prop · GC0368 · 1988-12-31 00:00:00 — Detföreslagna tillvaratagandet och utvidgningen av livsmedelsnäringensegenkontroll synes vara ett effektivt nyttjande av redan befintliga resurser.Tillsynsorganets självklara insyn i kontrollverksamheten möjliggör en fmktbarsamverkan med livsmedelstillverkaren som resurser frigörs förstickprov, särskilda undersökningar och mera omfattande projektinriktadkontroll. 4.4 Näringsfrihetsombudsmannen:Utredningens förslag att i större ut sträckning än utnyttja företagens egenkontroll i den offent liga kontrollen samt att tillvarata befintliga resurser i nuvarande kontroll organisation bidrar till att förhindra kostnadsökningar och ökad byråkrati. Utredningen har emellertid ofullständigt belyst vilka kostnadskonsekven ser dess olika förslag medför totalt sett. Den utökade egenkontrollen och den höjning av avgiftsnivån som utredningen föreslår innebär dock mot svarande kostnadsökningar för livsmedelsföretagen, vilka slutligen torde drabba konsumenterna i form av högre priser på livsmedel. Eftersom livsmedelspriserna i redan under en följd av år har stigit mer än priserna på den totala konsumtionen, anser NO att man gmndligt bör överväga behovet av ökad samhällelig kontroll i livsmedelshanteringen. Om man väljer att införa ökade kontroller bör man väga nyttan mot totala kostnader, både direkta och indirekta. 4.5 : Den totala livsmedelskontrollen, dvs. företagens egentillsyn och tillsynsmyndigheternas kontroll av livsmedels hanteringen, bör enligt SPK ske så rationellt som möjligt och till lägsta möjliga kostnad totalt sett. Utredningen har inte visat vad ett obligatorium i fråga om egentillsynen kommer att medföra för extra kostnader för företagen. Utredningen har inte heller belyst kostnadsmässigl vilka inbe sparingar en bättre samordning av företagens och myndigheternas.livsme delskontroll kan innebära. Däremot föreslås att en fast årlig kontrollavgift tas ut av i princip alla företag som sysslar med livsmedelshantering och likaledes en fast prövningsavgift vid godkännande av livsmedelslokal och vid fastställande av kontrollprogram. Dessa avgifter bör enligt utredning en differentieras med hänsyn till företagets karaktär och storlek. Däremot tas inte hänsyn till företagens kostnader för egentillsyn varken i det enskilda fallet eller vid beräkning av det totala avgiftsuttaget. Deberäkningar som utredningen presenterar avseende avgiftsuttaget för myndigheternaslivsmedelskontroll leder enligt SPK i realiteten till avgiftshöjningar förföretagen. Utgångspunkt för beräkningarna bör vara nuvarande avgiftsuttag, ochinte som utredningen kalkylerar, nuvarande "tak" för avgifterna. 1stort synes det av utredningen redovisade underlaget i frågan omlivsmedelskontrollens finansiering vara behäftat med sådana brister att detinte kan ligga till grund för några konkreta förslag om ändringar i nuvarandefinansiering. Utredningenföreslår att uppbörden av kontrollavgifterna bör skötas av kommunerna. SPK vill i detta sammanhang erinra om den revisionsrap port, "Miljöskyddslagens tillämpning granskning utifrån regionalnivå", söm () avlämnade 152 (dnr1984:933). Av denna rapport framgår bl.a. all de kommuner som Prop. 1988/89:68tagit över tillsynsansvaret enligt miljöskyddslagen från länsstyrelserna en-Bilaga 3 dast tagit ut lillsynsavgifter från företagen i begränsad omfattning.Detta beror bl.a. på att tjänstemännen vid miljö- och hälsoskyddsnämndernaansåg att "tillsynsavgifterna också hade negativa konsekvenser i form avsämre kontakter med lillsynsobjekten". Stora variationer mellan kommunernai bl. a. tillsynen av olika lagar medför att företagen får verka under olikakonkurrensfömtsättningar i skilda delar av landet. 4.6Konsumentverket: Beträffande finansieringen av kontrollen har konsumentverketinget att erinra mot utredningens förslag att en fast årlig avgift tas ut avförelagen. Verket ifrågasätter dock om inte en reducering av avgiften börövervägas för företag med väl utbyggd och fungerande egenkontroll. Med tankepå glesbygdsbutikerna finner del angeläget att det i likhet medvad som skissats i utredningen blir ett differentieringssystem som undantar demindre butikerna från avgiftsskyldighet. 4.9Statens livsmedelsverk kan i långa stycken ansluta sig till utredningens tankarom en årlig avgift för att finansiera kostnaderna för livsmedelskontrollen.Det innebär som utredningen påpekar ökade möjligheter att styra resurser tillområden med störst kontrollbehov. Bl.a. skulle därigenom resurser för deneftersatta redlighetskontrollen kunna tas fram. Livsmedelsverkettillstyrker förslaget att en prövningsavgift införs i ' ärendenom godkännande av livsmedelslokal. 4.13Statens industriverk: Mot bakgmnd av den osäkerhet som råderom---- rationaliseringseffekter anser industriverket det omöjligt attnu fatta välgmndade beslut om förändrade avgifter. Enligt verkets mening finnsdessutom skäl att avvakta ett mer genomarbetat förslag innan beslut fattas. 4.15Riksrevisionsverket: Utredningen föreslår att livsmedelskontrollen i desshelhet skall finansieras genom fasta avgifter som tas ut av kontrollobjekten iförhållande till antalet anställda resp. den riskgruppsindelning som finns ikontrollkungörelsen. RRVmenar att det är svårt att bygga upp avgiftssystem för offentlig tillsyn ochkontroll som inte får snedvridande effekter på den egentliga verksamheten ochatt del därför är viktigt att försöka förutse vilka effekter en tilltänktavgiftsbeläggning kan få. Utredningenhar inte redovisat någon diskussion av vare sig de praktiska möjligheterna atttill rimliga administrativa kostnader genomföra det föreslagna avgiftssystemeteller av olika tänkbara styreffekter av avgifterna. RRVvill här kort peka på några frågetecken kring en finansiering i enlighet medden föreslagna. Inommiljöskyddet tillämpas för tillsynen en mycket kritiserad prestationsknutenavgift, vilken enligt utsago fått negativa effekter på den egentligaverksamheten. Den avgiftsdiskussion som förts inom miljöskyddsområdet harvisat all fasta avgifter heller inte är okontroversiella. Tillsynsmyndighetenkan känna sig tvingad att visa att den betalande "får något för pengarna"vilket kan leda till en feldimensionerad tillsyn som inte tar hänsyn tillverkliga risker och verkligt tillsynsbehov, vilka givetvis kan variera mellantillsynsobjekt inom samma kategori. Utredningenredovisar genom exempel från några kommuner att intäkterna från den nuvarandeprovtagningen ligger långt under de maximi- 153 nivåersom finns fastställda i kontrollkungörelsen. Varför är det på Prop.1988/89:68 delta sätt? Finns någon garanti att kommunernas franitidalivsmedels- Bilaga 3 tillsyn kommer att ligga på en sådan nivå att demotsvarar intäkterna från den föreslagna avgiften? Denföreslagna avgiftsnivån skall enligt utredningen leda till intäkter som liggerunder dem som genereras vid maximalt avgiftsuttag enligt kontrollkungörelsen.Avgifterna enligt kontrollkungörelsen finansierar enbart provtagningen. Dåavsikten med den nu föreslagna avgiften är att den skall finansiera såvälprovtagning som annan livsmedelstillsyn förutsätter förslaget attprovtagningsintensiteten läggs på en avsevärt lägre nivå än den somrekommenderas i kontrollkungörelsen. Denföreslagna överföringen av medel från kommunerna till staten för att genomavgiften finansiera även den statliga delen av tillsynen kan visa sig svår allgenomföra. Inom miljöskyddsområdet är det t. ex. så att kommunerna uppbär sammaavgift som länsstyrelserna för sin tillsyn. Avgiften är beräknad för att täckaäven kostnader för tillsyn men kommunerna levererar inte indenna del till staten. Somframgått ovan är särskilda problem förknippade med statligt fastställdaavgifter som skall finansiera kommunalt bedriven verksamhet. RRVmenar att man skulle kunna välja en helt annan lösning. Om man genomför dentudelning av tillsynsansvaret som RRV föreslagit ovan med ett odelat kommunaltansvar för tillsynen av det småskaliga hanteringssystemet, så bör det enligtRRV vara möjligt att även överlåta till kommunerna att självständigt beslutaom hur kontrollen skall finansieras. Detta skulle innebära att det är upp tillvarje kommun att avgöra om avgifter skall tas ut och vilken taxa som i så fallskall gälla, i enlighet med vad som redan sker för t. ex. sophämtning, vatten-och avloppsservice eller barnomsorg. Ettstatligt avgiftssystem bör då täcka endast kostnaderna för den statligatillsynen av det storskaliga systemet för livsmedelshanteringen. Detär möjligt att den statliga tillsynens omfattning kan komma att variera t. ex.mellan olika branscher beroende på branschens karaktär och egenkontrollensomfattning. Det kan finnas anledning att ta hänsyn till detta näravgiftssystemet utformas. RRV stödjer därför utredningens förslag attlivsmedelsverket bör ges i uppdrag att ytterligare överväga vilkaberäkningsgrunder som kan vara lämpliga för avgiften. RRV menar att ett uppdragtill livsmedelsverket bör utvidgas till att avse även en bedömning aveffekterna av olika tänkbara avgiftssystem. Därvid bör hänsyn tas till deerfarenheter som finns från andra avgiftsbelagda tillsynsområden, t. ex.miljöskyddsområdet. Man bör också överväga om det finns anledning attkoordinera avgiftssystemen för olika områden så att de blir likartade. RRV, somredan tidigare har till uppgift alt samråda med olika myndigheter om derastaxor, t. ex. med om eventuella förändringar i avgiften förmiljöskyddstillsynen (regeringsbeslut ), är berett att medverkai en sådan utredning. 4.18 Länsstyrelseni vill framhålla vikten av att avgiftemaför kontrollen beräknas på ett sådant sätt att de täcker samtliga kostnader fördenna, även . 4.19 Länsstyrelseni : Förslaget om en årlig kontrollavgiftkan därför i princip tillstyrkas. Frågan har emellertid inte blivittillräckligt genomarbetad av utredningen. Bl.a. finns oklarheter om hurintäkterna skall fördelas mellan de olika myndigheterna och om kostnaderna förföretagens egenkontroll skall inrymmas i den årliga avgiften. Även frågan om vilketunderlag som skall utgöra grund för avgiftens Prop. 1988/89:68 storlek behöver utredas ytterligare. Ett enkelt sätt kunde vara alt avgiften . Bilaga 3 bestämdes till en viss andel av företagets omsättning eller förädlingsvärde. tillstyrker att en fast prövningsavgift tas ut vid godkän nande av livsmedelslokal och fastställande av kontrollprogram. 4.20 i län:Utredningens förslag beträffande kontrollavgifter och godkännandeavgifter bör------------- vidareutvecklasav livsmedelsverket. Därvid bör övervägas om avgiften utöver att varakänslig-hetsrelaterad även kan baseras på livsmedlens förädlingsvärde i ställetför som vara relaterad till i företaget sysselsatta personer. Ett skäl tillett sådant avgiftssystem är att den allt mer automatiserade produktioneninnebär, att producerad mängd varor inte kan relateras till antalet sysselsattapersoner i företagen. Stor hänsyn vid avgifternas fastställande skall tas tillde egenkontrollprogram som företagen uppsätter och genomför efter myndighetensgodkännande. 4.21 i länanser att frågan om hur avgiftssystemet skall utformas bör ytterligare prövas.Det vore bättre alt använda företagets karaktär och omsättning som bas föravgiftsuttaget än antalet anställda. 4.24 Länsstyrelseni anser att frågan om hur avgiftssystemet skall utformas ytterligare bör genomarbetas framför allt beträffande på vilket underlag avgiften skall beräknas. Det framgår t. ex. inte av förslaget om företagets kostnader för den provtagning och analys, som sker inom ramen för kontrollprogram skall räknas in i den årliga avgiften eller ej. En skisserad överföring av avgiftsmedel mellan kommun och stat är en annan fråga som särskilt bör utredas. Länsstyrelsendelar dock utredningens principiella inställning till finansiering avlivsmedelskontrollen med dels en fast årlig kontrollavgift och en fastprövningsavgifi i samband med godkännandeproceduren. 4.25 i Västmanlandslän: Förslaget beträffande avgiftsfinansieringen bör överarbetas ochutvecklas. Man bör därvid särskilt överväga på vilken grund avgiftsuttaget skallske. Det är t. ex. tveksamt om enbart antalet anställda i ett företag skallbestämma avgiftens storlek. anser också att man närmare börklarlägga hur en utbyggd egentillsyn skall värderas och kompenseras. 4.26 i läntillstyrker i princip utredningens inteär lämpligare alt avgiften för de företag som skall stå under livsme delsverkets tillsyn inbetalas direkt till verket medan övriga avgiftspliktiga företag betalar till kommunema.---- 4.29Länsstyrelsernas organisationsnämnd delar utredningens uppfattning attfinansieringen av livsmedelskontrollen skall ske via näringen. Erfarenheternahittills från det syslem med avgifter för prövning och tillsyn som tillämpasinom miljöskyddslagstiftningen är emellertid inte goda. Formerna för hur enförstärkt livsmedelskontroll skall finansieras bör därför övervägasytterligare. 4.32Falu kommun: En förutsättning för decentralisering är att finansieringen avlivsmedelskontrollen fåren snabb lösning. Majoritetenav utredningen föreslår att får bere da förslaget ytterligare, vilket MHN instämmer i. Vidare bör en bedömninggöras av vad en samordning mellan den Prop. 1988/89:68 offentliga kontrollenoch företagens egentillsyn innebär organisatoriskt och Bilaga 3 ekonomiskt. Ovannämndafrågor bör ytterligare utredas för att klarlägga kostnaderna för företagen ochkommunerna innan en decentralisering av tillsynen genomförs. 4.33 Grumskommun: Utredningen konstaterar att kunskapen om hur livsmedelstillsynen fungerar i kommunen är bristfällig. Riksrevisionsver ket har påpekat allvarliga brister i såväl intensitet som inriktning av kontrollen. Trots detta föreslås utvidgat ansvarsområde för kommunerna. Finansieringenmed avgifter har t. ex. vid miljöskyddslagstiftningen inte gett de inkomstersom beräknats. Även om det system med fasta årsavgifter som här presenteratstorde kunna fungera bättre, lär det inte kunna lösa resursbristen, framför alltinte i landets mindre kommuner. 4.34 Gällivarekommun: Argumentet att tillsynen effektiviseras genomändrat avgiftsuttag fömtses, också med tanke på kommunekonomin, hålla enbartunder förutsättning att influtna medel specialdeslineras för livsmedelstillsynen. 4.35 Gävlekommun: Enligt utredningen undantas när det gäller den årligakontrollavgiften företag med mindre än sex anställda inom grupp fem---- . Då ävendessa anläggningar har en verksamhetsom kräver omfattande tillsyn och även provtagningar finns ingen anledning att undanta dem från den årliga kontrollavgiften. 4.36 anser atten finansiering baserad på fasta kostnader, som är differentierade efterföretagens storlek, är att föredra framfört.ex. 4.37 kommun:--- Därigenomkommer det totala avgiftsuttaget attbli lägre än det uttag som nuvarande kontrollkungörelse ger möjlighet till.----- Detkan inte vara tillfredsställande att uttag av avgifter sänks ochsamtidigt lägga ett förslag om att en viss del av avgifterna skall användas föratt finansiera de föreslagna förstärkningarna på central som regional nivå. 4.38 Lundskommun: Vid tillsyn enligt miljöskyddslagen tas avgift ut.Detta system har visat sig fungera mindre bra. Kritik har framförts ochavgiftssystemet är under översyn. Att skapa ett nytt system för avgift förlivsmedelstillsynen är i detta skede olämpligt, varför detsamma avstyrkes. Enprövningsavgift vid godkännande av livsmedelslokal tillstyrkes och kan enkeltadministreras exv. genom att beviset om godkännande skickas som postförskott. 4.39 Malmökommun: förslag om finansiering av livsmedelskontrollen med dels en årlig kontrollavgift, dels en särskild prövningsavgift vid godkännande av livsmedelslokaler finner nämnden dettaintressant och värt att arbeta vidare på. ---- påpekaatt de föreslagna indelningarna i de olika gmpperna liksom 1storstäder, där livsmedelsrörelser ofta öppnar och stänger eller byter ägare,kan problem med den årliga kontrollavgiften lätt uppstå med exv. krav pååterbetalning av avgifter eller viss del därav. Nämndenvill också som sin mening anföra att avgiftsbegränsningen i förslaget beträffande gmpp fem satts vid rörelser med > sex personer 156 Nämnden vill ocksåpoängtera som sin uppfattning alt avgifterna oav- Prop. 1988/89:68 settvilket finansieringssystem man fastnar för obetingat användes till Bilaga 3finansiering av kommunernas livsmedelskontroll och att provtagning skall ske ioförminskad omfattning i enlighet med livsmedelslagens intentioner som ettviktigt komplement lill inspektionsverksamheten. 4.40 Partillekommun: Det är stötande för rättskänslan att någon skall behöva betala för att bli kontrollerad av en myndighet, särskilt om myn digheten inte har någon erinran mot verksamheten. Det är å andra sidan lika stötande att myndigheterna saknar tillgång till verksamma korrek tionsmedel när brister konstateras. För högfrekventa småförseelser som är lätt kontrollerbara borde det efter mönster från irafiklagsliftningen finnas ett enkelt system med belalningsförelägganden för att skapa respekt för regelsystemet.- ---- Utredningenföreslår en årlig avgift som skall vara differentierad med hänsyn till förelagets branschtillhörighet och antalet anställda. Detbehövs ingen större fantasi för att förutse vilka förvecklingar och dispytersom kan uppstå när antalet arbetstagare skall räknas. Somtidigare nämnts får kostnaden för provlagning och undersökning av livsmedel inom vissa gränser uttagas av den, vars verksamhet har kontrol lerats. Denna rätt bör inte utvidgas utan istället begränsas. Det är inte tillfredsställande att ålägga någon en kostnad för kontroll utan att denne kan få ett entydigt besked om produkten motsvarar kraven i gällande lagstiftning. Bindande bedömningsnormer saknas i stor utsträckning. Kostnaden bör inte kunna utlagas av företagel, med mindre än att livsme delsverket har fastställt provtagnings- och analysmetod jämte gränsvär den. 4.41 Skarakommun: genomförande av utredningens intentioner kräveren betydande personalökning i många kommuner. Införande av en årlig avgift förföretagen är ett sätt att finansiera de ökade kostnaderna. Förslaget tilltaxekonstruktion kan säkert fungera bra, men i varje fall för kommuns delkan intäkterna knappast bli tillräckligt stora för att täcka den ökadeadministrations- och personalkostnaden. 4.42 Stockholmskommun: Enligt utredningens förslag skall någon årliglivsmedelskontrollavgifi ej utgå hos företag med färre än sex anställda inomgrupp fem, huvudsakligen parti- och detaljhandel som ej kan hänföras tillnågon annan grupp. Förvaltningenmotsätter sig en sådan lösning. Kontrollavgiften bör självklart omfatta samtliga anläggningar där livsmedelshantering sker. typ butiker, kiosker och lokaler med tillstånd enligt 16 pa ragraf livsmedelsförordningen har ofta sådan hantering som kräver omfat tande tillsyn och i vissa fall provtagning. Medhänsyn till de svårigheter som utredningen hänvisat till att i detalj redovisahur finansieringsprogrammet skulle utformas, instämmer förvaltningen iutredningens förslag att livsmedelsverket skall få i uppdrag att närmarevidareutveckla avgiftsförslaget. Förvaltningen vill därför avvakta detta, innanförvaltningen lämnar mera detaljerade synpunkter. Förvaltningeninstämmer dock i att föreslagen avgift skall användas för att bekostakommunernas kontrollverksamhet men ställer sig tveksam till att en del av denårliga kontrollavgiften skall användas för alt finansiera även den föreslagnaförstärkningen på central och regional nivå, framför allt med hänsyn lill altdenna andel ej har angivits. Föreslagen prövningsavgiftvid godkännande av livsmedelslokal bör Prop. 1988/89:68 även innefattaavgift för godkännande av s. k. paragraf 16-anläggning, med Bilaga 3 hänsyntill att arbetsinsatsen härvidlag i många fall motsvarar den vid godkännande aven livsmedelslokal. 4.44 anser attförslaget bör omarbetas. Den kemiska redlighetskontrollen bör i högre gradstyra kontrollavgifternas storlek. Avgiftens storlek bör dessutom motsvaras aven prestation av kontrollmyndigheten. 4.45 kommun---- stöder utredningsförslagetsprincipiella 4.46 Växjökommun: i tar inte ut någon särskild avgift vid godkännande av livsmedelslokal eller vid genomgång av frågor som berör provtagningen som sådan. Systemetmed prövnings- och kontrollavgifter tillämpas inom miljöskyddslagstiftningen.Resultatet har varit nedslående ur inkomstsynpunkt. Vidare har en helt onödigbyråkrati skapats som definitivt inte gagnar samarbetet mellan företag ochmyndighet. Vibedömer att samma effekt skulle drabba livsmedelstillsynen om utredningensförslag i denna del skulle genomföras. Den fasta årliga kontrollavgiften somtas ut i princip av alla företag som sysslar med livsmedelshantering börkonstmeras så att myndighetens kostnader för prövning av livsmedelslokal m.m.inkluderas. 4.47 kommun: Formerna förfinansieringen av livsmedelskontrollerna bör göras klarare. Fast avgift är attföredra framför avgift baserad på antalet prov. Företagets storlek beräknad påomsättning och inte enbart på antalet anställda bör ligga till gmnd föravgiftens storlek. Avgiftssystemet får inte vara utformat så att det blir enadministrativ belastning för kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder. Det börprövas om avgiftssystemet kan utformas så att det stimulerar företag attbegränsa olika typer av tillsatser vid livsmedelsproduktion. 4.48 kommun: Miljö-och hälsoskyddskontoret har studerat utredningens förslag och finner att denökade ambitionsnivån som förslaget utmynnar i kräver ökade resursertidsmässigt. Det torde vara svårt att klara detta inom ramen för befintlig personal.Visserligen ger livsmedelskontrollens finansiering en del intäkter men ävenutgifter i form av analyskostnader. Till detta kommer enligt utredningensförslag att en hel del livsmedelsbutiker ej skall bli föremål för avgift ävenom livsmedelsprov måste läs där. Troligen blir det knappast något störreöverskott på kontrollavgiften att användas till resursförstärkningen. Dessutomblir det ytterligare avbräck i intäkterna genom att en del av den årligaavgiften (hur stor framgår inte) skall överföras från kommunen till staten föratt finansiera förstärkningen på central och regional nivå. Miljö- ochhälsoskyddskontoret finner därför den föreslagna finansi eringen diskutabel. Någon förbättrad livsmedelskontrollkan inte denna finansiering garantera. Dessutom blir generella avgifter inte rättvisa: De som sköter sig bra får samma kostnader som de som sköter sig mindre bra. Nuvarande system där prov betalas av näringsidkaren till dess godtagbara prov visar att en förbättring skett är en bättre påtryckningsmetod. Sedan uppstår den orättvisa där vissa anläggningar får betala andras provtag ningskostnader. ett tunnbrödsbageri där sällan eller aldrig prov behöver tas beläggs med avgift medan en butik med högst fem anställda , därprov är nödvändiga ej faller inom avgiftsramen). 4.49 CentralorganisationenSACO/SR: Utredningen föreslår ett kompli- Prop. 1988/89:68 cerat avgiftssystemför företag som hanterar livsmedel. Sambandet mellan Bilaga 3 avgiftens storlekoch kostnaderna för tillsyn och kontroll är så svagt att avgifterna fårkaraktären av en skatt som riskerar att slå ojämnt och orättvist mot företagen.SACO/SR vill ifrågasätta om dessa avgifter är ett lämpligt sätt att finansieraen verksamhet av ett så betydande allmänintresse. Detlämpligaste vore därför alt kontrollverksamheten i mycket högre gradskattefinansieras. I vart fall bör avgiften inte relateras till antaletsysselsatta personer i företaget. 4.53Kooperativa förbundet: I utredningen sägs att vissa invändningar kan riktas motatt bestämma avgiften med ledning av antalet anställda. KF delar dennauppfattning och ifrågasätter bl.a. att mindre livsmedelsbutiker enligtförslaget skall undantas i ett avgiftssystem för detaljhandeln och att avgiftenhöjs för de företag, som skall medverka i den offentliga kontrollen genomobligatorisk egentillsyn. EnligtKF:s uppfattning är frågan om finansiering otillräckligt utredd och bör därförberedas på nytt.