prop · GC0316 · 1988-12-31 00:00:00 — Pastoratet skall förvaltalöneboställen och församlingskyrkorsfastigheter, med undantag av tillhörandeskog, samt prästgårdar. F'T"samlingenskall förvalta skogen pä församlingskyrkorsfastigheter. skall förvaltaprästlönefondsfastigheter, domkyrkas fastigheter och samt skogen på löneboställen. fastigheter skall dock förvaltas av ett särskiltdomkyrkoråd enligt bestämmelser som regeringen meddelar. skall förvaltaprästlönefondsfastigheter, domkyrkas fastigheter och samt skogen pä löneboställen. fastigheter skall dock förvaltas av domkyrkorädet i enligt bestämmelser somregeringen meddelar. Kammarkollegietskall förvalta kyrkofondsfastigheter.Egendomsnämnden skall dock förvalta en kyrkofondsfastighet, om kammarkollegietbeslutar att överlämna förvaltningen av fastigheten ät nämnden.Kammarkollegiet kan också överlämna förvaltningen ät någon annan förvaltare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fårefter ansökan av den som förvaltar den kyrkliga jorden besluta att denna skallförvaltas på annat sätt. skallföre- skall företräda kyrklig jord med un- träda kyrklig jord med undantag för kyrkofondsfastig- dantag för kyrkofondsfastig- 1988/89:16Bilaga 1 heter i ärenden omupplåtelse av följande rättigheter: heter och fastigheter i ärenden om upplåtelseav följande rättigheter: 1. nyttjanderätt till mark förförsamlingsändamäl, kommunaltbehov, bostadsbebyggelse, industri eller annat liknande ändamål, 2. tomträtt, 3. rätt till annan naturtillgäng änvattenkraft, 4. servitut. 1. nyttjanderätt till mark förförsamlingsändamäl, kommunaltbehov, bostadsbebyggelse, industri eller annat liknande ändamål, 2. tomträtt, 3. rätt till annan naturtillgäng änvattenkraft, 4. servitut. Detsamma gäller ärenden som rör ledningsrätteller vågrätt samt, om regeringen inte föreskriveratt annan myndighet skall företräda den kyrkliga jorden, ärenden som rörbyggnadsminnen, naturvärdsområden, naturreservat, naturminnen eller bestämmelser till skydd för djurlivet. Frågor enligt 21 § skall Frågorenligt 21 § skall prövas av kammarkollegiet prövas av kammarkollegiet eller egendomsnämnden enligt egendomsnämnden eller dom- föreskrifter som regeringen kyrkorådet i enligt meddelar. 1988/89:16 Bilaga 1 Stiftsfullmäktigei och kyrkorådet i skall föreutgången av välja ledamöteroch suppleanter i domkyrkorädet i Lund.Valet gäller frän och med till dess nytt val förrättas under nästa valperiod. Uppdraget för ledamöteroch suppleanter i dom-kyrkorådet som harutsetts av stiftsnämnden och kyrkorådet i enligt äldre bestäm-melser upphörvid utgången av . Prop.1988/89:16 Bilaga 1 Förordningmed instruktion för domkyrkorädet i , m.m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Domkyrkorädet i har till uppgift att vårda och bevara domkyrkobyggnaden i samt förvalta fastigheter. 2 § Domkyrkorädet skall också - svara för löpande underhäll och skötselav biskopshuset i , - förvalta annan egendom som tillhör eller vars avkastning är avsedd fördess behov, - svara för ekonomiska förvaltning. 3 § I 6 a § lagen (1988:000) om förvaltningen av kyrklig jord finns bestämmelser om domkyrkorådets sammansättning. 4 § utser inom sig en vice ordförande. 5 § skall förordnaen domkyrkokamrer, en domkyrkonotarie och en domkyrkoarkitekt hosdomkyrkan. Innan en domkyrkoarkitekt förordnas skall yttrande inhämtasfrån och statens historiska museer. 6 § Tjänster hos tillsättsav domkyrkorådet. 7 5 Följande bestämmelseri verksförordningen (1987:1100) skall tillämpas pädomkyrkorädet: 2 § om behörighet att företräda staten vid domstol, 4 1988/89.1 saml. 1988/89:16 Bilaga 1 14 och 15 §§ ommyndighetens regelgivning, 16 § om interna föreskrifter, 17 § om inhämtande av uppgifter, 18 § om ärendeförteckning, 28 § om vem som fär begära in förklaringar m.m., 29 § om myndighetens beslut, 30 § om överklagande. 8 § Domkyrkorädet har det ansvar för verksamheten och de uppgifter som anges i 4-7, t Ooch 13 §§ verksförordningen (1987:1100). 9 § Domkyrkorädet är beslutfört när ordföranden och minst hälften av de andra ledamöterna ärnärvarande. När ärenden av större vikt handläggs skall om möjligtsamtliga ledamöter vara närvarande. 10 § Om ett ärende ärsä brådskande att domkyrkorådet inte hinner sammanträda för att behandla det, får ärendet av göras genom meddelanden mellan ordföranden och minst sä mänga ledamötersom behövs för beslutförhet. Om detta förfarandeinte är lämpligt, får ordföranden ensam avgöraärendet. Ett sådant beslut skall anmälas vid nästa sammanträde med domkyrkorädet. 11 $ Domkyrkorädet får iarbetsordningen eller i särskilda beslut lämna över tillordföranden, ledamot eller någon som tjänstgör hos att avgöra ärenden som är av det slaget att de inte behöver prövasav domkyrkorådet. 12 § Xrendena avgörs efter föredragning.I arbetsordningen eller i särskildabeslut fär det dock medges att ärenden som avgörsenligt 11 § inte behöver föredras. 1988/89:16 Bilaga 1 13 § I 19 § förvaltningslagen(1986:223) finns bestämmel ser om rätt att få avvikande mening antecknad. 14 5Kammarkollegiet fastställer stat för i . 15 § Domkyrkorädet skall besiktiga domkyrkobyggnaden minst en gäng varje är. 16 § Andra kapitaltillgångar än domkyrkansfastighetsfond skall placeras i den ordning som gäller föromyndigas medel, om kammarkollegiet inte medger någon annan placering. Denna förordning träderi kraft . Genom förordningen upphävsskrivelsen till domkyrkorädet i med Kungl. Maj:ts bestämmelserför förvaltningen av och egendom. Prop.1988/89:16 Bilaga 1 Värtuppdrag innebär att vi i anslutning till förslagen iprop. 1987/88:31 om ny organisation pä lokal- och stiftsplanet i bl.a.skall överväga om kungörelsen (1867:9 s. 7) angåendelandgille och stadga för vissa kyrkolägenheter i , och kan upphävas.Vidare skall vi se över bestämmelserna för förvaltningen av och domkyrkansegendom samt domkyrkorådets i uppgifter. har den 8 april1988 (KU 1987/88:30, rskr. 181) i allt väsentligt antagit förslagen i prop. Undervärt arbete har vi haft kontakter med företrädare förkammarkollegiet samt för stiftsnämnderna i och . Vi har vidare haft överläggningarmed domkyrkorädet i . Prop.1988/89:16 Bilaga 1 2 1867 ASS KUNGÖRELSE ANGAENDE LANDGILIjE OCH STXDJA Värt uppdrag att överväga om kungörelsen (1867:9 s. 7) angående landgille och städja för vissa kyrkolägenheter i ,och kan upphävas, har sinbakgrund i kyrkoförfattningsutredningens förslag i slutbetänkandet(SOU 1987:4 och 5) En ny kyrkolag m.m. Utredningen har föreslagit att kungörelsenupphävs, men att vissa frågor i ämnetregleras övergångsvis. Innan vi närmare går in päfrågan om kungörelsen kan upphävaslämnas i det följande en översiktligredovisning av landgillena och de nu gällandereglerna om dessa. Landgille är en i , och förekommande årligavgift, som betalas av vissa fastigheter till kyrkor eller till avlöning av prästerskapet.Det finns två olika slag av landgille. Det enaslaget av landgille är en avgift som brukare avkyrkojord skall betala till kyrkan som jordens ägare. Det andra slaget av landgille är en avgift som betalas till kyrkan, utan att kyrkan har äganderätttill jorden. Det förstnämnda slaget av landgille har sin uppkomst i landboförhållandet. Detförutsatte till ägarens jord. Förbrukningsrätten hade denne att betala dels vidtillträdet det s.k. städsmälet, delsvarje är landgille. Det andra slaget av landgille har uppkommit genom att rätten till landgille har skilts frän äganderätten,till den jord av vilken landgillet utgick. Rätten till landgille och äganderättenskildes ät när kyrkornas jordar såldes till bönder eller till de landbor som bodde pä gårdarna. I regelgjordes dä ett förbehåll omskyldighet för den nye 1988/89:16 Bilaga 1 ägarenav jorden att svara för lika mycket i ärlig avgift »som förut hade utgått ur jorden. Enligt förordningen(1937:591) angående upphörandet av det frånviss jord i , och utgående landgille fårlandgille, som inte motsvaras av äganderätt till jord, och landgille, som utgår för kyrkatillhörig jord vars läge numera inte ärkänt, lösas in mot ersättning av statsmedel. En sådan inlösenkan påkallas av staten eller av ägaren till den fastighet frän vilken avgäl-denutgår. Ersättningen skall fonderas och avkastningen skall användas till det ändamål som landgillet har varit anslaget till. Landgille för jord somtillhör församlingskyrka Församlingskyrkas fastigheter är fast egendom vars avkastning är avsedd förförsamlingskyrkas behov. Sädana fastigheter förekommer främst i de tidigare danska landskapenSkåne, och Blekinge.Lokalkyrkans dispositionsrätt till en del av dessa fastigheterär inskränkt genom att fastigheterna antingen har upplåtits till prästerskapeteller skall innehas och brukas under visst hemman .mot en avgift till kyrkan. När det gäller fastigheter som har upplåtits till respektive församlings prästerskapkan man skilja mellan tväolika grupper. Den enagruppen avser sådana fastigheter som av ålder har varit upplåtna till prästerskapet som boställen eller pälön. Ofta skedde dessa upplåtelser mot en icke obetydlig avgift till kyrkan.Landgillet för dessa fastigheter har med hänsyn till prästerskapetsprivilegier inte ansetts kunna höjas. Prästerskapets privilegier är emellertid nu upphävda (SFS 1982:945). Till den andra gruppen hör fastigheter, som har upplåtits till prästerskapetför brukande mot fästa eller städsmål (engångsavgiftvid tillträde) och landgille till kyrkanenligt 13 § förordningen angåendeprästerskapets i uppbörd.Till skillnad mot den 1988/89:16 Bilaga 1 förra gruppen kyrkojordar kanavgiften till kyrkan höjas vid en upplåtelse, som ägerrum vid varje ny kyrkoherdes tillträde.Kyrkoherden synes dessutom endast ha företrädesrätt attarrendera jorden (se SOU 1967:46 s. 102). Förutom fastigheter upplåtna till prästerskapetär, som tidigare anförts, lokalkyrkans dispositionsrätt, inskränktnär det gäller vissa fastigheter som skall innehas och brukasunder visst hemman. Beträffande dispositionen av dessajordar är följande att märka. hade kyrkornas egendomar ökats med 'små-jordar'som hade givits eller blivit köpta frän bondgårdar.Pä grund av dessa avsöndringar uppstod svårigheter för gårdarnas ägare att betala sina skatter tillkronan. Till följd härav förordnades genom recess den24 , att sädana jordar skulle fä brukas av de bönderfrän vilkas gärdar jordarna upplåtits. För denna brukningsrätt skulle böndernabetala det landgille som av gammalt hade brukat utgå, dock att de skulle vara skyldiga att vid åboombyten betala städja (städsmål) för jordarna. Denna böndernas brukningsrätt bekräftades genom konung recess den 27 februari 1643.Efter provinsernas övergäng till blev denna rättstadfäst. I 13 § förordningenangående prästerskapets i Skåneuppbörd m.m. den 16 oktober 1723stadgades sålunda, att den kyrkojord, som iforna tider givits till kyrkan fränhemman som ännu innehades och brukades undersamma hemman, finge av hemmansåbon eftergamla recesserna innehavas och brukas emot erläggande till kyrkan av städsmål och det vanliga landgillet. Denna brukningsrätt blev ytterligare bekräftad genom Kungl. Maj:ts resolutioner den 28 juni1731, § 53 och , § 79. Bådaresolutionerna utgjorde svar pä allmogensbesvär i frågan. 1988/89:16 Bilaga 1 Ävende nu nämnda kyrkojordarna kan delas upp itvä grupper. Till den ena gruppen hör sädana där landgillen och vid äboombyte har fastställts av kammarkollegiet efter i laga ordning skeddskattläggning. Dessa landgillen är oföränderliga och har ansetts inte kunna höjas (jfr rA 1934:32).Till den andra gruppen hör sädana jordar där de aktuella avgifterna inte harfastställts efter skattläggning och därför här ansetts kiinnä höjas vid äboombyte. Beträffandebåda grupperna jordar gäller fortfarande att kyrkorna inte har dispositionsrätt till dem sälänge brukarna betalar det bestämda landgillet och . För de kyrkojordar som skall brukasunder en prästgärd eller visst hemman och beträffandevilka landgillet och kan höjas vid äboombyte,gäller enligt Kungl. Maj:ts brev den8 angående landgille och städja för vissakyrkolägenheter i , och att det är församlingensom bestämmer beloppet av den avgift somskall betalas till kyrkan. Om jordens innehavare inte är nöjd med församlingens beslut, skall frågan överlämnas till stiftsnämndenför avgörande (punkt 3 över-gängsbestämmelserna till förordningen (1971:860) om förvaltning av kyrklig jord). Den inskränktadispositionsrätten för landgilles jordarna innebär för det första att brukningsrätten till jorden är tillförsäkrade vissahemman. Jorden kan alltså inte arrenderas ut till andra. För det andra innebärinskränkningen att äganderättentill landgilles jordarna inte kan överlåtas till andra ändem som är tillförsäkradebrukningsrätten. Slutligen är - i de fall landgillet och blivit fastställd av kammarkollegiet efter skattläggning-dispositionsrätten inskränkt sä tillvidaatt avgifterna inte kan höjas. För överlåtelse av landgillesjordar av sistnämnt slag gällerkungörelsen (1937:540) angående försäljning av vissa kyrkolägenheter i , och . 1988/89:16 Bilaga 1 kungörelsen regleras villkoren för försäljning av dessa jordar. För överlåtelse av landgillesjordar på vilka 1867 årsbrev och kungörelse är tillämpliga,dvs. där församlingen bestämmer avgifterna och dessa kan höjas, gällervanliga regler om överlåtelse av församlingskyrkas fastigheter.Reglerna gäller dock med den förut nämnda inskränkningen att jorden endast fär överlåtas till den som har tillförsäkrats brukningsrätten till jorden. I sitt delbetänkande(Ds C 1983:18) Kyrkoförfattningar I föreslog kyrkoförfattningsutredningenbl.a. att kungörelse skulle upphävas.Vid remissbehandlingen riktades kritik mot förslaget i denna del. Den kritik som riktades mot förslaget fördesfrämst fram av kammarkollegiet, som idenna del anförde följande: I brev till kammarkollegiet förordnade Kungl. Maj:t att det tillkom vederbörande församlingatt för sådan kyrkojord i Lunds och Göteborgsstift, vilken enligt gällande författningar skall brukas under prästgård ellerannat visst hemman, bestämma beloppet av den avgift som bör erläggas tillkyrkan. Om jordens innehavare inte ' ätnöjdes med beslutet, skulle frågan överlämnas till avgörandeav och biskopsämbetet, i vilkas beslut ändring sedan fick sökas hos kammarkollegiet. Pä Kungl.Maj:ts befallning kungjorde kollegiet brevet (). I kungörelse 1932:430 förordnadeKungl. Maj:t "med ändring i nu förevarande delar av Kungl. Maj:ts brev tillkammarkollegiet (nr 9, sid. 7)" att om innehavare av sådan kyrkojord i Lunds eller , "vilken enligt gällande författningarskall under prästgård eller annat visst hemman brukas", inte skulle ätnöjas medvederbörande församlings beslut om avgiften till kyrkan, frågan skulle överlämnas till avgörandeav stiftsnämnden. Över nämndensbeslut fick klagan föras hos Kungl. Maj:t genom besvär i den ordning som stadgades i ecklesiastik boställsordning. Enligt punkten 2 i övergångsbestämmelserna till förordningenom förvaltning av kyrklig jord upphävdes 1932 årskungörelse vid utgången av är1971. Dock gäller enligt punkten 3 att ärende om storleken av avgiften till församlingskyrkan skall överlämnas till stiftsnämnden föravgörande, om innehavaren av församlingskyrkans fastighet inte är nöjd med församlingens beslut om avgiften. 1988/89:16 Bilaga 1 ropas de författningarsom avsågs kungörelse.Med hänsyn härtill anser kollegiet att kungörelsen inte kan upphävas utan ytterligare utredning. Utredningen fick därför i uppdrag att ta frågan till förnyat övervägande ochhar i sitt slutbetänkande (SOU 1987:4 och 5) En nykyrkolag m.m. redovisat dels vad som hade kommit freim vid utredningenskontakter med företrädare för stiftsnämnden i ,dels ett yttrande inhämtat frän stiftsnämndeni . Enligt vad stiftsnämnden i hade anförtfinns det fortfarande en del fastigheter som betalar årligt landgille till vissa pastorat. Församlingarna har inget att göra med avgifterna, utan dessa räknas ut av stiftsnämnden med ledning av markegängs-taxor.Stiftsnämnden meddelar sedan vilken avgiftsom skall utgå (se SOU 1987:4 s. 124). i anfördei sitt yttrande till utredningen bl.a. följande: Genom kungörelsen1932:430 ändrades besvärsordningen sä attfrågan skulle överlämnas , över stiftsnämndensbeslut fick klagan föras hos Kungl. Maj:t genom besvär i den ordning som stadgades i den ecklesiastika boställsordningen. 2 i övergångsbestämmelsernatill förordningen (1971:860) om, förvaltning av kyrklig jord upphävdes 1932 årskungörelse vid utgången av år1971. Dock gäller fortfarande enligt p. 3 att ärende om storleken av avgiften till församlingskyrkan skall överlämnas till stiftsnämnden föravgörande, om innehavaren av församlingskyrkans fastighet inte är nöjd med församlingens beslut om avgiften. I bestämmelsen åberopasde författningar som avses i första stycket av kungörelse - alltså förutom förordningen även 1867 årsKungl. brev och kammarkollegiets kungörelsedärav. förordningupphörde att gälla vid utgångenav (SFS 1985:747). Kungörelsen (1867:9) - i den män den fortfarande har betydelse efter slopandet av1723 års förordning - är således endast tillämplig pä sädanafastigheter där landgillet och vid åboombyteinte fastställts av kammarkollegiet eftervederbörlig skattläggning. Detta har också bekräftats genom Regeringsrättens utslag , RÄ 1934 ref. 32 och , RÄ 1936 notis E 49. 1988/89:16 Bilaga 1 Eftersom det i fortfarande finns fastigheter, somständigt skall brukas under en annanfastighet och där landgillet och vid åboombyteinte efter skattläggning fastställts samt däövergångsbestämmelserna till förordningen (1971:860) inte ger någon direkt ledning vad avser tillämpningsområdetför de i kungörelsen (1932:430) åsyftade äldre bestämmelserna, anser stiftsnämnden att kungörelsen(1867:9) inte kan avskaffas med mindre p. 3 i övergångsbestämmelserna till förordningen(1971:860) klart anger vilka fastigheter som avses. Kyrkoförfattningsutredningenkom för sin del fram till att uppgiftenatt bestämma storleken av landgillet följde av bestämmelsernaom förvaltningen av den aktuella egendomen.Enligt utredningen var därför någon särskild bestämmelse härom inte nödvändig. Däremotborde enligt utredningen frågan om hurett beslut om avgift skulle överklagasregleras särskilt. Med hänvisning till avsikten att efter hand avvecklalandgillena, föreslog utredningen att frågan liksom skulle regleras övergångsvis (jfrpunkt 3 övergångsbestämmelserna till förordningen (1971:860) om förvaltning av kyrklig jord). 2.4 Våra överväganden och förslag Den ständigabrukningsrätten till lokalkyrkornas jordar motstädja och landgille grundar sig isvensk lagstiftning pä 13 § förordningen angående prästerskapeti uppbörd samt päKungl. Maj:ts resolutioner , § 53 och , §79. Även om 1723 års förordningnumera är upphävd (SFS 1985:747) får denna brukningsrätt ansesbestå med hänsyn till de senare författningarna i ämnet, vilka inte är upphävda. kungörelse tar endast sikte på de kyrkojordar därlandgillet och vid åboombyte inte har fastställts av kammarkollegiet efter skattläggning och som därför kan höjasvid åboombyte. Detta innebär att landgillena för 1988/89:16 Bilaga 1 dessa jordar kan bestämmastill ett belopp som svarar mot skäligtarrende. Som framgår av det föregåendeankommer det enligt författning på församlingen att bestämma beloppetav den avgift som skall betalas förbrukningsrätten till de nu aktuella fastigheterna. Församlingens beslut får enligt punkt 3 övergångsbestämmelsernatill förordningen (1971:860) om förvaltning av kyrklig jord överklagas hos stiftsnämnden av den som innehar brukningsrätten. Vem skall bestämmastorleken av landgillet m.m.? De nuvarande reglerna om att det är församlingensom bestämmer landgillet och vid åboombytekan ses som en naturlig följd av att det är församlingensom förvaltar församlingskyrkas fastigheter (9 § andra stycket lagen (1970:939) om förvaltning av kyrklig jord). Enligt den nya lagen omförvaltningen av kyrklig jord skallfrän gälla en annan ordning i fråga om förvaltningav församlingskyrkas fastigheter. Enligtdenna ordning skall församlingen förvalta skogen päförsamlingskyrkas fastigheter medanjorden pä fastigheterna skall förvaltas av pastoratet. Den nya ordningen för förvaltningenav nu aktuella fastigheter ger anledning att ompröva fråga om vem som skall bestämma storleken pälandgillet. Till en början kankonstateras att landgille och städja bör betraktas som nyttjandeavgifter och därmed som avkastning pä församlingskyrkas fastigheter. Dennaavkastning skall användas för församlingskyrkansbehov. Den nya reformen på lokal- och stiftsplanet i innebär bl.a. att kostnadsansvaret för anskaffande och underhäll av kyrkobyggnader skall ligga lägst pä pastoratsnivän. Detta har ocksåmotiverat beslutet att föra över förvaltningen av jorden på församlingskyrkasfastigheter till pastoratet. 1988/89:16 Bilaga 1 den skulle ocksåkunna utgöra skäl till att flytta över bestämmanderättenom landgillena frän församlingarna till pastoraten. Om en sådan lösning väljs skulle någrasärskilda regler inte behöva ges i frågan,eftersom bestämmanderätten därmedskulle följa med förvaltningen av den aktuella egendomen. Vi ansluteross alltså i och för sig till den uppfattning som kyrkoförfattningsutredningen har givit uttryck ät i denna del. Enligt vår meningfinns det emellertid anledning att överväga även andra möjligheter. I det föregående har framhållits att landgillena enligt författninginte är oföränderliga. De kan höjas och böri princip motsvara skäligt arrende. Starka skäl talar därför för att man istället försöker anpassabeslutsordningen till den som gäller för upplåtelseav församlingskyrkas fastighet på jordbruksarrende. Genom den nya lagen om förvaltningen av kyrklig jord ersätts de nuvarande stifts- och boställsnämnderna meden kyrkokommunal egendomsnämnd i varje stift. Enligt 13 § den nya lagen skall egendomsnämnden bestämmavillkoren för upplåtelse av bl.a. församlingskyrkasfastighet på jordbruksarrende. Erfarenheten ochkompetensen i fråga om arrendesättning påkyrklig jord kommer alltså efter reformens genomförande att samlas hos egendomsnämnden. Likheten mellan de föränderligalandgillena och arrenden som nyttjandeavgifter talar enligt vär mening föratt egendomsnämnderna bör ta överbeslutanderätten i fråga om storleken av landgillena. En sådan ordning skulle också i princip stämmaöverens med vad som i praktikensynes gälla för landgillesjordnarna i Göteborgsstift. Vi föreslär alltså att det skall ankomma pä egendomsnämndenatt bestämma landgille och städja för vissakyrkojordar i , och . beslut böri likhet med vad som gäller dess beslut om arrendevillkorkunna överklagas hos kammarkollegiet.Kammarkollegiets beslut bör inte få överklagas. 1988/89:16 Bilaga 1 Hur skall beslutanderättenregleras? Vårt förslag att egendomsnämnden skallbestämma landgille och städja innebäratt regler härom måste ges i lag (jfr 8 kap. 5 §regeringsformen). Kyrkoförfattningsutredningenhar, som tidigare anförts, föreslagit att den reglering som fortfarande behövs, skall ske övergångsvis. Skälettill detta skulle vara att avsikten äratt landgillena efter hand avskaffas. Vi har inhämtat att detför närvarande pägär ett förberedande arbete ikammarkollegiet som siktar till en utredning om att avskaffa äldre rättsinstitut,däribland landgillena. Det kan antasatt det kommer att dröja flera är innan resultatet av en kommande utredning kanredovisas och de äldre rättsinstituten definitivt är avskaffade. I. avvaktan pä detta anser vi att frågorna liksom bör regleras ien särskild författning. Vi föreslär därför att 1867 årsförfattning ersätts med en ny lag om landgille och städja för vissa församlingskyrkors fastigheter i Lunds och . 1988/89:16 Bilaga 1 3 DOMKYRKORÄDET I UJND M.M. För förvaltningen av och egendom gäller en särskildordning. Denna skiljer sig från vad som gäller förövriga äldre domkyrkor i landet. Skillnaden består främst i attdet finns ett särskilt förvaltningsorgan - domkyrkorädet i - som har hand om sådana uppgifter som annars ankommer på särskildadomkyrkostyrelser och stiftsnämnderna. Domkyrkorädet i Lundhar till uppgift att värda och vidmakthålla domkyrkobyggnaden i och vad som tillhör denna.