prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Skallpriset beräknas efter antal, mått eller vikt, skall varans mängd vid dentidpunkt då risken för varan går över på köparen läggas till gmnd förberäkningen. Ompriset skall beräknas efter varans vikt, avräknas först förpackningens vikt. (Jfr52 § i arbetsgmppens förslag) Bestämmelsen,som överensstämmer med 7 § lag, avser beräkning av priset efterkvantitet. Regeln är att kvantiteten för riskens övergång äravgörande. Bestämmelsen,som överensstämmer med 8 § lag, ställer upp en presumtion förprisets beräkning efter varans nettovikt. Skall priset beräknas efter varansvikt, skall förpackningens vikt (taravikt) först avräknas. Harköparen fåll en räkning, är han bunden av det pris som har angetts i räkningen.Detta gäller dock inte, om han inom skälig tid meddelar säljaren att han integodkänner priset, om ett lägre pris följer av avtalet eller om det fordradebeloppet är oskäligt. (Jfr53 § i arbetsgmppens förslag) I1905 års lag finns motsvarande bestämmelser i 6 §. Paragrafengäller köparens skyldighet att göra invändning mot en räk- ningsom han har mottagit från säljaren. Om köparen inte godkänner det Prop.1988/89:76 prissom anges i räkningen, skall han lämna säljaren ett meddelande om 48 § dettainom skälig tid. Gör köparen inte detta är han utom i två undantagsfall bunden av det pris som anges i räkningen. innebäringen inskränkning i köparens rätt att kräva prisavdrag vid fel. Meningenär endast att den köpare som inte reklamerar inom skälig tid skallvara avskuren från möjligheten alt göra gällande att del debiterade prisetär för högt för en leveransgill vara. Denköpare som inte vill godkänna det pris som har angetts i räkningen utan finnerdelta för högt, skall meddela säljaren detta inom skälig tid. Utgångspunkten ärdärvid naturligen räkningens mottagande. Humvida köparen har reklamerat inomskälig tid därefter får såväl i delta som i andra liknande sammanhang bedömasmed hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. 1 kommersiella ochdärmed jämförbara förhållanden får man förutsätta en snabbare reaktion än närköparen är en privatperson eller en ideell förening utan sådana fastabelalningsmtiner som ett företag har. Omköparen inte inom skälig tid meddelar säljaren att han inte godkänner det prissom har angetts i räkningen, blir han bunden av priset. Detta gäller dock intei två fall. Det ena är om ett lägre pris följer av avtalet. Det andra är om detfordrade priset är oskäligt. I dessa två fall blir köparen inte genomunderlåten reklamation bunden av del pris som anges i räkningen. Betalningskall ske hos säljaren. Om betalning skall ske mot överlämnande av varan ellerdokument avseende varan, skall den dock ske där överlämnandet äger mm. Skyldighetenatt betala omfattar även skyldighet att i enlighet med avtalet acceptera växeloch ställa remburs, bankgaranti eller annan säkerhet samt att vidta de andraåtgärder som behövs för att möjliggöra betalning. (Jfr54 § i arbetsgmppens förslag) Bestämmelsengäller platsen för betalningen. lag finns inte någon sådanbestämmelse. Huvudregelnär att betalning skall ske hos säljaren. Med detta uttryck avses säljarens affärsställe eller, om säljaren inte har något affärsställe som har samband med köpet, hans hemvist. Så långt stämmer bestämmelsen överens med den i 6 § första stycket första meningen. 1 ett annat avseende skiljer den sig emellertid från vad som föreskrivs där, nämligen i det fallet att säljaren har bytt affarsställe eller hemvist sedan avtalet slöts. Enligt 6§ är leveransstället likväl säljarens affärsställe eller hemvist för köpets ingående. Enligt förevarande paragraf är det däremot säljarens affärsställe eller hemvist för betalningen och inte vid köpets ingående som är avgörande. Bestämmelsen torde överensstäm- 153 ma med allmännarättsgrundsatser angående var penningförpliktelser skall Prop. 1988/89:76 presteras, jfr 3 § lagen (1936:81) om skuldebrev. Oftaförekommer andra betalningsmedel än reda pengar, s. k. bokbetalning. Vadsärskilt gäller post- och bankgiroinbetalning torde enligt allmänna principergälla att innehav av post- eller bankgirokonto in dubio får anses innefatta enförklaring alt betalning kan ske på kontot (jfr , Fordringsrätt, 1986, s.42 och , Lagen om skuldebrev m. m., 1977, s. 33). Ombetalning inte sker hos säljaren utan genom post- eller bankgiro eller i övrigtgenom förmedling av en penninginrättning, har platsen för betalningen intesamma betydelse som när priset skall betalas i reda pengar direkt tillsäljaren. Principen att betalning skall ske hos säljaren har dock även i dessafall betydelse vid avgörandet av humvida betalningen sker i rätt tid, dvs. vidtolkningen av 51 § som gäller frågan när dröjsmål med betalningen föreligger. Vidköp som ingås mellan parter i olika länder kan platsen för betalningen hasärskild betydelse bl. a. med hänsyn till valutarestriktioner. Enligt 7 §skuldebrevslagen kan betalningsorten ha betydelse för frågan i vilken valutabetalning får ske. Iandra meningen ges en särskild regel för de fall betalning skall ske motöverlämnande av varan eller dokument avseende varan (t. ex. konossement,järnvägs- och flygfraktsedlar). I så fall skall betalning ske där överlämnandetäger mm. Om säljaren enligt avtalet skall transportera varan lill köparen ochandra betalningsvillkor inte har avtalats, får säljaren enligt 49 § krävabetalning mot att varan överlämnas till köparen, dock med beaktande av köparensrätt att undersöka varan. Detta innebär att betalningen skall ske däröverlämnandet sker, dvs. Motsvarande gäller om varan enligtavtalet skall sändas till köparen mot efterkrav eller postförskott. Även dettainnebär att betalningen skall ske där varan överlämnas lill köparen. Enytterligare situation är att säljaren sänder dokument avseende varan tillinkasso hos en bank på köparens ort där betalning då skall ske. I1905 års lag finns den närmaste motsvarigheten till förevarande bestämmelse i28 §. Köparensskyldighet att betala priset omfattar även skyldighet att i enlighet medavtalet acceptera växel och ställa remburs, bankgaranti eller annan säkerhetsamt att vidta de andra åtgärder som behövs för att möjliggöra betalning.Underlåtenhet att vidta åtgärder som här nämns skall alltså inte behandlasenligt reglerna om befarat dröjsmål utan som fullbordat dröjsmål. Säljarenbehöver därför inte gå in på någon bedömning humvida den slutliga betalningenkommer att ske eller inte, utan han har rätt att behandla köparensunderlåtenhet att t. ex. acceptera växel när skyldighet därtill föreligger somett fullbordat avtalsbrott. Ilagtexten nämns, fömtom accept av växel och ställande av remburs, bankgaranti eller annan säkerhet, skyldighet för säljaren att vidta de andra åtgärder som behövs för att möjliggöra betalning. Dessa åtgärder behöver 154 intenödvändigtvis ha angetts i avtalet, utan det kan vara fråga om åtgärder Prop. somrent faktiskt är en förutsättning för att betalning skall kunna ske i 49 § Som exempel kan nämnas varans avhämtande i fall därbetalningen har knutits till avlämnandet och varan skall hämtas av Följertidpunkten för betalningen inte av avtalet, skall köparen betala när säljarenkräver det. Köparen är dock inte skyldig att betala förrän varan hålls honomtill hända eller ställs till hans förfogande i enlighet med avtalet. Innanköparen betalar har han rätt att undersöka varan på det sätt som följer avsedvänja eller bör medges med hänsyn till omständigheterna, om inte detavtalade sättet för avlämnandet och betalningen är oförenligt med en sådanundersökning. Harkonossement utfärdats för varans transport till bestämmelseorten ellertransporteras varan i övrigt på sådana villkor att säljaren inte sedanbetalning har skett får förfoga över varan, får utan hinder av första ellerandra stycket betalning krävas mot konossement eller när köparen har tagit emotfraktsedel eller annat bevis för att varan transporteras på sådana villkor. (Jfr55 § i arbetsgruppens förslag) lag finns motsvarande bestämmelser i 12 och 14 §§. flesta fall då ett köpeavtal inte direkt fullgörs från någondera sidanbrukar parterna komma överens om när varan skall avlämnas och priset betalaseller åtminstone när en av prestationerna skall fullgöras. Även i de fall dåden ena parten direkt fullgör vad som åligger honom enligt köpeavtalet brukaravtalet innehålla bestämmelser om när den andra parten skall prestera. För defall då betalningstidpunkten inte följer av avtalet (och inte heller av brukeller sedvana, jfr 3 §) blir lagregeln i första stycket tillämplig. Utgångspunktenär att köparen är skyldig att betala när säljaren kräver det. Detta sker oftagenom alt köparen i samband med varans avlämnande eller därefter får en räkningpå grund av vilken betalning skall erläggas. 1 princip är köparen då skyldigatt betala omgående, om han inte enligt räkningen fåren betalningsfrist. Enligtandra meningen har dock köparen rätt att hålla inne betalningen tills varanhålls honom till hända eller ställs till hans förfogande i enlighet medavtalet. Denna rätt utgör den ena sidan av principen att parternas prestationerskall utväxlas (jfr 10 § angående säljarens rätt att hålla inne varantills köparen betalar priset). Principen innebär att varje part får en visssäkerhet för att även motparten fullgör sin del av avtalet innan han fullgöravtalet för sin del. Den rätt att hålla inne betalningen som här föreskrivs tarsikte på fall där tiden för betalningen inte är bestämd i avtalet och betalningsålunda skall ske när säljaren kräver det. Bestämmelser om rätt att hålla innebetalningen vid säljarens dröjsmål respektive fel i varan finns i 42 §. Andra stycket Prop. 1988/89: 76 I1905 års lag framgår köparens rätt till undersökning av varan indirekt 49 §av 71 § första stycket. Enligtandra stycket av förevarande paragraf är köparen inte skyldig att betala förvaran innan han har haft tillfälle att undersöka den på det sätt som följer avsedvänja eller bör medges med hänsyn till omständigheterna. Även om prisetenligt första stycket skall betalas mot att varan ställs lill köparensförfogande, kan denne således ha rätt alt undersöka varan innan han betalar. innehålla en föreskrift om undersökningen, blir denna givelvis gällandeframför lagens regler. 1 förevarande bestämmelse hänvisas i övrigt i förstahand till sedvänja. När inte sedvänja lämnar ett tillräckligt besked fårundersökningsrätten bero av omständigheterna. Individuellt utformade varortorde normalt få undersökas i större utsträckning än märkesvaror avstandardkaraktär. När varan är emballerad får köparen i regel brytaförpackningen och kontrollera varans skick innan han eriägger betalning,förutsatt alt delta med hänsyn till varans beskaffenhet, förpackning och andraomständigheter kan ske utan oskälig tidsutdräkt eller annan olägenhet försäljaren. Den preliminära undersökning som avses i förevarande paragraf kanofta vara mindre grundlig och noggrann än den som krävs enligt 31 §. Köparenhar dock inte rätt att undersöka varan innan betalning sker, om det avtaladesättet för varans avlämnande och prisets betalning är oförenligt med en sådanundersökning. Om det följer av avtalet att varan t. ex. skall sändas motpostförskott, medför detta att köparen måste erlägga betalningen utan attdessförinnan bryta varans förpackning för att undersöka varan. Dennaundantagsbestämmelse har närmast ett klargörande syfte. Det torde nämligen ioch för sig fä anses följa redan av den grundläggande regeln, att sedvänjaeller omständigheterna inte medger någon undersökning före köpet, ifall ensådan undersökning är oförenlig med det avtalade sättet för varans avlämnandeoch betalning. Dettastycke gäller säljarens rätt att kräva betalning mot dokument eller i övrigtutan att köparen kan ta emot varan eller undersöka den. I 1905 årslag ingår regler om betalning mot dokument i 16 och 71 §§. Bestämmelseni förevarande stycke gäller inte bara fall där varan skall sändas från den ortdär avlämnandet sker utan kan bli tillämplig också när varan t. ex. skalllevereras fritt på köparens ort. Säljarenfår för det första kräva betalning mot konossement som har utfärdats för varanstransport, under förutsättning att konossementet avser transporten ända framtill varans bestämmelseort. Huruvida det är fråga om ombord- ellermottagningskonossemenl saknar betydelse. Även "destination bilis oflading", dvs. konossement som har utfärdats av rederiet påbestämmelseorten, faller under bestämmelsen. Fördet andra får betalning krävas mot bevis om alt varan transporteras på sådana villkor att säljaren inte längre får förfoga över varan sedan betalning har skett. Som exempel på sådana dokument kan nämnas frakt- 156 sedelduplellen vidjärnvägstransport samt avsändarexemplaret vid luft- Prop. 1988/89:76 transportoch internationell vägtransport. Det centrala kravet alt varan 50 §transporteras på sådana villkor att säljaren inte efter betalningen får förfogaöver varan förutsätter att varan enligt dokumentet är destinerad till köpareneller till dennes representant, t. ex. en speditör som köparen har anvisat.Däremot är kravet inte uppfyllt om varan är sänd till en av säljaren utseddspeditör eller bank på köparens ort, eftersom destinatören i sådana fall fåranses vara en säljarens representant och det inte är uteslutet att säljarenfortfarande kan förfoga över varan när den har anlänt till destinatören. Imoderna transportförhållanden har man anledning att i allt större utsträckningräkna med s. k. dokumentlösa transporter. Utvecklingen i transportpraxis tordegå i riktning mot att transportdokumenten i betydelsen av fysiska papper iökad omfattning försvinner och att deras funktioner i stället övertas avdatorer i kombination med teleförbindelser. Sådana transportformer har beaktatsi lagtexten i och med att det stadgas att säljaren får kräva betalning mot"annat bevis" för alt varan transporteras på sådana villkor attsäljaren inte sedan betalning har skett får förfoga över varan. Även viddokumentlösa transporter skall köparen således erhålla bevis för all varan ärdestinerad till honom eller hans representant. Däremot lar bestämmelsen inteställning till vilka uppgifter som skall framgå av beviset, t. ex. i fråga omtiden då varan har avsänts eller i fråga om dess mängd eller skick. 1bestämmelsen sägs "Har konossement utfärdats..." och"transporteras varan...". Häri ligger att bestämmelsen skall kunnatillämpas även om det inte är särskilt avtalat att betalning skall ske motdokument, om bara de förutsättningar som anges i bestämmelsen är uppfyllda. 1fall som avses i bestämmelsen skall priset betalas mot transportdokument ellerannat bevis som uppfyller de angivna kraven, även om varan inte ännu har kommitfram eller inte kan undersökas av köparen. Huruvida köparen kan ha rätt attvägra betalning mot dokument på den gmnd att det föreligger eller kan antasföreligga avtalsbrott på säljarens sida, t. ex. fel i varan, är ett spörsmålsom förevarande bestämmelse inte tar ställning till. Angående detta kanhänvisas till 42 § och till övriga bestämmelser om påföljder av säljarensavtalsbrott och befarat avtalsbrott. Köparensmedverkan m. m. 1. medverkatill köpet på ett sådant sätt som skäligen kan förväntas av honom för att säljaren skall kunna fullgöra köpet, och 2. hämtaeller la emot varan (Paragrafensaknar motsvarighet i arbetsgruppens (svenska) förslag). lag finns det inte någon motsvarighet till föreliggande para graf 157 Paragrafen gäller köparensförpliktelser vid sidan av hans skyldighet att Prop. 1988/89:76 betala för varan. Bestämmelsen avser en sådan medverkan av köparen som hänför sig till tidenföre avlämnandet av varan och som utgör en förutsättning för att säljarenskall kunna fullgöra sin egen prestation. En sådan medverkan av köparen kanvara nödvändig närmast när köpet avser en vara som skall tillverkas ellerskaffas efter köparens beställning. Detkan vara fråga om att köparen till säljaren skall leverera material ellerkomponenter som behövs för tillverkningen av varan. Köparens skyldighet kanbestå i att skaffa fram materialet eller delarna från någon utomståendeleverantör eller i all själv tillverka dem. I andra fall kan köparen varaskyldig att för ett visst arbetsskede som kräver särskild sakkunskap ställapersonal till säljarens iorfogande. Köparens skyldighet att medverka till köpetkan också bestå i all tillhandahålla säljaren ritningar eller andraanvisningar eller en modell eller prototyp avseende den vara som köpet gäller.Skyldigheten kan vidare bestå i att skaffa tillstånd eller licenser somfullgörelsen av avtalet kan förutsätta. kan köparen vara skyldig attfortlöpande undersöka och godkänna delprestationer. Den medverkan som krävs avköparen definieras ofta i avtalet. Att så har skett är emellertid inte enförutsättning för att förevarande bestämmelse skall kunna bli tillämplig.Innehållet i förpliktelsen att medverka till köpet kan också framgå indirekt avavtalets innehåll eller av omständigheterna i övrigt. Köparensskyldighet att medverka är begränsad till vad som skäligen kan förväntas avhonom. Hur långt skyldigheten sträcker sig i det enskilda fallet blir därförberoende av de föreliggande omständigheterna i just det fallet. Medverkarköparen inte lill köpet enligt bestämmelsen, kan säljaren ha rätt att göragällande olika påföljder (se 51 § första stycket). Avbestämmelsens ordalydelse framgår all den endast avser sådan medverkan somutgör en förutsättning för att säljaren skall kunna fullgöra sin egenprestation. Andra biförpliklelser som köparen kan ha och som inte går inunder punkt 2 faller däremot utanför bestämmelsen och därmed utanförpåföljdssystemet i köplagen. I köparens förpliktelser ingår även att hämta eller ta emot varan. I och försig är delta också en form av medverkan. Den går dock inte ut på att göra detmöjligt för säljaren att uppfylla sina egentliga förpliktelser, även omköparens handlande kan vara nödvändigt för att varan skall kunna avlämnas.Köparens skyldighet enligt punkt 2 rör sig mera om att uppfylla vad som kanvara ett av säljarens ändamål med försäljningen, nämligen att frånhända sigvaran. Egentliga påföljder vid brott mot denna köparens förpliktelse kanemellertid göras gällande endast i vissa speciella fall, nämligen om detframgår av avtalet eller omständigheterna i övrigt att säljaren har ettsärskilt intresse av att bli av med det som han har sålt (55 § och 57 § andra stycket).I första hand blir stadgandena om vård av varan (72-78 §§) tillämpliga, omköparen inte hämtar eller tar ut varan. Påföljdervid köparens avtalsbrott Prop. ..,.. 51 § Betalarköparen inte i rätt tid eller medverkar han inte till köpet enligt 50 § 1 ochberor detta inte på säljaren eller något förhållande på dennes sida, fårsäljaren enligt 52-59 §§ kräva betalning eller annan fullgörelse eller hävaköpet samt dessutom kräva skadestånd. Han får även hålla inne varan enligt 10 §och kräva ränta enligt 71 §. Uppfyllerköparen inte sin skyldighet att hämta eller la emot varan och beror detta intepå säljaren eller något förhållande på dennes sida, gäller 55 §, 57 § andra fjärde styckena och 58 §. (Jfr56 och 57 §§ i arbetsgruppens förslag) Dennärmaste motsvarigheten lag till föreliggande bestämmelse är 28 §första stycket. Iinledningen till första stycket ges en allmän beskrivning av vad som skallförslås med dröjsmål med betalningen. Sådant dröjsmål föreligger, om köpareninte betalar i rätt tid och detta inte beror på säljaren eller någotförhållande på dennes sida. Förall avgöra om betalning har skett i rätt lid får man i första hand gå tillavtalets bestämmelser. Skulle avtalet inte innehålla något härom gäller enligt49 § att betalning skall ske när säljaren kräver del. Och som framgår av 48 §andra stycket omfattar skyldigheten att betala inte bara den egentligabetalningen (med sedlar eller mynt, bankgiro e. utan även skyldighet attvidta vissa andra åtgärder som behövs för all möjliggöra betalning i enlighetmed avtalet. Underiålenhel att vidta en sådan åtgärd kan alltså medföra allbetalningsdröjsmål föreligger. De åtgärder som avses är accepterande av växel,ställande av remburs, bankgaranti eller annan säkerhet saml vidtagande av andraåtgärder som behövs för att möjliggöra betalning, t. ex. avhämtande av varan ide fall där betalningen har knutils till avlämnandet och varan skall hämtas avköparen. Dröjsmålmed betalningen föreligger inte, om förseningen beror på säljaren eller någotförhållande på dennes sida. Exempel på det förra är alt köparen underiåter allbetala därför att säljaren inte avsänt varan där detta åligger honomeller levererat en felaktig vara. Hänvisningen lill ett förhållande påsäljarens sida avser situationer där förseningen har sin grund i enomständighet som visserligen inte direkt beror på säljarens förfarande men somändå bör hänföras till hans risksfär. Dettakan vara fallet exempelvis om varan förstörs medan säljaren bär risken för den. Som ytterligare exempel kan nämnas vissa förseningar vid betalningstransaktioner Om betalning skall ske genom bankgiro från kö parens bank till ett av säljaren anvisat konto i säljarens bank, torde av allmänna regler följa att betalning har skett i rätt tid om beloppet kommer in på säljarens konto senast på förfallodagen. Del är således ulan betydelse au säljaren kanske först nås av ett meddelande om att 159 betalningen har skett (jfrNJA 1988 s, 312). Om beloppet kommer in på Prop. säljarens konto förstefter förfallodagen och orsaken till detta ligger hos 51 § säljarens bank, är detfråga om ett förhållande på säljarens sida. är då inte i dröjsmål. Ärdet i stället så att förseningen beror på den bank som köparen har anlitateller på att köparen har angett fel kontonummer, är det inte fråga om ettförhållande på säljarens sida utan på köparens. Denne kan då drabbas avdröjsmålspåföljder. Ombetalning enligt 48 § skall ske där varan eller transportdokument avseende denöverlämnas till köparen, sker en eventuell vidarebefordring av betalningen frånbetalningsorten till säljarens ort på säljarens risk. Skulle säljaren t. ex. haöversänt dokument till inkasso hos en bank på köparens ort, skall betalningenske där. En försening vid överföringen av medlen från denna bank till säljarensbank utgör inte dröjsmål, eftersom betalningen anses ha skett redan föreöverföringen. Motsvarande gäller om betalningen sker mot efterkrav. Omköparen har kommit i dröjsmål med betalningen, får säljaren kräva betalningenligt 52 § eller häva köpet enligt 54 och 59 §§. Om inte annat följer av 54 §fjärde stycket får säljaren välja mellan krav på betalning och hävning.Säljarens hävningsrätt vid successiv leverans behandlas i 56 §. Säljaren fårockså kräva skadestånd på gmnd av dröjsmålet. Denna rätt regleras i 57 och 58§§. Säljarens rätt till dröjsmålsränta på betalning som erlagts för sentregleras i räntelagen (1975:635), till vilken 71 § hänvisar. Säljarens rätt atthålla inne varan eller i övrigt låta bli att frånhända sig förfoganderättenöver varan regleras i 10 §. Påmotsvarande sätt som i 22 § är syftet med uppräkningen av påföljdernainformativt. Uppräkningen är inte helt uttömmande. Säljarens rätt att hållainne sin prestation och att häva köpet på grund av ett befarathetalningsdröjsmål från köparens sida behandlas i 61 och 62 §§. I 63 § finnsbestämmelser bl. a. om del fallet att köparen har gått i konkurs och varan haröverlämnats till honom eller konkursboet efter det att konkursen har inletts. Dethittills sagda har tagit sikte på försening med betalningen. I första stycket iden föreliggande paragrafen nämns också att köparen inte medverkar till köpetenligt 50 § punkt 1. Beror detta inte på säljaren eller något förhållande pådennes sida, får säljaren kräva fullgörelse av skyldigheten att medverka tillköpet (53 §) eller häva köpet (55 och 59 §§). Dessutom har säljaren rätt attkräva skadestånd (57 och 58 §§). Också stadgandena i 61 och 62 §§ om befaratavtalsbrott kan bli tillämpliga.