prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Fjärdestycket innehåller i första meningen en bestämmelse som i vissa fall gersäljaren en rätt att få tillbaka en vara som har överlämnats till köparen.Regeln blir tillämplig om varan, utan att betalning har skett, överlämnas tillköparen eller dennes konkursbo efter det att köparen har ansökt om god manenligt ackordslagen eller har försatts i konkurs. Under angivna fömtsättningarfår säljaren kräva att varan lämnas tillbaka. Regeln torde bli tillämplig iförsta hand när säljaren vid varans utlämnande inte kände till konkursenrespektive ackordsförfarandet. Dock är inte sådan ovetskap hos säljaren någonfömtsättning för rätt till återtagande. Omständigheterna kan vara sådana attsäljaren visserligen kände till köparens konkurstillstånd men i praktikeninte, eller endast med svårigheter eller till stora kostnader, kunde hindra attvaran lämnades ut till köparen eller hans konkursbo. Bestämmelsenförutsätter inte att varan har sålts på kredit. Tvärtom torde den vanligastesituationen vara att varan har sålts mot kontant betalning men säljaren utanvetskap om förhållandena på köparens sida medger att varan lämnas ut. Däremotär bestämmelsen inte tillämplig om köparen redan har betalat. Enligtförsta meningen får säljaren kräva att varan lämnas tillbaka, men konkursboethar enligt andra meningen möjlighet att behålla varan genom att genast betalaför den. Är priset inte förfallet till betalning, får boet också behålla varanom det förklarar sig villigt att betala och efter anma-ning ställer godtagbarsäkerhet för betalningen. Bestämmelsernai förevarande stycke medför att det skapas ett undantag från principen i 54 § fjärde stycket om att säljaren förlorar sin rätt att häva köpet när varan har överlämnats till köparen. Dettastycke innehåller en regel för det fallet att konkursboet har förfo- 64 §gal över varan på sådant sätt att den inte kan återställas till säljaren iväsentligen oförändrat eller oförminskat skick. I ett sådant fall medför boetshandlande att boet skall anses ha trätt in i avtalet, vilket också innebär attsäljarens fordran på betalning utgör massagäld i boet. Gemensamma bestämmelser om hävning och omleverans Verkningar av hävning och omleverans Hävsköpet, bortfaller säljarens skyldighet att överlämna varan och köparensskyldighet att betala och medverka till köpet. mån köpet har fullgjorts får vardera parten kräva att motparten lämnartillbaka vad han har tagit emot. Var och en får därvid hålla inne vad han hartagit emot till dess att den andre ger ut vad han skall lämna tillbaka samtbetalar eller ställer godtagbar säkerhet för skadestånd och ränta som han kanvara skyldig att erlägga. Omsäljaren skall företa omleverans, får köparen hålla inne vad han har tagit emottill dess att omleverans sker. (jfr68 § i arbetsgmppens förslag) Andrastycket i förevarande paragraf motsvaras av 57 § lag, medanbestämmelser motsvarande dem i första och tredje styckena saknas i 1905 årslag. Förstastycket innehåller den gmndläggande regeln om vad en hävning av ett köpinnebär. Regeln tar i första hand sikte på sådana fall då någon prestation ännuinte har fullgjorts. Enligt regeln innebär hävningen att säljarens skyldighetatt överlämna varan liksom köparens skyldighet att betala för den upphör. Ävenköparens skyldighet att i övrigt medverka till köpet upphör. Vilkeninverkan hävningen får för andra förpliktelser som kan åvila en part på gmnd avköpeavtalet får bedömas med hänsyn till föreliggande omständigheter i detsärskilda fallet. I sakens natur ligger att skadeståndsskyldighet someventuellt belastar endera parten inte faller bort om avtalet hävs. En hävningkan också medföra att det uppstår nya skyldigheter för en part. 1 73 §föreskrivs en skyldighet för köparen att vidta åtgärder för att vårda varan omhan har tagit emot den eller, under vissa fömtsättningar, att ta hand om envara som har sänts till honom. Andrastycket anger principerna för genomförandet av hävning när köpet har fullgjorts. Vardera parten får kräva alt motparten lämnar tillba ka vad han har tagit emot. Har köparen enligt 73 § tagit vård om varan för säljarens räkning och sålt den med stöd av 76 §, blir han i stället enligt 78 § skyldig att återställa det överskott som han därvid har uppburit. Som framgår av 66 § är ettåterställande av varan inte i alla situationer Prop. 1988/89: 76 en nödvändigfömtsättning för köparens rätt att häva köpet. Om köparen 65 § enligt 66 § arberättigad att häva köpet trots att han inte kan återlämna varan eller inte kanåterlämna den i oförändrat skick, får säljaren givetvis inte heller kräva del.Kan emellertid köparen i andra fall än som avses i 66 § inte lämna tillbakavaran, skall han i stället utge ersättning för den. Kan han lämna tillbakavaran endast i förändrat skick, skall han utge ersättning för värdeminskningen. Vidavbetalningsköp gäller särskilda regler om återställande av gods och omavräkning mellan säljare och köpare, se lagen (1978:599) om avbetalningsköpmellan näringsidkare m.fl. Avandra stycket framgår vidare att vardera parten har rätt att hålla inne vad hansjälv skall ge ut lill dess att den andra parten utger vad han skall återbära.Denna rätt, detentionsrätt, får utövas även med avseende på skadestånd ochränta som motparten kan vara skyldig att erlägga. Rätten att hålla inne upphörom motparten betalar eller ställer godtagbar säkerhet för vad han är skyldigatt betala. Beträffandekrav mot köparen avseende skadestånd eller ränta gäller att säljarensjälvfallet inte får hålla inne större del av köpesumman än som svarar motdessa krav. Med säljarens skadeståndskrav kan i detta hänseende jämställaskrav på ersättning enligt 65 § för den nytta som köparen har haft av varan.Säljarens rätt att hålla inne köpesumman till säkerhet för skadestånds- ochräntekrav gäller oberoende av om det föreligger fömtsättningar för kvittning. Köparenfår för sin del hålla inne varan till säkerhet för skadeståndskrav mot säljarentill dess alt skadeståndet betalas eller säkerhet för kravet ställs. Dennaköparens rätt gäller oberoende av om priset har betalats eller ej. Tredjestycket innehåller en bestämmelse som ger köparen rätt att hålla inne denlevererade varan i avvaktan på att omleverans sker. Denna rätt gäller både närdel är fråga om en omleverans som köparen har krävt (34 §) och när säljaren medstöd av 36 § själv valt att omleverera. Att köparens rätt enligt tredje stycketgäller till dess att omleverans sker innebär alt säljaren har rätt att vidomleverans få tillbaka den felaktiga varan. Hävsköpet, skall köparen ge ut den avkastning av varan som han har fått saml betalaskälig ersättning om han har haft annan nytta av varan. Omsäljaren skall lämna tillbaka betalningen, skall han betala ränta från den daghan tog emot betalningen. (jfr69 § i arbetsgruppens förslag) Paragrafensförsta stycke innehåller en regel om köparens skyldighet att vid hävning ge utavkastning av varan och betala ersättning för annan nytta som han har haft avden. Andra stycket gäller säljarens skyldighet att avkastningsränta på det belopp han skall betala tillbaka till Prop.1988/89:76 köparen. I1905 års lag finns ingen motsvarighet till förevarande paragraf Bestämmelsenskall ses mot bakgmnd av regeln i 64 §, enligt vilken köparen vid hävning ärberättigad att återfå hela det belopp som han har betalat, oavsett om han förehävningen har tillgodogjort sig avkastning av varan eller haft annan nytta avden. Medavkastning avses i detta sammanhang inte sådan som fömtsätter särskildaåtgärder eller insatser i samband med varans användning utan endast sådanavkastning som är direkt knuten till varan, såsom utdelning på aktier ellervissa hyresintäkter. Har köparen däremot använt varan på sådant sätt att dengett inkomster, är det inte fråga om avkastning i den mening som avses medbestämmelsen. Förannan nytta som köparen har haft av varan skall han betala skälig ersättningtill säljaren. Denna regel skall ses mot bakgmnd av att en hävning kan skerelativt efter det att köparen har mottagit varan (jfr bestämmelsen i33 § om två års reklamationsfrist vid fel). Det skulle i många fall framstå somoskäligt om köparen inte skulle behöva lämna något vederlag för den nytta hanhaft av varan. Ersättning bör utgå endast i de fall då köparen annars skulle fåen fördel av varan på säljarens bekostnad. Ersättningen för nyttan bör därförbestämmas vid en skälighetsbedömning, varvid hänsyn får tas till deteventuella obehag och de kostnader som vållats köparen på gmnd av felet. Vidden prövningen får felets ekonomiska betydelse, såsom kostnader,produktionsbortfall och andra olägenheter och besvär som felet kan ha medförtför köparen, beaktas som faktorer vilka skall minska köparensersättningsskyldighet. Den ekonomiska nyttan som köparen har haft av en varaskall bedömas mot bakgmnd av köparens situation före köpet. Om köparen haranskaffat en ny maskin för att ersätta en motsvarande av äldre typ, skallsåledes inte hela den produktion som köparen före hävningen har uppnått medden nya maskinen anses utgöra den ekonomiska nyttan av varan utan endast dendel av produktionen som har åstadkommits med hjälp av den nya maskinens högrekapacitet. Attköparen har rätt till ersättning för försvarliga kostnader som han har lagt nedpå varan framgår av 75 §. Bestämmelseninnehåller ingen uttrycklig regel om köparens eventuella skyldighet att utgeersättning för att han, utan att ha gått miste om rätten att häva, exempelvishar förbmkat varan. Enligt 66 § andra stycket får köparen i vissa fall hävaköpet trots att varan inte kan återlämnas oförändrad eller oförminskad. 1sådana fall får den nytta som köparen har haft av varan ersättas enligtförevarande bestämmelse. Omköparen avyttrar en vara för säljarens räkning därför att han inte är skyldigatt ta vård om den längre, blir han enligt reglema i 76 § skyldig att i ställetredovisa för vad han uppburit. Andra stycket Prop. Säljarensskyldighet enligt andra stycket att utge ränta, s. k. avkastnings- 66 § ränta,från den dag han mottog betalningen föreligger oberoende av om dethävningsgmndande avtalsbrottet har inträffat på köparens eller säljarens sida.Räntan omfattar tiden från det betalningen mottogs och är inte beroende avleveranstidpunkten. Således skall ränta utgå även på förskottsbetalningar somskall återlämnas. Avkastningsräntanskall löpa till och med den dag då återbetalning sker eller, om återbetalninginte sker i rätt tid, till och med den dag från vilken dröjsmålsränta skallutgå. 1905års lag innehåller som framhållits inga regler om avkastningsränta. Iräntelagen (1975:635) finns däremot sådana bestämmelser i 2 § andra stycket.Dessa gäller endast återgång av betalning då avtal hävts till följd avbetalningsmottagarens kontraktsbrott. Räntelagens regler om avkastningsräntahar därför anpassats till förevarande bestämmelse i köplagen (se lagförslag2). Bortfallav rätt till hävning och omleverans Köparenfår häva köpet eller kräva omleverans endast om han kan lämna tillbaka varanväsentligen oförändrad och oförminskad. Rättenatt häva köpet eller kräva omleverans går dock inte förlorad, om 1. varanhar förstörts, kommit bort, försämrats eller minskat genom sin egen beskaffenhet eller något annat förhållande som inte beror på köparen, 2. varan har förstörts, försämratseller minskat till följd av en åtgärd som har varit nöci vändig för attundersöka om varan är felfri, eller 3. varan helt eller delvis harsålts vidare i vanlig ordning eller använts av köparen för förutsatt bmk innanhan märkte eller borde ha märkt det fel på grund av vilket han vill häva köpeteller kräva omleverans. Rättenalt häva köpet eller kräva omleverans går inte heller förlorad, om köparenersätter säljaren den minskning i varans värde som är en följd av att varan harförsämrats eller minskat. (jfr70 § i arbetsgmppens förslag) I1905 års köplag motsvaras föreliggande paragraf av stadganden i 57 och 58 §§,som emellertid saknar motsvarighet till punkt 3 i andra stycket och till tredjestycket. Degmndläggande bestämmelserna om köparens rätt att häva ett köp finns 22, 25, 26,30, 37, 39 och 41 §§. Rätten lill hävning vid partiellt avtalsbrott framgår av43 §, och rätten till hävning vid successiv leverans anges i 44 §. Vissabegränsningar i köparens hävningsrätt framgår av 24 och 29 §§. I förevarandeparagraf finns ytterligare begränsningar av köparens rätt att häva. Dessabegränsningar innebär att köparen normalt har rätt att häva köpet bara om hankan lämna tillbaka varan väsentligen oförändrad och oförminskad. Påmotsvarande sätt finns de gmndläggande bestämmelserna om köparens rätt tillomleverans i 30, 34 och 41 §§. Rätten till omleverans vid ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. partiellt avtalsbrottregleras i 43 §. Vissa begränsningar i köparens rätt lill Prop. 1988/89:76omleverans framgår av 35 §. Andra begränsningar följer av förevarande 66 §paragraf Dessa begränsningar innebär att köparen normalt har rätt tillomleverans bara om han kan lämna tillbaka varan väsentligen oförändrad ochoförminskad. Förstastycket anger som huvudregel att köparen får häva köpet eller kräva omleveransendast om han kan lämna tillbaka varan väsentligen oförändrad elleroförminskad. Vissa särskilda undantag från huvudregeln finns i andra stycket.Som ett allmänt undantag gäller dock enligt tredje stycket att köparens rätt allhäva eller kräva omleverans inte går förlorad om köparen ersätter säljaren förden minskning i varans värde som är en följd av att den har försämrats ellerminskat. Andrastycket innehåller i förhållande till huvudregeln i första stycket vikligaundanlag som ger köparen rätt att häva köpet eller kräva omleverans trots atthan inte kan återställa varan i det skick som förutsätts i första stycket. Andrastycket innebär härigenom en modifiering av reglerna i 12 16 §§ om risken förvaran genom att säljaren, i den utsträckning som närmare anges, närhävningsgrund föreligger står risken för varan trots att den har avlämnats. Som exempel på varor som kan försämras eller minska genom sin egenbeskaffenhet kan nämnas lättflyktiga vätskor som avdunstar samt färskvaror. Omköpet avser frukt som har avlämnats för sent och som hunnit ruttna då hävningenblir aktuell, kan undantaget i punkt I bli tillämpligt. Ofta kan det föreliggaett samband mellan hävningsgrunden och varans försämring, t. ex. när en maskinhavererar på grund av materialfel. Har emellertid köparen visat oaktsamhetgenom att fortsätta att använda en vara sedan den visat sig vara felaktig ochdärigenom skadats och har skadan till föjd av den fortsatta användningen ökats,har inte förändringen skett endast på grund av varans egen beskaffenhet. Vilkakrav som i detta och i liknande fall kan ställas på köparen kan variera starktoch får bli beroende på bl. a. varutyp och köparens fackkunskaper. Rättentill hävning eller omleverans är vidare bevarad om varan förändrats till följdav ett förhållande som inte beror på köparen. Skadas varan i anslutning tillsäljarens befattning med den, exempelvis när säljaren avhjälper ett fel elleri samband med monteringsarbeten efter leveransen, har köparen alltså rätt allhäva eller kräva omleverans. Detta är också fallet när säljaren har gettfelaktiga eller bristfälliga instruktioner om varans användning med påföljd attden skadas. Uttrycket"förhållanden som inte beror på köparen" innebär att ävenvådahändelser omfattas av säljarens ansvar, om det föreligger allmännaförutsättningar för hävning eller omleverans. Om exempelvis varan brinner uppeller blir stulen, ulan att vare sig säljaren eller köparen kan lastas för del, utgör det ingethinder för köparens rätt all häva köpet eller kräva Prop. 1988/89:76 omleverans. Den undersökning av varan som köparen enligt 31 § har att göra så snartomständigheterna medger det efter varans avlämnande skall enligt denbestämmelsen ske i enlighet med god affärssed. 1 vissa fall torde emellertid ensådan undersökning inte vara tillräcklig för att upptäcka fel. Om köparen gören gmndligare undersökning, antingen i anslutning lill varans avlämnande ellersenare, skall inte hävningsrätten eller rätten att kräva omleverans gå förloradom köparen exempelvis har brutit varans förpackning eller utsatt varan för provi samband med undersökningen. Det måste dock förutsättas att de åtgärderköparen har vidtagit vid undersökningen har varit nödvändiga eller i vart fallförsvarliga med hänsyn till omständigheterna. Villköparen åberopa t. ex. dröjsmål med varans avlämnande, har han i regel ingenanledning att undersöka den och kan därför inte heller åberopa föreliggandebestämmelse för rätt all återlämna varan i försämrat skick. Bestämmelsen tar framför allt sikte på det fallet att varan är avsedd förvidareförsäljning, men den är tillämplig även när varan sålts vidare utan attdetta ursprungligen har varit förutsatt. Efter vidareförsäljning kommerhävning och omleverans vanligen i fråga endast om den senare köparen för sindel har hävt köpet eller framställt krav på omleverans. Om den senare köparenhar hävt sill köp på grund av ett fel som förelåg redan när varan överlämnadeslill den förste köparen, kan denne med stöd av bestämmelsen i punkt 3 riktasamma krav mot den ursprunglige säljaren. Den grundläggande förutsättningen ärgivetvis att det rör sig om fel som förelåg redan vid det första köpet. Denomständigheten att den senare köparen har hunnit konsumera varan eller del avden eller på annat sätt har använt den så att den inte kan återställas iursprungligt skick utgör inget hinder för den ursprunglige köparens rätt althäva eller kräva omleverans. Han är givelvis dock skyldig att tijl sin säljareåterställa varan sådan han erhållit den från sin köpare (jfr 64 § andrastycket). Köparenförlorar inte heller rätten att häva köpet eller att kräva omleverans, omvaran har försämrats, minskat eller skadats medan den använts av köparen för förutsattbruk innan köparen märkte eller borde ha märkt det fel som åberopas till stödför hävningen eller kravet på omleverans. Med förutsatt bruk avses vad som ärnormalt för en vara av ifrågavarande slag men även en sådan speciell användningsom var känd för säljaren. Om köpet gäller en maskin, kan säljaren således intemotsätta sig hävning eller krav på omleverans endast genom att hänvisa till attmaskinen blivit sliten och är likvärdig med en ny, ifall köparenanvänt maskinen på avsett sätt innan den visar sig vara felaktig. Motsvarandegäller om köparen har konsumerat eller förbrukat en vara. Detta kan varafallet om köparen har använt en felaktig råvara i sin tillverkning. Närvaran trots att den är behäftad med fel har en viss användbarhet, blir köparendock som framgår av 65 § skyldig att utge skälig ersättning för den nytta somhan har haft av varan. Bådevid vidareförsäljning och vid köparens egen användning av varan är förutsättningen att försäljningen respektive användningen skall ha skett 191 innanköparen märkt eller borde ha märkt det fel som åberopas för häv- Prop.1988/89:76 ning eller krav på omleverans. Har köparen således sålt varanvidare, trots 66 § att han kände till felet, kan han inte senare häva ellerkräva omleverans på grund av det felet, om han inte kan åstadkomma all varanåterlämnas till den ursprunglige säljaren. På samma sätt är hävning elleromleverans utesluten, om köparens användning efter det att han har upptäckt ettfel medför att varan inte kan återlämnas väsentligen oförändrad eller oförminskad. Enligttredje stycket förlorar köparen inte rätten att häva köpet eller krävaomleverans, om han ersätter säljaren den minskning i varans värde som är enföljd av att varan har försämrats eller minskat. I förhållande till andrastycket innebär detta en utvidgning, eftersom köparen även vid annat hinder änsom avses i andra stycket har rätt till hävning eller omleverans, förutsatt atthan ersätter säljaren för minskningen i varans värde. Bestämmelsen blirtillämplig när en vara visserligen kan återlämnas men inte i det skick somförutsätts i första stycket och ingen av fömtsättningarna i andra stycketföreligger. Har en vara som är behäftad med fel skadats genom köparensvållande, får han enligt regeln häva eller kräva omleverans om han återlämnarvaran och ersätter säljaren för den värdeminskning som skadan har medfört. Ettannat fall då tredje stycket blir tillämpligt är när förutsättningar enligtandra stycket i och för sig föreligger men köparen av någon anledning ser signödsakad att använda varan även efter det att felet har uppdagals,exempelvis därför att han är beroende av varan i sin produktion. I ett sådantfall går köparen inte miste om rätten till hävning eller omleverans på grund avatt varan genom den fortsatta användningen förlorar i värde, förutsatt att hanersätter säljaren för värdeminskningen. Regelni tredje stycket gäller oberoende av vad som är orsaken till värdeminskningen.Men den förutsätter naturligtvis att de grundläggande förutsättningarna förhävning respektive omleverans föreligger. Regeln ger således inte något utrymmeför att "köpa" sig till hävningsrätt i varje situation där ett felföreligger. Avordalydelsen framgår att regeln inte är avsedd för de fall då varan är heltförbrukad eller vidareförsåld, så all inget kan återlämnas. De fallen reglerasgenom undantagsbestämmelsen i andra stycket. Grundernaför säljarens och köparens skadeståndsansvar framgår av 27 28 §§ (säljarens dröjsmål), 40 § (fel i varan), 41 § (rättsligt fel) och 57 § (köparens dröjsmål med betalningen och bristande medverkan i övrigt). Av dessa bestämmelser framgår emellertid inte vad den skadelidande kan få ersättning för eller med andra ord vad skadeståndet omfattar. Det regleras i stället i 67 70 §§. Bestämmelserna i dessa paragrafer är gemen samma för alla slag av avtalsbrott, såväl säljarens som köparens. 67§' "5 Skadeståndpå gmnd av avtalsbrott omfattar ersättning för utgifter, prisskillnad,utebliven vinst och annan direkt eller indirekt förlust med anledning avavtalsbrottet. Skadeståndet omfattar dock inte ersättning för förlust somköparen tillfogas genom skada på annat än den sålda varan. 1. förlust till följd av minskningeller bortfall av produktion eller omsättning, 2. annan förlust till följd av attvaran inte kan utnyttjas på avsett sätt, 3. utebliven vinst till följd avatt ett avtal med tredje man har fallit bort eller inte har blivit riktigt uppfyllt,och 4. annan liknande svårförutsebarförlust. Somindirekt förlust enligt andra stycket anses dock inte en sådan förlust som denskadelidande har haft för att begränsa en föriust av annat slag än som anges iandra stycket. (Jfr71 § i arbetsgruppens förslag) Paragrafeninnehåller de gmndläggande reglerna om omfattningen av det skadestånd som kanutgå på gmnd av avtalsbrott. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i 1905års lag. Utgångspunktenför regleringen av skadeståndets omfattning är principen om fullt skadestånd,vilken i samband med avtalsbrott i allmänhet anses innebära att denskadelidande parten ekonomiskt skall sättas i samma läge som om motpartenskulle ha fullgjort avtalet på rätt sätt (det positiva kontraktsintresset).Principen om full ersättning gäller emellertid inte alltid fullt ut utanbegränsas av såväl generella principer som uttryckliga bestämmelser. Fördet första gäller vid bestämmandet av skadeståndets omfattning enligt allmännaskadeståndsrättsliga principer den s.k. adekvansregeln. Enligt denna omfattarersättningsskyldigheten inte förluster som saknar ett adekvat kausalsammanhangmed avtalsbrottet. Det innebär att mycket avlägsna, onormala och opåräkneligaföljder av avtalsbrottet faller utanför skadeslåndsskyldigheten. Det är intemöjligt att ange några generella riktlinjer för hur gränsen mellan adekvataoch icke adekvata förluster på gmnd av ett kontraktsbrott skall dras. Det får istället liksom överlämnas åt rättstillämpningen att avgöra denna frågamed hänsyn till de enskilda omständigheterna i varje särskilt fall. Principenom full ersättning modifieras vidare av regeln i 70 § som anger att denskadelidande parten skall begränsa sin skada och att han, om han försummar det,själv får bära motsvarande del av förlusten.