prop · GC03122 · 1988-12-31 00:00:00 — Reglerna överensstämmer medvad som enligt svensk lagstiftning gäller för utländska medborgares rätt tillfolkpension enligt 5 kap. 4 § AFL. Enligtartikel 20 skall varje medlemsstats lagar och föreskrifter angående redarensansvar som avses i artiklarna garantera likabehandling av sjömän oavsettbosättningsort. Sjömanslagen gäller, såvitt avser arbetsgivarens ansvargentemot de ombordanställda, till förmån för både svenska och utländska sjömänoavsett var de är bosatta. En annan sak är att, enligt 44 § SML, arbetsgivareni vissa fall har regressrätt mot statsverket beträffande svensk och här iriket bosatt utländsk men ej beträffande andra utlänningar.ILO-kommittén finner att sjömanslagen uppfyller kravet i artikel 20. Artiklarna2129 innehåller regler för de principer som ratificerande stater skalltillämpa vid internationell samordning av socialförsäkringsförmåner för sjömänsom berörs av flera länders system. Principerna är desamma som tillämpas i desocialförsäkringsavtal som ingått och erbjuder därför inte någraproblem för svenskt vidkommande. Konventionensdel V anger åtgärder för att förmånstagarna skall få sina anspråk prövade påett korrekt sätt. Inte heller i denna del föreligger något ratifikationshinder. 3.2 Konventionen (nr 166) och rekommendationen (nr 174) omsjömäns hemresa År1926 antog Internationella arbetskonferensen en konvention (nr 23) och enrekommendation (nr 27) om hemsändning av sjömän. konventionföreskriver att frågan om hemtransport av sjömän skall regleras genomnationell lagstiftning, kollektivavtal eller individuella anställningskontrakt.Konventionen anmäldes för genom prop. Föredraganden ansågsig inte kunna tillstyrka en ratifikation. Som skäl till detta anfördes att ettgenomförande av konventionens krav skulle medföra betydande kostnader förstatsverket. anslöt sig till denna uppfattning. Konventionen har inteheller senare ratificerats av . Sjöfartenhar, under de som förflutit sedan konventionen antogs, genomgåttstora förändringar. En mängd praktiska problem har uppstått vid tillämpningenav konvention, bl.a. med hänsyn till att besättningen på många fartygblivit alltmer multinationell till sin sammansättning. Bl.a. mot bakgrund avdenna utveckling beslöt Prop. 1988/89: 122 1983 attfrågan om en revidering av konventionen nr 23 och rekommendationen nr 27skulle föras upp på dagordningen för det 24:e mötet med den paritetiskasjöfartskommissionen . hade utarbetat enrapport inför behandlingen av ämnet. Rapporten baserades på material från 47medlemsstater, däribland . Ienlighet med kommissionens rekommendation beslöt vid sitt möte inovember 1984 att på dagordningen för den förberedande tekniska sjöfartskonferensenår och sjöfartssessionen föra upp frågan om en revidering avkonventionen nr 23 och rekommendationen nr 27. Arbetsbyrån anmodade däreftermedlemsstaterna att komplettera de svar som tillställts inför mötet medden paritetiska sjöfartskommissionen . På grundval av dessa svar ladearbetsbyrån fram en rapport, som bildade underlag för diskussionema vidsjöfartskonferensen. Rapporten innehöll ett förslag till revideradekonventions- och rekommendationstexter. Underden tekniska sjöfartskonferensen framkom starka motsättningar mellanredarna och de ombordanställda. Motsättningarna gällde bl. a. frågan omredarens ansvar i samband med hemtransporter. Konferensen antog dock enhälligtde förslag till konvention och rekommendation som konferensutskottet försjömäns hemresa enats om. Införsjöfartssessionen anmodades medlemsstaterna att ta ställning till denvid sjöfartskonferensen ej lösta frågan om den föreslagna konventionenskulle utsträckas att gälla även fiskefartyg och fiskare. hadeingen erinran mot detta. Motsättningarnamellan redarna och de ombordanställda mildrades under sjöfartssessionen. Efteravslutat utskottsarbete antogs vid sjöfartssessionen konventionen (nr 166) ochrekommendationen (nr 174) om sjömäns hemresa. Konventionen antogs medröstsiffrorna 209 för, ingen emot och två nedlagda. Av de svenska ombudenröstade såväl regerings-, som arbetsgivar- och arbetstagarrepresentanterna förkonventionen. Rekommendationen antogs med röstsiffrorna 206 för, ingen emotoch 2 nedlagda. Samtliga svenska ombud röstade för rekommendationen. Yttrandeöver konventionen nr 166 och rekommendationen nr 174 har avgetts avILO-kommittén, som i sin tur har inhämtat yttranden från ,, i , ,(till vilken överlåtitärendet) och . ILO-kommitténtillstyrker ratifikation av konventionen nr 166 sedan en radratifikationshinder undanröjts genom författningsändringar. 3.2.2Konventionens huvudsakliga innehåll och dess förhållande till svensklagstiftning Idet följande redovisas i anslutning till vad har anfört i sitt yttrande med ledning av remissinstansernas synpunkter konventio nens huvudsakliga innehåll och dess förhållande till svensk lagstiftning. Konvenfionens materiellainnehåll finns i tolv artiklar. 1988/89:122 skall gällaför privatägda och samhällsägda handelsfartyg. I den utsträckning det bedömspraktiskt möjligt skall konventionens bestämmelseräven tillämpas på yrkesfisketill havs. Iartikel 2 i konventionen preciseras de fall och de omständigheter då en sjömanskall vara berättigad till fri hemresa. Enligtartikel 2 punkt 1 a) har sjömän rätt till fri hemresa om anställning förbestämd tid eller för bestämd resa upphör utomlands. Denna bestämmelse täcksinte i SML om inte nio månaders anställning föreligger. Ensjöman har enligt artikel 2 punkt I c) rätt till fri hemresa vid sjukdom, skadaeller annat hälsotillstånd som kräver att han skickas hem. Konventionen går härlängre än svensk lagstiftning. SML innehåller bestämmelser om fri hemresa vidsjukdom, skada eller sådant havandeskap som utgör hinder för befattningensutövande, men endast för det fall att anställningen upphör. Under vissaomständigheter går rätten till fri hemresa föriorad (31 §SML). Konventionenföreskriver i artikel 2 punkt I d) att en skall vara berättigad till frihemresa i händelse av skeppsbrott. Någon motsvarande bestämmelse finns inte iSML. Förlisning nämns inte ens bland de omständigheter som enligt 11 § medföratt sjömannen kan bli fri från anställningen och därmed enligt 32 § få rätt tillfri resa. Enligtartikel 2 punkt I O skall sjömannen ha rätt till fri hemresa om fartygetdestineras till en krigszon dit sjömannen inte samtycker att resa. Den närmastemotsvarigheten till denna konventionsregel finns i 9 och 32 §§ SML, men denförutsätter att sjömannen frånträder sin anställning. Artikel2 punkt 2 medger sjömannen rätt till hemresa efter en tjänstgöringsperiod(kvalifikationstid) som skall vara mindre än . Varje ratificerandestat skall eftersträva att förkorta med hänsyn till den tekniskautvecklingen och kan därvid hämta ledning i rekommendationer av den paritetiskasjöfartskommissionen. Enligt 29 § andra stycket SML kan den i paragrafensförsta stycke angivna kvalifikationstiden () i vissa fall förlängasmed . Den sålunda medgivna förlängningen strider i och för siginte mot konventionen, men den är inte i linje med den i konventionenrekommenderade reduceringen av kvalifikationstiden. 1artikel 3 punkt 1 föreskrivs att medlemsstaterna i lagar eller föreskrifterskall bestämma de destinationsorter till vilka sjömännen får hemsändas. Blandde destinationsorter som sålunda bestäms skall enligt artikel 3 punkt 2 ingåden ort där sjömannen samtyckte till att ingå anställningsavtalet, den ort sombestäms genom kollektivavtal, sjömannens bosättningsland eller annan ort varomöverenskommelse träffats vid tiden för anställningsavtalet. Sjömannen skallenligt samma punkt ha rätt att välja, om alternativa destinationsorter harbestämts. De i SML angivna destinationsorterna i de i lagen reglerade fallenav fri hemresa (29, 31 och 32 §§ samt 6 §) fär anses vara förenliga medkonventionens krav. Däremot är sjömannens rätt att välja destinationsort i defall då alternativa destinationsorter förekommer inte inskriven i SML. Konventionen slår iartikel 4 fast att det skall vara redarens ansvar att Prop. 1988/89:122 ordnahemresan på ett lämpligt och snabbt sätt (punkt 1). Kostnaden härför skallenligt punkt 2 bäras av redaren. 1 punkt 4 anges närmare vad redarenskostnadsansvar skall omfatta. Här avsedda regler är förenliga med den ordningsom gäller i enligt lagstiftning och kollektivavtal utom på en punkt. 1punkt 4 e) föreskrivs att de kostnader för hemresa som skall bäras av redarenskall inkludera läkarvård, där så erfordras, till dess sjömannen kan resa tilldestinationsorten för hemresan. Arbetsgivarens sjukvårdsansvar är enligt 38 §SML begränsat . Konventionens bestämmelser täcks alltså baradelvis i svensk lag. Undantagsvis kan sjömannen behöva vårdas än 84dagar utomlands, innan hans hälsotillstånd medger att han skickas hem. Artikel4 punkt 3 medger att sjömannen kan få betala tillbaka hemresekostnaden i falldå han grovt försummat sina förpliktelser i anställningen. Rätten till frihemresa vid sjukdom, skada eller havandeskap går förlorad under vissaomständigheter enligt 31 § SML. Konventionen förutsätter däremot att en ,som försummat sina förpliktelser, ändå skall ha rätt till fri hemresa även omhan kan bli återbetalningsskyldig. Konventionenföreskriver i artikel 4 punkt 5 att redaren inte vid början av sjömannensanställning får avkräva förskottsbetalning för hemresan. Formell täckningsaknas i svensk lagstiftning för detta konventionskrav. Förbudet i artikel 4punkt 5 bedöms av dock vara så självklart i att enuttrycklig bestämmelse härom kan undvaras. Iartikel 5 fastslås att behörig myndighet i fartygets registreringsland skallträda in och hjälpa till med sjömannens hemresa om redaren brister i sinaskyldigheter. Staten avses få en regressrätt gentemot redaren. Statens ansvarinnebär nyheter i tre avseenden i förhållande till den i gällandeordningen som grundas på lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenskamedborgare i utlandet m. m. Dels skall ansvaret även omfatta utländska sjömänshemresa, dels skall det avse alla kostnader som avses i artikel 4 punkt 4, ochdels får återbetalningskrav i allmänhet inte riktas mot sjömannen.Sjöfartsverket framhåller i detta sammanhang att de koslnadsmässigakonsekvenserna av den i konventionen angivna ordningen inte torde få någonstörre betydelse för staten, när det gäller svenska redare, men blir svårareatt överblicka i de fall då ett svenskt fartyg har uthyrts på bareboat-basistill utländsk redare och denne inte fullgör sina förpliktelser i fråga ompersonalens hemresa. Enligtartikel 6 skall sjömän som skall hemsändas ha rätt att erhålla pass ochidentitetshandlingar för hemresan. En uttrycklig bestämmelse härom saknas isvensk författning. Bestämmelsernai konventionen skall ges verkan genom nationell lagstiftning eller genomkollektivavtal (artikel 9). Varje medlemsstat skall genom fullgod tillsynsäkerställa att redarna för fartyg som är registrerade inom dess territoriumföljer konventionen (artikel 11). 1artikel 12 föreskrivs att texten till konventionen skall vara tillgänglig förbesättningsmedlemmarna på fartygen på ett alltefter omständigheterna lämpligtspråk. Rekommendationennr 174 innehåller regler för det fall att både redaren och den medlemsstat,inom vars territorium fartyget är registrerat, underlåter att uppfylla sinaförpliktelser enligt konventionen att ombesörja och erlägga kostnaden för ensjömans hemresa. 1 en sådan situation bör enligt rekommendationen antingen denstat, från vilken sjömannen skall hemsändas, eller den stat, där sjömannen ärmedborgare, ombesörja hemresan med rätt att återkräva kostnaden från fartygetsregistreringsland enligt artikel 5 punkt a) i konventionen nr 166. Min bedömning:Kraven i konventionen (nr 165) om social trygghet för sjömän och konventionen(nr 166) om sjömäns hemresa avviker i flera väsentliga hänseenden från denordning som gäller i . En svensk ratifikation är därför inte möjlig utanändringar i lagstiftningen, främst sjömanslagen. Dessa ändringar är såomfattande att de bör göras först efter en samlad översyn av nämnda slag. Innanslutlig ställning kan tas till konventionen nr 166 föranleder rekommendationen(nr 174) om sjömäns hemresa ingen särskild åtgärd. Skälen för min bedömning:ILO-kommittén har i sitt yttrande över konventionen nr 165 pekat på ett antalratifikationshinder och med hänsyn till dessa ansett sig inte nu kunna förordaen svensk ratificering av konventionen. Med hänsyn tillarbetsmarknadsparternas uttalade önskan att konventionen ratificeras förordarkommittén att lämpligaste åtgärder för att undanröja befintliga ratifikationshindernoga övervägs. 1 sitt yttrande överkonventionen nr 166 och rekommendationen nr 174 har , i anslutningtill vad remissinstanserna har anfört, tillstyrkt att konventionen ratificerasav , sedan en rad ratifikationshinder undanröjts genomförfattningsändringar. Kommittén diskuterar i det senare yttrandet ocksåtillämpningen av rekommendationen nr 174. För egen del gör jagföljande bedömning. yttranden och den remissbehandling som harföregått kommitténs ställningstaganden ger vid handen att kraven ikonventionerna nr 165 och 166 i flera väsentliga hänseenden avviker från denordning som gäller i . En svensk ratifikation av konventionerna ärdärför inte möjlig utan ändringar i lagstiftningen, främst sjömanslagen. Dessaändringar är enligt min mening så omfattande att de bör göras först efter ensamlad översyn av sjömanslagen. En sådan översyn är påkallad också av andraskäl, bl.a. framställningar om ändring av lagens reglering av de fall då ensjöman inte vill följa med ett fartyg som är destinerat till en krigsriskzon.Jag har för avsikt att ta initiativ till att en översyn av sjömanslagen kommertill stånd i lämplig form. För att få ett fullständigt underlag för ettställningstagande till ett svenskt tillträdetill konventionerna, som av arbetsmarknadens Prop. 1988/89: 122 parterbedömts som önskvärt, bör vid denna översyn även de ratifikations-hinder ochfrågor övervägas som i övrigt hänför sig till här ifrågavarande konventioner,liksom också innehållet i rekommendationen nr 174. Innanslutlig ställning kan tas till konventionen nr 166 föranleder rekommendationennr 174, som kompletterar konventionen i visst hänseende, ingen särskildåtgärd. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att godkänna 1. konventionen (nr 163) omsjömäns välfärd till sjöss och i hamn, 2. konventionen (nr 164) omhälsoskydd och sjukvård för sjömän. Vidare hemställer jag att regeringenbereder tillfälle att ta del avvad jag i övrigt har anfört om de vid internationella arbetskonferensenssjuttiofjärde möte antagna instrumenten (avsnitt 2.4.1 och 3.3). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört för de åtgärderoch det ändamål som föredraganden har hemställt om. Convention 163 Prop. 1988/89: 122 Bilaga 1 COINVENTION CONCERNING SEAFARERS' WELFARE AT SEAAND IN of the , Having been convened at by the Governing Body of theInternational Labour Office, and having met in its Seventy-fourth Session on 24September 1987, and Recalling the provisions of the Seamen's Welfare in PortsRecommendation, 1936, and the Seafarers' Welfare Recommendation. Having decided upon the adoption of certain proposals withregard to seafarers' welfare at sea and in port which is the second item on theagenda of the session, and Having determined that these proposals shalltake the form of an intemational Convention, adopts this eighth day of Octoberof the year one thousand nine hundred and eighty-seven the following Conventionwhich may be cited as the Seafarers' Welfare Convention, 1987: For the purposes of this Convention- (a) the term "seafarer ' means any person who isemployed in any capacity on board a seagoing ship. whether publicly or privately owned, other than a ship of war; (b) the term "welfare facilities and services"means welfare, cultural, recreational and information facilities and services. Each Membershall determine by national laws or regulations. after consultation with therepresentative organisations of shipowners and seafarers, which shipsregistered in its territory are to be regarded as seagoing ships for thepurpose of the provisions of this Convention relating to welfare facilities andservices on board ship. To the extentit deems practicable, after consultation with the representative organisationsof fishing owners and fishermen, the competent authority shall apply theprovisions of this Convention to commercial fishing. Each Member forwhich this Convention is in force undertakes to ensure that adequate welfarefacilities and services are provided for seafarers both in port and on boardship. Each Membershall ensure that the necessary arrangements are made for financing the welfarefacilities and services provided in accordance with the provisions of thisConvention. Each Member undertakesto ensure that welfare facilities and services are provided in appropriateports of the country for all seafarers. irrespective of nationality, race,colour, sex, religion, political opinion or social origin and irrespective ofthe State in which the ship on which they are employed is registered. Each Membershall determine, after consultation with the representative organisations ofshipowners and seafarers, which ports are to be regarded as appropriate for thepurposes of this Artide. Each Member undertakes to ensure that the welfarefacilities and services on Bilaga 1 every seagoing ship. whether publiclyor privately owned, which is registered in its territory, are provided for thebenefit of all seafarers on board. Welfare facjlities and services shall be reviewedfrequently to ensure that they are appropriate in the light of changes in theneeds of seafarers resulting from technical, operational and other developmentsin the industry. Artide 6 Each Member undertakes- (a) to co-operate with other Members with a view toensuring the application of this Convention; and (b) to ensure co-operation between the parties engagedand interested in promot- ing the welfare of seafarers at sea and in port. The formål ratifications of this Convention shall becommunicated to the Director-General of the Intemational Labour Office forregistration. This Conventionshall be binding only upon those Members of the Intemational Labour Organisationwhose ratifications have been registered with the Director-General. It shall comeinto force twelve months after the date on which the ratifications of twoMembers have been registered with the Director-General. Thereafter,this Convention shall come into force for any Member twelve months after thedate on which its ratification has been registered. A Member whichhas ratified this Convention may denounce it after the expiration of ten yearsfrom the date on which the Convention first comes into force, by an actcommunicated to the Director-General of the International Labour Office forregistration. Such denunciation shall not take effect until one year after thedate on which it is registered. Each Memberwhich has ratified this Convention and which does not, within the yearfollowing the expiration of the period of ten years mentioned in the precedingparagraph, exercise the right of denunciation provided for in this Artide, willbe bound for another period of ten years and, thereafter, may denounce thisConvention at the expiration of each period of ten years under the termsprovided for in this Artide. TheDirector-General of the Intemational Labour Office shall notify all Members ofthe of all ratificationsand denunciations communicated to him by the Members of the Organisation. When notifyingthe Members of of the second ratificationcommunicated to him, the Director-General shall draw the attention of theMembers of the Organisation to the date upon which the Convention will comeinto force. Artide 11 Prop. "988/89:122 The Director-General of the International Labour Officeshall communicate to Bilaga 1 the Secretary-General of the United Nationsfor registration in accordance with Artide 102 of the Charter of the UnitedNations full particulars of all ratifications and acts of denunciationregistered by him in accordance with the provisions of the the precedingArtides. At such times as it may consider necessary the GoverningBody of the International Labour Office shall present to the General report on the working of this Convention and shall examine the desirabilityof placing on the agenda of the Conference the question of its revision inwhole or in part. Should the Conference adopt a new Conventionrevising this Convention in whole or in part, then. unless the new Convention otherwise provides - (a) the ratification by a Member of thenew revising Convention shall ipso jure involve the immediate denunciation ofthis Convention, notwithstanding the provisions of Artide 9 above, if and whenthe new revising Convention shall have come into force ; (b) as from the date when the newrevising Convention comes into force this Convention shall cease to be open toratification by the Members. This Convention shall in any case remain in forcein its actual form and content for those Members which have ratified it but have not ratified therevising Convention. The English and French versions of the text of thisConvention are equally authorilative. (Översättning) Prop. 1988/89:122 Bilaga 2 Konventionom sjömäns välfärd till sjöss och i hamn Internationella arbetsorganisationens allmänna konferens, som av styrelsen för harsammankallats till och där samlats till sittsjuttioljärde möte, som erinrar om bestämmelserna rekommendation omsjömäns välfärd i hamnarna samt rekommendation om sjöfolks välfärd, som har beslutat att anta vissa förslag rörande sjömännensvälfärd till sjöss och i hamn, vilken fråga är den andra punkten på mötetsdagordning, och som har bestämt att dessa förslag skall ta formen av eninternationell konvention, antar denna den åttonde dagen i oktober månadnittonhundraåttiosju följande konvention, som kan kallas konvention omsjömäns välfärd: I denna konvention avses med a) ""varje person som är anställd i någon befattning ombord på ett sjögående fartyg,vare sig i offentlig eller privat ägo, med undantag för örlogsfartyg; b) "välfärdsanordningaroch välfärdsåtgärder" anordningar och åtgärder på välfärds-, kultur-,rekreations- och informationsområdena. Varje medlemskall bestämma genom nationella lagar eller föreskrifter, efter samråd medredarnas och sjömännens representativa organisationer, vilka fartygregistrerade inom dess territorium som skall betraktas som sjögående fartygvid tillämpningen av bestämmelserna i denna konvention om välfärdsanordningaroch välfärdsåtgärder ombord på fartyg. 1 denutsträckning den bedömer det vara praktiskt möjligt skall behörig myndighet,efter samråd med fiskefartygsägarnas och yrkesfiskarnas representativaorganisationer, tillämpa bestämmelserna i denna konvention på yrkesfiske tillhavs. Varje medlem för vilken denna konvention är i kraftåtar sig att säker ställa att fullgoda välfärdsanordningar och välfärdsåtgärder tillhandahälls åt sjömän såväl i hamn som ombord på fartyg. Varjemedlem skall säkerställa att nödvändiga åtgärder vidtas för finan sieringen av välfärdsanordningar och välfärdsåtgärder som tillhandahålls enligt bestämmelserna i denna konvention. Varje medlem åtar sig att säkerställa attvälfärdsanordningar och väl färdsåtgärder tillhandahålls i lämpliga hamnar i landet åt alla sjömän, obero ende av nationalitet, ras, hudfärg, kön, religion, politisk uppfattning eller social bakgrund och oberoende av i vilken stat det fartyg där de är anställdaär registrerat. Varje medlem skall, efter samråd med redarnas ochsjömännens repre sentativa organisationer, bestämma vilka hamnar som skall betraktas som lämpliga vid tillämpningen av denna artikel. Artikd 4 Prop.