prop · GC0368 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89:68 godkänns avhänsyn till konsumenternas hälsa bör inte heller resthalter av ämnet accepterasi livsmedel. Kostnadernaför kontrollen av inhemska trädgårdsprodukter täcks av näringen kollektivtgenom de prisregleringsvgifter som betalas för handelsgödsel ochbekämpningsmedel. Kostnaderna för kontrollen av inhemsk potatis och spannmålbör enligt min mening täckas av medel som disponeras inomjordbmksprisregleringen. Förkontrollen av vegetabilier är det angeläget att det sker en intensifieradmetodutveckling och riskbedömning på livsmedelsverket och att möjligheternaatt utföra kemiska analyser ökar. Jag återkommer till frågan om hurresursbehovet skall tillgodoses i samband med att jag behandlar finansieringenav den offentliga livsmedelskontrollen. Liksomi fråga om vegetabilier producerade inom landet sker kontrollen av importeradevegetabilier under direkt ledning av livsmedelsverket. Stickprovskontrollenav fmkt och grönsaker som importeras omfattar ca 3 000 prov omåret och gäller i huvudsak bekämpningsmedelsrester. och 1988 hardessutom ca 1 000 prov uttagits på särskilda produktgmpper och leveranser frånsärskilda exportländer. De partier som är föremål för sådan kontroll kvarhållsi avvaktan på beslut. Provernaskickas till ett av fyra anvisningslaboratorier. De aktuellalaboratorierna är statens lantbmkskemiska laboratorium (SLL) i ,och ägg (KMÄ) i , iMalmö samt lantbmkskemiska stationen i . Kontrolleninnefattar mer än enbart analysverksamhet. gör ocksåinspektionsbesök hos exportländema för att få bättre kunskap om vilka medelsom används och för att informera om gällande, svenska bestämmelser. Livsmedelsverkethar beslutat att öka kontrollen av bl. a. bekämpningsmedelsrester.Kontrollen skall i fortsättningen gälla också spannmål. Med hänsyn till denutökade kontrollen är det angeläget att ytterligare ett laboratorium anvisasför analyserna. Verket planerar också att öka snabbheten i den databearbetningsom behövs. Målsättningen bör vara att hålla kvar provtagna partier till dessatt analysresultaten är tillgängliga. En utökad bekämpningsmedelskontroll sombygger på fler prover, snabbare analyser, fler produktgrupper ochbekämpningsmedel bör leda till större säkerhet för konsumenterna. Enligt minmening är det väsentligt att stickprovstagningen i större utsträckning kanstyras mot särskilda produktgrupper och leveranser från särskilda exportländer. Ettviktigt syfte med den utökade kontrollen är att importörerna, som har ansvaret för livsmedlens kvalitet, skall skärpa kraven på leverantörer na och den egna kontrollen. En sådan utveckling främjas av en utökad 36 kontroll i exportländerna.Ett medel för att påverka kontrollen i exportlän- Prop. 1988/89:68 derna ärökad information till dessa om de svenska bestämmelsema. Förkartläggningsarbetet är det givetvis viktigt att delta j det internationellasamarbetet. Också för de riktade insatsema bör andra länders erfarenheter tasi anspråk, bl. a. genom deltagande i informationsutbyten om avvisade partier.Jag har erfarit att livsmedelsverket deltar i uppbyggnaden av ett sådantsamarbete. Ett fortsatt aktivt deltagande bör enligt min mening leda till eneffektivare kontroll. Kostnadernaför importkontrollen bör liksom täckas genom att en avgift tas ut påimporten. Jagvill i detta sammanhang särskilt poängtera vikten av att vi ställer samma kravpå importerade produkter som på svenskproducerade. Kraven ställer vi för attskydda de svenska konsumenterna mot hälsorisker. Konsumenterna måste kunnalita på importerade lika väl som på svenska produkter. Därför ställs samma kravoavsett urspmng och produktionsförhållandena i urspmngslandet. Produktionsmetoderoch produktionsförhållanden skiljer sig väsentligt mellan olika länder. I mångafall är förhållandena, t. ex. när det gäller klimatet, så olika att skillnaderi produktionsmetoder är ofrånkomliga. Så länge de svenska kraven påslutprodukterna är uppfyllda finns varken anledning eller möjlighet att frånsvensk sida motsätta sig import av produkterna. Naturligtvis kanproduktionsmetoden påverka produktema på ett sätt som gör att produkten intekan godtas i , varvid import givetvis inte skall tillåtas. Mångaav de krav vi i ställer på produktionen är motiverade av helt andraskäl än av hänsyn till konsumentema av livsmedlen. Vi har exempelvis regler somgäller arbetsförhållandena i produktionen eller skyddet av den yttre miljön.Det bör stå oss fritt att införa sådana krav oavsett andra länders inställning,på samma sätt som andra länder fritt beslutar om sina krav. Detta hindrar givetvisinte att vi intemationellt skall verka för exempelvis en miljövänligproduktion. Påsamma sätt som vi i beslutar om sådana regler som jag har nämnt,beslutar vi om vilka krav vi ur konsumentsynpunkt skall ställa på våralivsmedel. Enbart det förhållandet att exportlandets produktionsmetoderskiljer sig från de svenska utgör inte gmnd för importförbud. Avgörande är omprodukten uppfyller svenska krav. Importrestriktioner utgår frånkonsumentaspekter på själva produkterna. Enligt gäller detta livsmedelsåväl som andra varor, t. ex. industriprodukter. Jagkommer i det följande att föreslå att förpackade livsmedel märks medursprungsland. Konsumenterna får alltså dels det gmndläggande skyddet somgäller alla produkter, dels en upplysning som möjliggör för konsumenten självatt väga in andra aspekter än de hälsomässiga. Mittställningstagande: skall ansvara för all offentliglivsmedelskontroll i expoitkontrollerade anläggningar. Utredningensförslag: Utredningen föreslår att i den mån andra länder har särskildainförselbestämmelser skall livsmedelsverket kunna föreskriva om särskildexportkontroll utöver den ordinarie livsmedelskontrollen. För den särskildaexportkontrollen får verket förordna särskilda besiktningsmän. Företagen börsom erlägga en särskild avgift för exportkontrollen. Remissinstanserna: Baraett fåtal remissinstanser har kommenterat förslaget. Svenska kommunförbundetanser att livsmedelsverket bör redovisa ansvarsfördelningen mellan de olikakontrollerande myndighetema för att undvika eventuella missförstånd.Livsmedelsverket anför att förslaget kommer att orsaka dubbelarbete, vilketmedför extra kostnader för företagen. Nuvarande ordning, enligt vilkenlivsmedelsverket svarar för hela kontrollen, bör behållas. motsätter sig en decentralisering avexportkontrollen. Skälen för mittställningstagande: Den som framställer livsmedel för export kan ansöka hoslivsmedelsverket om att anläggningen skall bli s.k. exportkontrolleradanläggning. En sådan anläggning ställs under särskild kontroll som föranleds avinförselbestämmelserna i annat land. Kontrollen utförs av särskildabesiktningsmän som livsmedelsverket förordnar och avlönar. För närvarandesvarar livsmedelsverket i princip för hela den offentliga livsmedelskontrollenvid dessa anläggningar, således också den ordinarie kontrollen. Anläggningarnahar emellertid inte formellt undanta-gits från det tillsynsansvar som vilar påmiljö- och hälsoskyddsnämnderna. Detfinns ca 120 exportkontrollanläggningar. I huvudsak rör det sig om slakterier,styckningsanläggningar och charkuterifabriker. I regel ärförädlingsanläggningar som har exportförordnande integrerade med kontrollslakterieller belägna nära ett sådant slakteri. Den veterinär som förordnats vidslakteriet som besiktningsveterinär kan då förordnas också förexportkontrollen. I några fall ligger exportkontrollanläggningen så långt frånett kontrollslakteri att det inte är lämpligt att exportkontrollen sköts av enbesiktningsveterinär. 1 sådana fall har exempelvis en stadsveterinär eller endistriktsveterinär förordnats som besiktningsman. Densom innehar en exportkontrollerad anläggning är skyldig att betala en särskildavgift för kontrollen enligt en taxa som fastställs av livsmedelsverket eftersamråd med och berörda branschorjganisa-tioner. Förexportkontrollanläggningarna gäller våra inhemska bestämmelser men dämtöverockså särskilda föreskrifter i fråga om lokaler, utmstning, hantering ochkontroll av råvaror och färdiga produkter. De särskilda föreskrifterna äranpassade till de krav som bl. a. och ställer upp för import avlivsmedel. mån länder har särskilda införselbestämmelser bör livsmedelsver- ket också i fortsättningenkunna föreskriva om särskild exportkontroll och förordna särskildabesiktningsmän. Enligt min mening bör livsmedelsverket ges hela ansvaret förlivsmedelskontrollen vid exportkontrollanläggningen. Jag kan följaktligen intedela utredningens uppfattning att kontrollansvaret bör delas upp mellanbesiktningsmannen och miljö-och hälsoskyddsnämnden. En både rationell ocheffektiv tillsyn kan enligt min uppfattning åstadkommas genom att besiktningsmannenges samma ansvar som besiktningspersonalen vid kontrollslakterierna. Jag avserdärför föreslå regeringen att det i livsmedelsförordningen förs in bestämmelserom tillsynen vid exportkontrollanläggningarna i enlighet med vad jag nu haranfört. Företagen bör som erlägga en särskild avgift för exportkontrollen. Det kan enligt minbedömning i vissa fall visa sig ändamålsenligt att tillsynen avexportkontrollanläggningama sker i samråd med miljö- och hälsoskyddsnämnden. Deexportkontrollerade anläggningarna bör givetvis ingå i sådan projektinriktadkontroll som jag strax kommer att behandla. Inte minst målet om en likartadlivsmedelskontroll i hela landet talar för detta. Från sker en vissexport av vegetabilier. Det gäller framför allt spannmål och potatis. Någraimportländer kräver att exportintyg utfärdas i . harutfärdandet av intyg legat utanför den kontroll som bedrivs avlivsmedelsverket. Det är i stället exportören själv eller organ inom branschensom anordnat den särskilda kontrollen. Den utökade inhemska kontroll som jag nuförordar bör leda till ökad kvalitet hos produkterna. Det ökar i sin turfömtsättningarna för att de villkor som importländerna ställer kan uppfyllas.Med en sådan utveckling anser jag att ansvaret för den särskildaexportkontrollen bör kunna ligga kvar på företagen själva och derasbranschorgan. Om ett importland ställer krav på offentlig exportkontroll skalllivsmedelsverket enligt min mening kunna föreskriva om särskild exportkontrolloch hur denna skall bedrivas. Företagen bör då erlägga en särskild avgift förkontrollen. 2.2.7Kontrollen av förpackningar och husgeråd Mittställningstagande: ges befogenhet att meddela föreskrifterenligt lagstiftningen om kemiska produkter om hantering eller import avförpackningsmaterial för livsmedel, livsmedelsförpackningar och husgeråd.Verket blir tillsynsmyndighet med ansvar för kontrollen av hantering ochimport av sådant material och sådana varor. Utredningensförslag överensstämmer med mitt ställningstagande. Remissinstanserna är ihuvudsak positiva till förslaget. Normpack och flera andra instanser anser attNormpacks regler och kontroll i fråga om förpackningar och förpackningsmaterialbör beaktas vid utformningen av tillsynen. Kemikalieinspektionen, somtillstyrker förslaget, anför att ut- rustningoch material som används vid livsmedelshantering beroende på Prop. 1988/89:68hanteringsled kommer att regleras i både livsmedels- och kemikalielagstiftningarna.Detta kan enligt inspektionen skapa oklarhet och andra komplikationer.Industriverket motsätter sig förslaget och anför att detta innebär enomotiverad och kostnadshöjande dubbelkontroll kontroll i både förpacknings-och livsmedelsindustrin. Skälenför mitt ställningstagande: Livsmedelslagstiftningen tar sikte på att förhindraanvändningen av olämplig utmstning och olämpliga livsmedelsförpackningar. Denreglerar däremot inte tillverkning och saluhållande av olika redskap ochförpackningar. Detär angeläget att livsmedelsverket har ett odelat ansvar för frågor som hängersamman med kontrollen av livsmedel. Verkets befogenheter att ingripa motkemiska hälsorisker som har samband med livsmedelsförpackningar och husgerådär otillräckliga. Huvudmannaskapet för kontrollen av hanteringoch import av förpackningsmaterial för livsmedel, livsmedelsförpackningar ochhusgeråd bör därför läggas på livsmedelsverket. Jag föreslår attlivsmedelsverket ges erforderliga bemyn-diganden enligt lagstiftningen omkemiska produkter och att verket förordnas som tillsynsmyndighet enligt sammalagstiftning. Påinitiativ av ett antal svenska förpackningstillverkare ingicks enöverenskommelse om en svensk materialnorm för livsmedelsförpackningar Normpack.Vissa andra länder har långtgående bestämmelser på detta område. Normpacksregelsystem bygger på sådana bestämmelser. Varje företag som i Sverigetillverkar eller marknadsför livsmedelsförpackningar eller förpackadelivsmedel kan frivilligt ansluta sig till Normpack. Ett kontrollsystem inomNormpackregelsystemet är under uppbyggnad. Livsmedelsverketbör närmare överväga utformningen och finansieringen av den offentligatillsynen. En utgångspunkt bör vara att Normpacks verksamhet och företagens egentillsynutnyttjas så att kontrollen kan utföras så enkelt och billigt som möjligt ochi huvudsak kan inskränkas till inspektion och stickprov. Risken fördubbelkontroller som ett par remissinstanser pekat på skall beaktas. Jag avseratt senare ta initiativ till nödvändiga ändringar i regeringens föreskrifter omkemiska produkter. I den frågan har jag samrått med chefen för miljö- ochenergidepartementet. Vidare avser jag att senare föreslå regeringen attlivsmedelsverket ges i uppdrag att utarbeta ett förslag till hur denprovtagning och annan undersökning som skall ingå i tillsynen skallfinansieras. 2.3 Formerna for livsmedelskontrollen 2.3.1 Allmänt Dehuvudsakliga inslagen i den offentliga livsmedelstillsynen är inspek tion, provtagning och undersökning. Denna verksamhet innebär att den ansvariga myndigheten besöker företagen och tar de prover och gör de undersökningar som med hänsyn till livsmedelshanteringens karaktär fordras för tillsynen. I den fortlöpande tillsynen är det således de av myndigheterna utförda inspektionema som är basen i verksamheten. över inspektions- ochprovtagningsverksamhet ingår i tillsynsarbetet prövning av frågor omgodkännande av livsmedelslokaler. Den allmänna offentliga livsmedelskontrollenav inhemska livsmedel utförs till största delen av miljö- ochhälsoskyddsnämnderna. Nämndema planerar och genomför kontrollen självständigtinom resp. kommun. De flesta nämnderna har också kommit attdelta i någon form av organiserad samverkan över kommungränserna genom s. k.projektinriktad livsmedelskontroll. Företagen har ofta en egentillsyn av att deras verksamhet och produkter uppfyllerlivsmedelslagstiftningens krav. Sådan egentillsyn utnyttjas bara i litenutsträckning inom den offentliga livsmedelskontrollen. Exempel på andra formerav livsmedelskontroll är information och rådgivning. Mittställningstagande: Till gmnd för den löpande tillsynen läggs företagensegentillsyn, som görs obligatorisk. För företagen skall det finnas ett avtillsynsmyndigheten fastställt kontrollprogram. Utredningensställningstagande överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Förslaget har överlag bemötts positivt. Ett par remissinstanser bedömer attmyndighetens kontroll kan begränsas vid ett ökat utnyttjande av egentillsyn. Skälen för mittställningstagande: får enligt livsmedelslagen föreskriva attnäringsidkare inom livsmedelshanteringen skall utöva en efter verksamhetens artlämpad särskild tillsyn av hanteringen offentligt kontrollerad egentillsyn.Sådana föreskrifter har utfärdats för produktion av dricksvatten vidkommunalt vattenverk. För övrig livsmedelshantering gäller atttillsynsmyndigheten skall göra sig underrättad om omfattningen ochinriktningen av förekommande frivillig egentillsyn inom olika anläggningar.För varje anläggning skall planeringen av provtagning och undersökning anpassastill denna form av tillsyn. Vid de företag som har envälutvecklad egentillsyn finns bl. a. provtagningsplaner, analysföreskrifteroch driftsinstmktioner. Ofta utförs såväl kemiska som mikrobiologiskaundersökningar av råvaror och färdigvaror. Under produktionen görs löpandekontroll av processen. Anvisningar finns för hygien, rengöring och skötsel. Den offentligalivsmedelskontrollen förstärks väsentligt genom att företagens egentillsynutnyttjas. Denna bör enligt min mening utnyttjas i så stor utsträckning sommöjligt och i fortsättningen utgöra gmnden för den löpande tillsynen.Egentillsynen bör vara obligatorisk för i princip all livsmedelshantering. Denobligatoriska egentillsynen bör av resursskäl i den utsträckning det är möjligtanpassas till den kontroll som på företagets eget initiativ finns förhanteringen. Egentillsynen bör genomföras enligt ett för varje företagfastställt kontrollprogram som bör avse både hygien och förhållanden som harbetydelse för redligheten. tas i enlighet medlivsmedelsverkets föreskrifter. Det bör ankomma på Prop. 1988/89:68företagen att med ledning av verkets föreskrifter och av verket utarbetadetypprogram upprätta förslag till kontrollprogram. Jagvill starkt understryka att egentillsyn som en del av den offentliga kontrollenaldrig får innebära att tillsynsmyndigheterna tar den som intäkt för minskadvaksamhet. Avsikten är den motsatta. Egentillsynen skall bidra till ökad hygienoch redlighet i livsmedelshanteringen och utgöra grund förtillsynsmyndigheternas verksamhet. Den ger därigenom tillsyns-myndighetemaökade fömtsättningar att fullgöra sina uppgifter. Företagens egentillsyn ochde ökade resurser för tillsynsmyndigheterna jag kommer att föreslå börinnebära goda förutsättningar att bedriva en utökad och skärpt kontroll. Kontrollprogrammetskall ge tillsynsmyndigheten tillräcklig ledning för tillsynen. En enkelutformning bör eftersträvas. Den offentliga kontrollen i övrigt hös företag medkontrollprogram bör kunna begränsas till inspektion, granskningar avdokumentation och stickprov. Det är angeläget att programmen revideras i denutsträckning som behövs för att effektiviteten i kontrollen skallupprätthållas. Programmen bör därför innehålla bestämmelser om revision. Kontrollprograrhmenbör fastställas av den myndighet som har ansvaret för godkännandeprövningen avlokalerna där livsmedelshanteringen sker. Programmet bör fastställas i näraanslutning till godkännandet. För företag som bedriver verksamhet i redangodkända lokaler bör tillsynsmyndigheten fastställa kontrollprogram. Utredningenföreslår att livsmedelsverket skall meddela föreskrifter om vilka krav sommåste tillgodoses för att en anläggning skall kunna godkännas somlivsmedelslokal och om samrådsförfarande vid prövning av frågor om godkännandeav sådan lokal. Prövningen av frågor om godkännande av livsmedelslokaler ingårsom en stor och arbetskrävande del i tillsynsarbetet. Den dialog som försunder tiden för godkännandeprövningen mellan myndigheten och företaget är avstor betydelse för den fortsatta tillsynen. Upprättandetav kontrollprogrammet kommer givetvis att vara starkt knutet tillgodkännandeprövningen. Livsmedelsteknikerna i tillsynsorganisationen ochlänsveterinärerna kommer att ha viktiga funktioner i denna del av kontrollenoch vid revisionerna av kontrollprogrammen. Det är mot denna bakgrund angelägetatt livsmedelsverket meddelar erforderliga föreskrifter och ställer krav på desamrådsförfaranden som är nödvändiga för att godkännandeprövningen skall bli enstabil utgångspunkt för den fortsatta kontrollen. Bestämmelsernaom utnyttjandet av företagens egen produktionskontroll i den offentligakontrollen måste utformas med hänsyn till företagens behov av att kunna skyddasig mot insyn från andra företag när det gäller recept, tillverkningsprocesseroch andra förhållanden av särskild betydelse för konkurrenssituationen påmarknaden. Detär livsmedelsverket som central tillsynsmyndighet som skall admi nistrera genomförandet av de förändringar som krävs för en ökad egentill syn i den offentliga livsmedelskontrollen. De livsmedelstekniker som jag 42 har föreslagit skalltillföras livsmedelsverket kommer att ha en viktig roll i dettaförändringsarbete. I 29 § livsmedelslagenfinns ett bemyndigande för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmeratt föreskriva att näringsidkare inom livsmedelshanteringen skall utöva enefter verksamhetens art lämpad särskild tillsyn av hanteringen. Med stöd avdenna bestämmelse har regeringen i 53 § livsmedelsförordningen bemyndigatlivsmedelsverket att meddela sådana föreskrifter. har såledesredan befogenhet att meddela föreskrifter om obligatorisk egentillsyn.Bemyndigandet inrymmer möjlighet för livsmedelsverket att meddela föreskrifterom hur egentillsynen skall ske och om skyldighet för företagen att upprättaoch inkomma med förslag till kontrollprogram. Mittställningstagande: Den projektinriktade kontrollen bör utvecklas och gesstörre betydelse i livsmedelskontrollen. Den är väl lämpad för offensivainsatser på eftersatta områden. Utredningensförslag: Den projektinriktade kontrollen bör kunna omfatta allalivsmedelsänläggningar, även de vid vilka livsmedelsverket ansvarar för denlöpande tillsynen. Remissinstanserna tar inteupp denna kontrollform i någon större utsträckning. Skälen för mittställningstagande: Projektinriktad kontroll innebär att olika specifika frågorpå livsmedelsområdet kontrolleras vid ett större antal tillsynsobjekt inomflera kommuner, inom ett län eller i vissa fall i hela landet. Vid planeringenbestäms syftet med projektet, omfattningen, sättet för genomförandet,utvärderingen, förslag till åtgärder och uppföljningen i övrigt. I verksamheten ingår somregel inspektion, provtagning, undersökning av prov, uppföljning ochinformation. Kontrollen kan omfatta en viss bransch eller vamgrupp, en särskildprodukt eller egenskap hos en produkt, produktpåverkande faktorer eller t. ex.vissa hanteringsmtiner. genomfördes flera projekt. a. kontroll av märkning och inventering av vilka tillsatser som används. kan deltai planering och styrning av projekten. Detta gäller särkilt de projekt somgenomförs i två eller flera län. Verket utför också vissa analyser. Fömtom huvudsyftetatt förbättra efterlevnaden av bestämmelserna har projekten också betydelse förverkets utveckling av metoder för undersökning och tillsyn. Länsveterinärernadeltar ofta i verksamheten. Den projektinriktadekontrollen är väl lämpad för offensiva insatser på eftersatta områden. Jag villi sammanhanget påminna om den omfattande kontroll som utfördes i ochKristianstads län angående datummärkningen på charkuterivaror.Kontrollen har lett till rättsligt efterspel och bedöms hamedfört en påtaglig skärpning bland livsmedelsföretagen. För att denprojektinriktade kontrollen skall kunna utvecklas och ges större betydelse inomlivsmedelskontrollen bör livsmedelsverket ha en samordnande funktion i fråga omprojektens inriktning. Det krävs enligt min mening också ett organ på lokaleller regional nivå som har en sammanhållande roll. Jag bedömer attlänsstyrelsen är ett lämpligt organ för uppgiften. Ett nära samarbete mellantillsynsmyndigheterna är angeläget. En fömtsättning för mera omfattandekemiska undersökningar är att berörda laboratorier aktivt får delta iplaneringsarbetet. Kontrollformen får enligt min mening stor betydelse somkomplement till den övriga offentliga livsmedelskontrollen och kommer verksamtatt bidra till att målen på området uppfylls. Mittställningstagande: Märkningen av livsmedel ändras så att den i ökadutsträckning genom tydlig och enkel information blir en hjälp för konsumenternaatt välja livsmedel. Märkning med urspmngs-land införs på förpackade livsmedel. Livsmedelsverketsforslag: Verket tar inte ställning till frågan om märkning med urspmngsland. Iövrigt överensstämmer förslaget med mitt ställningstagande. Remissinstanserna: Desynpunkter som remissinstanserna lämnat är överlag positiva. Flertaletremissinstanser anser att förslagen medför en förbättrad märkning och attkonsumenternas möjligheter att göra välgmn-dade val ökar. Skälenför mitt ställningstagande: De nuvarande märkningsbestämmelserna är alltfördetaljrika och expertbetonade. Märkningen av livsmedel bör ändras så att den iökad utsträckning genom tydlig och enkel information blir en hjälp för vanligakonsumenter att välja livsmedel.