prop · GC0392 · 1988-12-31 00:00:00 — Som framgått av det tidigare skall ersättningsfrågor liksomhittills prövas vid markanvisningen. Ersättningsfrågor överklagas redan i dagtill fastighetsdomstol och denna ordning bör bibehållas. För atl i någon månförenkla instansordningen föreslår jag att alla beslut som meddelas vidmarkanvisningsförrättningen skall överklagas på samma sätt. Jag föreslår därföratt beslut om markanvisning skall överklagas vid fastighetsdomstol. Visserligenhar fastighetsdomstolen normalt inte den kompetens som krävs för att prövabeslut om markanvisning så vitt avser tekniska frågor, men detta kan avhjälpasgenom att domstolen inhämtar yttrande från SGU. Andrabeslut av bergmästaren som huvudsakligen består av rättsliga bedömningar böröverklagas till kammarrätten. Besluten i övrigt, dvs. sådana som huvudsakligenbeslår av lämplighetsavgöranden bör överklagas till den centrala förvaltningsmyndighetenpå detta område, dvs. 1 enlighet med de riktlinjer för vilka jag nyssredogjorde bör SGU:s beslut inte få överklagas. Jaghar tidigare föreslagit all frågor om dispens från de s.k. hindersbestämmelserna,som prövas av regeringen resp. , i fortsättningen skallprövas av resp. bergmästaren. Dessa beslut bör i fortsättningenlämpligen överklagas till regeringen resp. . Därvid börlänsstyrelsen vara slutinstans i frågor som överklagats dit från bergmästaren. Enfråga som kommittén tar upp och som vissa remissinstanser har synpunkter pågäller om, vid sidan av den vanliga besvärsrätten enligt förvaltningslagen,kommuner eller vissa myndigheter bör ges rätt att överklaga beslut enligt dennya lagen. finns ingen sådan rätt.Frågan gäller framför allt rätten alt överklaga beslut Prop. 1988/89:92 omrätt till undersökning eller bearbetning. Vadgäller undersökningstillstånd vill jag hänvisa till mina överväganden iavsnitt 2.3.4. Som framgår därav förutsätts förfarandet i ärenden omundersökningstillslånd i huvudsak motsvara förfarandet i inmutningsärenden,vilket betyder att ingen egentlig prövning i förhållande till motståendeintressen skall göras. Mot den bakgrunden blir frågan om rätten att överklagaför särskilda intressenter inte aktuell. Fråganom rätten att överklaga beslut om bearbetningskoneession bör däremot övervägasnoggrant. Kommittén har efter överväganden (SOU 1986:53 s. 194 f.) stannat föratt inte ge kommuner eller naturvärdsverket en särskild rätt att överklaga. Motbakgrund av hur sådana beslut skall fattas delar jag, utom i ett avseende,kommitténs uppfattning i frågan. Koncessionsärenden enligt nuvarande minerallagavgörs efter ett brett remissförfarande, där företrädare för olika intressenfår komma till tals. Ett motsvarande förfarande avses förekomma i ärenden ombearbetningskoncession enligt den nya lagen. Bergmästarens beslut grundar sigpå bedömningen av fyra faktorer, nämligen malmbevisningen, sökandenslämplighet, arrondering m. m. samt NRL-prövningen. Det är framför alltbedömningen i markanvändningsfrågan som skulle kunna föranleda rätt försärskilda intressen att påkalla .överprövning. Somframgår av avsnitt 2.3.5 är NRL-prövningen i praktiken överlämnad lilllänsstyrelsen. Om avstyrker mineralutvinning, blir ansökningennormall avslagen av bergmästaren. Denne har dock, som framgått av det tidigare,rätt att hänskjuta ärendet till regeringens prövning. Ett avslagsbeslut avbergmästaren kan av sökanden överklagas till regeringen. Något behov av atl genågot annal organ räll atl överklaga ett sådant beslut anser jag inte finnas. Omå andra sidan tillstyrker mineralutvinning, skall berg mästaren bevilja koncession, om övriga förutsättningar är uppfyllda. När koncession är särskilt betydelsefull från allmän synpunkt, skall dock frågan hänskjutas till regeringen. ställningstagande är grundat på en inlresseawägning mellan mineralinlresset och motstående intressen, däribland del bevarandeintresse som företräds av . Kom munens uppfattning kommer uppenbarligen atl ha stor betydelse. Skulle i undanlagsfall mycket stora motsättningar mellan olika intressen finnas som inte har kunnat lösas, bör ärendet anses ha sådan särskild betydelse från allmän synpunkt att bergmästaren skall hänskjuta ärendet till rege ringen. Någon särskild rätt lill överklagande behövs därför normalt inte för sådana beslut. Jag är dock beredd att, med hänsyn lill att det inte kan uteslutas atl ett av bergmästaren meddelat beslut om bearbetningskonces sion inte lill fullo tillgodoser kommunens behov av integrering av verk- . samheten i den kommunala planeringen, ge kommunen en generell rätt alt överklaga bergmästarens beslut om meddelande av bearbetningskonees sion. har föreslagit bör kommuner ha besvärsrätt, om bergmästaren genomdispens från hindersbeslämmelserna medgivit att under- sökningeller bearbetning får ske inom områden med detaljplan ellerområdesbestämmelser. Jagvill slutligen beröra frågan om minerallagens förenlighet med europakonventionenom de mänskliga rättigheterna. beslut om bearbetningskoncession medefterföljande markanvisning inskränker givetvis fastighetsägarens rådighetöver sin mark. innebär att konventionens krav på tillgång t illdomstolsprövning gör sig gällande (jfr prop. 1987/88:69). De frågor som förfastighetsägaren kommer att ha den största betydelsen är de som prövas vidmarkanvisningsförrättningen. Där bestäms vilka fysiska ingrepp somkoncessionshavaren får göra på fastigheten och där bestäms, framför allt, denersättning som fastighetsägaren skall få till följd av intrånget. Som jagredan har föreslagit skall beslut som meddelas vid markanvisningsförrättningenkunna överklagas till fastighetsdomstolen och därigenom är kravet på räll tilldomstolsprövning i dessa frågor uppfyllt. Fastighetsägaren bör dock även hamöjlighet att fä en meddelad koncession prövad i domstol eftersom del är i detärendet det avgörs om bearbetning över huvud taget skall få äga rum. Man skulledå kunna tänka sig att låta bergmästaren pröva alla koncessionsärenden medfullföljdsrätt till kammarrätten. Ärenden om bearbetningskoncession kommeremellertid helt att domineras av lämplighetsavgöranden och innebära enavvägning mellan olika intressen, varvid en politisk styrning av praxis ärönskvärd. Regeringen bör därför ingå i instanskedjan. Om regeringen meddelar enkoncession kan fastighetsägaren numera genom rällsprövning i regeringsrätten fåprövat om beslutet strider mot någon rättsregel. Bestämmelser om detta finns ilagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut. Genom dennamöjlighet anser jag atl krav på rätt till domstolsprövningav beslut, som rör en persons civila rättigheter är uppfyllt även ikoncessionsärenden. Mitt förslag: Densom innehaft ett undersökningstillstånd och inte fått bearbetningskoncessionskall lämna en skriftlig redogörelse för del utförda undersökningsarbetet.Redogörelsen skall lämnas inom en månad från det tillståndet upphörde attgälla. Skyldigheten gäller endast för den som yrkesmässigt bedriverundersökningsarbete. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Huvuddelen av remissinstanserna tillstyrker Bland andra LOoch TCO föreslår alt redovisningsskyldigheten skall avse ävenundersökningsresultaten. Statskontoret avstyrker helt förslaget. Skälen för mitt förslag:En fråga som länge uppmärksammats gäller lämpligheten av atl ålägga dem somutfört undersökningsarbete utan att detta lett till bearbetningsrättigheter attställa undersökningsresultat och undersökningsmaterial tillallmänt förfogande i syfte att främja prospekte- Prop. 1988/89:92 ring. Iminerallagskommilténs uppdrag ingick atl överväga denna fräga. Efteringående överväganden (SOU 1986:53 s. 153 fi) stannade kommittén för attnackdelarna, dvs. kostnaderna för förelagen och staten med all införa enskyldighet att utge undersökningsresultat, med god marginal överväger denbegränsade fördel en sådan skyldighet skulle innebära. Däremot kunde en merbegränsad rapporteringsskyldighet vara motiverad. En sådan skulle göra det möjligtför prospektörer att på ett enkelt sätt ta reda på om undersökningar inom ettområde tidigare hade utförts och i sä fall av vem samt när och pä vad sätt dethade skett. Den nye prospektören kunde då ta kontakt med det aktuella företagetoch på vanligt sätt förhandla om överiåtelse av resultaten, vilka utgöraffärshemligheter. Det förekommer ett väl utvecklat samarbetemellan olika prospektörer om utbyte av undersökningsresultat. Föregen del har jag funnit de av kommittén anförda skälen övertygande och mittförslag överensstämmer med kommitténs. Jaganser således i likhet med kommittén att del bör införas rapporteringsskyldighetinnefattande en redogörelse för utförda undersökningsarbeten. Av redogörelsenbör framgå var arbetena har utförts och vilken typ av arbeten som har utförts.Till redogörelsen bör fogas en karta över det undersökta området. Enrapporteringsskyldighet av den art jag nu angett reser inte de invändningar jagtidigare redogjort för. Då det kan vara av värde för olika prospektörer att fåkännedom om huruvida undersökningsarbete har utförts inom ett visst områdeföreslår jag att en sådan rapporteringsskyldighet införs. Denna skyldighet börendast omfatta den som yrkesmässigt bedriver prospektering. Amatörprospektörerskulle alltför myckel betungas av en sådan skyldighet. Uppgifterna börlämpligen tas emot av bergsstaten. Mittförslag: Den nya lagen träder i kraft . Äldre rättigheter skallfortsätta att gälla under sin återstående giltighetstid. Bestämmelsernaom undersökningstillständ tillämpas på äldre rättigheter lill undersökning ochbestämmelserna om bearbetningskoncession på äldre rättigheter tillbearbetning, i båda fallen med vissa undantag enligt följande. Förlängningav inmutningens giltighetstid, överlåtelse av inmutning och karenstid förinmutning behandlas enligt äldre bestämmelser. Utmålfår inte förlängas enligt äldre bestämmelser utan utmålshavaren får sökabearbetningskoncession. Ansökningen prövas dock enligt de principer som gällerför förlängning av koncession enligt den nya lagen. Försvarsavgiftenbehålls för utmål så länge dessa består. Koncessionerenligt gamla minerallagen får inte förlängas utan koncessionshavaren får ansökaom tillstånd eller koncession enligt den nya lagen. Verksamhetsom bedrivs med stöd av markägarens tillstånd och läkltillstånd enligt 18 §naturvärdslagen får fortsätta utan bearbetningskoncession under enövergångstid. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Har inte berört frågan särskilt. Skälenför mitt förslag: Då den nya minerallagen träder i kraft kommer det att finnasen rad rättigheter enligt äldre minerallagstiftning. Det gäller inmutningar ochutmål enligt gmvlagen, undersöknings- och bearbetningskoncessioner enligtnuvarande minerallag samt täkttillstånd enligt naturvårdslagen. 1974 årsminerallagsstiftning innebar atl även äldre gmvrättigheter begränsades i tidentill från ikraftträdandet av gruvlagen resp. minerallagen. Detbetyder att tidigare tidsobegränsade rättigheter löper ut senast vid utgångenav . 1 de särskilda fall, där äldre rättigheter följer fyndighetensutsträckning, regleras förhållandena genom övergångsbestämmelser. Frågan om områdetsstorlek, som har samband med lillståndshavarens förmåga och resurser, har ivissa aspekter tagits upp i den allmänna motiveringen och i specialmotiveringenunder 2 kap. 1 §. Sökanden skall få de gamla tillstånden och koncessionerna bördärför bestå oförändrade. Den nya lagens bestämmelser bör däremot tillämpasfrämst vad gäller förfarandet, dvs. bestämmelser om hur verksamheten skallbedrivas, pröv-ningsmyndighel, tillsyn, m. m. Dennya minerallagens bestämmelser om förlängning av undersökningstillståndetsgiltighetstid och om överlåtelse och karenslid är något mer ingripande för inmutarenän nuvarande bestämmelser. Jag föreslår därför Prop. 1988/89:92 att degamla bestämmelserna i dessa hänseenden gäller tills inmutningen upphör attgälla eller inmutaren söker bearbetningskoneession. Degamla utmålen bör beslå oförändrade enligt gmvlagen. När utmålets giltighetstidlöper ut måste utmålshavaren givetvis ha möjlighet att ansöka om förlängning avutmålel. Att låta detta ske enligt gruvlagens bestämmelser skulle dock ledatill att de allra flesta utmålen inte inom överskådlig framtid skulle föras inunder den nya lagens bestämmelser, vilket inte vore rimligt.Övergångsbestämmelserna i denna del bör därför utformas méd beaktande av delsen strävan att föra in de gamla utmålen under den nya lagens bestämmelser, delsutmålshavarens berättigade intresse att inte behöva inskränka eller upphöra meden pågående verksamhet. Jag gör i denna del följande bedömning. Omen utmålshavare önskar fortsätta verksamheten när utmålets giltighetstid löperut, bör han alltså vara hänvisad till atl söka koncession enligt den nya lagen.Vid prövningen bör emellertid hänsyn tas till pågående verksamhet. Enligtgmvlagen har utmålshavaren i vissa fall obligatorisk räll till föriängning avutmals giltighet. 1. bearbetningpågår, 2. lillredningsarbeten eller andraförberedelser för bearbetning pågår eller 3. omfattande undersökningarpågår. Utmålshavarenkan få förhandsbesked humvida ett visst arbete är sådant som avses i punkt 3och därmed försäkra sig om att han kommer att få förlängning. Attvägra utmålshavaren koncession i de fall som sägs i punkt 1 och 2 vore ettavsevärt ingrepp i hans rätt och bör av detta skäl inte komma i fråga. Altändra förutsättningarna genom villkor i koncessionen skulle också innebära ettstort ingrepp. I dessa fall bör koncession regelmässigt beviljas på samma sättsom vid förlängning av en bearbetningskoncession enligt den nya lagen. Detinnebär att prövningen inte innefattar prövning av om fyndigheten kanekonomiskt tillgodogöras, lämplighetsprövning eller avvägning gentemotmotstående intressen. Detta står inte i motsättning lill de överväganden somligger bakom de nya bestämmelserna. 1 de fall där bearbetning pågår ellertillredning eller andra förberedelser pågår för drift har förhållandet till merbetydande motstående intressen prövats i tillslåndsärendet enligtmiljöskyddslagen eller vallenlagen eller annan lagstiftning, enligt vilkentillstånd för verksamheten krävs. Denna bedömning ersätter motsvarandeprövningsmoment i koncessionsprövningen. Det förhållandet all verksamhet pågåreller förberedelser därför har påbörjats utesluter behovet av malmbevisning.Att pröva sökandens lämplighet enligt kriterierna i 4 kap. 1 § första stycket2 på detta stadium framstår heller inte som meningsfullt. Delsammatorde gälla beträffande prövning av om fyndigheten kan ekonomiskt tillgodogöras samt lämplighetsprövning när arbeten enligt 72 Beträffande förhållandel till motstående intressen får man Prop.1988/89:92 här liksom i de fall där någon verksamhet inte pågår prövaansökan på samma sätt som en ny koncession. Utmålshavareär skyldiga att erlägga s. k.försvarsavgifl. Denna skyldighet börbehållas för utmålen så länge dessa beslår. Detta blir av särskild betydelseför de utmål som har beviljats års gruvlag trädde i kraft. Dessautmål innehas ofta av företag, som inte bedriver gruvverksamhet eller avprivatpersoner. Om avgifterna bibehålls kan detta bidra till all förmå dessautmålshavare all antingen påbörja bearbetning eller sona utmålen. För aktivaprospektörer måste dock avgifterna kunna reduceras. Det bör ankomma påregeringen att meddela närmare föreskrifter om hur avgiften skall beräknas. gamla minerallagen finns inga bestämmelser om förlängning av koncessionerUnder förarbetena uttalades dock all inget hinder avses möta mot attförlängning ges (prop. 1974:146 s. 83). I förarbetena talas om enförutsättningslös prövning av en förlängningsansökan. Där sägs att det ärlämpligt atl det allmänna efter en tids förlopp får möjlighet att pröva om enkoncession bör fortsätta att gälla och i så fall på vilka villkor det skall fåske. Ansökan om förlängning skall i princip behandlas på samma sätt som ansökanom ny koncession (nämnda prop. s. 81 f.). Således innefattar intekoncessionsinnehavet någon rätt till fortsatt koncession efter koncessionstidensutgång. Det innebär därför ingen rättsförlust att innehavaren av koncessionenligt den gamla minerallagen får söka undersökningstillslånd ellerbearbetningskoneession enligt den nya lagen om verksamheten skall fortsätta. Enannan sak är all prövningen bör ske med beaktande av att förutsättningarna förpågående verksamhet i princip inte skall ändras. Närlagen träder i kraft kommer det att finnas ett anlal fall, där bearbet ning av fyndigheter som skall omfattas av lagen bedrivs enbart med stöd av läktlillstånd enligt 18 § naturvårdslagen. Enligt de nya bestämmelserna kommer koncession all krävas. Det är skäligt att verksamheten på dessa fyndigheter får pågå som förut under det atl ansökan förbereds och konces sionsärendet prövas. En tidsfrist på ell år från ikraftträdandet är rimlig för att förbereda och inge ansökan om koncession. Det ligger i linje med de mineralpolitiska målen att förutsättningarna för pågående verksamhet inte skall ändras till följd av denna prövning. Därför bör i ett sådant faU koncession meddelas utan föregående prövning enligt de principer som har angivits under avsnitt 2.3.3. Att fyndigheten kan ekonomiskt tillgodo göras och alt sökanden är kompetent framgår ju redan av det faktum att bearbetning pågår. Vad gäller förhållandet lill motstående intressen be drivs ju verksamheten med stöd av täkttillstånd enligt naturvårdslagen där markanvändningsfrågan har prövats. Någon förnyad NRL-prövning behö- 73 veralltså inte ske. Även frågan om lämplig arrondering får anses avgjord Prop.1988/89:92 genom det meddelade täkttillståndet. Mittförslag till ny minerallag innebär, som jag har nämnt tidigare, bl.a. alt vissaspeciella kvaliteter av ett antal förs in under den nyaminerallagstiftningen. Om bearbetning av ett sådant pågår då den nya lagenträder i kraft och man därvid utvinner den speciella kvaliteten krävs detalltså koncession för att man i fortsättningen skall få bearbeta den speciellakvaliteten av mineralet. I ett sådant koncessionsärende kan man inte nöja sigmed att konstatera alt bearbetning av mineralet pågår. Prövningsmyndighelenmåste förvissa sig om att just den speciella kvaliteten av mineralet ingår ifyndigheten. Därför måste sökanden i ell sådant ärende förete malmbevisningavseende den speciella kvaliteten. Om sådan malmbevisning företes skallkoncession meddelas för den speciella kvaliteten. För mineralet i den"normala" formen är det varken nödvändigt eller möjligt att fåkoncession, varför den "normala" formen bibehåller sin karaktär avjordägarmineral. Etttäkttillstånd är regelmässigt förenat med vissa villkor. Dä tillståndetomvandlas till en koncession bör utgångspunkten vara att villkoren skall gällaoförändrade men vissa modifieringar kan bli nödvändiga. Jag återkommer tillden frågan i specialmotiveringen till övergångsbestämmelserna. Någonkonkurrens om koncessionen får naturligtvis inte förekomma utan den som hartäkttillståndel skall ha företrädesrätt till koncessionen oavsett om han ärmarkägare eller nyttjanderältshavare. Ettanlal nya förs nu in under den nya lagen, vilket innebär att markägarenkan förlora del ekonomJska värdet av en sådan mineralfyndighet. Om någon annanbeviljas koncession för fyndigheten får markägaren visserligen ersättning fördet intrång på fastigheten som äger rum men han får ingen ersättning förfyndighetens ekonomiska värde. Detta kan i vissa situationer skada honomekonomiskt. Han kan exempelvis ha gjort vissa förberedelser för att påbörjabearbetning av en fyndighet. Om någon annan får koncession kullkastas därmed markägarensekonomiska planering därigenom att han förlorar värdet av fyndigheten. Jaganser därför att markägaren under en övergångslid bör ha företrädesrätt framförandra att få koncession för fyndigheter av "nya" om någonbearbetning av fyndigheten inte pågår. Om däremot markägaren harpåbörjat bearbetning av fyndigheten sker ju detta med stöd av läktlillstånd. Han blir då skyddad genom att han får företrädesrätt lill koncession i enlighet med vad jag nämnde. Där emot försvagas markägarens ställning om en fyndighet bearbetas av en nyttjanderältshavare. TiU grund för en sådan bearbetning ligger då säkerli gen ett avtal där markägaren har betingat sig, utöver ersättning för markin- Irånget, viss del av vinslen. I denna situation har nyttjanderättshavaren företrädesrätt lill koncessionen eftersom det är han som bedriver bearbet ningen. Om han får koncession behöver han inte längre betala ersättning för värdet av fyndigheten. 1 dessa fall bör dock villkoren för koncessionen bestämmas så att markägaren även i fortsättningen får ersättning för värdet av fyndigheten i huvudsaklig överensstämmelse med villkoren i 74 avtalet mellan parterna.Sistnämnda typen av situation är dock ytterligt sällsynt. Enligt vad jag harerfarit bedrivs bearbetning av "nya" så gott som uteslutandeav markägare. 2.4 Samordningen med annan lagstiftning Mittförslag: På samma sätt som tidigare skall vid sidan av minerallagen annanlagstiftning vara tillämplig på verksamhet som omfattas av minerallagen. I NRLinförs en ny bestämmelse som reglerar del förhållandet då tillåtligheten av ettvisst exploateringsföretag eller annat ingrepp i miljön skall prövas enligtflera av de lagar som är anknutna till NRL. Enligt den nya bestämmelsen skall 2och 3 kap. NRL tillämpas endast vid den prövning som först äger mm. Vissa ändringar,huvudsakligen av redaktionell art, görs i lagen om vissa torvfyndigheter, lagenom utländska förvärv av fast egendom m. m.och lagen om kontinentalsockeln. Kommitténsförslag: Överensstämmer i sak i stort med mitt förslag. Remissinstanserna:Har inte berört frågan särskilt. Skälen för mitt förslag:Som har framgått av det tidigare är frågan om samordningen mellanminerallagsliftningen och annan lagstiftning en central fråga i dettalagstiftningsärende. Frågorna har frän skilda aspekter tagits upp i andrasammanhang, bl. a. i avsnitt 2.3.4, där frågan om prövning enligt NRLm.m.behandlas. Jag vill här för översiktlighetens skull behandla de viktigastesamordningsfrågorna i ett sammanhang och därvid också ta upp de konsekvensermitt förslag får för annan lagstiftning. Utgångspunkten när detgäller samordningen mellan minerallagen och annan lagstiftning är alt bådaskall tillämpas parallellt på verksamhet som omfattas av minerallagen.Minerallagens huvudsakliga syfte är att reglera förhållandet mellanprospektörer och gruvinnehavare, å ena sidan, samt markägaren och innehavare avsärskilda rättigheter till marken, å den andra sidan. Ellundersökningstillslånd innebär framför allt att prospektören får rätt attdisponera annans mark för atl utföra undersökningsarbete. Om prospeklörenhittar en fyndighet kan han fä bearbetningskoncession, vilket innebär inte bararätt att disponera marken utan också att bearbeta och tillgodogöra sig självafyndigheten. Innan koncessionshavaren påbörjar bearbetningen skall det hållasen särskild markanvisningsförrättning. Vid denna bestäms det i detalj vilkadispositioner koncessionshavaren får vidta inom koncessionsområdet och iblandockså utanför området. Man bestämmer då belägenheten och omfattningen av gruvanoch man anvisar också mark för vägar, byggnader och andra anläggningar, somföranleds av gruvdriften. Vid förrättningen bestäms också den ersättning sommarkägaren erhåller för det intrång som gruvdriften innebär. Endast ett mindre antalbestämmelser i minerallagen syftar till annat än att reglera förhållandelmellan gruvinnehavaren och markägaren. Jag tänker då främst på de s. k.hindersbestämmelserna och bestämmelserna om intresseavvägning enligt NRL.Möjligheterna alt förena en koncession medvillkor som kan gälla motstående intressen hör också dit. Det är dock Prop.1988/89:92 oftast inte möjligt att isamband med beslutet om koncession föreskriva om villkor av annal änöversiktligt slag, eftersom normalt mycket arbete återstår innan man idetalj kan ange hur verksamheten skall bedrivas. Därför bestäms väsentligavillkor bl.a. till skydd för den yttre miljön genom lillståndsgivningenligt annan lagstiftning. Detsagda innebär följande.