prop · GC035 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:5 med förslag om ny smittskyddslag m. m. Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås att smittskyddslag ersätts av en ny smittskyddslag.I den nya smittskyddslagen ges bestämmelser om smittskyddet. Med smittskyddavses verksamhet till skydd mot att smittsamma sjukdomar sprids blandmänniskor. Lagengäller i princip för alla smittsamma sjukdomar som sprids bland människor. Deflesta bestämmelserna gäller dock endast de allvarliga smittsamma sjukdomarna.Dessa benämns i lagen samhällsfariiga sjukdomar. Bland dessa finns bådesjukdomar som är sexuellt överförbara och sjukdomar som sprids på annat sätt.Den nya smittskyddslagen har inte någon generell särreglering för de veneriskasjukdomarna. Anmälanskall göras till ansvariga myndigheter när det inträffar ett fall av smitta ien samhällsfarlig sjukdom eller i en annan särskilt angiven sjukdom. Sjukdomarsom skall anmälas kallas anmälningspliktiga sjukdomar. bilaga till smittskyddslagen anges vilka smittsamma sjukdomar som skallanses samhällsfariiga samt vilka ytterligare sjukdomar som är anmälningspliktiga.Regeringen får i brådskande fall föreskriva att bestämmelserna om desamhällsfariiga sjukdomarna skall tillämpas på en ny verkligt hotande sjukdomsom dyker upp, om sjukdomens verkningar inte var kända när bilagan upprättadeseller senast ändrades. En sådan föreskrift skall underställasriksdagens prövning. Vidare får regeringen föreskriva att en viss smittsamsjukdom som annars inte är anmälningspliktig skall anmälas enligt föreskrifternai smittskyddslagen. Också en sådan föreskrift skall underställasriksdagens prövning. Landstingskommunenansvarar för att behövliga smittskyddsätgärder I 1988/89. Kommunernas miljö- och hälsoskydds- Prop. 1988/89:5nämnder skall ingripa mot smittkällor i den fysiska miljön. Varje läkare, bådede offentligt och de privaterksamma, har uppgifter inom smittskyddet. Inomlandstingskommunen skall en särskild myndighet, smittskyddsläkaren, ledasmittskyddet. Smittskyddsläkaren utses av landstingskommunens hälso- ochsjukvårdsnämnd och verkar under nämnden i frågor som inte gällermyndighetsutövning. Smittskyddsläkaren har förebyggande, samordnande ochövervakande uppgifter samt rena myndighetsuppgifter. Han har bl.a. befogenhetatt ingripa med de tvingande åtgärder mot enskilda som behövs för att hindrasmittspridning. Socialstyrelsenskall svara för tillsynen över smittskyddet i landet. Engrundläggande princip i smittskyddslagen är att var och en som har anledninganta att han har smittats av en samhällsfarlig sjukdom är skyldig att utandröjsmål söka läkare för provtagning och annan undersökning. Han är skyldig attfölja de förhållninsregler som läkaren meddelar honom. Förhållningsreglerna kanvara av olika slag såsom anvisningar om kontakterna med läkaren, personlighygien eller hygien i allmänhet, förutsättningar för eller avstängning frånarbete eller skolgång, isolering i hemmet samt andra inskränkningar ochförsiktighetsmått i den smittades livsföring. En läkare som undersöker ellerbehandlar någon enligt denna lag benämns behandlande läkare. Omnågon har smittats av en samhällsfarlig sjukdom skall han lämna läkaren deuppgifter denne kan behöva för att kunna utröna varifrån - smittan kommit ochtill vem smittan kunnat spridas. Varjeläkare är skyldig att undersöka och behandla patienter vid samhällsfarligsjukdom. Skyldigheten gäller dock inte en privat verksam läkare som inte äransluten till sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.Läkaren skall meddela patienten förhållningsregler och så långt det är möjligtse till att patienten följer dem. Han skall också söka spåra smittan. Enläkare som i sin verksamhet konstaterar att någon har smittats av en anmälningspliktigsjukdom skall anmäla detta till smittskyddsläkaren och statens bakteriologiskalaboratorium samt beträffande vissa sjukdomar även till miljö- ochhälsoskyddsnämnden. Anmälningar vid sjukdom som är sexuellt överförbar får inteinnehålla uppgift om identiteten på patienten eller på den som kan ha smittatpatienten. Dennya smittskyddslagen innehåller också bestämmelser om tvångsåtgärder. Tvångsundersökningfår företas i fråga om den som har anledning anta att han har smittats av ensamhällsfarlig sjukdom och som inte utan dröjsmål frivilligt söker läkare förundersökning. Detsamma gäller om en person som smittats av en samhällsfarligsjukdom uppger att han varit i kontakt med annan person på sådant sätt attsmitta kunnat överföras. Vidandra samhällsfariiga sjukdomar än de sexuellt överförbara får den som kanantas ha blivit smittad av en sådan sjukdom omhändertas på sjukhus under dentid det tar att klarlägga om han är smittad eller ej, om det av särskilda skälbehövs för att förhindra befarad smittspridning. Omhändertagandet får dock avsehögst . Tvångsbehandling får inte förekomma. Den som för smitta av en samhällsfarlig sjukdom skalltvängsisoleras om han inte frivilligt medverkar till de åtgärder som behövs föratt hindra smittspridning. Tvångsisoleringen skall ske på ett sjukhus som drivsav en landstingskommun. Tvångsisoleringen får pågå , menkan därefter förlängas med högst åt gängen. Under tvångsisoleringen skall den smittade ges ettpsykosocialt omhändertagande som syftar till att ändra hans inställning ochlivsföring så, att tvångsisoleringen kan upphöra utan risk för smittspridning.Permission skall kunna beviljas. Under tvångsisoleringen skall det vara möjligt attundersöka ingående post, omhänderta och förverka narkotika, alkohol och andraberusningsmedel och sprutor samt att företa kroppsvisitation och ytligkroppsbesiktning. Någon särskild straffbestämmelse för den som spridersmitta finns inte i smittskyddslagen. Beträffande sådana förfaranden finnsstraffbestämmelser i . Vidare innehåller den nya smittskyddslagen vissakompletterande bestämmelser om handläggningen av mål och ärenden, främst hosförvaltningsdomstolarna. All undersökning, vård och behandling som behövs frånsmittskyddssynpunkt vid en samhällsfariig sjukdom är gratis för patienten inomden landstingskommunala hälso- och sjukvården. En undersökning hos enprivatpraktiserande läkare för att utreda om någon har smittats av ensamhällsfarlig sjukdom är gratis för patienten. En förutsättning är dock attläkaren är ansluten till den allmänna försäkringen. För övriga besök hos ensådan läkare utgår föreskriven patientavgift. De läkemedel som behövs frän smittskyddssynpunkt vidbehandling av en samhällsfarlig sjukdom skall vara gratis för patienten. Vidare läggs fram förslag om en särskild lag som gör detmöjligt att den som är misstänkt för ett brott undersöks med avseende påHIV-smitta, om den brottsliga handlingen är sådan att smitta därigenom kunnatöverföras till den som har utsatts för brottet. Förslaget tar i denna del iförsta hand sikte på sexualbrotten. Lagförslaget föranleder ändring isekretesslagen (1980:100). Smittskyddslagen föreslås träda i kraft den . Lagen om undersökning beträffande HIV-smitta i brottmåloch lagen om ändring i sekretesslagen förslås träda i kraft . Lagförslageni denna proposition har granskats av lagrådet. Propositionen innehåller därförtre huvuddelar: lagrådsremissen (s. 19), lagrådets yttrande (s. 327) ochföredragande statsrådets ställningstagande till lagrådets synpunkter (s. 340). Den som vill ta del avsamtliga skäl för lagförslagen måste därför läsa alla tre delarna. Vidare bör anmärkas attvissa paragrafer i propositionens förslag till smittskyddslag har en annannumrering än i lagrådsremissen. Lagrådsremissens 42-49 §§ motsvaras ipropositionen av 43-50 §§, 50 § har inte någon motsvarighet, 51 § motsvaras av42 § och 52-71 §§ av 51-70 §§. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Medsmittskydd avses i denna lag verksamhet till skydd mot att smittsamma sjukdomarsprids bland människor. 2 § i denna lag gäller om smittskydd vad som är föreskrivet i annanförfattning. 3 § Smittsamma sjukdomar indelas i samhällsfariigasjukdomar och övW- ga smittsamma sjukdomar. De samhällsfariiga sjukdomarna och vissa av de övrigasmittsamma sjukdomarna skall anmälas enligt föreskrifterna i denna lag. Sådanasjukdomar benämns anmälningsplikliga sjukdomar. De samhällsfariiga sjukdomarna och de övriga smittsammasjukdomar som skall anmälas anges i en bilaga till denna lag. 4 § Om beslut om ändring av bilagan inte kanavvaktas, får regeringen föreskriva att bestämmelserna om samhällsfariiga sjukdomar skall tillämpas från den tidpunkt som regeringen bestämmer på en viss smittsam sjukdom som uppträder eller kan uppträda här i landet, om sjukdomen bedöms dels ha hög smittsamhet eller kunna fä explosiv utbredning, dels medföra hög dödlighet eller bestående skador bland de smittade. En sådan föreskrift får meddelas endast om nämnda verkningar av sjukdomen inte var kända vid tillkomsten av bilagan. Regeringen får föreskriva att en viss smittsam sjukdom somannars inte är anmälningspliktig skall anmälas enligt föreskrifterna i dennalag. Föreskrifter som meddelas med stöd av första eller andrastycket skall underställas prövning. Allmänna bestämmelser om ansvar och åligganden 5 § Varje landstingskommun svarar för att behövligasmittskyddsåtgär der vidtas inom landstingsområdet, i den mån annat inte följer av 9-11 §§. Vad som sägs i denna lag om landstingskommuner gäller ocksåkommuner som inte ingår i en landstingskommun. 6 § I varjelandstingskommun skall det finnas en smittskyddsläkare, som utses av hälso- ochsjukvårdsnämnden. I frågor som inte gäller smittskyddsläkarensmyndighetsutövning skall denne verka Under hälso- och sjukvårdsnämnden. 7 §Smittskyddsläkaren skall, utöver vad som är särskilt föreskrivet i denna lag. 1. planera,organisera och leda smittskyddet, Prop.1988/89:5 2. verka församordning och likformighet av smittskyddet, 3. verka för attförebyggande åtgärder vidtas, 4. fortlöpandefölja smittskyddsläget i landstingskommunen, 5. biträda miljö-och hälsoskyddsnämnderna, läkare och andra som är verksamma inom smittskyddet ideras smittskyddsarbete, 6. undervisaberörd hälso- och sjukvårdspersonal samt hälsoskyddspersonal ismittskyddsfrågor, 7. lämnaallmänheten råd och upplysningar i smittskyddsfrågor, samt 8. även i övrigtverka för ett effektivt smittskydd. 8 §Smittskyddsläkaren skall få upplysningar frän och få del av uppgifter ihandlingar hos miljö- och hälsoskyddsnämnder samt hos läkare och andra som ärverksamma inom hälso- och sjukvården, om han i ett enskilt fall begär det ochbehöver det för att kunna fullgöra sina uppgifter enligt denna lag ochföreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 9 § i en kommun svarar för att smittskyddsåtgärder vidtas motsådana djur, livsmedel, vattentäkter, avloppsvatten, ventilationsanläggningaroch andra objekt som sprider eller misstänks sprida smittsamma sjukdomar. 10 § Varje läkareskall i sin hälso- och sjukvårdande verksamhet vara uppmärksam på förekomstenav samhällsfariiga och andra anmälningspliktiga sjukdomar och vidta deåtgärder som skäligen kan krävas. Om läkaren har kompetens för uppgiften ochinte är förhindrad att utföra den, är läkaren skyldig att undersöka den som haranledning anta att han har smittats av en samhällsfarlig sjukdom samt attbehandla den som för smitta av en sådan sjukdom. Undersöknings- ochbehandlingsskyldigheten gäller dock inte en privat verksam läkare som inte äransluten till sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 11 § Enläkare som undersöker eller behandlar någon enligt denna lag benämnsbehandlande läkare. Om behandlande läkares åligganden enligt denna lag finnsnärmare föreskrifter i 15-23, 25-27, 29, 32 och 36 §§. 12 § Smittskyddsläkaren och miljö- ochhälsoskyddsnämnderna skall samverka med varandra och med myndigheter,behandlande läkare och andra som bedriver verksamhet av betydelse försmittskyddet. Särskilt skall miljö- och hälsoskyddsnämnderna informerasmittskyddsläkaren om iakttagelser som kan vara av betydelse för hansverksamhet och samråda med honom om beslut och andra viktigare åtgärder somberör smittskyddet. Smittskyddsläkarna skall samarbeta i smittskyddsfrågor ochvid behov utbyta uppgifter som är nödvändiga för verksamheten. Skyldighet att söka läkare och lämna upplysningar 13 § Den som har anledning anta att han har smittats av ensamhällsfariig sjukdom är skyldig att utan dröjsmål söka läkare samt att låtaläkaren göra de undersökningar och ta de prov som behövs för att fastställa omhan har smittats av en sådansjukdom. Han är också skyldig att följa de förhåll- Prop. 1988/89:5ningsregler som läkaren har meddelat honom. Bestämmelsernai första stycket tillämpas också om en person som smittats av en samhällsfarligsjukdom uppger att han varit i kontakt med någon annan person på sådant sättatt smitta kunnat överföras. 14§ Den som har smittats av en samhällsfariig sjukdom skall lämna den behandlandeläkaren uppgift om den eller de personer som smittan kan ha kommit från ochförts vidare till samt lämna upplysningar i övrigt om varifrån smittan kan hakommit och vart den kan ha förts vidare. 15 § Vid undersökning som avses i13 § skall den behandlande läkaren ta de prov som behövs för att fastställa omden undersökte smittats av en samhällsfarlig sjukdom. Läkaren skall informeraden undersökte om den misstänkta sjukdomens art och smittsamhet. 16 § Den behandlande läkaren skallmeddela den som undersöks för en samhällsfarlig sjukdom de förhållningsreglersom behövs för att hindra smittspridning. Reglerna får avse den undersökteskontakter med läkaren, hygien, isolering i hemmet, arbete och skolgång samtlivsföring i övrigt. Förhållningsreglerna skall tas in i den undersöktespatientjournal. Läkarenskall så långt det är möjligt se till att förhållningsreglerna följs. 17 § Om den undersökte begär det,skall smittskyddsläkaren pröva förhållningsreglerna. Smittskyddsläkaren fårändra förhållningsreglerna på det sätt han finner mest ändamålsenligt. 18 § Om den undersökte harsmittats av en samhällsfarlig sjukdom, skall den behandlande läkaren genom attfråga den smittade söka få veta av vad eller vem han kan ha blivit smittad ochvilka andra som kan ha blivit smittade av samma smittkälla. Han skall ocksåsöka få reda på till vem den smittade kan ha fört smittan vidare. 19 § Om den som undersökts för ensamhällsfarlig sjukdom byter behandlande läkare, skall den läkare som övertarbehandlingsansvaret underrätta den tidigare behandlande läkaren omdetta. Anmälanom samhällsfarlig och annan anmälningspliktig sjukdom 20 §En läkare som i sin verksamhet konstaterar att någon har smittats av en samhällsfarlig sjukdom skall anmäla detta till smittskyddsläkaren och statens bakteriologiska laboratorium. Vidfall av samhällsfarlig sjukdom som avses i 1.2 bilagan till denna lag skallanmälan göras även till miljö- och hälsoskyddsnämnden. Anmälan till nämndenbehöver dock inte göras om omständigheterna klart visar att smittkällan finnsutanför landets gränser. 21 § En anmälan som avses i 20 § skall innehålla uppgifter om 1. densmittades namn, personnummer och adress, 2. den sannolika smittkällan, 3. de sannolika smittvägarna, 4. de förhållningsregler somläkaren har meddelat samt de behandlings- åtgärder och andra åtgärder som han har vidtagit för atthindra smittsprid- Prop. 1988/89:5 ning. 5. andra uppgifter av betydelse för smittskyddet. Om anmälan gäller en sjukdom som avses i 1.3 bilagan tilldenna lag, skall uppgifter som avses i första stycket 1 och 2 inte lämnas ianmälan. 22 § En läkare som i sin verksamhet konstaterar attnågon har smittats av en annan anmälningspliktig sjukdom än en samhällsfarlig sjukdom skall anmäla detta till smittskyddsläkaren och statens bakteriologiska laborato rium. Anmälan skall göras även beträffande annan sjukdom som är eller som misstänks vara smittsam, om sjukdomen har fått en anmärkningsvärd utbredning inom ett område eller uppträder i en elakartad form. Vid fall av sjukdom som avses i 2.2 bilagan till denna lagskall anmälan göras även till miljö- och hälsoskyddsnämnden. 23 § En anmälanenligt 22 § skall innehålla de uppgifter som behövs för att kunna följasjukdomens utbredning. Den skall inte innehålla uppgift om den smittadesidentitet. På begäran av smittskyddsläkaren eller miljö- och hälsoskyddsnämndenär dock den läkare som gjort anmälan skyldig att lämna smittskyddsläkaren ellernämnden uppgift om identiteten samt andra uppgifter av betydelse för derassmittskyddsarbete. 24 § Omsmittskyddsläkaren efter att ha fått en anmälan enligt 20 eller 22 § finner attytterligare åtgärder behövs för att hindra smittspridning, skall han se tillatt sådana åtgärder vidtas. Särskilda åtgärder vid befarad smittspridning 25 § Om enbehandlande läkare har anledning anta att en patient, som för eller misstänksföra smitta av en samhällsfarlig sjukdom, inte kommer att följa eller inteföljer meddelade förhållningsregler, skall han skyndsamt underrättasmittskyddsläkaren. Detta gäller också då en sådan patient avbryter pågåendebehandling utan att den behandlande läkaren är införstådd med det. 26 § Om denbehandlande läkaren i sitt arbete med smittspårning enligt 18 § finneranledning anta att en person har smittats av en samhällsfariig sjukdom ochdenne inte utan dröjsmål låter sig undersökas av läkaren själv eller av enannan läkare, skall den behandlande läkaren underrätta smittskyddsläkaren omdetta. 27 § 1 enunderrättelse enligt 25 eller 26 § skall den behandlande läkaren ange densmittades eller misstänkt smittades namn, personnummer och adress samt andrauppgifter som bedöms kunna vara av betydelse för smittskyddsläkarens fortsattaåtgärder. En underrättelse enligt 26 § skall alltid innehålla uppgift om deomständigheter på vilka den behandlande läkaren grundar sin misstanke omsmitta. 28 § Efter att hafått en underrättelse enligt 25 eller 26 § skall smittskyddsläkaren vidta deåtgärder som behövs för att hindra vidare smittspridning eller för att få tillstånd läkarundersökning av den som misstänks vara smittad. Innansmittskyddsläkaren tillgriper en tvångsåtgärd bör han söka nå rättelse påfrivillig väg, om det kan ske utan risk för smittspridning. Särskildaunderrättelser vid infekfion av HIV Prop. 29 § Beträffande den som för smitta av infektion avHIV är följande personer och myndigheter skyldiga att pä begäran av smittskyddsläkaren lämna honom de uppgifter som han behöver för att kunna fullgöra sina åligganden enligt denna lag: 1. myndigheter somgenom sin verksamhet får kännedom om uppgifter av betydelse för smittskyddetoch 2. personal inomenskild hälso- och sjukvård som i sin yrkesutövning står under tillsyn avsocialstyrelsen. 30 § Omsmittskyddsläkaren har fått en underrättelse från en behandlande läkare om atten patient som för smitta av infektion av HIV inte har följt eller misstänksinte ha följt meddelade förhållningsregler. skall smittskyddsläkarenunderrätta socialnämnden, polismyndigheten och skyddskonsulenten. Därvid skallhan lämna uppgift om vem förhållningsreglerna gäller och innebörden av dessa.Underrättelse skall inte lämnas om smittskyddsläkaren bedömer att den intebehövs för att tillse att förhållningsreglerna följs eller att den annarssaknar betydelse för smittskyddet. 31 § , polismyndigheten eller skyddskonsulenten, efter att ha fåttunderrättelse enligt 30 §, i sin verksamhet förhållanden som tyder på attförhållningsreglerna inte följs, skall detta anmälas till den smittskyddsläkäresom har lämnat underrättelsen. Om denne har överlämnat ärendet till ensmittskyddsläkare i en annan landstingskommun, skall anmälan i stället görastill den smittskyddsläkaren. När smittskyddsläkaren anser att socialnämndens,polismyndighetens eller skyddskonsulentens medverkan inte längre behövs, skallhan meddela myndigheten detta. 32 § Om någon som för smitta av infektion av HIVtas in på en kriminal vårdsanstalt eller med tvång på en annan vårdinrättning, skall den läkare som där ansvarar för hälso- och sjukvården underrättas av den behandlan de läkaren om smittan och om de förhållningsregler som gäller för den intagne. Kan den intagne inte tas om hand på ett sådant sätt attsmittspridning kan förhindras, skall den ansvarige läkaren underrätta denbehandlande läkaren om detta. Förelägganden m. m. 33 § får meddela deförelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att hindra spridning av en samhälls farlig sjukdom. Ett föreläggande eller förbud får förenas med vite. Om någon inte följer ett föreläggande eller förbud, fårmiljö- och hälsoskyddsnämnden förordna om rättelse på hans bekostnad. Ettsådant beslut får också meddelas utan föregående föreläggande eller förbud, omnämnden med hänsyn till risken för smittspridning finner att rättelse bör skeutan dröjsmål. 34 § fårlåta'förstöra gång- och sängklä der, husgeråd, möbler och andra föremål av personlig natur samt låta avliva sällskapsdjur, omdet är nödvändigt för att hindra spridning av Prop. 1988/89:5samhällsfarlig sjukdom. Nämnden skall betala skälig ersättning till den som hardrabbats av ett beslut om förstöring. 35§ För att kunna fullgöra sina uppgifter enligt denna lag har miljö- ochhälsoskyddsnämnden rätt till tillträde till områden, lokaler och andra ut- .rymmen varifrån smitta kan spridas och fär där göra undersökningar och ta prov.För uttaget prov betalas inte ersättning. 36§ Om någon som enligt 13 § är skyldig att söka läkare inte utan dröjsmål gördet. får smittskyddsläkaren besluta att han skall undersökas av en läkare somsmittskyddsläkaren bestämmer. Vid undersökningen fär inte förekomma ingrepp somkan förorsaka annat än obetydligt men. Läkarenskall underrätta smittskyddsläkaren om resultatet av undersökningen. 37§ Om det av särskilda skäl behövs för att förhindra befarad smittspridning,får smittskyddsläkaren besluta att den som kan antas ha blivit smittad avsjukdom som avses i 1.1 och 1.2 bilagan fill denna lag fillfälligt skall tas omhand pä sjukhus. Omhändertagandet skall bestå till dess det klarlagts huruvidadenne har smittats, dock , den dag då omhändertagandetverkställdes medräknad. Denomhändertagne får hindras att lämna sjukhusets område eller den del avsjukhuset där han skall vistas. 38 §Länsrätten skall, på ansökan av smittskyddsläkaren, besluta om tvångsisolering av den som för smitta av en samhällsfarlig sjukdom, om den smittade inte frivilligt medverkar till de åtgärder som behövs för att hindra smittspridning. Ett sådant beslut skall också fattas om det finns grundad anledning anta att den smittade inte följer meddelade förhållnings regler och underlåtenheten innebär en uppenbar risk för smittspridning. Tvångsisoleringskall ske på sjukhus som drivs av en landstingskommun. 39 §Om länsrättens beslut om tvångsisolering inte kan avvaktas utan fara, skall smittskyddsläkaren meddela ett sådant beslut som avses i 38 § första stycket. Smittskyddsläkarens beslut skall underställas länsrättens prövning. 40 § Tvångsisolering får pågåunder högst från den dag den smittade på grund av beslutet omisolering togs in på sjukhus. 41 § Efter ansökan avsmittskyddsläkaren får länsrätten besluta att tvångsisoleringen skall fortsättautöver den längsta tiden enligt 40 §. sådantbeslut får avse högst åt gången. En ansökan om fortsatttvångsisolering skall ha kommit in till länsrätten Prop. 1988/89:5 innantiden för gällande beslut om tvångsisolering har löpt ut. Tvångsisoleringenskall fortgå i avvaktan pä att länsrätten beslutar med anledning av ansökan. 42§ När det inte längre finns skäl för tvångsisolering skall smittskyddsläkarenofördröjligen besluta att tvångsisoleringen skall upphöra. Omden tvångsisolerade begär att tvångsisoleringen skall upphöra, ärsmittskyddsläkaren skyldig att ofördröjligen besluta i frågan. 43§ Den som är tvångsisolerad skall tas väl om hand. Han skall fä det stöd ochden hjälp som behövs och motiveras att ändra sin inställning och livsföring så,att tvångsisoleringen kan upphöra. 44 § Den som är tvångsisolerad fårhindras att lämna sjukhusets område eller den del av sjukhuset där han skallvistas och får i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som ärnödvändig för att genomföra tvångsisoleringen.