prop · GC03109 · 1988-12-31 00:00:00 — Statsbidrag skallutgå av den totala lönekostnaden för särskilda inskolningsplatser.Dämtöver bör ett administrationsbidrag lämnas av den totalalönekostnaden. AMSförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Ettflertal remissinstanser framför att de särskilda inskolningsplatserna måstevara en sistahandslösning. Arbetsförmedlingens insatser måste bli så intensivaatt dessa inskolningsplatser behöver användas i mycket liten omfattning.Svenska Kommunalarbetareförbundet tillstyrker att de särskilda inskolningsplatsemaomfattar endast under fömtsättning att de kan anvisas underhögst . understryker behovet av att kunnaförlänga tiden på en inskolningsplats om det finns skäl för det samt att reglernaför anvisning görs så klara att det inte råder något tvivel om arbetsgivarensansvar att ta emot dem som arbetsförmedlingen anvisar. Skola-Arbete-Utredningenframför vikten av att bryta könsrollsbarriärerna Prop. 1988/89:109 påarbetsmarknaden. Inom ramen för arbetsmarknadsåtgärder bör därföransträngningar göras så att det inte blir en större andel flickor än pojkar somi sista hand måste erbjudas de föreslagna särskilda inskolningsplatserna.Detta gäller också invandrar- och flyktingungdomar. Skälenför mitt förslag: Jag utgår från att ett stort antal avtalade inskolningsplatserkan tas fram. Det kan trots det inte uteslutas att det på vissa orter och förett antal ungdomar kan komma att saknas sådana platser. Allt talar emellertidför att det endast kan bli fråga om ett mindre antal platser. Om detta blirfallet bör särskilda inskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare kunnaerbjudas. Dessa platser är också avsedda att tillgodose enskilda ungdomarsolika fömtsättningar och behov och skall i likhet med de avtalade inskolningsplatsemavara ett arbete på heltid som ger goda ut- . vecklingsmöjligheter påarbetsmarknaden för framtiden. Den unge skall ha rätt till en sådan plats efteratt i normalfallet ha varit arbetssökande och inte kunnat erbjudasnågot av de altemativ som jag har beskrivit i det föregående. För dem som harslutat skolan bör, som jag har anfört tidigare, rätten inträda den Inovember . Denna rätt bör framgå av lag. Särskildainskolningsplatser bör anordnas enligt i huvudsak samma mönster som gäller ifråga om platser i ungdomslag. Sålunda bör överenskommelse därom så långtmöjligt träffas mellan länsarbetsnämnden och landstingskommunen, statligamyndigheter, kommunalförbund, församlingar och kyrkliga samfälligheter. Omdessa platser trots allt inte täcker behovet av särskilda inskolningsplatserskall nämnden i sista hand kunna rekvirera plats hos den kommun där den unge ärkyrkobokförd. Jagdelar AMS uppfattning att arbetsförmedlingen den unge arbetar påen särskild inskolningsplats kontinuerligt skall försöka finna enutbildningsplats, ett arbete eller en avtalad inskolningsplats åt denne.Anställning på en särskild inskolningsplats bör i normalfallet inte vara längreän . Arbetstiden bör vara heltid, men för de handikappade ungdomarsom har en rätt till ungdomslagsplats , bör denbestämmas efter vars och ens särskilda fömtsättningar och behov. Omprövningav anvisning till arbete på en särskild inskolningsplats bör som jag nämntgöras regelbundet och minst . När det gäller de handikappade ungdomamabör undantag emellertid kunna göras även från denna regel. Också i sådana fallbör dock arbetsförmedlingen regelbundet pröva om dessa ungdomar kan övergå tillarbete på den reguljära arbetsmarknaden eller avtalade inskolningsplatser.Arbetsförmedlingen bör i sitt förmedlingsarbete med dessa ungdomar utvecklaformer för samverkan och samarbete med framför allt kommunema, då främst skol-och socialförvaltningarna. Enligtmin mening skall de offentliga arbetsgivarna få statsbidrag av dentotala lönekostnaden för de rekvirerade särskilda inskolningsplatsema.Dämtöver skall lämnas ett administrationsbidrag motsvarande avlönekostnaden. Vidinförandet av de förändrade ungdomsåtgärderna bör de ungdomar som har arbete iungdomslag som sträcker sig över , d. v. s. den tidpunkt då detnya systemet börjar gälla, få vara kvar i ungdomslag fram till dess att de kanerbjudas arbete, utbildning eller inskolningsplats. Avvecklingen avverksamheten med arbete i ungdomslag bör dock kunna vara genomförd till den 31december 1989. Jagberäknar kostnaderna för avtalade inskolningsplatser till 465 milj. kr. vilketinnebär 7000 årsplatser. Förde rekvirerade särskilda inskolningsplatserna beräknarjag behovet till 2 500 kostnad av 347 milj. kr. Denna kostnad inkluderar det administrationsbidragsom jag tidigare föreslagit. Förutbildningsbidrag vid deltagande i jobb-sökaraktiviteter beräknar jag kostnadentill 38 milj. kr. Jagberäknar således att 850 milj. kr. skall täcka kostnadema för de av migföreslagna ungdomsåtgärderna och att det inom ramen för dessa medel är möjligtatt uppnå målsättningen om arbete för alla ungdomar på heltid på helaarbetsmarknaden. Förinnevarande budgetår har anvisats medel för statsbidrag till inskolningsplatser.Jag har föreslagit att anslaget härför under nästa budgetår kommer att fåett delvis annat innehåll. Mot denna bakgmnd bör regeringen bemyndigas fåutnyttja en eventuell uppkommen reservation under innevarande års anslag förstatsbidrag till inskolningsplatser för det nya systemet som jag nu harföreslagit. Vidare upphör anslaget för statsbidrag för ungdomslag att gälla den1 . Kostnader för sådana ungdomslagsplatser som enligt gällandeövergångsbestämmelser kan finnas kvar längst till utgången av börbekostas från anslaget för statsbidrag till inskolningsplatser. Denlön som betalas ut till dem som arbetar på särskilda inskolningsplatser kommer,utan att några särskilda lagändringar behöver vidtas, att i olika avseendenbetraktas på samma sätt som inkomst av vilken annan anställning som helst. Detär således klart att lönen blir skattepliktig inkomst och att den kommer attmedföra rätt till olika sociala förmåner som gmndar sig på inkomst avanställning. Detutbildningsbidrag som skall kunna lämnas bör följasamma regler som gäller för utbildningsbidrag vid arbetsmarknadsutbildning vadavser skatteplikt m.m. Någon lagändring torde inte behövas för att åstadkommadetta. Annorlundatorde det förhålla sig med den ersättning som i vissa fall kan komma att lämnas till den som efter att ha förlorat sitt arbete på en särskild inskolningsplats efter återkallelse av anvisningen från länsarbets- 28 nämndens sida fåråterkallelsebeslutetupphävt. Denna ersättning kommer Prop. 1988/89:109 inte att härröra från enanställning. Enligt min mening bör också denna ersättning utgöra skattepliktiginkomst samt vara sjukpenninggrundande och pensionsgrundande på samma sätt sommotsvarande ersättning enligt ungdomslagen är. Efter samråd med cheferna förfinans- och socialdepartementen föreslår jag att erforderligakonsekvensändringar görs i kommunalskattelagen (1928:370), taxeringslagen(1956:623) och lagen (1962:381) om allmän försäkring. Jagförordar också att arbetsgivaravgifter och allmän löneavgift skall tas ut påden lön som betalas till ungdomar som arbetar på särskilda inskolningsplatseroch på den särskilda ersättning som kommer att kunna lämnas i vissasituationer av upphävd återkallelse. Även detta överensstämmer med den ordningsom gäller enligt ungdomslagen och medför bl. a. behov av en justering av 1kap. 2§ lagen (1981:691) om socialavgifter. Även i denna fråga harjag samråttmed chefen för . Lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring innehåller bestämmelser som innebär attdagpenning från arbetslöshetsförsäkringen inte lämnas till den som omfattas avverksamheten med ungdomslag. Arbetet på de föreslagna särskildainskolningsplatserna skiljer sig från arbetet i ungdomslag på flera sätt. a. avsett att vara ett heltidsarbete i stället för de perdag som är det normala i ungdomslag. Enkelt uttryckt skiljer sig arbetet på ensärskild inskolningsplats inte från arbetet i vilken reguljär anställning somhelst. Frågan om dagpenning m.m. bör därför kunna bedömas efter vad som gälleri allmänhet inom arbetslöshetsförsäkringen. Det innebär att det inte krävsnågot särskih undantag för verksamheten med särskilda inskolningsplatser ilagen om arbetslöshetsförsäkring. Någonsärskild reglering av den skyldighet som föreligger för arbetslöshetskassornaatt lämna uppgifter som behövs för att bedöma medlemmarnas rätt tillersättning enligt lagen om ungdomslag har inte ansetts erforderlig i denföreslagna lagen. Däremotbör det, på samma sätt som gäller för verksamheten med ungdomslag, klargörasatt ungdomar som arbetar på särskilda inskolningsplatser inte skall kunnauteslutas från den arbetslöshetskassa de tillhör bara för att de har anvisatsarbete på en särskild inskolningsplats och detta arbete inte omfattas avkassans verksamhetsområde. Detanförda innebär att vissa justeringar måste göras i 4, 39 och 51 §§ lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring. Vissjustering måste också göras i 18§ lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd.Där finns i tredje stycket en regel om att arbete i ungdomslag skall jämställasmed arbete på heltid. Den bestämmelsen motiveras av att arbete i ungdomslag iprincip avser endast . Arbete på särskildainskolningsplatser skall avse heltidsarbete. De arbetshandikappade ungdomar somkan komma att i eget intresse arbeta än heltid står inte tillarbetsmarknadens förfogande än den de verkligen arbetar. Det finnsdärför inte längre något behov av någon motsvarighet till regeln i tredjestycket. Den bestämmelsen bör därför tas bort. 3 Upprättade lagförslag Prop. Ienlighet med det anförda har det inom upprättatsförslag till 1. lag om särskildainskolningsplatser hos offentliga arbetsgivare, 2. lag om ändring i lagen(1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, 3. lag om ändring i lagen(1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd, 4. lag om ändring i lagen(1982:80) om anställningsskydd, 5. lag om ändring i lagen(1976:600) om offentlig anställning, 6. lag om ändring i lagen(1988:1530) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 7. lag om ändring i taxeringslagen(1956:623), 8. lag om ändring i lagen(1988:881) om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 9. lag om ändring i lagen(1981:691) om socialavgifter. Förslagenunder I och 5 har upprättats efter samråd med chefen för ,förslagen under 6 och 7 med chefen för och förslagen under8 och 9 med chefen för . Lagrådethar granskat lagförslagen. Ispecialmotiveringen behandlas bara förslaget till lag om särskilda inskolningsplatserhos offentliga arbetsgivare. Förslagen i övrigt har bedömts inte behövasärskilda kommentarer vid sidan av vad som har sagts under avsnitt 2.5. Lagrådethar anfört synpunkter på utformningen av denna paragraf Enligt lagrådets meningbör det av paragrafen framgå hos vilka arbetsgivare särskildainskolningsplatser kan inrättas. Paragrafen har utformats i överensstämmelsemed lagrådets förslag. Avparagrafen framgår att den s. k. ungdomsgarantin i form av arbete på särskildinskolningsplats gäller arbete dels hos offentliga arbetsgivare, dels hosföretag genom vilka en kommun eller en landstingskommun driver verksamhet. Dennaparagraf innehåller bestämmelser om när arbetslösa ungdomar skall erbjudas arbete på särskilda inskolningsplatser. Som har utvecklats i den allmänna motiveringen har bestämmelserna utformats för att framhä va grundtanken att den s. k. ungdomsgarantin skall komma i fråga först när andra försök att ordna den unges situation inte har gett resultat. Det innebär att länsarbetsnämnden i första hand skall försöka bereda den unge anställning på den reguljära arbetsmarknaden. Först om ansträngningarna 30 att ordna en sådananställning inte ger resultat blir det aktuellt för länsar- Prop.1988/89:109 betsnämnden att överväga andra åtgärder. Det kan t. ex. varautbildning eller anvisning till en avtalad inskolningsplats. Och det är förstnär alla dessa möjligheter får anses uttömda som en anvisning till en särskildinskolningsplats kommer i fråga. Dennaparagraf innehåller bestämmelser om vilka ungdomar som kan komma i fråga föranställning på särskilda inskolningsplatser. Denna arbetsmarknadspolitiskaåtgärd begränsas till att gälla arbetslösa 1819-åringar. Yngre ungdomaromfattas i stället av olika åtgärdsprogram inom utbildningsområdet. Men ävenden som skall fylla och som har avslutat singymnasieutbildning kan komma i fråga för arbete på en särskildinskolningsplats. Avandra stycket framgår att den övre åldersgränsen sätts högre för vissa ungdomarsom har särskilda behov av insatser på arbetsmarknaden. Även för dessa ungdomargäller givetvis den nedre åldersgräns som framgår av första stycket. Bestämmelsernai denna paragraf innebär en skyldighet för länsarbetsnämnden att iförekommande fall anvisa en särskild inskolningsplats och en motsvarande rättför den enskilde att få en sådan plats. För att tydligt markera nämndensskyldighet att först pröva alla andra möjligheter, föreskrivs att det skallstå klart att ingen av de åtgärder som anges i 2§ har kunnat ordnas för denunge. Det får anses vara en självklarhet att anvisningen sker efter samråd medden unge och till en plats som nämnden och den unge gemensamt finner varalämpligast för denne. Eftersomverksamheten med särskilda inskolningsplatser från den enskildes synpunktinnebär en rätt till arbete mot lön har det i bestämmelsen föreskrivits vissatider inom vilka anvisning skall ske. De närmare skälen för dessa regler harutvecklats i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3.1. När det sägs att denunge skall ha uppfyllt villkoren för anvisning syftas på reglerna i 3 §. Somen följd av att särskilda inskolningsplatser är en arbetsmarknadspoli tisk åtgärd som ytterst syftar till att göra det möjligt för den enskilde attfå ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden är det givetvis viktigt att länsarbetsnämnden regelbundet överväger varje enskilt fall. I detta syfte bör länsarbetsnämnden, som framhållits i den allmänna motiveringen, redan från början upprätta en individuell handlingsplan för varje arbetssö kande ungdom. Detta är särskilt angeläget i fråga om ungdomar som har anvisats arbete på en särskild inskolningsplats. Omprövning av anvisning en bör i princip ske kontinuerligt och föranleda de förändringar som 31 länsarbetsnämnden medhänsyn till omständigheterna finner erforderiiga. 1988/89:109 Det kan t.ex. gälla att avsluta anvisningen till en viss arbetsplats för att placera denunge på en annan arbetsplats som bedöms vara lämpligare för denne. Bestämmelseni denna paragraf innebär att omprövning av anvisningsbeslutet inte skall skesenare än efter det att anställningen påbörjades och därefter, iförekommande fall, åtminstone . Närdet gäller de ungdomar med arbetshandikapp som avses i 3 § andra stycket tordedet ofta bli fråga om längre anvisningstider än som annars kan förväntas blivanliga. Det är viktigt att framhålla att det även för denna gmpp av ungdomarär av stor vikt att regelbunden omprövning av anvisningsbeslutet äger mm. Detfår ankomma på länsarbetsnämnderna att lägga upp verksamheten med särskildainskolningsplatser så att denna ungdomsgmpp inte blir bortglömd efter denförsta anvisningen utan blir föremål för aktiva åtgärder i syfte att om möjligtordna arbete på den öppna arbetsmarknaden eller på en avtalad inskolningsplats. Lagrådethar föreslagit att lagtexten bör utformas så att en paragraf reglerar hosvilka arbetsgivare särskilda inskolningsplatser skall inrättas efter överenskommelsemed länsarbetsnämnden. Skyldigheten för kommuner att inrätta särskildainskolningsplatser bör enligt lagrådets mening regleras i en särskild paragrafFörevarande paragraf har utformats i överensstämmelse med lagrådets förslag. Bestämmelsenbygger på att det skall betraktas som en uppgift för offentliga arbetsgivareatt delta i verksamheten med särskilda inskolningsplatser. Länsarbetsnämndenskall försöka skaffa dessa platser hos de offentliga arbetsgivare som anges iparagrafen. Denna anskaffning bör ske genom att överenskommelser träffas meddessa arbetsgivare om inrättande av sådana inskolningsplatser. Av bestämmelsenframgår också att det inte finns något hinder för landstingskommuner sombedriver verksamhet genom bolag eller i form av någon annan juridisk person attlåta verksamhet med särskilda inskolningsplatser bedrivas där. I sådana fallfår det fömtsättas att landstingskommunen har träffat överenskommelse om detmed företaget. Det bör också framhållas att om länsarbetsnämnden vill försökaplacera någon på en särskild inskolningsplats hos ett sådant företag harnämnden att träffa överenskommelse om detta med landstingskommunen och intemed företaget. Somframgått av specialmotiveringen till 6 § har lagrådet lämnat ett förslag till utformningäven av denna paragraf. Paragrafen har utformats i överensstämmelse medlagrådets förslag. Avparagrafen följer en rättslig skyldighet för kommunerna att ordna särskilda inskolningsplatser för de av denna lag omfattade arbetslösa ung- 32 domarsom är kyrkobokförda i kommunen, och som inte har kunnat Prop. 1988/89:109placeras på sådan plats hos en arbetsgivare enligt 6§. Bestämmelseninnebär också att det inte finns något hinder för kommuner som bedriververksamhet i bolagsform eller i form av någon annan juridisk person att låtaverksamhet med särskilda inskolningsplatser bedrivas där. En förutsättning ärdå att kommunen har träffat överenskommelse om det med företaget. Det böremellertid framhållas att det endast är kommunen som kan vara skyldig atttillhandahålla särskilda inskolningsplatser. kan alltså intekräva av kommunen att sådana platser inrättas vid ett kommunalt företag. Inteheller kan länsarbetsnämnden kräva av ett kommunalt företag att det skallinrätta sådana platser. kan endast utnyttja sådana platsersom har ställts till förfogande från kommunens sida. Detnormala är givetvis att arbetet på särskilda inskolningsplatser skall utförasåt arbetsgivaren i fråga. Det kan emellertid tänkas fall då en kommun, som juytterst har en skyldighet att ta emot ungdomar på särskilda inskolningsplatser,har möjlighet att ordna för den unges utveckling lämpligare arbetsuppgifterhos en annan arbetsgivare som inte omfattas av verksamheten med särskildainskolningsplatser. Detta kan särskilt bli aktuellt för den grupp av ungdomarsom avses i 3§ andra stycket. För att undvika en låsning av dessa ungdomar tilloffentliga arbetsgivare bör det också finnas utrymme för dem att inom ramen föranvisningen till särskild inskolningsplats få tillfälle att för längre ellerkortare perioder få pröva på ett arbete hos andra arbetsgivare. Denna paragrafinnehåller därför en regel som uttryckligen klargör att en kommun får låtaungdomar som avses i 3§ andra stycket och som anvisats arbete på särskildainskolningsplatser utföra arbetsuppgifter åt enskilda arbetsgivare. 1denna paragraf görs klart att den som anvisas arbete på en särskild inskolningsplatsskall anställas av arbetsgivaren. Därigenom skall rättsförhållandet mellanarbetsgivaren och den som arbetar på en särskild inskolningsplats anses varaunderkastat vanliga rättsregler i alla avseenden som inte särskilt reglerats idenna lag eller som genom särskilda regler, såsom i t. ex. lagen om offentliganställning, uttryckligen undantagits i fråga om denna typ av anställningar. Arbetstidenför dem som arbetar på särskilda inskolningsplatser skall läggas ut under ordinarie arbetstid hos arbetsgivaren eller enligt gällande arbetstidsscheman. Arbetet på särskilda inskolningsplatser skall i princip bedrivas på heltid. Men när det gäller de ungdomar som avses i 3§ andra stycket har det föreskrivits en särskild möjlighet att bestämma om en 33 3 1988/89. Denna gmppav ungdomar kan till följd av sitt handi- Prop. 1988/89:109 kapp hasvårigheter att arbeta full tid. För deras del skall arbetstiden därföranpassas så att den i det individuella fallet får en lämplig omfattning. Detnya systemet för ungdomsåtgärder bygger på arbetsmarknadsparternas aktivamedverkan. Det är mot den bakgmnden en självklar utgångspunkt att ävenanställningsvillkoren för de ungdomar som arbetar på särskildainskolningsplatser bör vara reglerade i kollektivavtal. Denna paragraf reglerarförhållandet om det i ett visst fall inte finns något särskilt kollektivavtalom de anställningsvillkor som skall gälla för särskilda inskolningsplatser hosarbetsgivaren. I sådana fall får arbetsgivaren tillämpa de kollektivavtal somhar träffats om beredskapsarbete och, i sista hand, andra kollektivavtal förnärmast jämförbara arbetstagare i samma ålder. Dennaparagraf innehåller regler om särskild rätt till ledighet från anställningenför den som arbetar på en särskild inskolningsplats. Bestämmelserna skall sesmot bakgmnd av att syftet med verksamheten är att förbättra möjlighetema förden unge att komma ut på den reguljära arbetsmarknaden. Det är därför av storbetydelse att den unge har möjlighet att söka arbete och att delta i deåtgärder länsarbetsnämnden finner erforderliga. Punkt1 avser ledighet för att besöka arbetsförmedlingen eller för att på annat sättsöka arbete. Punkt2 behandlar frågan om deltagande i s. k. jobb-sökaraktiviteter för den somarbetar på särskilda inskolningsplatser. Sådana aktiviteter anordnas av länsarbetsnämndemaför att underlätta för ungdomama att få ett arbete på den reguljäraarbetsmarknaden och för att stimulera ungdomar att vid behov komplettera sinutbildning. Dessa aktiviteter har erfarenhetsmässigt haft mycket positivaeffekter. Det har därför ansetts önskvärt att de som arbetar på särskildainskolningsplatser också tar del i dessa aktiviteter och därigenom förbättrarsina möjligheter att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Reglerna i 14§innebär att den som arbetar på en särskild inskolningsplats skall vara skyldigatt i anställningen delta i sådana jobb-sökaraktiviteter som länsarbetsnämndenanordnar. Det innebär också att arbetsgivaren givetvis måste organiseraverksamheten på de särskilda inskolningsplatsema så att de berördaarbetstagarna kan delta i dessa aktiviteter. Detta deltagande skall ses som ettled i arbetet på de särskilda inskolningsplatsema och vanligaanställningsförmåner skall därför utgå för den tid som ägnas åt aktiviteter avdetta slag. Dennaparagraf innehåller regler om hur anställningen på en särskild Som har utvecklats i den allmänna motiveringen 34 är avsikten medverksamheten med särskilda inskolningsplatser att den Prop. skall leda fram till ettarbete på den reguljära arbetsmarknaden eller i vart fall till arbete på enavtalad inskolningsplats. varaktighet,uppsägningstider m. m. har därför en helt annan dignitet än när det gälleranställningar i allmänhet. Det är mot den bakgmnden bestämmelserna omanställningens upphörande skall ses. Enligtreglerna i punkt 1 upphör en anställning på en särskild inskolningsplats närarbetstagaren uppnår den i 3§ angivna högsta åldern. Det bör varalänsarbetsnämndens sak att hålla särskild kontakt med dem som närmar sig slutetav den tid under vilken de är berättigade till arbete på en särskildinskolningsplats. Regelni punkt 2 tar sikte på de fall där arbetstagaren själv vill lämna sitt arbetepå en särskild inskolningsplats. Det bör då endast krävas en enkel anmälan tillarbetsgivaren. Slutligenregleras i punkt 3 den situationen att länsarbetsnämnden av någon anledning haråterkallat anvisningen till arbete på en särskild inskolningsplats. Reglerom återkallelse ges i 14 - 16 §§. Gemensamtför alla tre fallen är att anställningen på den särskilda inskolningsplatsenupphör utan att någon uppsägningstid behöver iakttas. Dennaparagraf reglerar de fall då länsarbetsnämnden skall eller får återkallaanvisningen till arbete på en särskild inskolningsplats. Reglema skall ses mot bakgmndav att verksamheten med särskilda inskolningsplatser är en del av detarbetsmarknadspolitiska åtgärdspaket som länsarbetsnämnden har tillgång tillnär det gäller att lösa sysselsättningsfrågan för en arbetssökande som harsvårigheter att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Det är därförnärmast självklart att nu ifrågavarande åtgärd inte skall fortsätta om densökande faktiskt har erhållit förvärvsarbete som inte är av helt tillfällig arteller av obetydlig omfattning.