prop · GC0368 · 1988-12-31 00:00:00 — 2.1.8Lantbruksstyrelsen:- Utredningens förslag att länsveterinä ren -- skall vara chef för en nyinrättad särskild djur- och livsmedels funktion inom , under vilken livsmedelskontrollen skall sorte ra, innebär i kombination med den föreslagna ökade aktiva rollen för beträffande livsmedelskontroll, att länsveterinärens insatser inom de områden, som hör hemma i lantbmksnämnden, riskerar att starkt reduceras. Denna utvecklingstendens torde vara för handen oberoende av en kommande organisationsform vid bibehållna resurser. dens regionala ledningsbehov skall tillgodoses i en omfattning, somsvarar mot det behov, som ovannämnda beslut beträffande djurens hälso- och sjukvård påfordrar. Enligt styrelsens bedömning kan nu framlagt förslag i livsmedelskontrollutredningens betänkande komma att menligt inverka på denna möjlighet därest länsveterinären fortsättningsvis skall svara för densamma vilket utredningen föreslår. Skälet härför är tvåfaldigt, dels kommer nuvarande länsveterinärresurs sannolikt ej att vara tillfyllest i vart fall ej inom det övervägande antalet län, som har enbart en länsveterinär, dels torde det vara osannolikt att det hos en och samma person kan förväntas rymmas erforderlig kompetens inom båda verksamhetsfälten, livsmedelshygien och djursjukvård/djurhälsovård. Styrelsenär i denna sin bedömning väl medveten om den betydelse som Prop. animalieproduklionenoch den därmed sammanhängande djurhälso- och Bilaga 3 sjukvårdenhar för livsmedelskvalitén och sambanden där emellan. förhållandeinnebär dock inte att man kan blunda för den specialisering på djursjukvård, som föreligger och som är nödvändig Detta specialiseringsbehov ökar markant för länsveterinärensvidkommande såväl inom djursjukvården genom 1982 årsriksdagsbeslut som inom livsmedelshygienen genom den nu föreslagna Utredningensframlagda förslag vad gäller länsveterinärens roll tillstyr-kes underförutsättning att lantbmksnämndernas behov av enhetschef vid dessveterinärenheter tillgodoses fullt upp på sådant sätt att dess åligganden kanfullgöras på ett tillfredsställande sätt, oavsett organisatorisk tillhörighet. 2.1.9Statens livsmedelsverk: Som tidigare antytts förekommer i dagknappast någon redlighetstillsyn i fråga om de livsmedelstillverkandeanläggningar över vilka miljö- och hälsoskyddsnämnderna enligt gällande lag haransvaret för den löpande tillsynen. Orsakerna härtill är flera. Såsom framgårav utredningens överväganden torde främsta orsaken ligga i all kommunerna intehar de resurser och den kompetens som krävs för denna tillsyn. Utredningenkonstaterar att 100 av landets 284 kommuner endast har en inspektör anställdför alla de olika uppgifterna som nämn-, derna har att utföra sommånga små kommuner fått tillsynsansvaret för stora och kompliceradelivsmedelsanläggningar. Från utredningens sida påpekas vidare att kommunernaspolitiska prioriteringar inte alltid gynnat livsmedelstillsynen. En annanbidragande orsak till den uteblivna redlighetskontrollen är enligtlivsmedelsverkets mening att denna kontroll är komplicerad attgenomföra och att den oftast saknar den anknytning till lokalaliälsoskyddsintressen som hygienkontrollen har. Detkan beklagas att utredningen inte mer ingående än som skett analyserat hur denförordade redlighelskontrollen bör genomföras och vilka resursanspråk somskilda ambitionsnivåer kan föranleda. Mot den nu angivna bakgmnden anserlivsmedelsverket att det vore föga ändamålsenligt att såsom utredningen gör ifråga om bl. a. godkännande av livsmedelslokaler, mejerikonlrollen ochpotatiskontrollen lägga ytterligare tillsynsuppgifter på miljö- ochhälsoskyddsnämnderna. Denna bedömning påverkas inte nämnvärt av utredningensförslag att tillföra länsstyrelsernas nuvarande resurser för livsmedelskontroll(genomsnitt 1/2 länsveterinär-tjänst) ytterligare resurser i form av igenomsnitt 1/2 livsmedelstekniker-tjänst. måste lösningen av uppgiften att införa en redlighetskontrollvärd namnet utan att minska säkerheten i hygienkontrollen sökasefter något andra vägar än vad utredningen gjort. En viktig utgångspunkt därvidär att i största möjliga utsträckning begränsa kostnaderna för tillsynen. bör livsmedelsföretagens möjligheter till egen kontroll tas i anspråk för att lösa denna uppgift. roll i livsmedelskontrollen framhålls re dan i utredningsdirektiven att verket skall ha det övergripande ansvaret för kontrollen, vilket innebär att verkets policyskapande och normgivande verksamhet skall fortsätta. Utredningen har starkt poäng terat betydelsen av denna del av verkets verksamhet och förordat att oi livsmedelsverket meddelarföreskrifter som i högre grad än Prop. 1988/89:68 skall styra tillsynen. Livsmedelsverketinstämmer i dessa överväganden och vill för egen del understryka vikten av att samarbetet med övriga tillsynsmyndigheter kan utvecklas ytterligare.- Då därtill kommer---- att livsmedelsver ket bör ha kvar godkännandeprövningen av livsmedelslokaler talar utom ordentligt starka skäl för att den förstärkning med livsmedelsteknisk ex pertis som utredningen förordar hos länsstyrelserna i stället bör ske hos livsmedelsverket. Placeringenvid livsmedelsverket har uppenbara fördelar. En tekniker placerad vid enlänsstyrelse kan av praktiska skäl inte vara specialist på alla de olika frågorsom kan aktualiseras vid de olika typer av livsmedelsanläggningar som finnsinom de län teknikern skall svara för. Om teknikerna i stället placeras vidlivsmedelsverket kan en specialiserad tekniker på ett helt annat sätt fåmöjligheter att bygga upp en specialistkompetens som är nödvändig för att kunnabistå miljö- och hälsoskyddsnämndema i olika frågor. Dessa tekniker kan dåbistå samtliga miljö- och hälsoskyddsnämnder och kontrollen blir enhetlig överhela landet. bedrivs en omfattande laboratorieverksamhet på livsmedelsområdet.Verket har också skaffat sig gmndliga kunskaper om såvälkostvanor hos barn och vuxna som kostens rätta sammansättning. Däremot ärverkets möjligheter att följa utvecklingen på livsmedelshanteringensområde och det gäller både produktion och distribution mycket begränsade.Genom att teknikerna placeras vid livsmedelsverket rättas detta till ochverkets möjligheter förbättras att få den kunskapsbas som behövs för att verketskall kunna utarbeta de föreskrifter och allmänna råd som krävs för denlöpande tillsynen. Därmed ökar också verkets förutsättningar att ge service åtnäringslivet och att ta ansvar för utbildning av personal inomlivsmedelskontrollen. sammanfattande bedömning kommer således redlighetsfrågornaframöver att av olika skäl få ökande betydelse för människor och samhälle.Dessa frågor kommer med hänsyn härtill att i väsentliga avseenden ta i anspråklivsmedelsverkets resurser på alla områden. Även miljö- ochhälsoskyddsnämndernas medverkan blir omfattande. Delsamma gäller samarbetetmed olika företag och organ inom livsmedelsområdet. 2.1,11Statens jordbruksnämnd:----------------- Förslaget måste innebära attnya resurser måste tillföras inte bara länsstyrelsema utan även miljö-ochhälsoskyddsnämnderna om målsättningen skall kunna uppfyllas. Dessutom måsteinom ett för konsumenterna så centralt område som livsmedelskontrollen ochefterlevnaden göras så likformig som möjligt. 2.1.13-------------------- : Verket vill betona att det från industripolitisksynpunkt är angeläget att en eventuell decentralisering av kontrollen (till kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder) inte får leda till regionala skillnader i kraven på företagen. 2.1.14 Statskontoret:En gmndtanke i den samordnade länsförvaltningen är att skall arbeta på ett annat sätt. Tyngdpunkten skall ligga vid utvecklingsfrågor. Det är i detta läge olyckligt att tillföra nya uppgifter av kontrollkaraktär såsom kommittén föreslår. Statskontoretbiträder utredningens förslag att bygga kontrollverksam heten i så hög grad som möjligt på företagens egen kontroll. En sådan ordning bordeinnebära stora rationaliseringsvinster särskilt Prop. 1988/89:68 somlivsmedelsindustrin har en starkt centraliserad stmktur. Gränsdrag- Bilaga3 ningen mellan lokalt kommunalt ansvar och centralmyndigheters ansvar äroklar. Inte heller är behovet av regionall ansvar klarlagt. Statskontoretfinner det angeläget att en studie genomförs inom hela miljövårdsområdet i vidbemärkelse om hur ansvaret bör fördelas mellan lokal, regional och centralnivå. I det uppdrag som regeringen väntas ge statskontoret rörandesamordnad länsförvaltning kommer överväganden om ansvarsfördelning imiljövårdsfrågorna att redovisas. Utredningenpekar på behovet av en översyn av . Statskontoret villpeka på behovet av en anpassning av centralmyndigheternas roll i förhållandelill ökat kommunalt ansvar och länsstyrelsernas nya roll. Enligt statskontoretsuppfattning kan det vara lämpligare att förslärka centralmyndighetens resurserän att fördela de begränsade resurserna på länsstyrelserna. En annan sak äratt delar av kontrollmyndigheternas resurser kan spridas geografiskt. 2.1.15Riksrevisionsverket: Ett problem inom dagens system för livsmedelskontroll ärall ansvarsförhållandena är oklara. Utredningen föreslår en decentraliseringmen också ett ökat ansvar för länsstyrelserna och styrande föreskrifter frånlivsmedelsverket. RRV befarar att slutresultatet blir att de oklaraansvarsförhållandena kvarstår. RRV vill dessutom påpeka att styrandeföreskrifter från livsmedelsverket fömtsätter att ett särskilt bemyndigandeskrivs in i livsmedelslagen. RRVanser att livsmedelskontrollutredningen inte tillräckligt penetrerat vilkakontrollbehov som finns inom livsmedelsanläggningar av olika karaktär någotsom enligt verkets mening är oundgängligt för att man skall kunna bilda sig enuppfattning om vilken kontrollorganisation som kan vara lämplig. RRV menardessutom att den analys som finns i betänkandet pekar i en annan riktning änmot de förslag som slutligen presenteras. EnligtRRV:s mening har ingenting framkorrimit som kan föranleda RRV all gå ifrån denuppfattning om kontrollorganisalionens lämpliga utformning som verket kom framtill i den tidigare nämnda revisionsrapporten. Enligt denna börlivsmedelshanteringssystemet betraktas som bestående av två skildadelsystem med helt olika kontrollbehov. Dels finns ett storskaligt system medtekniskt avancerad produktion som ofta har hela som sin marknad, delsfinns ett småskaligt system bestående, av t. ex. storkök, restauranger ochsmåproducenter med avsättning inom ett mer begränsat geografiskt område. RRVmenar att det storskaliga systemet kräver en mer "flödesorien-terad"kontroll med beräkning av risker i olika hanteringsled och av tänkbarakonsekvenser för konsumenterna. En sådan kontroll fömtsätter överblick över deolika hanteringsleden. RRV menar också att det krävs specialistkompetens förkontrollen av de tekniskt avancerade stora anläggningarna och att en sådanbäst utvecklas om en och samma tillsynsmyndighet kan skaffa sig erfarenhetfrån flera likartade anläggningar. RRVmenar att den centrala myndigheten har de största förutsättningar na att utveckla den erforderliga kompetensen och att skaffa sig den nödvändiga överblicken för kontroll av det storskaliga livsmedelssystemet. RRV anser således att ansvaret för de större livsmedelsanläggningarna bör lyftas från kommunerna och föras till staten genom livsmedelsverket. RRV anser vidare att godkännandet av de större livsmedelsanläggningar na bör ligga kvar på livsmedelsverket. Därmed uppnås också den av livsmedelskontrollutredningeneftersträvade samordningen av ansvaret Prop. 1988/89:68 för godkännande och löpande tillsyn. Kontrollenav det småskaliga hanteringssystemet bör ligga kvar på lokal nivå. Närhet tilltillsynsobjekten och god lokalkännedom är viktiga fömtsättningar för alt kunnagenomföra denna kontroll på ett effektivt sätt. RRV menar att denna kontrollbör vara en i princip helt angelägenhet där livsmedelsverketsuppgifter inskränks till att på olika sätt stödja den kommunala verksamhetenulan styrande föreskrifter. RRVmenar att man genom en tudelning av tillsynsansvaret enligt ovan tillvaralar dekomparativa fördelar som resp. nivå i kontrollsystemet besitter. RRVstödjer också, bl. a. mot bakgrund av vad som framkom under verkets revision avlivsmedelskontrollen, utredningens krav på en översyn av livsmedelsverketsorganisation och resurser. RRV:s förslag om att livsmedelsverket skall ha helaansvaret för kontrollen av det storskaliga systemet förutsätter troligtvisökade resurser. En lösning kan vara att den resursförstärkning vidlänsstyrelserna som utredningen föreslår i stället förs till livsmedelsverket. 2.1.16 Sverigeslantbruksuniversitet: Beträffande de organisatoriska frå gorna vill SLU framhålla vikten av att livsmedelsverket ges de resurser som erfordras för att ha det övergripande ansvaret för livsmedelskontrol len. finns ett behov av regionalt placerad personal som utred ningen föreslår. SLU bedömer det som ytterst angeläget att sambandet mellan de föreslagna regionala teknikerna och livsmedelsverket blir så nära som möjligt. En nära samverkan skulle enligt SLU möjliggöra dels alt verkets experter skulle kunna biträda livsmedelsteknikerna i komplicerade ärenden, dels skulle verket få snabb och direkt information om tillståndet i landet. Enorganisatorisk möjlighet skulle kunna vara att bygga ut det embryo tillregional organisation som finns vid verket och att placera elva av livsmedelsverkels anställda livsmedelstekniker vid länsstyrelserna. 2.1.17---------------------------------- Skogs-och jordbrukets forskningsråd: Rådet är tveksamt tillmöjligheterna att på regional nivå få den tillgång till expertis och utmstningsom är nödvändig om utredningens målsättning skall kunna realiseras. 2.1.18 Länsstyrelseni har inget att erinra i princip mot utredningens förslag att en decentralisering av livsmedelskontrollen ge nomförs. Länsstyrelsentillstyrker utredningens förslag att länsstyrelserna ges en mera aktiv roll inom livsmedelskontrollen liksom att det inrättas en djur- och livsmedelsfunktion som förstärks med bl. a. livsmedelsteknisk exper tis. 2.1.19 Länsstyrelseni : anförde i sin rapport att storskalig livsmedelsproduktion med distributionsområden ofta långt utanför kommunens gränser snarare borde vara underställd statlig tillsyn än sådan och föreslog en uppdelning av kontrol len på dessa gmnder. anser att utredningen i likhet med borde ha diskuterat alternativa förslag till kontrollor ganisation. En förutsättning för att den föreslagna organisationsmodellen skallbli effektiv och slagkraftig är att tillräckliga resurser avsätts för 94 Det gällerinte minst tillgången till specialistkompetens Prop. 1988/89:68 inom såvälden tekniska som den biologiska sidan av livsmedelsområdet. Bilaga 3 Denmera aktiva roll, som länsstyrelserna föreslås få, synes väl kunna gagna en sådan utveckling. påregionplanel med livsmedelsteknisk expertis och inrättandet av en särskilddjur- och livsmedelsfunktion vid varje länsstyrelse med uppgift att biståmiljö- och hälsoskyddsnämnderna, skapas förutsättningar för en effektivkontrollorganisation och likartad kontroll över hela landet. Enligt erfarenhet måste också utfärdas centralaföreskrifter, som i högre grad än nu styr livsmedelskontrollens omfattning ochinriktning om målet, att kontrollen skall vara likartad oavsett geografiskbelägenhet, skall uppnås. 2.1.20----------------------------- Länsstyrelseni län vill framhålla alt utredningen förbisetten principiellt viktig fråga. Man har således inte mer än ytligt berört frågan om vilka delar av livsmedelstillsynen som kan anses vara en angelägenhet och vilka delar som kan anses vara en statlig angelägenhet när det gäller tillsynsorganisationens uppbyggnad. Länssty relsen anser detta vara en brist i utredningen. Enligt mening borde ha övervägts om inte tillsynsorganisationen skall ha en förankring när det gäller småskalig livsmedelsindustri och övrig livsme delshantering, som i huvudsak berör den egna kommunen, medan tillsyns- organisationen, när del gäller storskalig livsmedelsindustri borde ha en statlig förankring.-- .-- Deföreslagna djur- och livsmedelsenhelerna vid länsstyrelserna medsåväl hygienisk som teknisk sakkunskap bör kunna medföra en vä sentlig effektivisering av livsmedelskontrollen. Dock krävs att det av ut redningen skisserade samarbetet mellan stat och kommun konkretiseras och ges en förfaltningsmässig förankring där ansvarsfördelning m. m. klar läggs. Denhuvudsakliga arbetsuppgiften för inom livsmedels kontrollens område bör omfatta de större livsmedelsindustrierna. ---- Densamlade kunskapen om sambanden mellan olika led i livsmedelskedjanbör enligt mening bättre än tillvaratas ilivsmedelskontrollen. Många exempel på vikten av att detta är väsentligt kananföras såsom bekämpningsmedel, tungmetaller, läkemedelsfrågor ochsmittskyddsfrågor. Även problemen med nerfall av radioaktiva isotoper är ettexempel på problem som i väsentlig utsträckning påverkar/tränger in ilivsmedelskedjorna. 2.1.21--------------------------------------- Länsstyrelseni : För all kunna erhålla en livsmedels kontroll som är konkurrensneulral och lika över hela landet och för att konsumenten tryggt skall kunna konsumera livsmedel oavsett var de är tillverkade i landet, är det nödvändigt med föreskrifter som styr livsme delstillsynen i betydligt högre grad än . Länsstyrelsentillstyrker utredningens förslag att länsstyrelserna ges en mera aktiv rollinom livsmedelskontrollen. Det är då väsentligt alt länsstyrelsernas roll fåren klarare utformning och ges ett bättre formellt underlag i form avförfattningar. Länsstyrelsentillstyrker all länsstyrelserna förstärks med regionalt placeradlivsmedelsteknisk expertis och att en särskild djur- och livsmedelsfunktioninrättas vid varje länsstyrelse. Detär värdefullt alt livsmedelsteknikerna placeras regionalt. ---- --------------------------------------------------- Bilaga 3 Länsstyrelsentillstyrker utredningens förslag om samrådsförfarande mellan myndigheter vid godkännande av lokal, tillsyn och kontrollpro gram. ---- Länsstyrelsenvill understryka betydelsen av att överblicken överhela kedjan bibehålles och att de delar som utbrutits återbördas tilllänsstyrelserna, t. ex. zoonosärendena (bl. a. salmonella) ochrestsubstans-frågor. Detta för att kunna verka för ett gott konsumentskydd pålivsmedelsområdet. 2.1.24 Länsstyrelseni : Utredningen har konstaterat att kontrollorganisationen behöver ha tillgång till viss specialkompetens för att kunna fullgöra sina uppgifter i en aUtmer komplicerad produktionsap parat. Länsstyrelsenvill betona att detta gäller den tekniska men även den biologiskt-hygieniska sidan av livsmedelshanteringen. ------ villlänsstyrelsen tillstyrka utredningens förslag angående läns styrelsens mer aktiva roll inom livsmedelskontrollen, liksom förslaget att närliggande länsstyrelser förstärks med livsmedelsteknisk expertis. Länsstyrelsentillstyrker vidare att en särskild djur- och livsmedelsenhet inrättas vid varje länsstyrelse. Länsstyrelsenanser dock att det krävs att den av utredningen skisserade samverkan mellanstat och kommun ges en förfaltningsmässig förankring där ansvarsfördelningenklart anges för att verksamheten skall bli effektiv och bli likartad överlandet. 2.1.25 Länsstyrelseni anser att utredningen närmare borde preciserat ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och analyse rat vilka förändringar i lagstiftningen som är möjliga och lämpliga. ---- Förslagetalt placera livsmedelstekniker på ett antal länsstyrelser är väl motiverat.-- Utöverdetta bedömer det angeläget att tillsynsmyndigheterna vid behovhar tillgång till specialister för tillsyn av tekniskt kompliceradeanläggningar inom t. ex. bryggeri- och mejerinäringen. Personal med så speciellkompetens bör vara placerade på livsmedelsverket. Med tanke på den snabbatekniska utvecklingen och svårigheten att bibehålla kompetens och kunskapsnivåbör del också vara möjligt att anlita vissa specialister på konsultbasis. Utredningen----- föreslår----- atten särskild djur- och livsme delsfunktion inrättas vid varje länsstyrelse. tillstyr ker förslaget. 2.1.26----------------------------- Länsstyrelseni en bättre klarhet måste ske beträffandeuppgiftsfördelningen mellan kommuner, länsstyrelser och livsmedelsverket. Länsstyrelsendelar utredningens uppfattning att tillsynen av livsmedels hanteringen bör decentraliseras. Ettvillkor för att den föreslagna organisationen skall ge önskat resuhat är delsalt miljö- och hälsoskyddsnämnden får behövliga resurser att utföra tillsynen,dels all som utredningen föreslår förstärks med en deladtjänst som livsmedelstekniker. 2.1.28Länsstyrelsen i delar utredningens uppfattning, att livsmedelskontrollen bör decentraliseras i största möjliga utsträckning och att den myndighet som godkänner en anläggning också skall ansvara för 95 den omedelbara tillsynen.- Länsstyrelsengör--- den bedöm- Prop. ningenatt godkännandet av även större livsmedelsföretag, i enlighet med Bilaga 3 utredningensförslag,kanliggapåmiljö-ochhälsoskyddsnämndema. Länsstyrelsenanser- det vara angeläget med en nära, väl planerad och organiserad samverkanmed miljö-och hälsoskyddsnämndema. Formerna för samarbete börinskrivas i författning. -- 7-länsstyrelsen tillstyrker- att en djur- och livsmedelsenhet tillskapas.--- Docksaknas---- tillgång till livsmedelsteknisk ex pertis. 2.1.29Länsstyrelsernas organisationsnämnd tillstyrker förslaget att länsstyrelsernaskall tilldelas en mer aktiv roll inorri livsmedelskontrollen. Utredningensförslag ligger enligt LON:s uppfattning väl i linje med de intentioner somstatsmakterna gett uttryck för i andra sammanhang och som syftar till att bl.a. utveckla samarbetet och samspelet mellan den regionalastatliga nivån och den primärkommunala nivån. Placeringenav de föreslagna tjänsterna som livsmedelstekniker på en regional myndighet medden breda verksamhet som har är enligt LON:s mening deteffektivaste sättet för den centrala nivån att snabbtfå genomslagskraft i hela landet för sina intentioner. ettsystem som med framgång har tillämpats i andra sammanhang och innebär även vissa administrativa fördelar jämfört med en central place ring. 2.1.31 Eslövskommun: Utredningens förslag innebär att de oklarheter som tidigare funnits vad gäller kontrollansvaret i stort har försvunnit. Utredningensförslag att skall få en aktivare roll inom livsmedelskontrollenger en ökad effektivitet och samordning inom livsmedelstillsynen. Miljö- ochhälsoskyddsnämndens i samarbete med länsveterinären ochlivsmedelsteknikern för de sju sydliga länen har varit mycket positivt. Enutökning av antalet teknikertjänster är därför tillfredsställande. Isammanhanget måste dock framhållas att skall vara ett stöd för kommunerna och inte en fristående tillsynsmyndighet. 2.1.32 Falukommun: Denna organisation med två statliga myndigheter och som skall samverka med kommunen torde inte befrämja effektiviteten eller kvalitén i livsmedelstillsynen. Den oklara arbets- och ansvarsfördelningen mellan kommunen, och kommer sannolikt att bestå. anser i stället att SLV:s resurser bör öka. Deföreslagna livsmedelsteknikerna bör därför vara anställda av SLV. Regionaltplacerade livsmedelstekniker bör underlätta samarbetet mellan miljö- ochhälsoskyddsnämnderna och SLV. 2.1.33-------------- Grumskommun: Sammanfattningsvis kan sägas att dagens livsme delskontroll uppenbarligen inte uppfyller intentionen att livsmedelskon trollen skall hålla samma nivå oavsett var i landet en vara produceras. 1 betänkandet påpekas detta i flera sammanhang. Det nya förslaget för livsmedelskontroll synes inte utjämna skillnadema utan snarare i vissa delar förstärka dessa . 2.1.34 kommun:Att lokalgodkännandet och löpande tillsyn samlas i "en hand" är tilldet bättre. 7 198S/89. 1 saml Nr 68 2.1.35------------------------------ Gävlekommun: skall meddela föreskrif- Prop. ter som i högre grad änför närvarande styr livsmedelstillsynen .