prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Det'bör också i det sammanhanget nämnas att statsrådsberedningen fr. o. m. för ett manuellt register överde författningsbestämmelser somregeringen beslutar med stöd av normgivningsbemyndi-ganden ilag. Siffermaterial om antalet lagar och förordningar underde har kompletterats med nytillkomnagrundförfattningar som äldre, upphävda författningarhar strukits ur materialet. Siffrorna för baserar sig påuppgifter hämtade ur registren i RÄTTSDATA över de författningar som ingår i (). Resultatet kan sammanfattas i följandetabell och diagram över antalet författningar. i I i i f I' I 'I" I 'I I v I r I I I r I TI I I I I "i" i v i '! 'I 'I I "I" 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 34 85 86 87 \//A Torordningar 19B8 Detta bestånd kanmed hjälp av registren i RÄTTSDATA delas upp på lagar och förordningar. har det blivit möjligt att användaen annan sökteknik än den som harlegat till grund för redovisadeuppgifter om antal lagar respektive förordningar. Den tidigareredovisningen har byggt på en sökprofil som medfört att antalet lagar blivitför högt och antalet förordningar i motsvarandemån för lågt, nämligen på notsystemet i SFS. Den har därför inte kunnat göra skillnad på lagar i egentligmening och sådana förordningar varsingress i SFS är försedd med en sådan not som avser en jämförelse med ettriksdagsbeslut, dvs. förordningar som rör en fråga som prövats av riksdageni sak. kan "lag" också här definieras till att avse enbart sådana föreskrifter som bedömts vara lagar iregeringsformens mening. Med dennabegränsning blir fördelningen av gällande författningsbestånd i SFSca 1 200 lagar och ca 2 500 förordningar. Författningsbeståndethar fortsatt att minska, låt vara sakta. Minskningen uppgår för tidenden - till 51 författningar. Den fortgåendeminskningen måste åtminstone delvis ses som ett resultat av det arbete som under senare årbedrivits inom i syfteatt förenkla och minska och på annat sätt begränsa antalet statliga regleringar. Ett tillsynes motsägelsefullt mått på moderniseringsarbetet inom författningsområdet är att det harkungjorts ovanligt många författningar i SFS, nämligen 1 107 titlar t.o.m. den1 . Av dem utgörs 299 avnya grundförfattningar eller med andra ord författningar som heltersätter äldre motsvarigheter. En tung post är där att som nämnts nästan allainstruktioner för statliga myndigheter har ersatts med nya,modernare i anslutning till verksledningsbeslutet (prop. 1986/87:99, Prop.1988/89:100 KU 29, rskr. 226) och verksförordningen(1987:1100). Antalet upphävdagrundförfattningar utgör 381, en siffra som baraöverträffas av siffrorna för (1 129) och (445). Fördeliiingen på deolika departementen av SFS-författningarna per är följande. Departement Antal författningari SFS I tabellen beaktasinte den nya ärendefördelning mellan departementen som gäller '1988-1989. En viktig del avarbetet med att kartlägga och förenkla lagar och förordningar är också attha tillgång tillförfattningarna i löptext i ett databaserat register. Det s.k.fulltextregistret över SFS-författningar har förts i tio årstid. har arbetet med bedrivitsinom under statsrådsberedningens och justitiedepartementetsledning. Arbetet har bestått i att föra in även äldre gällande författningar i registret så att detta kommer attomfatta alla gällande författningar. Arbetet är nu så gott som slutfört. Detåterstår bara ca 160 författningar som inte har skrivits in. Därav är ca 40myndighetsförfattningar. Till de återstående hör vidare en del kyrkligaförfattningar och författningar på agofredsområdet som inte heller harskrivits in beroende på att de ses över. Varje höst tar departementen emot regelförteckningartillsammans med myndigheternas anslagsframställningar. Myndigheterna är sedanår 1986 skyldigaatt lämna sådana förteckningar enligt 18 c § författningssamlingsförordningen(1976:725). 1 förteckningarna redovisades myndigheternasregler (föreskrifter eller allmänna råd) under sammanlagt 16900 rubriker (titlar). Detinnebär en minskning med 3 600 rubriker från 20 500 rubriker den I september1987. Antalet regelrubriker perdepartementsområde är ungefär följande. Uppgifterna itabellen är alltjämt "avrundade", något osäkra och dessutom behäftade med endel skevheter (jfr prop. 1987/88:100 bil. Den redovisademinskningen av antalet myndighetsregler jämfört med , då ca20000 titlar redovisades, tordebara till en del bero på en verklig minskning av beståndet. Den torde i stället främst kunnaförklaras på följande sätt. För justitie- och utrikesdepartementen kan noterasatt en något ändrad metod för att räknaantalet regler har lett till enminskning med sammantaget omkring 500 regelrubriker för dessa departement. För myndigheter uppgårminskningen också till omkring 500 regelrubriker. Denna minskning kan till en del bero på att uppgifter om antalet regler iår saknas för vissa områden. Den ökning i regelmängden som redovisar berorförmodligen på att även allmänna rådnu ingår i redovisningen. För industridepartementets vidkommande har en mera noggrann inventering avantalet regler lett till att ytterligare 100 regelrubriker nu redovisas.Minskningen i regelmängden kan inom område delvis förklarasmed att domkapitlen ochstiftsnämnderna upphör som anslagsfinansierade myndigheter och därför intehar lämnat in vare sig anslagsframställningar eller regelförteckningar till regeringen. Dessutom har länsstyrelserna strukit ca 700 felaktigtförtecknade titlar, som varken avsett föreskrifter eller allmänna råd. Också på det kommunala området är regelförenklinggivetvis en allt mer angelägenuppgift. Den kommunala regelgivningen är omfattande. Det gäller inte minstregler som riktar sig tillallmänheten. En stor ochbetydelsefull grupp av regler är exempelvis de lokala trafikföreskrifter somkommu'nerna beslutar. En översikt över de bestämmelser i vägtrafikkungörelsen(1972:603) och terrängtrafikkungörelsen (1972:594) som styr den delenav kommunernas regelgivning har lämnats av stat-kom- munberedningen(Ds C 1984:6 s. 67-71). Översiktenger också en före- Prop. 1988/89:100 ställning om innehållet i de föreskriftersom kommunerna får besluta. För att det skallbli lättare att överblicka de lokala trafikföreskrifterna ställs det ivägtrafikkungörelsen upp ett krav på att föreskrifterna skall tas in i en särskildliggare. Varje kommun skall föra en sådan liggare. gällerskärpta krav på hur liggaren skall vara utformad. Trafiksäkerhetsverketlämnar kommunerna råd och upplysningar i deras arbete med trafikföreskrifterna och liggarna. Det sker bl.a.genom att verket ger ut handbokenoch genom att verketmedverkar, vid de kurser som ordnar för förtroendevalda och tjänstemän i kommunerna.Verket försöker också följa upp resultatet av sitt och kommunernas arbete påområdet genom att studera dé utdrag ur trafikliggarna som kommunerna ärskyldiga att fortlöpande lämna till verket. Andra regler av storbetydelse för medborgarna är de kommunala ordningsföreskrifterna. 1justitiedepartementet bereds ord-ningsstadgeutredningens förslag (SOU1985:24) om att dessa föreskrifter skall bli föremål för en genomgripandeöversyn med hjälp av den s.k. solnedgångstekniken. Förslaget aktualiserarfrågan vilken hjälp i form av t.ex.utbildning och vägledning som kommunernabehöver för att deras regelförenklingsarbetepå detta och andra områden skall bli framgångsrikt. Som exempel påandra områden där kommunerna beslutar föreskrifter som riktar sig tillenskilda kan nämnas miljö-och hälsoskyddet, renhållningen och räddningstjänsten. En fråga som iförsta hand kommunerna själva kan ha anledning att uppmärksamma är om det idessa föreskrifter finns fel ochbrister liknande dem som kommit fram vid ordningsstadgeut-redningens undersökningar av de kommunalaordningsföreskrifterna. Kommunerna utfärdarockså föreskrifter om avgifter på många olika områden. En förteckning över flertaletav dessa avgiftsområden finns i Stat-kommunberedningens nyssnämnda betänkande (Ds C1984:6 s. 21 23). Min företrädareframhöll i budgetpropositionen 1988 (prop. 1987/88:100 bil. 2 s. 9) att det finns starka skälför en vidgad samverkan och etterfarenhetsutbyte mellan stat och kommun när det gäller regelförenkling. Vidareuttalade han att diskussioner borde inledas med de båda kommunförbundenom hur detta samarbete skall bedrivas för att det samlade regelförenklingsarbetet till allmänhetens gagn skall bli så effektivt sommöjligt. Också i prop.1988/89:1 s. 20 om förlängning och utvidgning av frikommunförsöketbehandlas frågan om förenkling av kommunernas regler. Där sägs bl. a. attstat-kommunberedningen inom frikommunförsökets ram bör ta initiativ tillett samarbete med kommuner och landsting om regelför-, enkling. Ett sådant samarbete har inletts. Detgäller i första hand praktiska och juridisk-tekniska frågor, t. ex. fråganhur andra kommunala regler än trafikregler bör publiceras ochregistreras för att man skall kunna överblic ka vilka regler som gäller och få ensäker grund att bygga på för arbetet med att göra reglerna färre och bättre. 1.1.3 Det avtalsreglerade området Prop. Bil 2 Störredelen av anställningsvillkoren för de statligt anställda m. fl. inemot 600000 arbetstagare regleras i avtal mellanstatens arbetsgivarverk (SAV) och de statsanställdas trehuvudorganisationer. De allmänna strävandena mot färre och enklare regler gäller även detavtalsreglerade området. Detpågår därför ett arbete i syfte att begränsa och förenkla avtalen. Således träffades i1988 års avtalsrörelse överenskommelser om vissa regelförändringar, som syftar enklare administrativ handläggning av de avtalsreglerade frågorna hosmyndigheterna. Den 1 november 1988minskades antalet tjänstetyper från fem (ordinarie, extra ordinarie och extra tjänst, göromålsförordnandesamt arvodestjänst) till två (lönetjänst och arvodestjänst), sommöjligheterna fill tjänsteförening begränsades starkt (jfr minredovisning under p. 7 i denna bilaga). Den 1 juli 1989avskaffas vidare arbetsgivarinträdet när det gäller föräldrapenning. Detväntas förenkla löneadministrationen vid föräldraledig-heter. Reglerna omsparande av semester förenklas fr. o. m. . Även i övrigt hargenom avtal avtalsregler ändrats, vilket kornmer att medföraen förenklad handläggning hos myndigheterna. 1 den gångnaavtalsrörelsen enades parterna också om att se över flera olika avtalskomplexför att åstadkoriima förenklingar. Frågor om regelförenklingkommer'sålunda även i fortsättningen att ha hög prioritet hos de avtalslutande parterna. Också på detavtalsreglerade området tas datatekniken till hjälp i förenklingsarbetet. 1 första hand har det där gällt attregistrera avtalsreglerna i databaser för att kunna bättre överblicka dem ochsnabbare ha tillgång till dem. 1 budgetpropositionen 1988 (bil. 1 s. 9)redovisade min företrädare de olika tidpunkterna för basernasdriftstart. Utöver den databas som var i drift vidförra redovisningstillfället SAVl med avtalstexteri senaste lydelser från SAV:s avtalstryck, cirkulär i cirkulärserie A, Aff", och Fö samt s.k.A4-avtal har den 14 mars 1988ytterligare en databas, , tagits i bruk. Denna databas innehåller SAV:s föreskrifter till avtalen, allmänna råd och SAV:sförfattningssamling (SAVFS) ifulltext. Dessutom finns där ett register över serien samt innehållet i SAV:s årligenutkommande böcker Författningar om statligt reglerade tjänster (FST) ochFöreskrifter om statlig tjänstepensionering (FSP). Ytterligare två databaser planeras. Denena - SAV3 - beräknas kunna tas 1989 och skall innehålla avtal och föreskrifter för kommunaltanställda med statligt lönereglerade tjänster. Den fjärde databasen är tänkt att innehålla avtal i ursprungligalydelser. Den störstaanvändargruppen av SAV:s databaser är personalhandläggarna på de omkring350 myndigheter som SAV företräder. Men databaserna står öppna för alla, t, ex. parternas förhandlare. 1.2 Delegeringsarbetetunder Prop.1988/89:100 Arbetet med att befria regeringen från ärenden som intekräver ett ställningstagande av regeringen som politiskt organ har samordnats med deöversyner av lagstiftningen som skall göras i anslutning till den nya lagen (1988:205) omrättsprövning av vissa förvaltningsbeslut. Viddessa översyner skall man bl. a. undersöka i vad mån det är ändamålsenligt att låta överklagande till förvaltningsdofnstol ersätta överklagande tillregeringen. Frågan har behandlats i prop.1987/88:69 om Europakonventionenoch rätten till domstolsprövning iSverige (s. 18, 30). Rekommendationer omhur man i närmare bör organisera översynerna har lämnats av statsrådsberedningen i enpromemoria . a. ut påföljande: Varje departement har ansvaret för översynen av sinaförfattningar. Översynerna bör ske sakområdesvis. Varjedepartement måste kunna överblicka vilka olika ärendegrupper och författningarsom översynerna gäller och vilka områden som de främst skall inriktas på. Översynerna behöver därför föregås av en inledandekartläggning och planering. Översynerna bör, i varje fall tillväsentlig del, vara slutförda . Departementen har redovisatsin planering i frågan till statsrådsberedningen. Delegeringsaspektenhar ägnats särskild uppmärksamhet också i de nya myndighetsinstruktioner som utfärdats och somjag redan har nämnt. Det resultat som efter redogörelsen ibudgetpropositionen 1988 har uppnåtts i delegeringsarbetet framgår av bilaga2.1. 1.3 Det fortsatta arbetet med regelförenklingoch delegering Arbetet med regelförenkling och delegering har avsattbetydande resultat. Det börges hög prioritet också i fortsättningen. Dynamiken isamhällsutvecklingen gör att förutsättningarna för arbetet förändras . Ett fortsattframgångsrikt arbete kräver att nya metoder och hjälpmedel utvecklas ochprövas. Viktigt är inteminst att nya regler föregås av ordentliga utredningar om reglernaskoslnadsmässiga och andra konsekvenser. Väsentligt är också att tillämpningen av regler följs upp ochutvärderas fortlöpande. Det gäller både nyaoch gamla regler. Ett betydande inslag i arbetet med att utveckla statsbudgeten och verksamhetsplaneringen ärsåltinda att följa upp och utvärdera reglers tillämpning. En resurs att utnyttja även här är denoffentliga språkvården. SIPU har för övrigt i sin nya instruktion (1988:1006)fått till särskild uppgift att utvecklametoder för språkvården vid de statliga myndigheterna och samordnaspråkvårdsarbetet hos dessa. Man bör i ökad utsträckning också utnyttja demöjligheter som datatek- 10 nikenger att överblicka vilka regler som gäller och vilket resultat arbetet Prop. 1988/89:100 leder till.. Bil.2 Mer averfarenhetsutbyte och samverkan mellan olika regelgivare i stat och kommun bör eftersträvas. Vidare måstearbetet med regelförenkling och delegering integreras med strävandena att ökasamarbetet med de europeiska gemenskaperna (EG). 1 linje med dessasträvanden ligger att nordisk och internationell harmonisering bör spelaen viktig roll i det fortsatta arbetet. Att olika länders regelsystem blirenhetligare och sinsemellan bättre samordnade'har givetvis betydelse ocksåfrån regelförenklingsynpunkt. Arbetet med regelförenkling ges förövrigt allt högre prioritet i många länder. Det framgår exempelvis av frågansbehandling i arbete för en bättre styrning och ökadeffektivitet inoni den offentliga förvaltningen, "",ett arbete där spelar en aktiv roll. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vadjag nu har anfört om regelförenkling och delegering. 2 Den nordiska utbytestjänstgöringen Reglerna för deltagande i det av anordnade tjänstemannautbytet finns i förordningen (1980:848) omutbytestjänstgöring i andranordiska länder (omtryckt 1984:32). informerar myndigheter, anställda och personalorganisationer om möjligheten till utbytestjänstgöring i . I september 1988utsåg regeringen bland nära 80 sökande 34 svenska deltagare tillutbytestjänstgöring . Dessa stipendiater skall arbeta inom områdensom miljövård, polisiär verksamhet, kriminalvård, arbetarskydd,tullfrågor och högre utbildning. Inom flera av områdena skall deltagarna arbetamed EG-frågor. För del ärantalet deltagare , då man började med utbytestjänstgöringen, därmed uppe i 181. somsvenska statsanställda sålunda beger sig ut till de andra nordiska länderna har ett antalstipendiater därifrån vistats i för att tjänstgöra i vårstatsförvaltning. har tagit initiativ till en översyn av utbytestjänstgöringenför att utveckla och förstärka den. Arbetet har bedrivits under aktivmedverkan inte minst från det svenska sida. Enligt vad jag har inhämtathar en rapport lämnats till ministerrådets sekretariat. Rapportenkommer att publiceras . Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu har anfört omden nordiska utbytestjänstgöringen. 3 De statliga förnyelsefonderna Prop.1988/89: lOO 2 En redogörelse för bakgrund, organisation och verksamhetsinriktning lämnades senasti budgetpropositionen 1988 (prop. 1987/88:100 bil. 10, AU 16, rskr. Nämndens första egentliga verksamhetsår,/88, har präglats av en stormängd ansökningar om stöd till förnyelse- och utvecklingsprojekt. Fram till den har nämnden tagit emot 281 ansökningar på sammanlagt 595 milj. kr. Av dessainkom 116 redan före den . Nämnden har till den avgjort 249 ansökningar. Ca 83 milj. kr. har fördelats tillprojekt vid 128 myndigheter och kommuner (det statligt regleradelärarområdet). Projekten visar på mångfalden avinitiativ som myndigheterna- nu tar för attöka effektiviteten och för att utveckla verksamhetens innehåll och relationernatill dess kunder. De visar också hur förändringsarbete inom den offentliga sektorn kan organiseras så att deanställdas engagemang och fantasi kan frigöras och deras erfarenheterutnyttjas. Projekten berör flera teman, t.ex.modernisering av myndigheternas organisation och utveckling av nya lednings-och medbestämmandeformer. Ofta syftarprojekten till att bredda arbetsinnehållet och göra arbetet intressantare.Resultatet kan bli att gamla mönster för arbetsfördelning bryts ried. I vissa projekt kommer datorerna tillanvändning på nya sätt till gagn för verksamhet och anställda. Trots olikheterna i inriktning har projekten gemensammadrag. Dehar vuxit fram som initiativ inom myndigheterna. De har utvecklatstillsammans mellan parterna på den statliga arbetsmarknaden. Debygger vanligen på en bred personalmedverkan vid genomförandet. Andelen ansökningar,som åtminstone till viss del har beviljats, har efter hand ökat frånknappt . De ansökningar som avslagits avser till största delenbidrag till reguljär personalutbildning. En anledning till den ökade andelenbeviljade ansökningar är attnämnden nu i högre grad än tidigare medverkar med rådgivning och iunderhandsdiskussioner om projektutformning m. m. En annan anledning är nämndensinformationsinsatser. En broschyr sombeskriver förnyelsefondernas syfte och nämndens policy har utarbetats. Dendistribuerades till chefer och fackliga förtroendemän vid 3 200 centrala, regionala ochlokala myndigheter, kommuner ochskolkanslier. Ett första nummer av "Nyhetsbrev från statens rörnyelsefonder"sändes ut till samma målgrupp . Ett andra nummer distribueradesunder . som beräknaskomma ut tre eller är en av nämndens kanaler förinformation om det statliga förändringsarbetet. Nämnden har också givit ut en projektkatalog som beskriver deprojekt som beviljats ekonomiskt stöd. Ett annat viktigtinslag i nämndens arbete är att i dialog med intressera de myndigheter ta initiativ till egna utvecklingsprojekt. Under förra bud getåret startade projektet , ett projekt förservice- j2 utvecklingvid de statliga myndigheterna i i samarbete med . 1 samverkan med statskontorethar nämnden också gett stöd till några myndighetsförsök medkunskapssystem och datorstödd ärendehandläggning. Nämnden inriktar nu sittutvecklingsarbete på främst attetablera former för att ta tillvara och förmedla de kunskaper och erfarenhetersom projekten givit, att ta initiativ till ytterligare utvecklingsprojekt inom angelägnaområden och attvidareutveckla kontakterna med statsförvaltningens myndigheter, bl.a. genom att medverka till att nätverk bildas av myndigheter som driver likartade förnyelseprojekt somfinansieras av nämnden. Genom överenskommelse i RÄLS 1988 (bil. 7) har statens arbetsgivar verk och de statsanställdas huvudorganisationer enats bl. a. om att skapa förutsättningar för att statens fömyelsefonder skall kunna permanentas och att utvidga dess verksamhet till att omfatta beslut om medel för trygghetsåtgärder inkl.omlokalisering och beslut om medel för perso nalutveckling. Enligt min meningvisar nämndens verksamhet hur parterna gemensamt kan förverkliga 1976 årsmedbestämmandereforms grundidé om arbetstagarnas aktiva medverkan iverksamhetens utveckling och effektivisering. I flera fall visar också projekten hurmyndigheterna tillsammans med sina lokala motparter tidigt kan identifiera hotmot anställningstryggheten och genom långsiktiga utvecklingsinsatser göra detmöjligt för de anställda att finna ny meningsfull sysselsättning i myndighetemasförändrade uppgifter eller organisation. Det är självfallet angeläget att ävende fackliga företrädarnaspelar en aktiv roll i detta arbete. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu har anfört om de statligafömyelsefonder- 4 Statens generellaredovisningssystem 4.1 Föredragandens överväganden Min bedömning: Den nuvarande organisationen medredovisningscentraler bör upphöra vid utgången av . börfinansieringen av system Sförändras. förslag: ()har lämnat över en rapport till regeringen om statens generellaredovisningssystem.Enligt förslaget bör upphöra och finansieringen av system S förändras. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser, bl. a.myndigheter som har enredovisningscentral (RC), tillstyrker i allt väsentligt RRV:s förslag. Skälenfor min bedömning:. Liksom RRV anser jag att de nuvarande Prop.1988/89:100-redovisningsgrupperna inom redovisningsorganisationen bör upplösasper Bil. Samtliga statliga myndigheter kvarstår dockinom den statligaredovisningsorganisationen. Myndigheterna tar över de arbetsuppgiftersom redovisningscentralerna utför. För de myndighetersom inte önskar ta över inrapporteringen av bokföringsunderlagföreslår jag två alternativa lösningar. Antingen kan dessa myndigheter tecknasamverkansavtal med en större myndighet som man har geografiska eller andra kopplingartill. Eller också kan de utnyttja kammarkollegiets RC, som inte berörs avförslaget. De myndigheter som utförarbete för annan myndighets räkning inom ramen för ett samverkansavtal harrätt att ta ut ersättning för dessa tjänster. Jag delar ävenRRV:s uppfattning att huvudprincipen för finansieringen av system S fr. o.m. bör vara att de delar av systemet som direkt kan påverkas av myndigheternaavgiftsfinansieras. Det som inte direkt kan påverkas, bl.a.utvecklingskostnader för ett eventuellt nytt system,bör finansieras över RRV:s myndighetsanslag. Kostnaderna för myndigheternas redovisning bekostas övermyndighetsanslagen eller med intäkter från uppdragsverksamhet. Jag anser atttaxorna bör konstrueras med fasta grundavgifter som byggs på med rörliga avgifter. För de myndighetersom efter övergår till att använda egna redovisningssystem kommer enårlig avgift till RRV att införas.Denna avgift avser kostnaderna för riksredovisningen i system S, till vilken samtliga myndigheter är anslutna. I samband med upplösningenav omfördelas medel frånnuvarande myndigheter med RC till de i respektive redovisningsgrupp ingående myndigheterna. Vidare omfördelasmedel som en följd av införandet av den nya taxekonstruktionen.Omfördelningen redovisas i denna budgetproposition under respektive huvudtitelsamt myndighet eller anslag. Jag hemställer att regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu har anfört omstatens generella redovisningssystem. 5 Statlig lokalförsörjning 5.1 Bakgrund har godkänt nya riktlinjer för den statligalokalförsörjningen baseradepå regeringens förslag budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 36-40, FiU26, rskr. , regeringen och myndigheterna bör lägga ökad vikt vid lo kalkostnaderna och deras förändringar. Verksamhetoch lokalförsörjning bör prövas samlat. Lokalförsörjningbör prövas långsiktigt.