prop · GC0392 · 1988-12-31 00:00:00 — En sådanöverenskommelse påverkar dock inte an-delshavarens förhållande lill övriga andelshavare.Gentemot dessa svarar han alltid för skyldigheterna och rättigheterna enligtkoncessionen även om han har upplåtit sin andel i koncessionen till någonannan. Om han däremot överlåter sin andel inträder naturligtvis den nye koncessionshavareni hans ställe. 1den nya lagen används benämningen "andelshavare" i koncessionen, somhar bedömts mer adekvat än det av kommittén föreslagna "delägare". Bestämmelsernamotsvarar 2 3 §§ gruvlagen samt I och 2 §§ i kommitténs förslag. I2 § genomförs en saklig ändring därigenom alt regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer får möjlighet atl medge dispens från kravet atl gruvföreståndareskall vara svensk medborgare. I3 § har vissa preciseringar gjorts av gruvföreståndarens uppgifter i förhållande lill kommitténs förslag. I paragrafen anges uttryckligen de 121 bestämmelseri lagen som innefattas i gruvföreståndarens ansvar. I detta Prop. 1988/89:92hänseende träder föreståndaren i andelshavarnas ställe och svarar ensam för attde angivna bestämmelserna iakttas vid gruvdriften. Detta innebär atl vid brottmot dessa bestämmelser är det han som drabbas av straffansvar och inte andelshavarna.Han har också behörighet att företräda andelshavarna gentemot statligamyndigheter, vilket innebär att tvångsåtgärder i form av exempelvisvitesföreläggande skall riktas mot föreståndaren om åtgärderna rör debestämmelser som föreståndaren svarar för. Debestämmelser som anges i paragrafen är en uttömmande beskrivning av deuppgifter föreståndaren har. Naturligtvis kan andelshavarna komma överens omatt utöka föreståndarens ansvar och behörighet men de ytterligare uppgiftersom föreståndaren därigenom kan fä omfattas inte av minerallagens tvångs- ochstraffbestämmelser. Avparagrafens andra mening framgår att föreståndaren har rätt att från andelshavarnafordra in de bidrag som krävs för att han skall kunna fullgöra sinaskyldigheter enligt paragrafen. I 9 § finns bestämmelser för det fall en andelshavarevägrar att lämna sitt bidrag till gmvföreståndaren, Paragrafenmotsvarar 3 § i kommitténs förslag. Enligt8 kap. 4 § gruvlagen skall stämma hållas . Därvid skall gruvföreståndareobligatoriskt väljas. Antalet andelshavare torde mera sällan uppgå till fler äntvä. Skälet till att över huvud taget utse en föreståndare är att det avpraktiska skäl är angeläget att en viss person har ansvar för verksamheten oehföreträder andelshavarna inför myndigheter och sakägare. Att välja en sådanårligen kan dock inte vara nödvändigt. Det kan heller inte vara nödvändigt attföreskriva årlig stämma. Andelshavarna kontaktar naturligtvis varandra ellerföreståndaren när behov finns och lämnar i övrigt ål föreståndaren att skötarörelsen i den män de inte gemensamt anordnar någon annan förvaltning.Paragrafen motsvarar i övrigt i stort 8 kap. 4 § gruvlagen. Ifortsättningen behöver således stämma hållas endast då andelshavarna finnerbehov av detta. Val av föreståndare fär också ske på det sätt andelshavarnafinner lämpligast. Valet gäller tills vidare. Föreståndarens uppdrag upphörgenom att han entledigas av andelshavarna. Om det uppstår oenighet mellan andelshavarnakan de som innehar minst en fjärdedel av koncessionen framtvinga en stämma.Naturligtvis kan föreståndare väljas på en sådan stämma. Paragrafenmotsvarar 4 § i kommitténs förslag saml 8 kap. 5 § gruvlagen. Paragrafen,som motsvarar 5 § i kommitténs förslag samt 8 kap. 6 § gruv lagen, har utformats i enlighet med lagrådels förslag. Paragrafen behandlar det s.k. brytningsvitsordel. Av paragrafens lydelse Prop. 1988/89:92 framgår nu attsådant vitsord tillkommer den andelshavare som ensam eller de andelshavare somtillsammans innehar minst hälften av koncessionen. I tredje stycket anges nuatt tvist som gäller tillämpningen av paragrafens bestämmelse prövas avfastighetsdomstol. Bestämmelsen har hämtats från 8 kap. 11 § i det remitteradeförslaget. Paragrafenmotsvarar 6 § i kommitténs förslag saml 8 kap. 7 § gmvlagen. Paragrafenmotsvarar 7 § i kommitténs förslag samt 8 kap. 8 § gruvlagen. Paragrafenmotsvarar 8 § i kommitténs förslag samt 8 kap. 10 § gruvlagen. Verkan av att en bearbetningskoncession upphör Bestämmelsernai kapitlet har utformats i enlighet med lagrådets förslag. Detta innebär bl. a.att 5 § i det remitterade förslaget, som av lagrådet har bedömts vara onödig,har tagits bort. Paragrafenmotsvarar 3 § tredje stycket i kommitténs förslag och i det remitteradeförslaget. Paragrafenmotsvarar 1 § i kommitténs förslag och i det remitterade förslaget samt 35 §gamla minerallagen och 7 kap. 2 § gruvlagen. Nären koncession upphör förlorar koncessionshavaren, enligt första stycket, rätten till som brutits men inte uppfordrats. som har uppfordrats får finnas kvar inom koncessionsområdet för koncessionshavarens räkning under högst . Om koncessionshavaren inte forslar bort mineralet förlorar han, enligt andra stycket, även rätlen till detta vid tidsfristens utgång. Dä konces sionshavaren förlorar rätten till mineralet övergår rätten, enligt tredje stycket, till fastighetsägaren. Detta gäller dock bara så länge ingen annan har undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession för mineralet inom området. Enligt 3 kap. 4 § och 5 kap. 5 § har en tillstånds- resp. koncessionshavare rätt att tillgodogöra sig tidigare utvunna som finns kvar inom området. Detta innebär följande. Om en ny tillständs- eller koncessionshavare finns inom området dä den gamle koncessions havarens rätt lill utvunna upphör, övergår rätten på 123 Om någon ny innehavare inte finns inom området Prop.1988/89:92 övergår rätten i stället till fastighetsägaren som då kan forslabort mineralet och tillgodogöra sig det. Om han däremot låter mineralet liggakvar inom området och någon annan beviljas tillstånd eller koncession inomområdet förlorar han ånyo rätten till mineralet, som då övergår till den nyeinnehavaren. Iparagrafen används termen "uppfordrats eller tagits om hand på liknandesätt". Med termen uppfordra avses att ur en underjordsgruva föra uppbrutet till markytan. Termen används inte då man tar om hand och förbort som brutits eller utvunnits i dagbrott, takter etc. Idagen kan i stället ordet "ulfrakla" användas för detta förfarande. Paragrafenmotsvarar 2 § i kommitténs förslag och i det remitterade förslaget samt 36 §första stycket gamla minerallagen och 7 kap. 3 § första stycket gruvlagen. Paragrafenmotsvarar 3 § första stycket i kommitténs förslag och i del remitterade förslaget. Någonbestämmelse som motsvarar 36 § andra stycket gamla minerallagen och 7 kap. 3 §andra stycket gruvlagen finns inte i den nya lagen. I dessa reglerasäganderätten lill kvarstående byggnader. 1 får de stå för koncessionshavarenseller gruvinnehavarens räkning, därefter tillfaller de markägaren. Kvarståendeanläggningar kan emellertid för markägaren lika väl vara en belastning som enförmån. Han kan i egenskap av ägare bli skyldig att riva anläggningen ellervidta andra åtgärder. På samma sätt som i 34 § första stycket torvlagen hardärför bestämmelsen om äganderätt ersatts med en skyldighet för koncessionshavarenatt, i den mån det är motiverat från allmän eller enskild synpunkt, ta bortanläggningar som finns kvar. En sådan skyldighet öppnar även möjlighet attavtalsvägen lösa frågan om äganderätten mellan markägaren och koncessionshavaren.Bestämmelser om efterarbete kan ges redan i koncessionsbeslutet. Annars skallfrågan enligt 6 § prövas när koncessionen upphör. Paragrafenmotsvarar 3§ andra stycket i kommitténs förslag och i det remitteradeförslaget. Ävendenna paragraf saknar motsvarighet i gällande minerallagstiftning. Beträffandestängsel sägs dock i 32 § tredje stycket gamla minerallagen och 6 kap. 3 § tredje stycketgruvlagen att det skall utföras i varaktigt material. I paragrafen finns en liknande bestämmelse. Säkerheten för allmänheten inom ett koncessionsområde, där anläggningarna lämnats kvar, är emeller tid inte enbart beroende av stängsels varaktighet. Även andra anläggningar 124 måste vara utförda så, allde uppfyller rimliga krav på säkerhet. 1988/89:92 ningen häravfår göras i den ordning som anges i 6 §. Paragrafen,som motsvarar 4 § i kornmitténs förslag och i del remitterade förslaget, saknarmotsvarighet i den gamla minerallagen och i gmvlagen. Den har utformats eftermönster av 34 § andra stycket torvlagen. Dådet gäller en bearbetningskoncession bör man så långt som möjligt bestämma devillkor som skall gälla vid koncessionens upphörande. Alla frågor kan dock inteförutses och lösas redan då koncessionen beviljas. Dessa frågor får då lösas isamband med att koncessionen upphör. Enligt 8 kap. 3 § prövas frågorna avbergmästaren, som har att ex officio ta upp dessa frågor till behandling. Detbeslut, som bergmästaren meddelar enligt denna paragraf bör för tydlighetensskull uppta alla skyldigheter, oavsett om de angivits i koncessionen eller ej.Ingenting hindrar att frågor som rör enskilt intresse löses genom avtal mellan koncessionshavarenoch rättsinnehavaren. I5 kap. 8 § stadgas all vissa utfraktsvägar och orter skall hållas öppna och attvissa borrhål skall vara försedda med mynningsskydd. Dessutom anges att detkrävs tillstånd av bergmästaren för att lägga igen sådana utfraktsvägar, orteroch borrhål. I förevarande paragraf regleras motsvarande tillståndskrav förområden där någon koncession inte längre gäller. Sedanen koncessionshavare har fullgjort sina skyldigheter enligt förevarandekapitel upphör hans ansvar för den nedlagda gruvan. Ansvaret övergår då påstaten. I paragrafen bemyndigas regeringen att utfärda föreskrifter som behövsför att förebygga faror vid nedlagda gruvor. Frågan har berörts i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.5.1). Avgifter och andra särskilda skyldigheter Förevarandekapitel innehåller bl. a. bestämmelser om skyldighet för yrkesmässiga prospektöreratt redovisa utförda undersökningsarbeten. Frågorna har behandlats i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.3.7). Motsvarandebestämmelser finns i 2 kap. 8 § fjärde stycket gruvlagen och 2§ gamla minerallagen. 2 § Prop. Motsvarandebestämmelse finns i 2 kap. 6 § gmvlagen. Möjlighet att föreskriva motsvarandeavgift ges också i 10 § tredje stycket gamla minerallagen. Inmutningsavgifterenligt gmvlagen baserar sig, enligt regeringens föreskrifter, enbart påområdets storlek. Genom den nya bestämmelsen ges nu regeringen möjlighet attdifferentiera avgiften mellan tillstånd avseende olika typer av . Bestämmelsensaknar motsvarighet i gruvlagen. Möjlighet att föreskriva motsvarandeskyldighet i koncession finns enligt 10 § första stycket gamla minerallagen. Bestämmelsenmotsvaras av 38 § gamla minerallagen och 6 kap. 6 och 7 §§ gruvlagen. Medgruvarbeten avses såväl underjordsarbeten som arbeten i dagbrott samt borrhål,ur vilka olja eller gas har utvunnits. Paragrafenmotsvarar 39 § gamla minerallagen men avser endast arbeten som utförs med stödav bearbetningskoncession. Beträffande undersökningsarbeten i övrigt torde detvara tillräckligt med uppgiftsskyldighet enligt 3 §. Om koncessionshavaren intefullgör sina förpliktelser kan han föreläggas vite enligt 15 kap. 5 § förstastycket. Ikommitténs förslag och i del remitterade förslaget gällde skyldigheternaenligt första stycket generellt. På förslag av lagrådet gäUer enligt lagen istället att skyldigheterna endast gäller i den utsträckning regeringen föreskriver.Behovet av att föra journal över bearbetningen är olika starkt beroende påvilket det är fråga om. Det är framför allt vid utvinning av olja ochgas som det är viktigt att föra journal över arbetet. Regeringen får numöjlighet att reglera vid vilka typer av mineralbearbetning som koncessionshavarenblir skyldig att föra journal över arbetet. Tillsyn, handräckning, vite och ansvar 3 6§§ i kapitlet har i stort utformats i enlighet med lagrådets förslag. Bestämmelsernai 1-3 §§ överensstämmer i sak med 40 § gamla lagen. De har dock redaktionellt utformats efter förebild av tillsynsbestäm melserna i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Bestämmelsen i 41 § gamla minerallagen om tvist mellan rättigheter som gäller inom samma område har ingen motsvarighet i detta kapitel. istället i 8 kap. 7 §. Bergmästaren kan också ingripa ex officio om han i Prop.1988/89:92 tillsynsverksamhetenfinner att konkurrerande arbeten bedrivs i olämplig Omarbetet inte bedrivs i enlighet med lagens bestämmelser och koncessionsvillkorenkan, enligt 3 § första stycket, bergmästaren inom ramen för sintillsynsverksamhet meddela förelägganden för att uppnå rättelse. I 5 kap. finnsbestämmelser om hur bearbetning får bedrivas. Det är främst då arbetet bedrivsi strid med dessa bestämmelser som det kan bli aktuellt för bergmästaren altingripa med stöd av denna paragraf. Del kan också bli aktuellt om verksamhetenbedrivs i strid med villkor i koncessionen som har ställts upp till skydd förmotstående intressen. Bestämmelsen var i det remitterade förslaget formuleradpå det sättet att bergmästaren fick besluta om de åtgärder som behövdes föratt trygga efterlevnaden av föreskrifter och villkor. Lagrådet påtalade attutformningen av bestämmelsen var allmänt hållen och efterlyste exempel pååtgärder som kunde bli aktuella med stöd av bestämmelsen. Mot bakgrund avlagrådets påpekanden har bestämmelsen i den nya lagen i stället gettsinnebörden att bergmästaren får meddela de förelägganden som behövs för attåstadkomma rättelse. Innebörden av ett föreläggande enligt denna bestämmelsekommer att vara att koncessionshavaren i sin verksamhet skall se till att enviss föreskrift eller ett visst villkor iakttas. Det blir sedan koncessionshavarenssak att vidta de åtgärder som krävs för att föreläggandet skall uppfyllas. 3§ andra stycket motsvarar 5 § andra stycket i kommitténs förslag och i detremitterade förslaget. Motsvarande bestämmelser finns i 6 kap. 5 § andrastycket gruvlagen och 43 § andra stycket första meningen gamla minerallagen.En skillnad i förhållande till det remitterade förslaget är att bergmästarensbeslut får verkställas. Detta innebär att bergmästarens beslut blirexekutionstitel enligt 3 kap. 1 § första stycket sjätte punkten utsökningsbalken,varför han direkt hos kronofogdemyndigheten kan begära att hans beslutverkställs. Bestämmelser om hur verkställigheten skall gå till finns i 16 kap. utsökningsbalken. Paragrafenmotsvarar 42 § första stycket gamla minerallagen och delvis 11 kap. 2 § förstastycket gruvlagen. Paragrafenöverensstämmer delvis med 43 § första stycket gamla minerallagen. Enligtparagrafen får bergmästaren i vissa fall använda vitesföreläggande för attförmå koncessionshavaren eller annan att iaktta vad som åligger honom. Reglerom utdömande av viten m. m. finns i lagen (1985:206) om viten. En nyhet iförhållande till 43 § gamla minerallagen är att bergmästaren kan tillgripa viteför att förmå koncessionshavaren att vidta ålerställningsarbeten i samband medatt en bearbetningskoncession upphör. Enligtdet remitterade förslaget kunde bergmästaren, förutom atl före lägga vite, begära handräckning enligt den aktuella paragrafen. lagrådetsuppfattning har möjligheterna till handräckning därmed fått en Prop. 1988/89:92alltför stor räckvidd. Del kan enligt lagrådet starkt ifrågasättas om detverkligen behövs dubbla sanktionsmöjligheter i form av vite och handräckning ialla de fall som regleras i paragrafen. Lagrådet har också påpekat atthandräckning passar mindre väl i en del av de situationer som regleras iparagrafen, t. ex. skyldigheten att ge in redovisning över utförda,undersökningsarbeten. Lagrådet har förordat att bestämmelsen om handräckningges samma snäva tillämpningsområde som enligt nuvarande minerallagsliflning.Jag har i den här frågan gått lagrådet till mötes utom på en punkt. 4 § skall koncessionshavaren utföra efterarbete i den mån det är motiveratfrån allmän eller enskild synpunkt. Koncessionshavarens skyldigheter i dettahänseende skall fastställas i ett särskilt beslut enligt 13 kap. 6§ i sambandmed att koncessionen upphör. I de flesta fall kommer det att gälla åtgärder isyfte all eliminera eller i vart fall minimera de skador som ofrånkomligendrabbar motstående intressen, främst naturvården och miljön. Del är, enligt minuppfattning, så viktigt att dessa arbeten utförs att man inte kan undvaramöjligheterna till handräckning i dessa fall. Andra stycket innehåller därfören bestämmelse att bergmästaren får förordna om att arbetet eller åtgärdenskall utföras på koncessionshavarens bekostnad. Bergmästarens beslut enligtdetta stycke får verkställas. Verkställigheten sker enligt bestämmelserna i 16kap. Paragrafenmotsvarar delvis 44 § gamla minerallagen och delvis 11 kap. 4 § gruvlagen. Påförslag av lagrådet stadgas nu också straff för den söm bedriverundersökningsarbete i strid med bestämmelserna om krav på undersökningstillslåndeller bearbetningskoncession. 1förhållande till kommitténs förslag och det remitterade förslaget har kapitlet,på förslag av lagrådet, fåll en annan disposition. 1paragrafen, som har ställts upp i tabellform, har samlats huvuddelen av bestämmelserna om överklagande. Dessa fanns i det remitterade försla get upptagna i 1 och 3-6 §§. Några sakliga ändringar har också gjorts på förslag av lagrådet. 1 det remitterade förslaget stadgades att bergmästarens beslut om återkallelse av undersökningstillslånd skulle överklagas lill kam marrätten medan bergmästarens beslut i övrigt angående undersöknings tillstånd skulle överklagas till geologiska undersökning (SGU). De typer av beslut det här är fråga om är i många fall av rättslig natur och avser ofta ingrepp i en näringsidkares verksamhet. Dessa omständigheter talar för all överklagande får ske till en domstol, i del här fallet kammar- 128 Man uppnår därmedockså större enhetlighet eftersom alla beslut Prop. 1988/89:92 av bergmästaren,som avser undersökningstillslånd, överklagas till samma instans. Lagrådet harockså föreslagit all bergmästarens beslut i frågor om förlängning avgiltighetstiden för bearbetningskoncession skall överklagas till kammarrätten.Vad gäller förlängning av giltighetstiden med stöd av 4 kap. 9 § har jaggodtagit lagrådets uppfattning och utformat lagförslaget i enlighet med denna.Däremot delar jag inte lagrådets uppfattning när det gäller beslut omförlängning av giltighetstiden med stöd av 4 kap. 10 §. Enligt den paragrafenfår förlängning medges "om det är motiverat med hänsyn lill del allmännasintresse av atl mineraltillgångarna utnyttjas på ell ändamålsenligt sätt".Detta kriterium för förlängning är inte huvudsaklingen av rättslig natur,vilket talar mot domstolsprövning. Än viktigare är all i dessa typer avförlängningsärenden naturresurslagen skall tillämpas. Detta talar med styrkamot att ett sådant beslut skall överklagas till domstol. 1 kommitténs förslagoch i det remitterade förslaget föreslogs att förlängningsärenden skallöverklagas till SGU. Med hänsyn tiU att naturresurslagen skall tillämpas iärenden om förlängning av giltighetstiden enligt 4 kap. 10 § föreskrivs i dennya lagen atl sädana beslut skall överklagas till regeringen. Kommitténhade föreslagit att överklagande till fastighetsdomstol skulle ges in tilldomstolen. 1 den nya lagen har denna bestämmelse tagits bort. Därigenom blirförvaltningslagens regler om överklagande tillämpliga. Omfastighetsdomstolen behöver tillföras teknisk sakkunskap vid prövningen av ettbeslut enligt denna lag kan det ske genom att domstolen, med stöd av 40 kap. 1§ , inhämtar yttrande från SGU. Paragrafenmotsvarar 2 § första stycket i det remitterade förslaget. Den har bildals eftermönster av 12 kap. 37 § vattenlagen. 1 paragrafen stadgas nu också atl engodtagen jävsinvändning inte får överklagas. Paragrafenmotsvarar 2 § tredje stycket i det remitterade förslaget. Paragrafenmotsvarar 3 § sista stycket och 4 § sista stycket i det remitterade förslaget. Paragrafenmotsvarar 3 § Qärde stycket och delvis 4 § första stycket i det remitteradeförslaget. Enligtden nya lagen skall bergmästaren pröva frågorom medgivande till undersökning eller bearbetning inom områden som avses i 3 kap. 7 §. hänsyn till att något behov av regeringsprövning knappast kan anses 129 9 1988/89. föreligga i sådana frågorfår i uppgift alt som andra och sista . 1988/89:92instans pröva överklagande av bergmästarens beslut i dessa ärenden. Enviss justering av lagtexten har gjorts i andra stycket i förhållande till detremitterade förslaget. Genom den nya formuleringen markeras att förbudet attöverklaga överinstansens beslut gäller inte bara den fråga som har överklagatsutan också frågor som uppkommer först i överinstansen, t. ex. processuellafrågor. Paragrafen,som i stort motsvarar 7 § i det remitterade förslaget samt 12 kap. 6 §gruvlagen och 50 § gamla minerallagen, behandlar frågan om fördelning avrättegångskostnaderna i fastighetsdomstolen, hovrätten och högsta domstolen imål som överklagats. Motsvarandebestämmelser om kostnadsfördelning vid markanvisningsförrättning finns i 9kap. 21 § andra stycket. Paragrafenmotsvarar 51 § gamla minerallagen och 13 kap. 1 § gruvlagen. Paragrafeninnehåller vissa bestämmelser om ställande av säkerhet. Den motsvarar 52 §gamla minerallagen och 13 kap. 3§ gruvlagen. Några smärre redaktionella ändringarhar dock gjorts. Bestämmelser om skyldighet att ställa säkerhet finns i 3 kap.5 § sista stycket, 5 kap. 1 § Qärde stycket och 9 kap. 26 §. Länsstyrelsensbeslut enligt denna paragraf får enligt 16 kap. 1 § sista punkten överklagashos kammarrätten. Paragrafenmotsvarar 3 kap. 7§ och delvis 5 kap. 13 och 14§§ i det remitterade förslaget.Den har utformats i enlighet med lagrådets förslag. Lagenföreslås träda i kraft . Därvid upphävs gruvlagen och den gamla minerallagen. I lagen (1949:658) om inlösen i vissa fall av rätt till gruva m. m. finns bestämmelser om rätt för staten att lösa in sådana gruvrättigheter som ägs av konlrollsubjekt enligt lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m. m. För inlösen i sådana fall krävs att synnerliga skäl föreligger att säkerställa svenskt inflytande över gruvföreta get. Enligt den nya lagen kan bearbetningskoncession återkallas om syn- 130 nerliga skäl finns fördet. Denna bestämmelse kan användas även när del Prop. 1988/89:92 är påkallatav sådana skäl som avses i lagen om inlösen av rätt till gruva. Denna kandärmed upphävas. lag finns ett anlal bestämmelser om hur ersättning lillgruvägaren skall beräknas då en gruva inlöses. Dessa bestämmelser har inteförts över till den nya lagen. I stället anges bara i 7 kap. 5 § att koncessionshavarenhar rätt till ersättning för den skada han lider till följd av återkallelsen.Motsvarande konstruktion finns i lagen om kontinentalsockeln, lagen om vissa torvfyndigheteroch gamla minerallagen. 1949års lag bör dock gälla inmutningar och utmål, så länge dessa finns kvar. Deltaföreskrivs i punkl 3. Itredje stycket föreskrivs att den nya lagen skall tillämpas på äldrerättigheter. Betydande inskränkningar är dock nödvändiga. Till dessa, som finnsi punkterna 4-6, hänvisas i tredje stycket. Förstaoch andra styckena i andra punkten överensstämmer med motsvarande bestämmelseri gruvlagen och den gamla minerallagen. Tredje stycket innehåller enbestämmelse om ärenden som finns hos prövningsmyndigheten när lagen träder ikraft. Dessa ärenden kan ha anhängiggjorts långt före ikraftträdandet. som parterna har anpassat sig efter äldre bestämmelser. Det ärdärför inte rimligt alt den nya lagen skall tillämpas på dessa. Enligt14 kap. 3 § skall innehavare av undersökningstillslånd avge redovisning överutförda undersökningsarbeten. Redovisningsskyldigheten är relativt lätt attuppfylla och bör kunna fullgöras utan besvär. Därför skall den avse äveninmutningar och undersökningskoncessioner om innehavaren ges skäligt rådrumför att anpassa sina rutiner till bestämmelsen. Därför föreskrivs i förstastycket att bestämmelsen inte gäller inmutning och undersökningskoncession somupphör efter ikraftträdandet. 1andra stycket föreskrivs att, när ersättning har beslutats enligt en äldre lag,bestämmelserna i den lagen om betalning av ersättningen skall gälla.