prop · GC0360 · 1988-12-31 00:00:00 — Konsumentverketanser att verket bör delta aktivt i standardiseringsarbetet för att förhindra harmoniseringsom leder till säkerhetskrav på en lägre nivå än den svenska. AF har liknandesynpunkter. Planverketframhåller att myndigheterna endast bör fastställa allmänna produktsäkerhetskravoch överlåta tekniska lösningar till parterna på marknaden. Det finns ingenanledning till ökat myndighetsengagemang i det internationella harmoniseringsarbetet. Utredarenhar understrukit behovet av förtroende från myndigheternas sida för nationelltoch internationellt standardiseringsarbete och att myndigheternas ochstandardiseringsorganens roller hålls klart åtskilda. De förslag som väckts föratt förstärka SIS samarbetsdelegation och att upprätta avtal meUan staten ochSIS har utredaren bedömt som mycket intressanta. LOinstämmer i att ett behov av förstärkt samarbete mellan staten och siandardiseringsorganenföreligger med det tillägget att även fackliga.orga-' niiationer måste få ökademöjligheter att delta i standardiseringsarbetet. MPR lämnar liknande synpukter. SISär berett att diskutera dessa förslag med företrädare för regeringen. SverigesMekanstandardisering ställer sig frågande inför ett avtal mellan statei; ochSIS och vad ett sådant skulle innehålla. Något behov för ett sådant finns inteenligt organet eftersom det inte finns några formella hinder förmyndigheternas deltagande i standardiseringsarbetet. De fackliga organisationernas deltagande i harmoniseringsarbetet Ävende fav"kliga organisationerna bör delta i större utsträckning i harmoniseringsarbetetmenar utredaren. Inget av remissorganen har invändningar på denna punkt. Närdet gäller såväl arbetet med svenska remissvar på EG-direktiv sofnstandardiseringsorganens arbete med tekniska specifikationer gör utredarenbedömningen att goda möjligheter finns för fackligt deltagande. /SRmenar att de svårigheter som kan uppstå för fackliga organi sationer att ta del i harmoniseringsarbetet inte får lägga hinder i vägen för 65 5 1988/89. Begränsat inflytande är bättre än att helt sakna Prop.1988/89:60 möjligheter att påverka utvecklingen. LÖframhåller att de fackliga organisationerna liksom myndigheterna måste gestillfälle att framföra sina ståndpunkter tidigt i harmoniseringsarbetet. Föratt garantera de fackliga intressenas representation i standardiseringsarbetetbör staten sluta avtal med SIS i denna fråga. LO hänvisar i detta sammanhang tillCEN/CENELEC:s rekommendation om fackligt deltagande i nationelltstandardiseringsarbete. TCOmenar att principerna om partssamverkan i den svenska arbetsmiljölagstiftningenbör vara vägledande för de fackliga organisationernas deltagande istandardiseringsarbetet. SISoch SEK, som understryker behovet av facklig medverkan, menar attförutsättningarna för de fackliga organisationerna att delta i standardiseringsarbetetinte skiljer sig från andras. De kan arbeta i svenska nationella bakgmndskommittéertill det internationella arbetet. De kan också, vilket SEK framhåller som denbästa vägen för deltagande, delta i de nationella delegationerna tilleuropeiska standardiseringskommittéer. ,MPR och KF påpekar behovet av att konsumentintressena finns representerade istandardiseringsarbetet. menar att konsumentorganisationernakommer att behöva utbilda egna experter eftersom det torde bli mycket svårtatt finna utomstående expertis med konsumentpolitisk insikt. Konsumentverketoch KF pekar på den starka representationen av näringslivsintressen som en avde viktigaste anledningarna till ökat deltagande frånkonsumentorganisationerna. Finansiering av deltagande i standardiseringsarbetet Ibetänkandet sägs att användandet av standardisering bör leda tilleffektivitetsvinster för myndigheternas del. Utredaren menar dock att behov avmedelstillskott kan föreligga hos myndigheterna i ett inledande skede avstandardiseringsarbetet. ,NO och Industrins Byggmaterialgrupp instämmer i utredarens antagande om eflfektivitetsvinstermedan arbetarskyddsstyrelsen och SSI menar att standardiseringsarbete ofta ärtidskrävande på grund av svårigheter att väga samman vitt skilda intressen. Vad gäller behovet av finansiellt tillskott till myndigheterna fårutredaren medhåll från bl. 5o5, TSV, ,arbetarskyddsstyrelsen, MPR, FMV, KF, LO, och SverigesMekanstandardisering. RRV anser att resurser kan frigöras genom avveckling av MPR. Dessa kan utnyttjas av myndigheterna för deltagande i europeiskt standardise ringsarbete. SSI menar attmyndigheternas ökade kostnader i detta sammanhang bör Prop. 1988/89:60 finansieras av industrin för att inte belasta fel samhällssektor. EnligtLÖ får medel för deltagande i standardiseringsarbetet inte tas från myndigheternasresurser för utformandet av föreskrifter rörande krav på säkerhetsnivå ochdylikt. Utredarenframhåller att det alltid varit det företag eller den organisationdär en expert varit verksam som har stått för kostnaden för deltagandet istandardiseringsarbetet. Att rubba på denna princip för att ge de fackliga organisationemaresurser skulle få svåröverskådliga effekter. LÖmenar att fömtsättningarna för fackliga organisationer och företag att delta ärolika. LO kan inte instämma i utredarens synpunkter på finansieringen av defackliga organisationernas deltagande. Resurser måste ställas till derasförfogande. TCO har liknande synpunkter. EnligtIndustrins Byggmaterialgrupp besväras även den medelstora och mindre industrinav bristande resurser för deltagande i standardiseringsarbetet. Endast störreindustri med exportintressen har sådana möjligheter. I övrigt måste statenställa finansiella resurser tiU förfogande. Utredarensbedömning av utvecklingen inom EG och EFTA leder bl. a. till slutsatsen attSverige bör inrätta ett frivilligt system för ackreditering av provningsorgan isyfte att stärka förtroendet för svensk provning och kontroll intemationdlt.Med mycket få undantag ställer sig remissorganen bakom detta. Arbetarskyddsstyrelsen,SIS, samt menar att utvecklingen inomEG och EFTA i vissa fall ännu inte är helt känd. Eftersom en svensk ordninginte bör avvika från den som råder inom övriga måste följadenna utveckling noga. Planverketförespråkar att principerna i det ackrediteringssystem som används inombyggbranschen beaktas då ett svenskt ackrediteringssystem skapas. 55/ser behovet av godamöjligheter till samarbete mellan myndigheter i olika länder som en anledning till harmonisering av tillsyn och kontroll. Institutet menar dock att laboratorieackrediteringens principer inte bör gälla genereUt för myndigheternas provande verksamhet. Dessa principer bör gälla för kontroll i stor skala, men i de fall då snabba beslut krävs för enstaka exemplar av någon produkt bör myndigheten kunna agera mer pragmatiskt. /?/?Kanser inte att deninternationella utvecklingen fordrar att de svens- Prop. 1988/89:60 kaprinciperna för den oflfentliga kontrollverksamheten ändras. Uttrycket Bilaga 2 ackreditering är dessutom olämpligt i de sammanhang som avses i betänkandet. Elifhar lång erfarenhet av provning och certifiering inom elområdet och ärövertygad om att den lösning som EG till slut väljer blir mer pragmatisk än denutredaren föreslår. Förslaget skulle enbart leda till "extra besvär ochkostnader och en helt onödig byråkrati". Behovet av ackrediteringssystem inom vissa sektorer ,arbetarskyddsstyrelsen, sprängämnesinspektionen, SIS-Infiormationstekniskastandardiseringen, BilindustrifÖreningen samt Industrins Byggmaterialgruppvill samtliga peka på avgränsade omåden där det inte finns behov av ett ackrediteringssystemav det slag som föreslås i betänkandet (bl. a. tillsyn av livsmedels- ochdricksvattenlaboratorier, besiktning av vissa cisterner, provning och certifieringinom sektom informationsteknik samt inom bil- och byggbranscherna).Tillfredsställande system finns redan eller kan lätt skapas i dessa fall. SPoch SEMKO anser att systemet i första hand ska gälla provningsorgan som intemedverkar i internationellt samarbete. 57EKutgår från att SEMKO:s deltagande i intemationdlt samarbete inte försvåras. 5/"menar liksom utredaren att ett ackrediteringssystem måste bygga på de nationellatekniska resurserna inom varje sektor. Effektivt resursutnyttjande förutsätterett fungerande samarbete. Naturvårdsverketgör liknande påpekanden och betonar framförallt vikten av myndigheternasdeltagande. LOmenar att det förtroende som finns för svensk provning och kontroll grundar sigpå riksprovplatssystemet. Riksprovplatssystemet leder till gott utnyttjande avden begränsade kompetens som finns i . Vidare gynnar det utvecklingen avmät- och provningsteknik samt erfarenhetsåterföring. ÄvenSEMKO pekar på betydelsen av riksprovplatsernas medverkan. Utredarenförespråkar att ett behovsanpassat ackrediteringssystem byggs upp. NOfömtsätter att ackreditering av provningsorgan kommer att grundas påkompetensprövning och inte på bedömningar av marknadens behov. Utredarenmenar att ett svenskt ackrediteringssystem bör efteriikna dem i a. i det avseendet att ackreditering bör ske efter kompe- 68 tens att genomföraprovning med hjälp av viss metod och inte, som är den Prop. 1988/89:60 i förhärskande principen, efter kontrollområde. Enligtarbetarskyddsstyrelsen kan det inte vara lämpligt att ackreditering sker efterannan dimension, t. ex. provningsmetod, än den som tillämpas vid provning hos riksprovplatserna. SoSoch Spri menar att provning av medicinteknisk utmstning bör ske inom ettkontrollområde. Det kan vara svårt att få en klar bild av utmst-ningensfunktion om resultat från flera olika provningsorgan som provat delar av utmstningenmåste sammanställas. Utredarensståndpunkt är att riksprovplatssystemet inte behöver förändras. NOhar observerat tecken på fördyringar då riksprovplatser fått monopolställning.Ändra problem är att hålla isär monopoldel och konkurrensutsatt verksamhetsamt den dubbelroll vissa riksprovplatser får som myndigheter ochnäringsidkare. SAFmenar att riksprovplatssystemet kan vara ett hinder för i detvästeuropeiska harmoniseringsarbetet. Ett avskaffande skuUe dessutom leda tillfriare konkurrens och kvalitetsutveckling inom området provning och kontroll.Kommerskollegium och ställer sig också tveksamma till riksprovplatssystemet. Utökad teknisk tillsyn av riksprovplatsema Utredarensförslag att samtliga riksprovplatser underkastas en utökad teknisk tillsyntillstyrks av nästan samtliga remissorgan som berör frågan. RRVanser att tillsynen bör omfatta riksprovplatser som inte är myndigheter. Enligt5/'kan tillsynen av riksprovplatser skjutas . SEMKOmenar att behovet av utökad tillsyn av väl etablerade riksprovplatser som t.ex. SEMKO är litet. Ett system med ackreditering av riksprovplatsema bör intevara tvingande. MPRanser att särskild ackreditering av riksprovplatser är obefogad och endastskulle skapa oklarhet om ackrediteringssystemets funktion. ABSvensk har inget att erinra mot att ackreditering av riksprovplatserinförs om detta skulle visa sig nödvändigt. Fråganom hur och i vilken utsträckning nationella provningsorgan (i SP) skavisa att de uppfyller intemationella kriterier har enligt utredaren ännu intefått någon lösning intemationdlt. Utredaren lämnar inte något förslag till hurdenna ska lösas för svensk del. SP menar att anstaltengenom intemationella kontakter samt kvalitets säkringssystem har skapat ett stort förtroende för SP:s kompetens. Enligt MPR går deninternationella utvecklingen mot att även nationella Prop. 1988/89:60 provningsorgan måste få sin kompetens bekräftad. Ackrediteringssystemets uppgifter och organisation Ansvarsfördelningen i ett svenskt ackrediteringssystem Enmajoritet av remissorganen instämmer i utredarens förslag att ge MPR ansvaretför ett svenskt ackrediteringssystem av internationell modeU. Bland dessa kannämnas 5o5, , arbetarskyddsstyrelsen, STU, SP, MPR,, , , AB /SR, LO,, , , , , , samt TCO. Kammarrätteni anser att rättssäkerhetsskäl talar för att avslag på ansökan omeller återkaUande av ackreditering bör kunna prövas i någon högre instans. EnligtSIS bör en vidgning av huvudmannaskapet för MPR ske. Kommerskollegiumunderstryker att myndigheterna bör ha rätt att utse de provningsorgan varsprovningsresultat deras beslut om godkännanden grundar sig på. Detta står isamklang med EFTA:s ramkonvention på området. kräver enöversyn av myndighetsorganisationen på provningsområdet. I avvaktan på att ensådan görs bör MPR sköta ackreditering av provningsorgan vars resultat skagodtas internationellt. Även kontroUagen bör bli föremål för en genomgripandeöversyn. ,RRV samt BUindustrifÖreningen anser att den ackrediterande verksamheten börkunna föras till de föreskrivande myndigheterna. faller det sig naturligt att myndigheterna även bör ha ansvaret förvar provning ska ske liksom de har ansvaret för vad som ska prövas samt när ochhur det ska ske. Verksamheten är ordnad på så vis inom flera sektorer ochprincipen innebär att tillverkardeklarationer kan utnyttjas på ett smidigtsätt. BilindustrifÖreningen har liknande synpunkter. Myndighetskravpå att obligatorisk kontroll ska utföras av auktoriserade företag innebärenligt RRV stora ingrepp i näringsfriheten. Myndighetema har fått ettstörre ansvar att utreda vilka kostnader nya bestämmelser innebär förnäringslivet. Äv denna anledning är det lämpligt att myndigheterna gesansvaret att auktorisera provplatser. Statskontoretmenar att frivillig ackreditering bör kunna handhas av privaträttsliga organ. SHIO-familjeföretagenframför liknande synpunkter. SPmenar att det ur rationalitetssynpunkt bör prövas att som en självständigenhet ansluta denna verksamhet till enligt internationellförebild. Ansvaret för teknisk tillsyn av riksprovplatserna Utredarenföreslår att MPR får ansvaret för en förstärkt teknisk tillsyn av riksprovplatserna.Nästan samtliga av de remissinstanser som kommen- 70 terar detta förslag är positiva. Till dessa hör/?5K, ffv, naturvård- Prop. 1988/89:60 sverket. SKI,AB , samt . Statskontorethar i en undersökning av små myndigheter kommit till slutsatsen att ansvaretför tillsyn bör lämnas till de föreskrivande myndigheterna. Dessa har redanansvaret för att de föreskrifter som utfärdas ansluter till europeisk standard.De har även stor teknisk kompetens inom sina sektorer. Statskontoret menar attdet egna förslaget överenstämmer med principerna i regeringens förslag tilluppgifter för statens tdenämnd. RRVsamt planverket gör liknande kommentarer och hänvisar till statskontoretsundersökning. MPRanser att den nya riksprovplatslagens övergångsbestämmelser bör ändras så attden nuvarande lagens tilllämpning tidsbegränsas. Utredarenmenar att det är för tidigt att ta ställning till om kompetensbekräftelse avsvenska certifieringsorgan kommer att behövas. Om en utveckling sker mot ökatutnyttjande av certifieringar även i , är det emellertid troligt att ettsådant ackrediteringssystem behövs. I så fall bör även denna typ av ackrediteringarhandhas av MPR. MPRoch SIS ställer sig bakom utredarens förslag. SIS menar att ackreditering av certifieringsorganinte är lika nödvändigt i som i vissa andra länder i . SEKmenar att betänkandet inte utmynnar i tillräckligt klara riktlinjer förnödvändiga organisatoriska förändringar av provnings- och certifie-ringsverksamheteni . En framkomlig väg är att med betänkandet som grund inrikta arbetetinom varje sektor mot anpassning till internationella förhållanden. MPR:s roll som central myndighet Sammantagetinnebär utredarens förslag att MPR:s roll som central myndighet för frågor ommätteknik samt provning och kontroll stärks. Motdetta invänder SP att MPR inte har visat sig villigt att utveckla behovsanpassadelösningar inom olika sektorer. SP framhåller att anstalten har de nödvändigakontakterna och den kompetens som krävs för att arbeta med sådana uppgifter. AngåendeMPR:s organisation föreslår utredaren att mät- och provnämnderna ersätts medtekniska kommittéer där specialister ingår. MPR bör ha tillgång till experterför kvalificerad teknisk bedömning och övervakning. Vidare bör mät- ochprovcentrum slås ihop, samhällsintressena bör repre- senteras i MPR:s styrelsei stället för som i mät- och provnämnderna Prop. 1988/89:60 och MPR börutveckla ett kvalitetssystem för den egna verksamheten. Bilaga 2 Förslagentillstyrks av i stort sett samtliga organ som behandlar dem. NOunderstryker att experter måste väljas så att jävsliknande situationer undviks. Naturvårdsverketbetonar myndigheternas behov av insyn i MPR:s verksamhet. Ett löpandesamarbete måste komma till stånd och de föreskrivande myndigheterna börrepresenteras i de tekniska kommittéerna. Verket framhåller vidare att experterfrån SP inte bör ges en mer framträdande roll än andra vid tillsynen av riksprovplatser.Kompetent fristående expertis kan med fördel anlitas från övriga EG- ochEFTA-länder. STUbefarar att de tekniska intressena får för litet inflytande över MPR:sverksamhet i de rådgivande tekniska kommittéerna som utredaren föreslår. MPRmenar att rådet redan vidtagit åtgärder i den riktning utredaren indikerar.Utomstående experter anlitas och ett internt kvalitetssystem utarbetas.Förändringarna kommer således att bli mindre än vad utredaren hävdar. Likvälär det viktigt att ändringarna genomförs för att MPR ska kunna arbeta effektivtoch enligt internationell praxis. SACÖ/SR-Jöreningeninom MPR vill inför arbetet med understryka vikten av attpersonalen ges representation i styrelsen. Den nye chefen för vara utsedd innan arbetet med organisationsfrågorna börjar. Organisationskommittéenska inte bestå av personal från MPR eller utredningen, utan ska ha en opartisksammansättning. Utredarenmenar att ackrediteringssystemet bör vara självfinansierande via avgifter för ackreditering.Initialt kan dock medel behöva tillskjutas från andra delar av MPR:sverksamhetsområde. Ett mindre antal av de remissorgan som behandlar förslaget tillomorganisation av MPR kommenterar finansieringen av den nya verksamheten. MPRanser att systemet ska avgiftsfinansieras i sin helhet. Det måste finnasmöjlighet till periodisering av kostnader och intäkter över åren. MPR:s röriigakredit kan behöva utökas. ABSvensk anser att finansieringen av MPR:s verksamhet genom medelfrån riksprovplatserna som sker är olämplig. Inför den fortsattaverksamheten bör en översyn ske. 5Fharliknande synpunkter och förespråkar avgiftsfinansiering. ÄvenSEMKO instämmer i detta eftersom finansiering genom avgifter for ackrediteringger ett konkurrensneutralt system och gynnar utvecklingen av ett system avprovplatser som arbetar till lägre kostnad än dagens system. MPR bör fråntasdet nuvarande inflytandet över fastställandet av riksprovplatsavgifterna.Rådande förhållande är olämpligt bl. a. därför att huvuddelen av MPR:s intäktergrundar sig på dessa avgifter. Bilaga2 Rörande mättekniken lämnar några remissinstanser synpunkter. Statskontoretföreslår att matrådets verksamhet förs till SP eftersom det är onödigt att delaupp den mättekniska verksamheten i två organisationer. MPRmenar att mätsidan måste företrädas i och i det verkställande arbeteteftersom stora krav på kompetens kommer att ställas även . /SR-fÖreningeninom MPR framför liknande synpunkter. STU,MPR samt AB pekar på behovet av att finansieringen av mätplatsverksamhetenfår en långsiktig lösning. FMVanser det nödvändigt att distributionsskedet beaktas så att utförd produktcertifieringinte äventyras av osakkunnig hantering. Vidare är en belysning av ackrediteradeorgans framtida funktion inom EG nödvändig eftersom de kommer att beröra densvenska teknikutvecklingen. Idet lagförslag utredaren presenterar sägs att ackrediteringsverksamhet samttillsyn av mät- och provningsorgan bör bedrivas i enlighet med vad som ärinternationellt brukligt. LO anser att sådana hänvisningar till internationellpraxis måste åtföljas av reservationer för att svenska avvikelser kan göras ide fall då internationell praxis inte överensstämmer med den svenska synen. SverigesMekanstandardisering ställer sig frågan hur tvister som berör både EFTA- och EG-länderska lösas. Kommer EFTA-länderna att godta beslut i där man intehar säte? Conventionon the Mutual Recognition of Test Results and Proofs of Conformity TheRepublic of , the Republic of , the Republic of , the Kingdomof , the Kingdom of and the Swiss Confederation, hereinaftér referredto as the Contracting States, DESIRINGto contribute to a homo-geneous and dynamic European economic space, CONSIDERINGthat the intemational harmonization of standards and technical regulations andof guidelines for methods and procedures for testing and certification is a valuablecontribution to the free movement of products, CONSIDERINGthat this harmonization must be supplemented by mutual recognition of test resultsand proofs of conformity and desiring therefore to promote co-operation betweentheir testing, inspection, certification and accreditation bodies and concernedauthorities as well as the use of suppliers' déclarations of conformity. RECOGNIZINGthat a product lawfully marketed in one should in principlebe permitted to circulate freely and to be used in the other ContractingStates, RECOGNIZINGthat no is prevented by this Convention from concluding mutualrecognition agreements in the field of testing, inspection and certification withother countries. CONSIDERINGthat no provision of this Convention may be interpreted as exempting the ContractingStates from their obligations under other intemational agreements such as the Conventionestablishing () and the Agreement onTechnical Barriers to Trade set up within the General on Tariffs andTrade (); Prop.1988/89:60 Bilaga 3 Konventionom ömsesidigt godtagande av provningsresultat och bevis om överensstämmelse RepublikenÖsterrike, Republiken , , ,och , härnedan kallade deFördragsslutande Staterna, SOMÖNSKAR bidra till ett enhetligt och dynamiskt europeiskt ekonomiskt område, SOMBEÄKTAR att en internationell harmonisering av standarder och tekniska föreskriftersamt riktlinjer för metoder och förfaranden vad gäller provning och certifieringär ett värdefuUt bidrag till ett fritt vamut-byte, SOM BEAKTAR att denna harmoniseringmåste kompletteras med ett ömsesidigt godtagande av provningsresultat ochbevis om överensstämmelse och som därför önskar främja samarbetet mellan sinaprovnings-, kontroll-, certifierings- och ackrediteringsorgan och berördamyndigheter liksom användningen av leverantörers försäkran om överensstämmelse, SOMERKÄNNER att en vara som är lagligen marknadsförd i en Fördragsslutande Stat iprincip bör tillåtas att cirkulera fritt och användas i de andraFördragsslutande Staterna, SOMERKÄNNER att ingen Fördragsslutande Stat genom denna Konvention är förhindradatt ingå överenskommelser med andra länder om ömsesidigt godtagande inom provnings-,kontroll- och certifieringsområ-det, SOMBEAKTAR att ingen bestämmelse i denna Konvention får tolkas så att de För dragsslutande Staterna befrias från sina skyl digheter enligt andra internationella överens kommelser, såsom Konventionen angående upprättandet av Europeiska frihandelssam- manslutningen (EFTA) och GATT-överens kommdsen om tekniska handelshinder upp rättad inom Allmänna tull- och handelsavta let (); 74 1988/89:60Bilaga 3 HAR KOMMIT ÖVERENS omföljande: ThisConvention is applicable to all pro ducts, which in any of the Contracting States are subject to mandatory requirements con ceming testing or proofs of conformity or other forms of verification or approval before being put on the märket or used. Terms contained in this Convention shall have internationallyaccepted mean-ings, especially as laid down in the documents listed in this Convention. For the purpose of this Convention the term"test results" includes test reports and the term "proofs of conformity"includes inspection reports, suppliers' déclarations of conformity, certificatesand marks of conformity, attestations of conformity and other results of actionsdemonstrating conformity.