prop · GC03136 · 1988-12-31 00:00:00 — Om jämförelsen mellananbuden från de olika försäkringsbolagen visar att den för försäkringstagarenlämpligaste försäkringslösningen erbjuds av en utländsk försäkringsgivaremåste mäklaren i sitt råd om försäkringslösning vara oförhindrad att föreslåsin uppdragsgivare att välja denna försäkring. Här vill dock kommittén begränsamäklarens verksamhet genom att införa ett uttryckligt förbud att förmedlaförsäkring till en utländsk försäkringsgivare som inte har koncession iSverige. Ett sådant förbud skulle innebära en omotiverad hämsko på mäklarnasverksamhet. Värdet av att anlita en mäklares tjänster blir med en sådanväsentlig inskränkning naturiigtvis mindre. Eftersomförsäkringstagaren själv får teckna försäkringen hos utländskaförsäkringsgivare utan koncession i framstår det som så mycketmärkligare atl hans rådgivare, mäklaren, skulle förbjudas att bistå honom. Någotförbud mot att förmedla försäkring till utländsk försäkringsgivare utankoncession i kan inte anses föreligga . Kommitténs förslag innebäralltså på denna punkl en inskränkning i näringsfriheten. Enmärklig konsekvens av en sådan regel blir också att en risk manager som äranställd hos försäkringstagaren fritt får verka för att hans arbetsgivare fårteckna försäkringen utomlands medan en fristående svensk försäkringsmäklareinte får ge sådan assistans. Enföljd av den föreslagna inskränkningen kommer att bli att svenska företagfortsätter att anlita utländska försäkringsmäklarci varigenom den svenskaförsäkringsmarknaden går förlustig försäkringsaffaren. Kommitténnämner som exempel på särskilda skäl: attden efterfrågade försäkringsprodukten över huvudtaget inte finns på den svenskamarknaden, atten risk uppgår till ett sådant belopp att den internationella försäkringsmarknadenhelt eller delvis måste anlitas, eller attförsäkringstagarens huvudsakliga riskexponering sker utomlands. Likastarka skäl för att teckna försäkring i utlandet föreligger vidare enligtförbundet då en utländsk försäkring skulle kunna tecknas till lägre premieeller bättre försäkringsvillkor (t.ex. olika occurrence-villkor jämförda med claimsmade villkor). Även i det fall att försäkringstagaren vill försäkra tvåanläggningar mot avbrott som är belägna i olika länder men vilkas funktioner äravhängiga av varandra måste en gemensam försäkringslösning kunna väljas iutlandet även om den ena anläggningen är lokaliserad i . Ett annatexempel utgör transportförsäkring av gods som skall fraktas såväl inom somutanför landets gränser. Delförefaller orimligt atl föreskriva en myndighetsprövning av sådana affärsmässiga överväganden. Den föreslagna dispensregeln är just ett ex empel på sådan onödig byråkrati och krångel som kommittén sagt sig vilja 90 I vart fall måsteföretagsförsäkring generellt undantas från förbu- Prop. 1988/89:136 det. Ettsätt att undvika en myndighetsprövning på förhand och ändå ge Bilaga 3försäkringsinspektionen möjlighet att följa mäklarnas förmedling av försäkringfrån utlandet vore att föreskriva att mäklaren skulle anmäla till försäkringsinspektionennär han förmedlat en försäkring av svensk risk till utländsk försäkringsgivareutan koncession i . Om försäkringsinspektionen vid utvärdering av dessaanmälningar mot förmodan skulle finna tendenser till en osund utveckling avförsäkringsväsendet kunde inspektionen anmäla förhållandet lill regeringen förvidtagande av åtgärder. Kommitténbefarar att försäkringstagarnas trygghet skulle försämras om mäklare tillätsförmedla försäkring från utlandet. delar inte denna oro. Deflesta länder i har en väl tilltagen soliditetskon-troll. Den konsulteller mäklare som förmedlar en försäkring har rimligtvis kännedom omförhållandena i det land del gäller, varför försäkringstagaren kan informerasom de eventuella risker en försäkring kan vara förenad med. Ommäklaren ges rätt att förmedla försäkring till utlandet innebär det vidare ökadkonkurrens för försäkringsbranschen. På kort sikt kan det givetvis innebära attsvenska bolag förlorar affärer till utlandet, men på kan detförbättra svensk försäkring så atl mer försäkring tecknas i . genom förmedling av mäklare ges ökade möjligheter att tecknasådana försäkringar i utlandet som inte finns i , kan man räkna med attde svenska försäkringsbolagen följer efter. Idetta sammanhang vill förbundet erinra om syftet med de friare koncessionsreglersom gäller . Vid införandet av de nya reglerna avsågs att anpassa desvenska reglerna till vad som gäller internationelll, att öka konkurrensen ochatt motverka koncentrationen på den svenska försäkringsmarknaden. Ökadekonkurrensmöjligheter tack vare en friare koncessionsgivning ansågs vidarekomma att genom internationella impulser vidga förutsättningarna för enkreativ utveckling på försäkringsområdet, stimulera produktutvecklingen samtrent allmänt verka rationaliseringsbefrämjande. mening kan ett försäkringsmäklarsystem bäst tjäna dessa syften ommäklaren ges rätt att förmedla försäkring också till utlandet. Denna fråga börockså ses mot bakgrund av utvecklingen inom EG mot en fri marknad förförsäkringstjänster. Försäkringsområdetomfattas av EGs arbete på atl skapa en fri inre marknad . Härhänvisas till de direktivförslag som upptagils i EGs s. k. vitbok om harmonisering.Frågan om en fri marknad för försäkringstjänster har också varitföremål för behandling i , särskilt i dess avgörande den 4 december1986 i mål nr 205/84, Kommissionen./. Domstolen fann atl tysk lagstred mot Romtraktaten i den del den tyska lagen upptagit ett krav på attutländsk försäkringsgivare, som önskade utföra försäkringstjänster iVästtyskland i form av direkt försäkringsverksamhet genom bl.a. mäklare, måstevara etablerad i . fann vidare att västtysk lag inte varförenlig med Romtraktaten i den del lagen ställde krav på koncession i Västtysklandför att ett utländskt försäkringsbolag skulle tillåtas uppträda som medförsäkringsgivarevid co-assurans i . Medhänsyn till det arbete som f n. bedrivs inom på att söka harmonisera den svenska lagstiftningen med EGs regler på de områ den som anges i den s.k. vitboken finns det särskild anledning att vid införande av ny lagstiftning på försäkringsområdet beakta utvecklingen inom EG mot en fri marknad för försäkringstjänster. Mot denna bakgrund bör detav kommittén föreslagna förbudet för Prop. 1988/89:136 svenskaförsäkringsmäklare att förmedla försäkring lill ullandel inte infö- Bilaga3 ras. Pågrunder som närmare utvecklas i remissvar är förbundetkritiskt till det föreslagna förbudet. Detär, särskilt för företagskunder, av betydelse att få tillgång lill ett så allsidigtutbud av försäkringar som möjligt. Däri måste då inbegripas även de utländskaförsäkringsbolagens produkter, som inom olika områden kan komplettera deprodukter som erbjuds av de svenska försäkringsgivarna. Vid upphandling avförsäkringar i utlandet föreligger ell än större behov av assistans ochvägledning än vid upphandling i . Möjlighet att kontakta i Sverigeverksamma mäklare är därvid en stor tillgång. Som skäl mot alt inte tillålamäklare alt förmedla försäkring även från utländska försäkringsgivare anförkommittén att dessa står utanför de krav på kontroll som det svenska koncessions:5ystemetinnebär. Enligt förbundets och Handelskammarens mening är detta skäl intehållbart. Även i andra länder är försäkringsgivare föremål för kontroll som istort sett motsvarar det svenska koncessionssystemel. Det föreslagna förbudetavser enbart förmedling, inte avtal med utländska försäkringsgivare. 1jämförelse mellan att ha en i verksam kontaktperson att vända sig till ifrågor som kan uppkomma i anledning av försäkringsavtalet i stället för attvara hänvisad till enbart direktkontakt med den utländska försäkringsgivaren, tordedet förra vara till fördel för den svenska försäkringstagaren och därför varaatt föredra. Ett förbud enligt kommitténs förslag innebär också storagränsdragnings- och kontrollsvårigheler. Enförsäkringsköpare kan vända sig direkt till vilket försäkringsbolag han vill såväli som utlandet. Detta bÖr gälla även när en försäkring förmedlas genommäklare. Handelskammaren avstyrker förslaget i 15 § att mäklare endast skall fåvända sig till bolag med svensk koncession. Detta är en olycklig bestämmelsesom onödigt begränsar konkurrensen. Detfinns en punkt i förslaget som förbundet är kritiskt mot och det är förslaget att försäkringsmäklaren inte ska kunna förmedla försäkringar från sådana försäkringsgivare i utlandet som saknar svensk koncession. Enligt förbundels uppfattning bör det råda en fri konkurrens, och den fastighetsägare som t. ex. äger ett antal industrifastigheter i och ett antal i annat land kan ju genom direktkontakter med ett utländskt försäk ringsbolag teckna försäkringsavtal även för de svenska fastigheterna. Det är då rimligt att fastighetsägaren även ska kunna anlita en svensk försäk ringsmäklare. Blir detta möjligt ökar det tryggheten för försäkringstagaren, bl.a. genom den kunskap och ansvarsförsäkring som erfordras för att 92 etablera sig somförsäkringsmäklare. Även för den fastighetsägare som Prop. 1988/89: 136enbart har fastigheter inom landet bör möjligheten att teckna försäkring i Bilaga 3 utlandet via försäkringsmäklare finnas. Enligt förbundels uppfattningkommer säkerligen försäkringsmäklarna snabbt att få erforderlig kompetens föratt korrekt kunna redovisa för- och nackdelar med utländsk försäkring ijämförelse med svensk försäkring. Fastighetsägareförbundetanser att försäkringsmäklare även bör tillåtas alt förmedla försäkringar frånutländska försäkringsgivare även om dessa saknar svensk koncession. För att ylleriigarebetona de krav som ell sådant mäkleri ställer på sin utövare, kan lämpligen iförarbetena till en ny lagstiftning betonas att vid förmedling av utländskaförsäkringar är del av särskild vikt att försäkringsmäklaren upplyser om deeventuella processuella, m. fl. skillnader som kan finnas i jämförelse medsvenska försäkringsgivare och sådana utländska försäkringsgivare som harkoncession i . 4.2.14Svenska Försäkringsmäklares och () Detfrämsta argumentet för förbud mot förmedling av försäkring lill utlandet är attförsäkring i utlandet antas innebära ökade risker för försäkringstagarna.Anledningen är all försäkringsgivare i utlandet inte har svensk koncession ochdärmed inte utsätts för svensk övervakning. Argumentet är emellertid inteövertygande. Del är ganska vanligt att svenska företag köper försäkring direkti utlandet. Risken all försäkringsgivaren inte skall göra rätt för sig är litenjämfört med andra risker i internationell affärsverksamhet. Det finns förövrigt inget som tyder på atl riskerna är större än om svenskaförsäkringsgivare utnyttjas. Varje land har sin lagstiftning och kontroll avförsäkringsbolag, vilket ytterst syftar till att bevaka försäkringsköparnasintressen på samma sätt som i . Utländskaförsäkringsaffärer är normalt förmedlade av utländska mäklare. Anledningen tillatt mäklare anlitas är bland annat att de kan ge råd om val avförsäkringsgivare. Mäklaren bistår vid eventuella skadefall och bevakar sinkunds intressen i alla avseenden. Samma funktion kan svenska mäklare ha.Språkliga och kulturella skäl gör del fördelaktigt för svenska kunder attanlita svenska mäklare. Svenskamedborgare och svenska företag har rätt att för egen del köpa försäkring iutlandet och alt då anlita mäklare i utlandet. Det innebär en anmärkningsvärdinskränkning i individens frihet om den inte också innefattar rätten attanlita svenska mäklare. Enfördel med svenska mäklare som inte berörs i utredningen är att de kan bidratill importsubstitulion och tjänsteexport och därmed förbättra den svenskabytesbalansen. Alt importsubstitulion sker om svenska mäklare övertarutländska mäklares affärer är uppenbart. Däremot kan det förefalla som omförmedling av försäkring till utlandet skulle medföra en avsevärd ström avvaluta ur landet. Så är emellertid inte fallet. Låt oss först se på situationennär alternativen är förmedling av industriförsäkring till utlandet ellerförsäkring i svenskt försäkringsbolag. Vid förmedling till utlandet skallmäklarens provision eller arvode räknas bort från premien beloppet stannar juinom landet. Dessutom återgår skadeersättningar till . Utflödet avvaluta begränsas alltså till den ersättning som tillfaller den utländskaförsäkringsgivaren för dess förvaltning av medlen. Dettabelopp skall jämföras med det utflöde som sker om försäkringen tas i svenskt försäkringsbolag. Denna jämförelse är inte oväsentlig efter- 93 som svenskaförsäkringsbolag återförsäkrar huvuddelen av sina industri- Prop. 1988/89:136 sker i utlandet. Förmedlingav försäkring till utlandet är aktuell först när svensk försäkring framstårsom ofördelaktig. Utländsk försäkring kan ofta vara både billigare och merändamålsenlig för kunden. Men del innebär inte att en stor mängd affärer kommeratt gå till utlandet. Effekten blir snarare att svenska försäkringsföretag mereller mindre omgående erbjuder liknande produkter. Därmed kommer också affärennormalt att stanna inom . Svenska försäkringsbolag har helt naturligten avsevärd konkurrensfördel beträffande risker lokaliserade i . Erfarenheterfrån andra områden visar att ett fritt handelsutbyte tenderar att utvecklas ibåda riktningarna, också för närliggande produkter. t.ex. bådeexporterar och importerar bilar, datautrustning och kunskapskrävande tjänster.Import av försäkringsljänster leder sannolikt också till export av försäkringoch närslående tjänster, bland annat genom svenska mäklare. Exportindustrinsframgångar ger också vid handen att effektiviteten är störst inom de delar avekonomin som utsätts för internationell konkurrens. En anledning till att mäklarfråganblivit aktuell är de finansiella marknadernas internationalisering och snabbautveckling. Om industriförsäkringsverksamhetens internationalisering bromsas ärdet en avsevärd risk att svensk försäkring halkar efter. Idetta sammanhang är det viktigt att anpassar sina regler till vad somsker inom EG. pågår rättsliga tvister om huruvida nationellakrav på koncession för utländska försäkringsgivare är förenliga med Romtraktaten. Bilden är därmed något oklar. är det dock klartatt lagstiftning kommer att harmoniseras och att gränserna inom EGkommer atl stå öppna. En bidragande orsak är de fria kapitalrörelserna och detfaktum att företag med verksamhet inom flera kan köpa försäkring varde önskar. Utredningentar för lätt på problemet hur gränsdragningen mellan svenskt och utländsktskall dras. Hemvisten skall vara avgörande enligt förslaget (s. 183), men ipraktiken blir det svårt att dra gränserna. Många företag med hemvist i olikaländer bedriver verksamheten i ett flertal andra länder. Del gäller inte minstinternationella transporter. Inom exportindustrin är del vanligt att svenskaprodukter monteras i annat land. Tillåts inte svenska mäklare förmedla sak-,transport-, ansvars-, avbrotts-, kreditförsäkring etc. med anknytning tillolika länder kan försäkringen försvinna till utlandet direkt och då med störstasannolikhet genom utländska mäklares försorg. Enannan komplikation är att förbudet att förmedla försäkring lill utlandet skaparolika konkurrensbetingelser för olika mäklarföretag. Internationella mäklarföretagmed dotterbolag i kan utan svårighet kringgå bestämmelsen genom attlåta moderbolaget eller annat dotterbolag förmedla försäkringen i utlandet. Enrätt att förmedla försäkring till utlandet skulle innebära att svenskaförsäkringsbolag utsätts för ökad konkurrens. Branschens intresse avkonkurrensbegränsning är naturiigtvis ovidkommande vid lagstiftning som syftartill neutralitet mellan olika förelagsformer. Av visst intresse är däremotpåståendet atl svenska försäkringsbolag skulle utsättas för illojal konkurrensfrån utländska bolag som inte utsätts för svensk koncession och kontroll. Andraländer har emellertid också högt ställda krav för koncession med åtföljandekostnader för försäkringsbolagen, varför argumentet inte är särskilt starkt. Mankan inte bortse ifrån all svensk försäkring genom regleringar varit en sektor skyddad från utländsk konkurrens. Det är möjligt att regleringarna efler hand höjt kostnaderna för försäkringsbranschen till 94 den grad att branschenskulle få svårt art hävda sig gentemot utländska Prop. 1988/89:136konkurrenter. Om det är riktigt kan man gå två vägar. Den ena är att via Bilaga 3 lagstiftning fortsätta alt skydda branschen mot utländsk konkurrens.Den andra är att låta konkurrensen utvisa i vilka avseenden gränsskyddetmedfört att svensk försäkring belastats med onödiga kostnader och regleringar.Vi förespråkar självklart det senare alternativet. SFFFanser att förbudet att förmedla försäkring till utlandet skall slopas. Om dettainte sker anser vi det angeläget att lagtext och förarbeten gerförsäkringsinspektionen mer långtgående befogenheter atl bevilja dispenser. Dispensmot förbudet att förmedla försäkring till utlandet skall, enligt utredningen,kunna ges "när försäkringsprodukten över huvud tagel inte finns på densvenska marknaden eller när en risk uppgår till sådana belopp att deninternationella försäkringsmarknaden helt eller delvis måste anlitas" (s.153). Detta anser SFFF vara alltför restriktivt. Vissa typer av försäkringarbör undantas från förbudet att förmedla försäkring till utlandet. Allföretagsförsäkring bör undantas. En anledning är att det går relativt enkeltatt särskilja företagsförsäkring från konsumentförsäkring. Det är en myckelklarare distinktion mellan dessa kategorier och t. ex. kategorierna inhemsktoch utländskt. Undantaget bromsar den pågående utvecklingen mol att alltflerindustriförelag köper försäkring direkt i utlandet eller löser sina riskproblemvid sidan av försäkringsmarknaden. Omett sådant generellt undantag inte genomförs finns det andra möjligheter somvi föredrar framför det uttryckliga förbudet i lagförslaget. EttJÖrsta undantag, som är av synnerlig vikt för oss och en stor del av kunderna,är alt svenska mäklare skall tillåtas förmedla försäkring till Lloyds. Lloydsär världens mest innovaliva försäkringsmarknad, vilken erbjuder mångaförsäkringslösningar som inte finns i . Kundernas trygghet är väl tillgodoseddi Lloyds. Rätten att förmedla affärer till Lloyds kan väntas begränsautvecklingen mot all alltfler vänder sig direkt till Londonmarknaden. Ettandra undantag gäller försäkring med internationell anknytning. Svenskaintressen gagnas inte av nationellt konkurrensbegränsande reglering av enmarknad som ändå utsätts för internationell konkurrens. 5 Förutsättningar för registrering Detframgår inte otvetydigt om den som är anställd hos en registrerad juridiskperson också skall kunna vara personligen registrerad som försäkringsmäklare.Frågan, som kan aktualiseras exempelvis om personligen registrerade mäklarebildar ell aktiebolag, synes böra uttryckligen regleras. II § förslaget till lag om försäkringsmäklare m. m. anges atl såväl fysisk som juridisk person kan registreras som försäkringsmäklare. En förutsätt ning för registrering är enligt 3 § bl. a. att mäklaren bedöms som lämplig. Om juridisk person registrerats är avsikten inte atl varje där anställd person, som förmedlar försäkring på sätt som beskrivs i förslaget, skall behöva registreras som försäkringsmäkare. Den som förmedlar försäkring 95 förden juridiska personenmåste bl. a. vara lämplig som försäkringsmäkla- Prop. Dekrav som föreslås gälla för att registrering skall få ske är av sådan art attflera skäl talar för att endast fysisk person skall kunna registreras som försäkringsmäklare. Omregistreringen knyts lill den fysiska personen och fråga senare uppkommer om återkallelseav registreringen är det endast den personen som berörs och inte den juridiskapersonen som sådan. Hos den juridiska personen kan finnas andra anställda somalltjämt uppfyller de krav som lagen ställer på dem. Dessa måste kunna fåfortsätta verksamheten på oförändrat sätt. 1 det fall någon anställd hos enjuridisk person beslutar sig för all starta egen verksamhet somförsäkringsmäklare kan han, om han inte själv är registrerad hosförsäkringsinspektionen, lida ett inte obetydligt ekonomiskt avbräck i väntanpå att registrering sker. I likhet med de försäkringsmäklare som driver enskildfirma fömtsätts anställda mäklare arbeta självständigt. Det är därför naturiigtatl det är den enskilde mäklaren som primärt ansvarar för att de krav somställs på honom också är uppfyllda. hindrar självfallet inte attverksamheten drivs i bolagsform. En jämförelse med vad som gäller föradvokater, auktoriserade revisorer och fastighetsmäklare är här befogad. Kommitténhar vid sina överväganden rörande lagförslagets tekniska uppbyggnad hämtatledning från lagen (1984:81) om fastighetsmäklare och förarbetena till denna.Genom att tillåta endast fysiska personer att uppträda som försäkringsmäklarekommer lagförslaget i än högre grad att ansluta sig till vad som gäller förfastighetsmäklare än om det omfattar också juridiska personer. Detta måste sessom en fördel eftersom de båda verksamhetsområdena har betydande likheter. Närdel gäller att bedöma kravet på lämplighet i 3 § (och i 5 §) vill kammarrättenhänvisa till att regeringsrätten beträffande lämplighetskravet i fråga omfastighetsmäklare ställt myckel blygsamma krav (se RÅ 1986 ref 15).Kammarrätten anser för sin del att del finns anledning att ställa högre kravsärskilt om motsvarande bedömning skall göras i fråga om försäkringsmäklare. Inspektioneninstämmer i förslaget att såväl juridisk som fysisk person skall kunna vinnaregistrering som försäkringsmäklare. Inspektionendelar kommitténs bedömning att del är rimligt att den som vid lagensikraftträdande varit verksam på området inte skall behövagenomgå utbildning för att få bli registrerad som mäklare. Inspektionenföreslår att man i övergångsbestämmelserna inte närmare anger någotutbildningskrav utan nöjer sig med att ange att en förutsättning förregistrering är alt vederbörande har tillfredsställande kunskaper ocherfarenhet. Det får sedan ankomma på den registrerande myndigheten atl avgörahuruvida kravet är uppfyllt. NOvill inte invända mot att en registrering av försäkringsmäklarna införs som ett inslag i samhällets tillsyn. var den modell som valdes också för fastighetsmäklarna. NO tillstyrker att både fysiska och juridiska perso ner skall kunna registreras. Beträffande de krav som kommittén ställer upp för registrering vill NO 96 särskiltframhålla att kravet på lämplighet inte får innebära atl det görs Prop.1988/89:136 någon prövning av behovet av ytterligare mäklare i branschen. Allamäkla- Bilaga 3 re som uppfyller de uppställda kraven, bl.a. kravet pålämplighet, skall beviljas registrering. Riksförbundetvill understryka vikten av god utbildning av mäklarna och ocksåvikten av att försäkringsinspektionen ges befogenheter att fortlöpande övervakakunskapsnivån med hänsyn till efterhand uppkommande behov av nya kunskaper. TCOanser att de specifikationer som kommittén föreslår för registrering avförsäkringsmäklare inte är tillfyllest. Det kan för det första ifrågasättasvilka effekter reglerna för försäkringsinspektionens tillsyn över en gångregistrerade mäklare kommer att få. Kommer tillsynen att garantera att en gångregistrerade försäkringsmäklare genomgår vidareutbildning i en sådanomfattning att de kan utföra tillfredsställande tjänster också . Förbundetoch handelskammaren har inget att erinra mot de föreslagna kraven förregistrering som försäkringsmäklare. Det är emellertid av allra största viktatt kravet på lämplighet inte kommer atl innebära någon form av behovsprövningutan att alla sökanden som uppfyller kvalifikationskraven erhållerregistrering. Handelskammarenvill särskilt betona vikten av att mäklarna är väl utbildade. Kraven påmäklarna kommer från uppdragsgivarnas sida att vara stora och det är därförangeläget att mäklarna har en god teoretisk grund att stå på. Enligt vadHandelskammaren erfarit erbjuder IFU) enbra utbildning på området.