prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — 4..Myndigheter bör ges ökade möjligheter att under kostnadsansvar disponeraresurser för lokaler. Handläggningen av lokalförsörjningen bör i ökadutsträckning kunna delegeras till myndigheterna. Jag kommer i minredovisning av sjunde huvudtiteln, avsnittet Statlig lokalförsörjning,att redovisa ytterligare preciseringar och förslag som har beröring med nämnda riktlinjer förlokalförsörjningen. En sammanfattning av dessa lämnas i det följande. Myndigheterskall kunna tillgodoräknas lokalbesparingar för att omfördela till verksamheter. Myndigheter måstefinansiera utökade lokalkostnader genom omprioriteringar. Statliglokalförsörjning skall samordnas så långt som möjligt och kompetensen skall samlas och utvecklas. Statligafastighetsförvaltare och lokalhållare skall så långt som möjligt samordna sitt agerande på lokalamarknader. Statliga lokalhållareskall tillämpa en gemensam standard för lokaler av generell karaktär. Skälen för min bedömning: Ett viktigt mål med de nyariktlinjerna för lokalförsörjningen är att de lokalbrukande myndigheternas beslutsbefogenheter skall kunnaökas. För att detta skall kunna ske måste myndigheterna vara bereddaatt ta över delar av kostnadsansvaret för sina lokaler. Myndigheterna fårdärmed möjlighet att göra överväganden om fördelning av befintliga medelpå olika resursslag. För vissa större sektorer ökar härigenommöjligheterna att bemästra flaskhals-problem genom att verksamhets- ochlokalförsörjningsåtgärder kan planeras och beslutas i ett sammanhang. En friare resursanvändning för myndigheterna ökarincitamenten för besparingar bl.a. genom ett effektivare lokalutnyttjande. Underden pågående försöksverksamheten medlokalkostnader på ramanslag prövas olika former och rutiner för umgänget mellanbyggnadsstyrelsen och de lokal-brukande myndigheterna. Som allmän riktlinje ärdet viktigt att slå fast att myndigheternabör ha möjlighet att tillgodoräkna sig lokalbesparingar som kanomfördelas till verksamhet. En friareresursanvändning möjliggör också att myndigheter kan utöka sitt lokalinnehav. Inom ramen för denpågående försöksverksamheten medlokalkostnader på ramanslag kan beslut om detta fattas av myndigheternasjälva. Med ökat kostnadsansvar följer att myndigheterna i dessa fall måsteikläda sig ansvaret för att finansiera ökningar av sitt lokalinnehav Om myndigheterna själva beslutar om ny eller Prop.1988/89:100 ändrad verksamhet så måste detingå i förutsättningen för beslutet att även Bil. 2 ev.lokalkostnadsförändringar kan finansieras inom ramen för en i principoförändrad medelstilldelning. Regeringens ochriksdagens prövning kommer enligt de nya riktlinjerna för lokalförsörjningenatt fortsättningsvis göras samlat för verksamhet och lokaler. 1 de fallverksamhetsförändringar m. m. förutsätter beslut av regeringen ochriksdagen måste sådana förslag till nya eller ändrade verksamheter därför alltidförutsättas innehålla konsekvensbeskrivning av kostnader förlokalförsörjningen. 1 de nyariktlinjerna för lokalförsörjning ingår som en särskild punkt förslag tillökad samordning av den statliga lokalförsörjningen (prop. 1987/88:100 bil. 9 s. 44). 1 detta sammanhang redovisas vissa övergripande riktlinjerför denna samordning, som bör ligga till grund för regeringens förnyelsearbeteinom lokalförsörjningen. Inom de områden därregeringen och har direkt inflytande är det möjligt attinitiera en utveckling i fråga om ansvars- och befogenhetsfördelningen mellanlokalhållare och lokalbrukare. På de områden där regeringen och intekan styra, dvs. i första hand där fastighets-och byggbranschen sätter de ekonomiska villkoren m.rn., ärdet med hänsyn till villkoren på marknaden, frågornas komplexitet ochekonomiska vikt också nödvändigt att kunna agera med kompetens och tyngd.Samordningen har därför ekonomisk betydelse i varje enskilt ärende, menframförallt i ett längre perspektiv. Det är därför viktigt både att regeringenoch skapar förutsättningar för att staten skall kunna agera kompetentpå denna marknad och att den statliga kompetensen inte splittras och därmedurholkas. På vissa orteragerar olika statliga lokalhållare och på samma lokalhyresmarknad. Det är därför av viktatt de olika fastighetsförvaltande ochlokalhållande myndigheternas agerande samordnas. 1 1987 årsbudgetproposition (prop. 1986/87:100 bil.2 s.22) anges vidare att afiarsverken skall åläggas att följa avbyggnadsstyrelsen utarbetad standard vad avser kontorslokaler och andra lokaler avgenerell karaktär såsom utbildningslokaler och sekundärutrymmen. Motsvaranderiktlinjer gäller fortifikationsförvaltningens roll vid befästningsarbeten m.m.inom det civila området. Det är lämpligt attdessa senare frågor behandlas i anslutning till regeringens översyn avgällande handläggningsordning för lokalförsörjningsärenden. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag har anfört om statliglokalförsörjning. 6 Lönenivån i anslagsberäkningarna Prop.1988/89:100 Lönerna för det stora flertalet statstjänstemän och förvissa andra arbetstagare i offentlig verksamhet bestäms genom förhandlingarmellan () samt , TCO-S (TCO:sstats-tjänstemannasektion)och Centralorganisationen /SR. Den 6 maj 1988träffade SAV och de statsanställdas nämnda tre huvudorganisationer ett ramavtal om löner 1988för statstjänstemän m.fl. (RÄLS 1988). Till grund förberäkningen av anslagen till avlöningar och pensioner liksom för anslagen inom utgiftsramarnaför militärt försvar samt civilförsvar under /90 har lagts delöne- och pensionsbelopp som gällerfr. o. m. . Anslagsberäkningeninnefattar ett lönekostnadspålägg . 1 förhållande till det löneläge som låg till grund förberäkningen av lönekostnaderna i budgetpropositionen 1988 har medräknats höjningarav löneplans-beloppen fr. o. m. och till följd av RÄLS 1988. De höjdalöneplansbeloppen innebar en höjning av lönerna med i genomsnitt 3,. Avtalet harbeaktats i löneomräkningen. Vidare har med vissa undantag beaktats demedel som enligt 4 § RÄLS 1988 avsatts för sektor- och myndighetsvisaåtgärder. Däriitöver har beaktats dels de belopp som har avsatts för olika myndigheter enligtavdelning 4, avsnitt 4.4 första och tredjestyckena i avtalet om gemensamma anställningsvillkor för statliga och vissa andratjänstemän (GEMS) och motsvarande bestämmelser i berörda sektoravtaltill utgången av /88, delsde personliga marknadslönetillägg (MLT) som utgår till vissa tjänstemän vid utgången /88, dels selektiva höjningar av chefslönerna fr. o. m. den 1juli 1987. I löneomräkningen har däremot inte kunnatbeaktas dels de höjningar av chefslönerna som skett fr. om. ,dels avtalet om löner m. m. för vissastatliga läkare m. fl. fr. o. m. . Genom SAV:s försorghar getts tillgång till ett detaljerat underlag för beräkning ay myndigheternaslönekostnader. Med utgångspunkt i SAV:s uppgifter har i budgetförslagetkostnadseffekterna på löneplanslönerna m.m. beräknats utifrån resp. myndighetsfaktiska löneprofil. Övriga avtalskomponenter har beaktats med de belopp somgäller för resp. myndighet. De flesta av denuvarande löneavtalen upphöratt gälla den 31 december 1988.Finansministern har redojort för dels tillämpningen av utgiftsramen för löneökningar 1988, delsvilka utgångspunkter som bör gälla förlönekostnadsökningar 1989. Det är dock inte nu möjligt att ange vad som kommer att gälla för arbetstagarna påolika myndigheter i fråga omanställningsvillkor för /90. Dessa frågor torde få anmälasi ett senare sammanhang. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle attta del av vad jag nu.har anfört om lönenivån i anslagsberäk- 1 2 1988/89. 1 saml Nr 100. 7 Förenkling av Statens tjänstesystem Prop.1988/89: lOO Parterna på den statliga arbetsmarknaden har den 6 maj1988 träffat ett kollektivavtal om tjänstetyper och tjänsteförening (jngår som bilaga 9 iramavtalom löner 1988 för statstjänstemän m. fl. RÄLS 1988 intaget i statensarbetsgivarverks cirkulär 1988 Alls. Avtalet trädde i kraft (jfrredogörelsen för översynen av tjänsteförenings-institutet i prop. 1984/85:219, AU 1985/86:6, rskr.48). Ianslutning till avtalet har en rad författningsändringar gjorts (främst SFS1988: 1020-1023). Den förenkling avtjänstesystemet söm sålunda har genomförts utgör sammantaget den mest genomgripandeförändringen av det svenska tjänstesystemet. Den berör ca 600000arbetstagare, dvs. alla statsanställda, lärare, skolledare,försäkringskasseanställda, präster och andra med statligt reglerade tjänster. Avtaletinnebär att de tjänstetyper som kallas ordinarie tjänst, extra ordinarietjänst, extra tjänst och göromålsförordnande avskaffas och ersätts med en endatjänstetyp lönetjänst. Uttrycket ordinarie domare, som används i bl. a. regeringsformen, berörs dock inte. Tjänstetyperna har varit av betydelsebl.a. för frågan om tjänsteföreningar, dvs. rätten att ha flerastatligt reglerade anställningar. Detframgår av 7 kap. 13 § lagen (1976:600) om offentlig anställning (omtryckt1987:1000). Reglerna om uppsägningstidens längd och vissa andra kollektivavtalsreglerade frågor har ocksåbyggt på den äldre ordningen med fem olika tjänstetyper. Avtalet innebär intenågon ändring i fråga om det statliga tjänstebegreppet som sådanteller i fråga om de s.k. anställningsformerna (fullmakt, förordnande). 1likhet med frågan om tjänstetyper är i stort sett hela frågan om tjänsteföreningaröppen för avtal. Frågor om förening av en' fullmaktstjänst med någon annanallmän tjänst är enligt det förut anförda lagrummet dock förbehållnaregeringen. De gamla reglerna omtjänsteföreningar utgick från de förhållanden som gälldetidigare, då det fanns skillnader i anställningstryggheten mellan exempelvis en ordinarie, en extra ordinarie och en extra tjänst. Tjänsteför eningeninnebar i korthet att en anställd som hade fått en högre tjänst fick behållasin lägre tjänst, om den kunde anses erbjuda ett bättre anställnings skydd.Tjänsteföreningar har varit mycket vanliga inom hela det statligt löneregleradeområdet. Avtaletinnebär att möjligheterna tilltjäristeförening starkt begränsas. 1988/89:100 Som huvudregel skall gällaatt förening bara får ske av en "bottentjänst" Bil. 2 tillsatt méd ett icke tidsbegränsat förordnandeoch en annan tjänst tillsatt med ett tidsbegränsat förordnande. Sådanatjänsteföreningar kommer till automatiskt,dvs. utan något särskilt beslut. Men arbetsgivaren får bevilja föreningav tjänster också i andra fall, nämligen genom att i ett beslut medge tjänstledighet. En sådan ledighet får enligtavtalet omfatta högst ,om det inte finns särskilda skäl för något annat, t. ex. hänsyn till behovetav ökad rörlighet. För icke-ordinariedomare, kontraktsanställda m. fl. finns,vissa specialbestämmelser. av en fullmaktstjänst med en annan allmän tjänst har tagits in ianställningsförordningen (1965:601, omtryckt 1988:1021).Dessa regler, som i huvudsak motsvarar avtalets tjänsteför-eningsbestämmelser, har också trätt i kraft den 1november 1988. De nya reglernaskall emellertid enligt övergångsbestämmelserna gälla bara nyatjänsteföreningsfall. Sådana äldre tjänsteföreningar som förelåg vid ikraftträdandetskall sålunda tills vidare omfattas av de gamla reglerna. Men så snart en tjänsteman efter avtalets ikraftträdandefår en tjänst som inte enligt de nyareglerna kan förenas med den gamla tjänsten, upphör denna automatiskt, om inte tjänstemannen beviljastjänstledighet. harbefogenheten att inrätta tjänster i stor utsträckning delegerats tillmyndigheterna under regeringen (7§ inrättandeförordningen 1985:915,omtryckt 1988:1024). En ny, praktisk huvudregel etableras sålunda genom reformen: frågor om inrättande av entjänst, tillsättning av tjänsten, indragning av tjänsten ochentledigande från tjänsten skall i principprövas av en och samma myndighet. Detta ligger i linje med att har beslutat (prop. 1987/88:100 bil. 2p.9, AU 16, rskr. 188) att i fortsättningen helt avstå från att medverkai inrättandefrågor (utom när det gäller professurer med fullmakt). Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu har anfört omförenkling av statens tjänstesystem. 8 De Statsanställdasmedbestämmande vid beredningen av regeringsärenden 8.1 Den nya ordningen Sedanden gäller en ny ordning för de statsanställdas medbe stämmande vid beredningen avregeringsärenden, inbegripet sådana rege- 19 ringsärenden somavser förhållanden i departementen. Den nya ordningen Piop. 1988/89:100 är reglerad genom ett avtal om medbestämmande vidberedningen av Bil- 2 regeringsärenden(MBA-R) som träffades l987 av () och de statsanställdas trehuvudorganisationer -, TCO-S (TCO:sstatstjänstemannasektion) och CentralorganisationenSACO/SR. MBA-R har godkänts av (jfr prop. 1986/87:147, AU 18,rskr. 327) och av regeringen. Anslutande hängavtal har ingåtts med åttaLO-förbund, nämligen medSvenska byggnadsarbetareförbundet. Svenska målareförbundet.Svenska sjöfolksförbundet. Svenska lantarbetareförbuiidet och samt med . I korthet innebär MBA-R - liksom de bådahängavtalen - att staten som arbetsgivareenligt eget bestämmande skall samverka med de statsanställdas organisationer genom information elleröverläggningar. Samverkan i frågorsom enbart berör arbetstagare i sker med företrädare för de lokalapersonalorganisationerna i . Samverkan avses ske i sådana frågor som handläggs av regeringen och som rörförhållandet mellan staten som arbetsgivare och arbetstagare med statligtreglerade anställningar. 1 en gemensamprotokollsanteckning till MBA-R förklarar parterna att avtalet syftar till ensnabb, enkel och i övrigt effektiv ordning för samverkan. Den senabehandlingen av mer rutinbetonade ärenden skall minskas till förmånför tidigare kontakter mellan parterna i viktigare frågor, heter det. Genom MBA-Rersattes den förhandlings- och informationsskyldighet enligt lagen(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (ändrad senast 1984:817) ochenligt avtal som tidigare fullgjordes genom SAV (ursprungligen genom ). Avtalen kan sägasupp med en uppsägningstid av . I så fall återupplivas denäldre ordningen, om inget annat överenskoms. För att underlätta en smidig övergångtill den nya samverkansformen och för attnå en viss enhetlighet i tillämpningen utarbetade isamverkan med bl.a. statsrådsberedningen och ett särskilt cirkulär (C 1987:2) tilldepartementen med upplysningar och råd. Där framhålls bl.a. att överläggningar enligt MBA-R inte är att anse som förhandlingar. Syftet medöverläggningarna är uteslutande att lämna muntlig information och att georganisationerna tillfälle att ställa frågor och lämna synpunkter. Det normalaskall vara att informationen efter sedvanliggemensam beredning med statsrådsberedningen och berörda departement -lämnas skriftligt i samband med den slutliga s. k. delningen inomregeringskansliet. 8.2 Utvärdering Prop.1988/89:100 Bil 2 1 syfte att snabbtfå erfarenheter av avtalens tillämpning och effekter har i samverkan med övriga departementgjort en första utvärdering. I samband med det har de statsanställdashuvudorganisationer fått tillfälle att lämna sina synpunkter. Även omerfarenheterna självfallet är begränsade med hänsyn till den korta tid som har förflutit sedan avtalet trädde i kraft, är utvärderingenenligt min mening värdefull för den fortsatta utvecklingen av partssamverkan.Vissa viktiga erfarenheter kan ocksåredovisas . Till att börja medkan det konstateras att antalet partskontakter vid beredningen avregeringsärenden minskat avsevärt. Det är uppenbart att departementen fäststort avseende vid att informationen till huvudorganisationernaenligt avtalet endast skall gälla viktigare frågor, dvs. sådana frågor inom avtalets tillämpningsområde sombehandlar betydande följder för arbetstagarnas anställnings- ocharbetsvillkor. Sammanlagt harunder /88 information lämnats vid ca 380 tillfallen ochöverläggningar ägt rum vid ca 40 tillfallen. Detta kan jämförasmed det antal regeringsbeslut som föregåtts av information respektiveförhandling . År Information Förhandling Överläggning 1984 1510 785 1986 1283 589 1987/88 380 - 40 Samtliga departement har 1987/88 anordnatsärskilda informationsmöten i samband medatt propositionsförteckningarna har offentliggjorts, utom () som förutom budgetpropositionen inte haft några propositionersom omfattats av MBA-R. Vid dessa möten harman även allmänt redovisat departementets planering för de viktigareregeringsfrågorna som departementet kan förutse. UD har lämnat motsvarande redovisning i samband med informationen om budgetpropositionen. 1 enlighet med MBA-R:s bestämmelser har samverkanskett i huvudsak genom attskriftligt material lämnas över i samband med delningen. 1 många fall har den skriftliga informationenkompletterats genom muntliga upplysningar utan att det varit fråga om överläggningari avtalets mening. Vid tillsättning avhögre tjänster har personalorganisationerna i flera fall informerats i näraanslutning till regeringssammanträdet och då ofta per telefon. Anledningen till detta är att tiden mellan regeringens faktiska ställningstagandei dessa frågor och det formella regeringsbeslutet bör hållas så kort sommöjligt. Enligt avtalen fårpersonalorganisationerna från mottagandet av informationen skriftligenlämna synpunkter, om inte arbetsgivaren ochorganisationerna enas om någon annan frist. Det stämmer överens med denfrist som normalt tillämpas inom för Härigenom har informationen tillorganisationerna Prop. 1988/89:100 tidigarelagts i förhållande tilltidigare ordning. Då lämnades ingen infor- Bil. 2 mation förrän resultatetav delningen inom förelåg. 1 några fall,framför allt i fråga om ett par större propositioner, har huvudorganisationerna påtalat attinformationen lämnats för sent för att de skulle kunna reagera på det sätt manönskat. Enligt min mening bör strävan självfalletvara att undvika situationer som medför attinformationen måste lämnas senare än vad som anges i avtalet. Det kanemellertid inte heller för framtiden uteslutas att olika departement, exempelvis i samband medpropositionsarbetet, av tids- och arbetsskäl tvingas lämna informationensent. 1 MBA-R sägs också att information intebehöver lämnas bl.a. om ärendet är särskilt brådskande. 1 civildepartementetstidigare nämnda cirkulär framhålls dock attdet i detta sammanhang inte räcker med att ett ärende är brådskande i största allmänhet. Det skall vara fråga omsituationer där brådskan är så stor att handläggningen även i övrigt avvikerfrån gängse mönster för beredningen av ärenden. Jag villi detta sammanhang framhålla vikten av att planeringen av samverkan ägnas storomsorg. Det är angeläget både för departementens egen arbetsplanering och förorganisationernas praktiska möjligheter att sätta sig in i och reagera påinformationen. Det bör vidare finnas stort utrymme för departementensjälva att tillsammans med organisationerna rhed hänsyn till vilka sakfrågor somär för handen, hur brådskande frågornaär, m. m. komma fram till bra lösningar för samverkan. Sammanfattningsvis vill jag framhålla följande. Övergången tidigare hantering av samverkan med de fackliga huvudorganisationernahar i allt väsentligt skett på det sätt som har förutsatts i MBA-R. Samtliga departement bedömer också att syftet uppnåttsatt åstadkomma en "snabb, enkel och i övrigt effektiv ordning för samverkan". Självfallet kan det under den förstainkörningsperioden ha förekommit en viss osäkerhet hos företrädare för bådaparterna om hur samverkan borde utformas påbästa sätt. Jag anser emellertid att förutsättningarna är goda för denfortsatta utvecklingen av partssamverkan, bl. a. genom att alla departement nu har etableirat personkontakterfrämst med företrädare for huvudorganisationerna i olika frågor. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu har anfört om destatsanställdas medbestämmande vidberedningen av regeringsärenden. 9 Personalföreträdare ilänsstyrelsernas styrelser och i polisstyrelserna Mitt förslag: Lagbestämmelserna om personalföreträdare ilänsstyrelsernas styrelser och i polisstyrelserna bör upphävas. Bakgrund: Enligt 1 §lagen (1976:891) om val av ledamöter i länsstyrelses styrelse skalldet utöver landshövdingen finnas 14 ledamöter i styrelsen. Genom en lagändring(1983:169) tillkom 2§, enligt vilken det också får finnas personalföreträdare istyrelsen. Av motiven (prop. 1982/83:76, AU 15, rskr. 178) till sistnämndaparagraf framgår att den var nödvändig för att personalföreträoare utsedda enligt kungörelsen(1974:224) om personalföreträdare i statlig myndighets styrelse m.m. (omtryckt1982:1279) skulle kunna uppträda i styrelsen och rösta, dvs. vara ledamöter i defrågor där de enligt kungörelsenhade sådan funktion. Motsvarande gällerpersonalföreträdarna i polisstyrelserna. Bestämmelser som svarar mot 2§ lagfinns därför i 5§ fjärde stycket polislagen(1984:387). Äldre bestämmelser fanns i 1 § lagen (1972:509) om vad som avses med polismyndighet m.m. (ändrad1983:177). Skälen för mittförslag: Enligt verksledningsbeslutet (prop. 1986/87:99, KU 29, rskr. 226)skall personalföreträdarna vid sammanträden i statliga lekmannastyrelser ivanliga myndigheter ha närvaro- och yttranderätt men däremot inte någon beslutsrätt ellerrösträtt. Nya bestämmelser ilinje med verksledningsbeslutet återfinns numera i personalföreträdarförordningen(1987:1101, ändrad 1988:383). Förordningenhar i stället personalföreträdarkungörelse gjorts tillämpligsåväl på länsstyrelserna (24 § förordningen 1988:971 med länsstyrelseinstruktion)som på polismyndigheterna (2 kap. 3 § fjärde stycket polisförordningen1984:730, omtryckt» 1987:1340, ändrad 1988:763). Personalföreträdarkungörelsenupphör för övrigt att gälla vid utgången av . Som jag ser det,kan de nuvarande lagreglerna uppfattas som missvisande med hänsyn tillatt personalföreträdarna inte längre har rösträtt i styrelse eller i polisstyrelsen ochalltså inte ingår där som ledamöter. De anförda lagreglerna bör därför upphävas. Därefter kan1987 årspersonalföreträdarförordningjusteras. 1 enlighet med vad jag nu har anfört har inomcivildepartementet upprättatsförslag till 1. lag om ändring i lagen (1976:891) omval av ledamöter i länsstyrelses styrelse. 2. lag om ändring i polislagen(1984:387). Förslaget under 2 harupprättats i samråd med justitieministern. Lagförslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2.2. Jag hemställer attregeringen föreslår attanta lagförslagen. 10 Samordning av den centrala Mitt förslag; Den centrala arbetsgivarfunktionen inomstatsförvaltningen bör samordnas och stärkas bl.a. genom att () fr.o. m.den 1 juli 1989 tillförs uppgifter inom det personalpolitiska området som åvilar statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN). Som konsekvens härav kanSAMN upphöra från samma tidpunkt. Bakgrund: Detbehövs nu en konkretisering av förändringsarbetet inom statsförvaltningenoch en målmedveten omprövning och effektivisering av verksamheten. Ocksåen verksamhetsanpassad och offensiv personalpolitik föratt upprätthålla kvaliteten och öka produktiviteten är nödvändig.Det gäller att ta till vara de anställdas kunskaper, erfarenheter ochengagemang och att skapa goda förutsättningar för personalut vecklingoch personalrörlighet i takt medförändringsarbetet. Det handlarockså om att utveckla en effektiv personaladministration för bl. a. rekrytering, urval och utbildning och att användapersonal- och karriärplanering såatt det gynnar verksamhetsutvecklingen. Självfallet spelar också en aktiv lönepolitik en viktig roll. Det samlade måletmåste vara att vi skall kunna rekrytera,utveckla och behålla den personal vi behöver och även på lång sikt trygga kompetensförsörjningen inomstatsförvaltningen i konkurrens med övriga arbetsmarknadssektorer. Skälen for mittforslag: Ansvaret för personalpolitiken bör så långt möjligt föras ut till verk ochmyndigheter. Det är där förändringsarbetet skall omsättas i praktiken. Det ärendast genom en aktiv och kompetent lokalarbetsgivare som statens personalförsörjningsfrågor kan lösas. Detta framhöll jag redan i förra åretsbudgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 9, FiU 15, rskr. Jag pekadesamtidigt på att (), som har det övergripande ansvaret för den statligaarbetsgivarpolitiken, aktivt måste