prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Del kan inte uteslutas att också vidinternationella köp parterna föredrar en nationell köplag framförFN-konventionen, och den svenska köplagen bör vara så utformad att den dugeräven för delta ändamål. Den nu föreslagna köplagen blir vidare tillämplig påköp mellan privatpersoner, t. ex. om en privatperson säljer en begagnad bileller bål eller ett hus på annans mark till en annan person, samt på köp vidvilka säljaren är privatperson och köparen är näringsidkare. Den tredje ärkonsumentköplagen (förslag SOU 1984:25), som uteslutande skall tillämpas påköp vid vilka säljaren är näringsidkare och köparen är konsument. Avdet nu sagda framgår all den köplag lill vilken förslag nu har framlagtskommer all få starka beröringspunkter med annan nationell lagstiftning. Enviktig synpunkt vid all lagstiftning måste vara integrationen mellan olikalagar och harmonin i rättssystemet. Lika skall behandlas lika. Förslaget ärstarkt påverkat av , och integrationen mellan den och dennationella köprälten har uppenbariigen varit en viktig faktor vid utformningen.Jag återkommer senare till detta. Däremot synes arbetsgruppen ha ägnat mycketmindre uppmärksamhet ål den nationella integrationen. Del nu föreliggandeförslaget till konsumentköplag är anpassat till ett tidigare utkast tillköplag från arbetsgruppen, och man kan förmoda alt vid den fortsattabearbetningen sambandet kan beaktas. Men om en blivande konsumentköplaganpassas till det nu föreliggande köplagsförslaget, blir olikheten mot dennyligen antagna konsumenttjänst-lagen (1985:716) desto större. Del synesnödvändigt att i framliden vid behandlingen av lagstiftningsärendet ägnauppmärksamhet ål denna fråga. Någotsom mera direkt angår arbetsgruppens förslag är förhållandet lill reglerna om köp av fast egendom (4 kap. JB). är samord ningen mellan reglerna om köp av lös och av fast egendom på det hela taget god. 4 kap. JB är starkt influerad av den nu gällande köplagen. Behovet av enhetlighet exemplifieras av att köp av byggnad på annans mark faller under den lag som föreslås, och det är uppenbarligen betydande likhe ter mellan sådana köp och köp av fast egendom. Aibetsgruppens förslag innebär att olikheterna mellan köp av lös och av fast egendom blir avsevärt större än , vilket särskilt visar sig vid påföljderna av fel (se nedan beträffande 42 45 §§ förslaget). Härtill kommerförhållandet till de avtalstyper som inte alls är reglerade Prop. 1988/89:76 ilag, t. ex. hyra av lös egendom. Den nuvarande köplagen har haft stor Bilaga 3betydelse även för dessa, genom all man i stor utsträckning har arbetat medanalogier eller genom att köplagens regler har ansetts uttrycka "allmännarättsgrundsatser". Som ett exempel på betydelsen härav kan nämnas attarbetsgruppen föreslår en helt ny reglering av anteciperat kontraktsbrott (65 67 §§). De motsvarande reglerna i nu gällande rätt (39 41 §§ köplagen) hardels motsvarigheter i andra civilrättsliga lagar (se 4:26 JB 37 §kommissionslagen samt 26 § försäkringsavtalslagen) och har dels exempelvis iNJA 1979 s. 253 av HD sagts ge uttryck ål grundsatser som i viss utsträckningkan tillämpas analogt utanför köprätten. Här uppslår alllsåett helt nytt läge. Omdenna fråga säger arbetsgruppen i betänkandet blott (s. 156): "Huruvidaköprätten skall tjäna lill ledning för andra rättsförhållanden måste emellertidäven i fortsättningen bli en fråga för rättstillämpningen." Verkligaförhållandet är att det förekommer mycket ringarättstillämpning, i varje fall från högsta instans, som kan bli vägledande förutvecklingen. De kontraktsrätlsliga principerna är inte endast något som angårdomstolarna utan framför allt vad enskilda parter måste utgå från, för att intebehöva gå till domstol vid varje ovisshet. Det finns en betydande rättsvetenskapliglitteratur som alltsedan början av delta sekel har analyserat dekontraktsrätlsliga frågorna, delvis på grundval av den rättspraxis som finns,delvis genom självständiga resonemang, med köplagen som en självklarutgångspunkt. Denna litteratur kommer liksom den som särskilt berör köprätten att bli föråldrad om förslaget genomförs. Även om en analys skulle ge vidhanden, att det är möjligt och lämpligt all behålla de nuvarande principerna,fordras mycket arbete redan för att konstatera att så är fallet. När denhittillsvarande grundvalen visar sig ha förändrats, blir frågan vad man kanbygga på den nya. Dennasynpunkt måste enligt min mening beaktas vid det fortsatta arbetet, inte blottavfärdas med frasen att del ankommer på rättstillämpningen att ta ställning.Del synes rimligt att också ägna någon uppmärksamhet åt vad som fordras föratt göra en ny köplagsliftning och dess konsekvenser för kontraktsrätten kändainte bara för enskilda parter, vilka står inför konkreta problem rörande avialsskrivning,handlande för att uppfylla kontrakt och biläggande av tvister, utan även förden "juridiska allmänheten". Arbetsgruppenhar helt frångått systematiken i de nu gällande nordiska köplagarna.Uppbyggnaden av dessa sägs vara "pragmatisk", vilket tydligen inteav arbetsgruppen uppfattas som något berömvärt. Enligt vad som sägs i motiven(s. 161) kan "befogad kritik" i olika avseenden riktas motsystematiken i de gällande köplagarna (liksom mot den i ), utanatt det dock anförs vare sig vilka grunderna för kritiken är eller hurbristerna påverkar lagarnas användbarhet. Arbetsgruppen har vall sin egensystematik, vilken förefaller alt vara en kompromiss mellan de nuvarandeköplagarnas och FN- konventionens. Någon allmän motivering för den valdasystemaliken ges inte. Efteren tids erfarenhet av den föreslagna lagen får jag som min mening uttala, all systematiken ofta ler sig besväriig man får bläddra fram och tillbaka för att sammanställa de olika regler som gäller om samma ämne. Man kan som exempel nämna reglerna om säljarens dröjsmål. omavlämnande finns 16-11 §§, medan påföljderna av dröjsmål med Prop. 1988/89:76avlämnandet behandlas inte i omedelbar anslutning därtill utan i 24 Bilaga 331 §§. Det finns emellertid regler om påföljder av säljarens dröjsmål även påandra ställen i lagen. 48 50 §§ innehåller "gemensamma bestämmelser ompåföljder av säljarens avtalsbrott". 65 och 66 §§ handlar bl. a. omsäljarens anteciperade dröjsmål, 68 70 §§ behandlar hävning och omleverans.7174§§ innehåller de regler om beräkning av skadeståndet vilka blirtillämpliga bl.a. vid säljarens dröjsmål. Man får således vid läsningen avmotiven till sistnämnda paragrafer leta fram vad som rör säljarens dröjsmål.Till jämförelse kan nämnas att i den nuvarande köplagen (och i SOU) allabestämmelser om påföljder av säljarens dröjsmål finns samlade 121-27 §§, utombestämmelserna om hävning vilka återfinns i 55 58 §§. Ävenom jag har svårt all inse att den nu valda systematiken skulle innebära någonförbättring bör del framhållas, alt liksom vid de flesta andra lagar -systematiken spelar en mindre roll för den som hunnit bli förtrogen med ettlagverk. Det synes dock rimligt att vid en framtida bearbetning åtminstoneförbättra systemaliken såtillvida som reglerna om säljarens avlämnande avgodset får följas av reglerna om påföljderna av dröjsmål medavlämnande, i stället för att reglerna om "varans beskaffenhet"skjuts in emellan. Även andra liknande förändringar synes väl påkallade, t.ex. att låta reglerna om rättsligt fel (f n. 23 §) följas avreglerna om påföljder av rättsligt fel (f n. 46,47 §§). Härhar under 2 anförts vissa allmänna omständigheter som inverkar på bedömningenav om del är önskvärt att ersätta den nu gällande köplagen med det förslag somhar framlagts. Under3 har ell antal särskilda stadganden granskats, och en jämförelse har skett mednu gällande rätt. Enligt min mening kan man knappast underiåta att vid enfortsalt bearbetning lä hänsyn till oklarheter och osäkerhet av den typ som nuhar påvisats. Mycket som vid en första genomläsning förefaller godtagbart visarsig vid en närmare analys ge upphov till en besvärande ovisshet. Förklaringenligger, såvitt jag kan förstå, väsentligen i det arbetssätt som gruppen nödgalslill eller själv valt. Såsom har framhållits är det en oöverstigliguppgift all på en gång ansluta en köplag till FN- konventionen och byggavidare på den hävdvunna nordiska köprätten. Mig veterligen har ingen i någotannat land haft en motsvarande ambition. Svårigheten ökas av att själv är full av oklarheter, som kanske varit nödvändiga för attinte väcka motstånd inom de stater som vill anta dem. Detta kan emellertid intevara något skäl för att till en svensk köplag överföra dessa oklarheter. Ivarje fall skulle för en bearbetning och sammansmältning fordras myckel längretid än den arbetsgruppen har haft till sitt förfogande. Detär möjligt att en del av oklarheterna försvinner orn en proposition till ensvensk köplag koncentrerar sig på svenska förhållanden och bemödar sig alt geen förklaring lill vad i en ny lag som skall skilja sig från gällanderätt. En sådan fortsatt bearbetning synes nödvändig om en lag som bygger på detnu föreliggande förslaget skall på ett tillfredsställande sätt ersätta den nugällande köplagen. Köplagstiftningenär av stor betydelse för sjukvårdshuvudmännen, vars '"äga i inköpuppgår till åtskilliga miljarder kronor . Sjukvårdshuvudmännens inköpskiljer sig dock från näringslivets på så sätt att landstingskommunerna äroffentligrättsligt bundna i sin upphandling och deras upphandlingsbeslut kanprövas genom kommunalbesvär. Ihuvudsak kan tillstyrka del svenska, förslaget till köplag. Styrelsenlar endast upp frågor som kan vara av kommunalt intresse. Köplagstiftningensbetydelse för kommunen är stor. Kommunala inköp av varor och tjänsterberäknades uppgå till ca . Kommunerna uppträderockså ofta som säljare av olika varor och nyttigheler i första hand till deegna kommunmedlemmarna. Allmäntsett kan sägas att kommunernas roll som köpare inte i någon betydandeomfattning avviker från vad som gäller inom näringslivet. En grundläggandeolikhet ligger dock i att en kommun är offentligrättsligt bunden i sinupphandling och all upphandlingsfrågor kan prövas bl.a. genom kommunalbesvär.Härigenom har man på offentligrättslig grund infört principer omaffärsmässighet, konkurrens och objektivitet i upphandlingen, vilket t. ex.medför att behovet alt på civilrättslig grund reglera oskäliga avtalsvillkor ikommunal upphandling är mindre framträdande. Iövrigt kan man knappast hävda att kommunerna intar någon särställning i sinegenskap av köpare. De varor eller tjänster som kommunen får köpa måste dockhålla sig inom ramen för vad som får anskaffas inom den kommunala kompetensen.Sådana frågor faller emellertid utanför vad som behöver beaktas vidutformningen av en köplagstiftning. Närkommunen uppträder som säljare är läget däremot ofta mer komplicerat. ,men inte alltid, faller kommunens leveranser utanför köplagens område. ex. vattenleveranser reglerade i offentligrättslig lagstiftning. I fråga omelleveranser är lägel oklart. ellag har givetvis betydelse förrättsförhållandet mellan distributör och abonnent men vid sidan härav hävdasatt köplagen åtminstone kan tillämpas analogt. I fråga om fjärrvärme ochnaturgas finns numera särskild lagstiftning genom lag om allmännavärmesystem. I praktiken utnyttjas emellertid inte denna lag, utanabonnenlförhållandet grundas på avtal, där också köplagens regler kan länkas habetydelse åtminstone analogi vis. Särskiltkomplicerat är förhållandet mellan konsumentköplag och det offentligrättsliga regelsystemet. Denna fråga berörs inte i det nu föreliggan de betänkandet, men styrelsen anser ändå att frågan behöver uppmärk sammas. Den moderna konsumenlrätten har växt fram och tillämpats i kommunala sammanhang utan all hänsyn tagits till kommunens särart och dess speciella förhållande lill sina kommunmedlemmar som ju i grunden är samma personkrets som konsumenterna av kommunala nyttigheter. Frågan har heller inte analyserats i något sammanhang. Den grundläggan de olikheten mellan kommunala tjänster och nyttigheter jämfört med liknande tjänster inom det privata näringslivet är all en kommun i princip inte får tillhandahålla sina varor eller tjänster på en öppen marknad utan enbart för sina kommunmedlemmar. Den kommunala affärsverksamhe ten måste vara av allmännyttig karaktär och får inte drivas i vinstintresse. Också i sittcivilrättsliga handlande är kommunerna gentemot sina avtals- Prop. parter bundna avoffentligrällsliga regler som syftar t. ex. till att kommu- Bilaga 3 nerna skall iakttagaobjektivitet och opartiskhet. Till olikheterna hör också besvärsmöjligheter,offentlighetsprincipen samt JO- och JK-tillsyn. om delta regelsystemprimärt inte är inriktat på all reglera de avialsmässi- ga förhållandena kan manenligt styrelsens mening inte bortse från att systemet ger de kommunalakonsumenterna vissa gmndläggande rättsliga garantier som saknas påden privata sektorn. Det nu sagda gäller inte för de kommunala bolagen ellerstiftelserna. Del förekommer emellertid ofta att kommunerna i sambandmed förelagsbildningen ser till att de nu nämnda principerna föroffentlig verksamhet så långt som möjligt överförs till de kommunalaförelagen. Lagförslag i denna riktning har också framlagts avkommunalföretagskommiltén, men ännu ej blivit föremål för Styrelsenvill i detta sammanhang efterlysa en samlad översyn av konsu-menträltenstillämplighet på kommunala varor och tjänster. Styrelsen vill dock betona attavsikten givetvis inte är att försämra konsumentens ställning närtransaktionen sker med en kommun. Styrelsen anser däremot att hänsyn bör tastill kommunernas särart sådan den kommer till uttryck i offentligrättsliglagstiftning. Ihuvudsak kan förbundsstyrelsen tillstyrka del svenska förslaget till köplag.Enligt styrelsens mening hade del dock varit angelägel att söka uppnå ännustörre nordisk rättslighet än vad som följer med förslaget. Sakligt sett är detsvårt att se några motiv för de olikheter som kvarstår mellan de nordiskaländerna annat än smärre olikheter i rältslraditionen. Ifrågaom lagstiftningens utformninghör man ha i minnet all köplagen i första handkommer att tillämpas av personer utan juridisk utbildning. Varken uppköpareeller säljare kan antas ha någon mer ingående utbildning i juridik eller ijuridiskt språk. Mot den bakgrunden bör hänsyn tas till läsbarhet och till attreglerna ges en pedagogisk utformning även där det från strikt juridisksynpunkt kanske inte är motiverat. Styrelsen vill också ansluta sig till vadprofessor anfört (betänkandet s. 401) i sitt särskilda yttrande ombehovet av en undanlagsregel för försäljning på auktion när del gällermöjligheterna för en säljare att sälja godset utan eller med ell begränsatfelansvar. Som Hjerner påpekar är denna fråga bl. a. av betydelse för dekommunala auktionsverken liksom för annan auk-tionsverksamhel. LRFställer sig positivt lill att arbetet på samordnade köplagar i de nordiska länderna nu resulterat i fyra lagförslag. Det hade dock varit önskvärt att de olika lagförslagen varit mer överensstämmande än som blivit fallet. LRF instämmer till största delen i de överväganden som ligger bakom de flesta av arbetsgruppens förslag och tillstyrker all lagstiftning genomförs i huvudsak i enlighet med förslaget. Detta är dock i vissa delar betydligt mer komplicerat och svårtillgängligt än den gällande köplagen. Ambitionerna att på olika sätt sammanväva konsumentköprättsliga tänkesätt och regler na i förslag om internationella köp med vanliga köp näringsidkare emellan har lett till i vissa fall svåröverskådliga lösningar. En ny konsumentköplag bör inte genomföras innan arbetet på den nya 38 Lagarna bör samstämmas och träda i kraft . Allmänna synpunkter Prop. har omfattande änd- rJgä J ringarskett i varumarknad, marknadsförhållanden, kommunikationer och utrikeshandel.Detta har medfört att köplagen inte längre till alla delar är anpassad lillnäringslivets behov. Det reformarbete som lett fram till förslag om nyköplag i de fyra nordiska länderna har haft till syfte att svara mot de modernakrav som ställs. Påbasis av den gällande köplagen har ett omfattande regelsystem av praxis,branschkutym och standardavtal utformats. Mot denna bakgmnd har också behovetav en ny köplag inte blivit direkt akut utan man hargenom lagens dispositivitet kunnat göra anpassningar till deavtalsförhållanden som varit nödvändiga att reglera. Det har då framstått somnaturiigt att man i utredningsarbetet skulle ta hänsyn till näringslivets egenutveckling genom standardvillkor o. dyl. Så kunde ha skett i störreutsträckning. Ävenom gällande köplag genom praxis och näringslivets standardavtal m.m. och derastillämpning i praktiken fått ett förutsebart innehåll i många hänseendenkonstaterar att lagmotiven i regel är mycket begränsade och ofullständiga.Detta är beklagligt, eftersom en utförligare skrivning skulle inneburit envärdefull service till näringslivet. Vadgäller förslagets systematik finner LRF att dél omfattande mbriks-systemet geren god överblick över lagens innehåll. Börden nuvarande köplagen ändras eller bytas ut helt?. Vadprofessor framför i sitt särskilda yttrande på-S:-395 och 396 idenna fråga är enligt samfundets uppfattning väl värt att beakta. Skulle desakliga ändringarna i köplagen inte bli mer genomgripande än som framgår avförslaget vore del bättre att utgå från nuvarande köplag och ändra i den.Ändringarna i rättsläget vore då oerhört mycket mera lättöverblickbara förpraktiskt verksamma jurister. I den frågan bör dock värdet av nordiskrättslikhet ta över om inte enighet skulle nås om nu angiven linje. Ävenom alternativet med helt ny lagtext väljs ;bör inte hävdvunna termer bytas ututan sakliga skäl. Del finns exempelvis ingen anledning att tala om"vara" i stället för "gods" eller "risk" istället för "fara". Köplagarnai , och tillkom . De förhållandensom dessa lagar avsåg att reglera inom köprättens område skilde sig mycket fråndagens förhållanden. Förbundet instämmer i den beskrivning som lämnats ibetänkandet om de genomgripande förändringar som handeln med bl.a.industriellt tillverkade varor genomgått samt beträffande de ändringar somskett i marknadsförhållanden samt på de allmänna kommunikationernas område(sid. 147 f). I sammanhanget bör också framhållas den rättsutveckling som ägtrum inom olika branscher på köprättens område, där slandardvillkor utarbetatsoch som kommit att bestämma avtalsförhållanden mellan köpare och säljare. Deav arbetsgruppen anförda omständigheterna menar förbundet på ett riktigt sätt åskådliggör den utveckling som ägt rum efter köplagarnas 39 Förbundet kandärför instämma i att den nuvarande köplagslift- Prop. 1988/89: 76 ningenmindre väl tillgodoser de krav moderna förhållanden ställer. Enligt Bilaga3 förbundets mening är det inte heller tillfredsställande för rättstillämpningenoch rättsvetenskapen att köplagstiflningen lill stora delar satts ur kraftgenom utarbetandet av standardvillkor och allmänna leveransbestämmelser,särskilt som köplagen kommit att vara vägledande vid avgörandet avkontraktsrättsliga frågor, som inte är reglerade i annan lag. Förbundettillstyrker därför all den nuvarande köplagstiftningen ersätts. Förbundetnoterar att arbetsgruppen i sitt förslag till svensk köplag sökt välja ensystematik som i stora drag ansluter till den nuvarande köplagen. Lagförslagetvinner på att del försetts med ett genomarbetat rubriksystem. Med gjorda reservationer för konsekvenser för exekutiva auktioner (seavsnitt 5 samt under 20 §) tillstyrker föreningen i övrigt lagförslaget. Viutgår ifrån att vi beretts tillfälle att yttra oss i första hand beroende påev. anknytning till insolvensförfarandel. Såvitt vi kunnat finna innehållerförslaget dock icke några väsentliga nyheter på dessa gränsmarker. Möjlighetenbör erinras om att ett förordnande av god man enligt ackordslagen ger vissarättsverkningar (§ 67) som i sammanhanget kan synas mindre rätlinjiga. Deackord som handläggs av Ackordsceniralen som ideell förening leder som regeltill att ackordsförslaget blir fastställt. Ackord som handläggs av andra lederdäremot i övervägande antal fall lill konkurs. Detta kan utläsas av SCB:srättsstatistik. Anledningen torde främst vara att vederbörande handläggarevelat säkra sitt arvode genom att komma i åtnjutande av den exklusivaförmånsrätt som vidlåder förordnandet. 1fortsättningen övergår vi lill några strödda synpunkter på förslaget utananknytning till insolvensförfarandet. Rent allmänt bör dock först betonas att1905 års köplag otvivelaktigt är en förnämlig lag, som i många avseendenfortfarande är väl anpassad till näringslivets behov. Det oaktat och med tankepå mängden handelsbmk som utvecklats under dessa framstår det somnaturligt med en genomgripande översyn i stället för att lappa på lagen medsmärre justeringar. För vår del är frågan närmast om utredningen inte varitalltför ambitiös i sin strävan att modernisera lagen. (Efterall ha framfört synpunkter på vissa frågor se nedan anför ackordscentralenföljande.) Delär möjligt att förestående randanmärkningar kan betecknas som väl småaktigklåfingrighet men vi kan inte frigöra oss från uppfattningen att arbetsgruppensförslag förefaller något ojämnt. Huvudintrycket är självfallet att förslagetinnehåller välmotiverade ändringar men i vissa delar lämnas ingen närmaremotivering. Del förekommer också flera exempel på föreslagen ändring i lagtextutan att därmed avspeglas någon ändring i det materiella rättsläget. Ävenom yttrandet skulle begränsas till förslaget om svensk köplag vill vi 40 avslutningsvisuttrycka en allmän förhoppning om att förekommande Prop. 1988/89:76skiljaktighet i praxis icke skall utgöra något oöverstigligt hinder för en Bilaga 3 harmonisering av lagstiftningen inom . Frånde synpunkter börsstyrelsen har att beakta saknas anledning till erinran motförslaget. Denköprällsliga lagstiftningen intar en central plats i det svenska rättssystemetinte bara genom att den reglerar ett av privaträttens viktigaste områden utanockså genom att bestämmelserna påverkar rättstillämpningen inom stora delar avförmögenhetsrätten. Vårköplag har varit gällande . En omfattande köprältslig praxisoch doktrin har vuxit fram med lagen som utgångspunkt.Köprälten kännetecknas av en betydande stadga och förutsebarhet. Behovetav en ny köplag och dispositionen härav Någotmera kännbart kommersiellt behov av en så genomgripande reform som den nuföreslagna finns enligt organisationernas mening inte för svensk del. Ettviktigt skäl till detta är naturligtvis lagstiftningens dispositiva karaktär.Parterna har härigenom fria händer alt gestalta sina förhållanden på det sättsom är mest ändamålsenligt i varje särskilt fall eller i skilda typsituationergenom individuellt upprättade avtal eller på grundval av branschvisa allmännaleveransbestämmelser. Åandra sidan är det givetvis önskvärt att en köplag så långt som möjligtåterspeglar de handlingsmönster som faktiskt iakttas av dem för vilka lagenfrämst är skriven. En anpassning av lagen till den moderna handelnsförhållanden bör därför välkomnas, i synnerhet vad gäller köp av industriellaprodukter. För detta slag av köp passar inte regelsystemet lagsärskilt väl. Organisationerna ställer sig därför bakom strävandena att närmaköplagsliflningens regler till de köprällsliga mönster som utbildats inomnäringslivet, bl. a. så att en anpassning sker till vanligt förekommandestandardvillkor t. ex. beträffande rätten och skyldigheten alt avhjälpa fel ivara, ansvaret vid dröjsmål och skadeståndsskyldighetens omfattning. Lagförslagetssystematik måste värderas mot bakgrund av att en omfattande lärobyggnad i formav praxis och doktrin har utbildats på grundval av lag. De svårighetersom kan uppkomma vid en övergång från en disposition av lagens bestämmelsertill en annan bör inte underskattas. Organisationernavill i delta sammanhang helt allmänt anmärka alt de motiv som ges till deenskilda lagrummen är knapphändiga. Arbetsgruppen har ofta nöjt sig med enredogörelse för lagtexternas innehåll och för skillnaderna mellan de nordiskaförslagen, följd av en kortfattad jämförelse med gällande rätt, 1976 årsförslag och . Detta försvararen allsidig och nyanseradbedömning av förslaget.