffandelagförslagen under 5 7 har jag samrått med chefen för bostadsdepartementet.Förslagen bör fogas till regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga 7. 4.1 Förslaget till lag om ändring i jordabalken, JB Paragrafeninnehåller en föreskrift om fördelning av vederlag för en nytt janderätt eller ett servitut mellan fastighetsägare, när upplåtelsen till följd av avstyckning eller klyvning (fastighetsdelning) kommit att belasta flera fastigheter. Ordet Jästighetsdelningändras nu tiW fastighetsbildning. Denna ändring Prop. 1988/89: 77 ärbetingad av fastighetsbildningsmyndighetens möjlighet enligt de nyabestämmelserna i 5 kap. 33 a § och 7 kap. 13 § FBL att förordna om avvikelsefrån 7 kap. 29 § JB. En rättighet kan därmed komma att belasta flerafasligheter inte endast vid delning ulan också efter fastighetsreglering. Denvederlagsjämkning som kan komma i fråga när en rättighet delas upp genomfastighetsreglering skall ske i förrättningen. Skälet till detta förfarande,som avviker från vad som gäller vid avstyckning och klyvning, har redovisats iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.3.2.2). Besvärasen faslighet av en nyttjanderätt eller ett servitut och tillförs fastighetenett markområde genom fastighetsreglering får rättigheten utövas också inom detöverförda området. Härifrån görs dock två undantag nämligen om rättighetenursprungligen varit begränsad till visst område av fastigheten eller det eljestmåste strida mot upplåtelseavtalet att rättigheten sträcks ut lill detÖverförda området. Till dessa undanlag har fogats ytterligare ett undanlag.Enligt 5 kap. 33 a § och 7 kap. 13 § FBL kan fastighetsbildningsmyndighetenförordna all en nyttjanderätt eller ett servitut som avser mark som genomfastighetsreglering överförs lill en annan fastighet skall fortsätta att gällai del överförda området. En nyttjanderätt eller ett servitut som besvärar denmottagande fastigheten får då inte utövas inom det överförda området om dettaär oförenligt med förordnandet, utan får även efter fastighetsregleringenenbart utövas inom det ursprungliga området. Idella stycke, som är nytt, erinras om att fastighetsbildningsmyndigheten enligt5 kap. 33 a § och 7 kap. 13 § FBL kan förordna all en rättighet skall fortsättaatt gälla i mark eller byggnad som genom fastighetsreglering frångår denfastighet vari rättigheten har upplåtils. Vidarelämnas en föreskrift med avseende på den konkurrens som uppkommer mellan å enasidan rättigheter som upplåtits i den mottagande fastigheten och som enligtförsta stycket i förevarande paragraf flyter ul i det överförda markområdet ochå andra sidan sådana rättigheter som upplåtits i den avstående fastigheten ochsom enligt fastighetsbildnings-beslutet skall fortsätta att belasta området. Utansärskild föreskrift i denna fråga skulle enligt 7 kap. 22 § jordabalken hagällt att företrädet mellan dessa rättigheter blev bestämt efter den tidsföljdi vilken de upplåtils. Här föreskrivs i stället att företräde skall tillkommaden rättighet som avsetts med förordnandet i fastighetsbildningsbeslutet. Fråganhar behandlats i avnsill 2.3.2.2 i den allmänna motiveringen. 8 kap4 § Prop. Paragrafenhandlar om den tidpunkt vid vilken ett arrendeavtal efter uppsägning skallupphöra att gälla när jordägaren eller arrendatorn av någon orsak har rätt attfrånträda avtalet . Frågan har i den allmänna motiveringen behandlatsi avsnitt 2.3.2.4. Genomell tillägg till detta stycke införs en bestämmelse för del fall arrendatornsagt upp avtalet med stöd av 7 kap. 30 § andra stycket JB av den anledningenalt arrenderätten lill följd av en fastighetsreglering minskat i värde.Ändringen innebär att arrendatorn får frånträda hela arrendet och påden dag som enligt den nya bestämmelsen i 5 kap. 30 b § FBL skall gälla förhans skyldighet att avträda mark som genom regleringen upphört att vara belastadmed arrendet. Enförutsättning för all tidpunkten för arrendets upphörande skall samordnasskall enligt vad som här föreskrivs vara att arrendatorn begär sådan samordningi uppsägningen. Annars gäller huvudregeln i andra stycket, dvs. den mark som omfattasav uppsägningen skall frånträdas på den fardag som inträffar närmast efter sexmånader från uppsägningen. Paragrafenhandlar om avräkning mellan jordägare och jordbmksarrendator. Bestämmelsen harbehandlats i avsnitt 2.3.2.5 i den allmänna motiveringen. Idetta nya stycke, som har skjutits in mellan de nuvarande första och andrastyckena, anges att avräkning alltid skall ske i samband med ett förordnandeenligt 5 kap. 33 a § FBL, dvs. ett förordnande om alt arrendet skall bestå iett markområde som genom regleringen förs över till annan fastighet. Iförsta stycket anges vad som krävs för alt lagfart skall kunna beviljas medstöd av vad som förekommit vid ett lagfartssammanträde. I den allmänna motiveringenhar frågan behandlats i avsnitt 2.3.1.4. Ärbristerna i en fångeshandling av den karaktären all de kan undanröjas genomtillägg eller genom kompletterande handlingar skall lagfartsfrågan intehänskjutas till ett lagfartssammanlräde. I stället skall sökanden hänvisas tillatt på vanligt sätt fullständiga ansökningen om lagfart. Lagfartefter lagfartssammanträde förulsälter att det påstådda förvärvet ägt rum. Härutöver krävs och detta är en anpassning till vad som gäller 79 omlagfart på grund av en äganderättsutredning att omständigheterna Prop.1988/89:77 beträffande det av sökanden åberopade förvärvet ger vid handen allsökanden bör anses som ägare. Något absolut villkor att förvärvet i allaavseenden är giltigt uppställs däremot inte längre. I stället skall ensammanvägning ske av alla de omständigheter som kan tala för att sökanden,trots de lagfartshinder som faktiskt föreligger, ändå bör erhålla lagfart.Betydelse bör exempelvis tillmätas den tid som sökanden innehaft fasligheten medäganderättsanspråk. Normalt bör det krävas en sådan innehavstid att detframstår som närmast ogörligt att på vanligt sätt undanröja föreliggande hinderför lagfart. Även formerna för sökandens koppling till fastigheten är avintresse. Har sökanden exempelvis i taxeringssammanhang eller i andra fall däransvaret för ett faslighetsinnehav normalt är kopplat till ägaren konsekventagerat som en sådan, kan detta vara en omständighet som talar för lagfart. Omdäremot sådana omständigheter framkommer att sökandens äganderätt kanifrågasättas, exempelvis genom att konkurrerande anspråk reses, måste hinderför lagfart anses kvarstå. I likhet med vad som gäller vid äganderättsutredning(9 § första stycket ÄULL) föreskrivs genom ett tillägg till första stycket attförvärv för vilka krävs tillstånd av myndighet inte får läggas till grund förlagfart förrän sådant tillstånd lämnats. Den innehåller föreskrifter om inskrivning av en rättighet som tillföljd av ett förordnande enligt 5 kap. 33 a § FBL, eller såvitt gäller servitut7 kap. 13 § FBL, kommer att belasta en annan fastighet än den i vilkenupplåtelsen skett. Föreskrifterna gäller bara rättigheter som redan ärinskrivna i upplåtelsefastigheten. Enligtparagrafens andra mening får inskrivningen, såvitt gäller den nya fastigheten,samma rätt till företräde som om den verkställts efter ansökan. innebäratt företrädesrätten räknas från den inskrivningsdag då inskrivningsmyndighetenfick underrättelse om förordnandet. Inskrivningen kan därmed få ett sämreförmånsläge i den nya fastigheten än i den gamla. Detta är emellertid enofrånkomlig konsekvens av den föreslagna ordningen. Del bör dock anmärkas attändamålet med en inskrivning av en rättighet i första hand är att rättighetenskall bevaras när fastigheten överiåts frivilligt samt att den skalltillförsäkras ett skydd mot konkurrerande rättighetsupplåtelser. Detta ändamåltillgodoses fullt ut genom alt inskrivningen överförs lill den nya fasligheten.Inskrivningens förmånsläge är däremot av mindre betydelse. Det torde nämligenvara sällsynt att en inskriven rättighet går förlorad i samband med en exekutivförsäljning. 4.2Förslaget till lag om ändring i lagen om domstolar i Prop. Paragrafenreglerar de fall när fastighetsdomstolen är domför i förenklad sammansättning.Enligt detta stycke, som är nytt, är domstolen under vissa fömtsättningardomför med en lagfaren ledamot vid prövning av själva saken. Endomarkompetensföreligger i fastighetsbildningsmål när alla parter under särskilt sammanträdeenligt 16 kap. 3 § FBL enas om hur det överklagade beslutet skall ändras.Frågan har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 2.4.4. Tilldetta stycke, som är nytt, har förts över den nuvarande andra meningen iförsta stycket. 4.3 Förslaget till lag om ändring ifastighetsbildningslagen, FBL Paragrafeninnehåller regler om ansökan om fastighetsbildning. I första stycket hartillagts en bestämmelse som innebär att en ansökan om fastig-helsbildning kanges in, förutom till den faslighetsbildningsmyndighet som skall handläggaförrättningen, även till annan fastighetsbildningsmyndig-het inom länet ellertill överiantmälarmyndigheten. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 2.4 1 iden allmänna motiveringen. Inkommeransökan till annan myndighet än den som har att handlägga ärendet, skallmyndigheten efter påstämpling av inkomstdag överlämna ansökan tillrätt fastighetsbildningsmyndighet. Bestämmelsenär tillämplig även vid anläggnings- och ledningsförrättningar (se 19 §anläggningslagen, 1973:1149, och 16 § ledningsrättslagen, 1973:1144). Den syftar lill att förbättra samordningen mellan prövningen av enfastighelsbildningsfråga och prövningen av dispens- eller tillståndsfrågaenligt naturvårdslagen (1964:822), NVL. Om det exempelvis enligt fastighelsbildningsmyn-dighetensbedömning redan från början står klart att en dispens- eller tillståndsansökaninte kommer att bifallas vilket är liktydigt med att inte heller begäran omfastighetsbildning kommer att bifallas saknas det 6 1988/89. självfallet anledning förfastighelsbildningsmyndigheten att göra någon Prop. 1988/89:77 ansökanenligt förevarande paragraf har gjort en dispens- eller tillståndsansökan,ligger det i sakens natur att myndigheten inte avgör fastig-helsbildningsfråganförrän det föreligger ett lagakraftvunnet beslut i ärendet enligtnaturvårdslagen. Tillfaslighetsbildningsmyndighelens ansökan bör fogas de handlingar som getts in ifastighetsbildningsärendet och som bedöms erforderiiga för ställningstagandettill dispens- eller tillståndsfrågan. Om det krävs kompletteringar börfastighetsbildningsmyndigheten infordra dessa från sökanden. Ombeslutet i dispens- eller tillståndsärendet går sökanden emot, blir det hanssak att bedöma om överklagande skall ske och - om så är fallet -ombesörjadetta. Denna fråga skall således fastighetsbildningsmyndigheten inte befattasig med. Överklagandet äger mm enligt den ordning som gäller för beslut enligtNVL. Samordningsförfarandetenligt denna paragraf blir tillämpligt även vid förrättningar enligtanläggningslagen (1973:1149) och ledningsrättslagen (1973:1144). Detta följerav 19 respektive 16 § i dessa lagar Paragrafensom behandlar sakägarbegreppet har arbetats om och utvidgats. Som tidigareinnehåller den bestämmelser om sakägamlredning och om lagfartens betydelse idet sammanhanget. Ny är dels en bestämmelse om vem som är sakägare efter ensvävande överlåtelse, dels en föreskrift om all en samfällighetsförening kanvara sakägare, dels en bestämmelse om fastighetsägares skyldighet att bidra tillsakägamtredningen såvitt gäller rättighetsbelastning. Till paragrafen haröverförts föreskriften i 4 kap. 18 § om vad som gäller när det är ovisst vilkasom är sakägare samt bestämmelsen i 5 kap. 34 § om att nyttjanderältshavare ärsakägare vid fastighetsreglering. Bestämmelsernaär redigerade i tre stycken. I första stycket anges vilka kategorier som kaninta sakägarställning. I andra stycket upptas föreskrifterna hur sakägarfråganskall behandlas när den som gör anspråk på att vara ägare saknar lagfart. Härbehandlas också sakägarfrågan i del fall en fastighetsöverlåtelse är svävande.Tredje stycket innehåller föreskrifter om sakägarutredningen. Inledningsvisanges att den som äger en fastighet som berörs av förrättningen eller harservitutsrätt i en sådan är sakägare. Detta innebär ingen nyhet i sak. Medfastighetsägare menas inte bara den som ensam äger en hel register fastighet. Fastighetsägare, och sålunda även sakägare, är även den som är delägare i en fastighet eller som innehar en sämjelott eller ett område som genom en arealöverlålelse kommit i hans hand. När det gäller sämjedelade 82 eller på annat sättuppdelade fastigheter är det i allmänhet bara ägaren av Prop. 1988/89:77 delotter eller områden vilka berörs av förrättningen som skall anses somsakägare. Vidare kan en fastighetsägare vara sakägare såsom innehavare avservitut. Angåren förrättning samfälld mark, blir enligt nu nämnda huvudregel ägarna av defastigheter som har del i samfälligheten sakägare. Härifrån görs dock ettundanlag i andra meningen beträffande fall då samfälligheten är föremål förföreningsförvaltning enligt lagen (1973:1150) om förvaltning avsamfälligheter, SFL. I ell sådant fall är i stället föreningen sakägare.Föreningen och delägarna är således inte sakägare när förrättningenangår den samjällda marken . Rör förrättningen däremot delaktigheten isamfälligheten är föreningen inte sakägare. Bestämmelsen om samfallighetsföreningens ställning som sakägare gällergenerellt vid fastighetsbildningsförrätlningar enligt FBL. Samfällighetsföreningenkan således vara sakägare vid avstyckning, fastighetsreglering ochfastighelsbestämning. Genom hänvisningar i 19 § anläggningslagen (1973:1149)och 16 § ledningsrättslagen (1973:1144) till förevarande bestämmelse fårsamfällighetsföreningen ställning som sakägare även vid förrättning enligtdessa lagar i den mån förrättningen berör den samfällda marken. Stycketavslutas med en bestämmelse att innehavare av nyttjanderätt och rätt lillelektrisk kraft är sakägare vid fastighetsreglering om förrättningen harbetydelse för honom. Bestämmelsen har ulan saklig förändring förts över från 5kap. 34 § FBL. Stycketinleds med den föreskrift som redan nu finns i paragrafen, nämligen att densom har lagfart på en fastighet anses som dess ägare, om det inte visas attfastigheten tillhör någon annan. Föreskriften det riktas ett kravpå bevisning mot den som under förrättningen påstår sig vara ägare men somsaknar lagfart. Han skall för att bli behandlad som sakägare i princip företesådana handlingar som kan läggas lill grund för bifall till ellervilandeförklaring av en lagfartsansökan. Densom framställer ett äganderättsanspråk men inte kan styrka sin rättskall betraktas som sakägare. Detta framgår av andra meningen.Sakägarställningen består till dess att äganderättsfrågan avgjorts.Bestämmelsen ersätter den nuvarande bestämmelsen i 4 kap. 18 § FBL om kallelsetill första sammanträdet av samtliga om det är ovisst vilken av flera som ärsakägare. Föreskriftenom handläggningen när sakägarfrågan är oviss tar sikte på såväl del fallet att det föreligger en tvist mellan flera pretendenter som det fallet att den som ensam hävdar ell äganderättsanspråk saknar möjlighet att styrka detta på vanligt sätt. För båda fallen gäller att det kan finnas förutsättningar att genomföra förrättningen utan att del behöver träffas något slutligt avgörande i sakägarfrågan. Det kan också förhålla sig så all fastighelsbildningsmyndigheten har befogenhet all la ställning till ansprå ket. När tvist föreligger kan faslighetsbildningsmyndighelen alternativt 83 förklara förrättningenvilande med stöd av 4 kap. 39 § FBL samt hänvisa Prop. 1988/89:77 parternaatt lösa tvisten vid domstol. Avhänsyn till tredje man bör det i allmänhet inte accepteras någon osäkerhet omsökandens.äganderätt och behörighet alt föra talan. Saknar sökanden lagfart,bör ansökan avvisas och sökanden hänvisas att återkomma efter det han skaffatlagfart eller på annat sätt kan styrka sin äganderätt. Dettastycke inehåller bestämmelser om sakägarutredningen. Hit har från inledningenav paragrafen i dess nuvarande lydelse överförts bestämmelser om attfastighetsbildningsmyndigheten skall utreda vilka som är sakägare. Någonsaklig ändring är inte åsyftad. Omfattningen av utredningen beror liksomhittills av fastighetsbildningens art och förhållandena i övrigt. Det innebäratt det inte alltid är nödvändigt att skaffa fram utredning om alla somformellt sett tillhör sakägarkrelsen. I avsnitt 2.3.1.1, 2.3.1.5, 2.3.2.1-2samt 2.3.2.7-8 i den allmänna motiveringen har redovisats förslag vars syftenär att minska behovet av en fullständig utredning av sakägarkrelsen. Fastighetsbildningsmyndighetensansvar för sakägarutredningen kompletteras med en skyldighet förfastighetsägare som berörs av förrättningen att bidra till utredningen. Påbegäran skall fastighetsägare uppge de rättighetshavare som är kända förhonom. Uppgiftsskyldigheten inträder i och med faslighetsbildningsmyndighetensbegäran. Lagen innehåller inga bestämmelser om formerna för denna begäran. Detbör givetvis på något sätt dokumenteras att en begäran blivit framställd. Ersättningsskyldighetinträder för skada som uppkommer lill följd av underlåtenhet att lämna uppgiftom rättighetshavare. Detta gäller dock inte om det har funnits ett giltigt skälför underlåtenheten. Så kan vara fallet om fastighetsägaren har haft anledningatt utgå ifrån att myndigheten ändå känt till rättigheten eller om rättighetentidigare varit inskriven men inskrivningen har avförts utan fastighetsägarensvetskap. Ersättningstalanenligt detta stycke kan inte prövas vid förrättningen utan skall föras vidallmän domstol. Enligt11 kap. 3 § 6 får egendom ställas under förvaltning av god mandär så är föreskrivet i annan lagstiftning. Ett sådant fall tas upp i dennaparagraf, som är ny. Dettastycke innebär att god man skall kunna förordnas av rätten i anslut ning till en förrättning enligt FBL i vissa fall när en fastighet tillhör ett bolag, en förening eller en annan sammanslutning. härsåväl ekonomisk som ideell förening. Av aktiebolagsregistrel respektive föreningsregistret framgår om ett ak- 84 tiebolageller en ekonomisk förening med rättslig verkan har upplösts. 1988/89:77Ideella föreningar är inte föremål för offentlig registrering. Del måste därföralllid krävas ell visst mått av utredning innan man med tillräcklig Säkerhetkan konstatera om en sådan förening är upplöst och förutsättningar därmedföreligger för att förordna god man. Det bör inte krävas att det framkommerpositiva bevis på föreningens upplösning. Det räcker om det står klart attföreningen inte längre bedriver någon verksamhet och att del inte finns någonsom är utsedd att företräda den. Förordnandefår ske om del inte går all utreda vilka som är bolagets, föreningens ellersammanslutningens rättsägare. En förutsättning är dock all kostnaderna för enlikvidation i enlighet med särskilda bestämmelser om della inte står i rimligtförhållande till faslighetens värde. Detta rekvisit får närmast betydelse föraktiebolag och ekonomiska föreningar. De regler som finns i bolags- ochföreningslagstiftningen om kompletterande likvidationsförfarande passar sällannär det har förflutit lång lid från upplösningen. Det blir framför allt i dessafall dé nya reglerna bör komma ifråga. Godmanskapetföljer bestämmelserna i 11 kap. och står således under bl.a.överförmyndarens tillsyn. Även i övrigt gäller samma regler som förgodmansförvaltning i allmänhet. När det gäller avvecklingen av godmanskapetfinns dock särskilda regler i andra stycket. Avsiktenmed ett förvaltningsuppdrag enligt första stycket är att möjliggöra en förrättningenligt FBL. Det är emellertid lämpligt att uppdraget inte automatiskt upphör ioch med att förrättningen avslutas utan all det består så länge det finnsegendom att förvalta. är det angelägel att en avveckling kommer tillstånd. Medhänsyn härtill föreskrivs att rätten skall fatta beslut om den fortsattaförvaltningen sedan förrättningen avslutats. 1 vissa fall kan det vara lämpligtalt godmanskapet avlöses av ett ordinärt likvidalionsförfarande. Så kan varafallet när en rättsägare har gett sig till känna och framställt anspråk påegendomen eller denna visat sig ha sådant värde att ett ordinärtlikvidationsförfarande kan genomföras. Som regel torde dock den gode mannensansträngningar utmynna i att ell likvidationsförfarande inte kan genomföras. Isådant fall får rätten föreskriva att egendomen skall överlämnas till allmännaarvsfonden. bestämmelsen föreskrivna skyldigheten att delge sakägarna ansök ningshandlingen har inskränkts i fall då förrättningen berör en onyttig samfällighet och underrättelse har lämnats enligt 6 kap. 7 § fastighetsbild ningslagen. Ändringen behandlas i specialmotiveringen till detta lagrum saml i avsnitt 2.3.1.1 i den allmänna motiveringen. Andra stycket Prop. Från första stycket har utan ändring i sak överförts bestämmelsen altbyggnadsnämnden om det finns anledning anta att förrättningen kan handläggasutan sammanträde skall underrättas om förrättningen innan den avslutas. Ändringeni andra stycket är endast av redaktionell karaktär. Den har föranlelts av alluttrycken besvär och talan i lagtext inte bör användas i betydelsenöverklagande. Paragrafeninnehåller i sin tidigare lydelse bl.a. en föreskrift om hur kallelse tillförsta sammanträdet skall ske när det är ovisst vilken av flera som ärsakägare. Den bestämmelsen har överförts till 4 kap. 11 § andra stycket FBL idess nya lydelse. Omden som är sakägare enbart på den gmnden att han har del i en onyttigsamfällighet har underrättats enligt 6 kap. 7 § fastighetsbildningslagen skallhan inte kallas till första sammanträdet. En bestämmelse härom har tagils in iett nytt andra stycke. I den allmänna motiveringen har frågan behandlats iavsnitt 2.3.1.1. Se även specialmoliveringen lill 6 kap. 7§ FBL. 25 a, 29, 30 och 39 §§ Ändringarnaär endast av redaktionell karaktär. Se specialmotiveringen till 4 kap. 17 §FBL. Som en automatisk följd härav blir i stället reglerna om rättelse i 26 § förvaltningslagen (1986:223) tillämpliga i fråga om rättelse i förrättningsakt. Möjligheterna till rättelse förändras inte. Där emot förenklas i vissa fall det formella förfarandet genom att skyldigheten att underrätta part om åtgärden inte är obligatorisk. Part skall enligt förvaltningslagens bestämmelse ges tillfälle att yttra sig om della inte är obehövligt. 5 kap. 3 § Prop. Tillförsta stycket, vari anges all fastighetsägaren äger påkalla fastighetsregleringsom rör hans fastighet, har fogats en föreskrift av innebörd alt även ensamfällighetsförening får göra en sådan ansökan. Fömtsättningen för detta ärdock all regleringen avser samfälld mark som står under föreningens förvaltning.Bestämmelsen korresponderar i>detta hänseende med 4 kap. 11 § första stycketandra meningen FBL.