prop · GC0382 · 1988-12-31 00:00:00 — Det totala svenska biståndet riktat tifl flyktingar och katastrofer, som skapar flyktingliknande situatio ner, har ökat. har fortsatt att spela en aktiv roll inom de främst berörda intemationella organen, särskilt UNHCR. Försöken att utveckla ett konstmktivt samarbete kring bl.a. behandlingen av asylsökande och mottagandet av flyktingar med ett antal andra industrialiserade länder har fortsatt och utvecklats i positiv riktning. Gmnden för agerande är 21 strävan att fortsatt föraen generös och solidarisk flyktingpolitik. 1988/89:82 reellamöjligheter att påverka andra länder i en sådan riktning har dock visat sigbegränsade. Särskildvikt fästs givetvis vid det nordiska samarbetet, både inom och utanför . har samarbetet i flyktingfrågomaintensifierats och funnit fastare former. Sambandetmellan utvecklingsbistånd och flyktinghjälp Endastbegränsade resultat har nåtts i tredje världen när det gäller attfinna lösningar på flyktingproblem i bemärkelsen att flyktingama frivilligthar kunnat återvända till sina hemländer eller bli självförsörjande i mottagarländema.Under år 1988 har man dock i ett antal konfliktområden kunnat konstateramöjligheter till lösningar, ofta tack vara FT>J:s insatser. Mångaflyktingsituationer, i synnerhet i u-ländema, har haft en tendens attpermanentas. Det är inte ovanligt att flyktingar vistas efter årutan någon lösning i sikte. De blir därför långvarigt beroende av värdlandetsofta knappa resurser och av utifrån kommande hjälp. På många håll pågårsamtidigt utvecklingsprogram för landets egen befolkning, vilken ofta harungefar samma hjälpbehov som flyktingama. Man eftersträvar därför alltmer en integrationav flyktinghjälp och utvecklings-, bistånd. har i en rad olikasammanhang verkat för en utveckling i denna riktning. Detråder nu ett brett samförstånd om att UNHCR bör ha fortsatt huvudansvar för nyaflyktingsituationer men att organisationer inriktade på utvecklingssamarbete,inom och utom FN-systemet, bör uppmuntras till att möjligt ta över hjälpprogrammen.UNHCR:s resurser skulle därmed kunna koncentreras på de mer akuta behoven i enflyktingsituation. Tanken är vidare att integrering av flyktingar ibiståndsprogrammen skulle komma att medföra ett resurstillskott för värdlandet.UNHCR har samarbete med denna inriktning med bl.a. och . Sverigesinternationella bistånd till flyktingar UNHCR:sbudget reguljära program uppgick till 420 milj. dollar.Flyktingkommissariens verksamhet finansieras nästan helt genom frivilligabidrag från ett 20-tal regeringar. Endast av budgeten finansieras över FN:sreguljära budget. Sverigestotala bidrag tifl UNHCR uppgick tiU 159 milj. kr. Därmed är Sverigeden sjunde största bidragsgivaren efter , , EG, FörbundsrepublikenTyskland, och . Det reguljära bidraget uppgick tifl 110milj. Dämtöver utgick extra bidrag på 49 milj. kr. tifl bl.a. UNHCR:sverksamhet i . är det reguljära bidraget 120 milj. kr. Föråren 1990. och 1991 har regeringen föreslagit en höjning av det reguljärabidraget till 145 milj. kr. Detsvenska reguljära bidraget till UNRWA för uppgick till 82 milj. kr. är därmed en av de största bidragsgivama till UNRWA. har regeringen föreslagit en höjning av det reguljä- 22 ra bidraget till 100 milj.kr., varav 10 milj. kr. för UNRWA:s särskilda Skr. 1988/89:82 program påVästbanken och i Gaza-området. Katastrofer m.m. har ca 400 milj. kr tagits i anspråkför flyktingar och hemlösa. Medlen har kanaliserats genom FN-organ (UNHCR, UNRWA,, WFP), Röda korset (Svenska röda korset, Rödakorsföreningarnas förbundoch ) samt genom svenskafrivilligorganisationer som , , och . Humanitärt bistånd i har ca 65 milj. kr. gått tillflyktingar och hemlösa. Biståndet har lämnats genom UNHCR, svenska ochinternationella organisationer som , Kyrkomas världsråd och World UniversityService samt till enskilda gmpper och organisationer i mottagarländerna. Vidarehar från anslagsposten Humanitärt bistånd i södra under år 1988uppskattningsvis 140 milj. kr. använts för flyktingprogram av olika slag. Enstörre del har gått till befrielserörelsernas humanitära arbete för flyktingarfrån och . En del har gått till stipendie-ochutbildningsprogram, t.ex. via FN-fonderna för södra . Utövervad som nämnts har i vissa fall delar av det svenska biståndet till FN-organsom WFP och använts för flyktingprogram i FN-organensegen regi. Underår 1988 användes enligt WFP:s beräkningar drygt två tredjedelar av detInternationella beredskapslagret av livsmedel för katastrofinsatser (lEFR) för flyktinghjälp.Det svenska bidraget till lEFR för /89 uppgick tifl 60 milj. kr. Sverigessamlade bidrag till flyktingar och hemlösa världen över (utanförSverige) kan därmed uppskattas till över 850 milj. kr. 1 siffran ingår biståndtill såväl flyktingar som hemlösa i en flyktingliknande situation, inom ellerutom det egna landet. UNHCR:sverksamhet behandlas varje höst i . I ett anförande vid det 43:e mötet med generalförsamlingen, , framhöll den svenske delegaten UNHCR:s grundläggande uppgift att svara för intemationeflt skydd av flyktingar som välkomnade att 105 stater nu anslutit sig till flyktingkonvention och/eller protokoll om flyktingar uttrycktes oro över att många länder, särskilt i och i , ännu inte gjort så, och därför riktades en vädjan till de stater vilka ännu inte anslutit sig. 1 anförandet konstaterades, alt situationen för majoriteten av världens 15 miljoner flyktingar inte märk bart förbättrats , men att politiska lösningar nu skymtade i vissa konfliktområden. Stor tillfredsställelse uttrycktes över världssamfundets ansträngningar att underlätta repatrieringen av afghan ska flyktingar och över att generalsekreteraren vidtagit speciella åtgärder för att samordna hjälpinsatserna i . I anförandet behandlades flyktingproblemen i , , och Afri kas . Vidare framhölls UNHCR:s viktiga roll när det gäfler att lösa de 23 Stor uppskattning uttrycktes över Skr.1988/89:82 frivilligorganisationernas engagemang i det intemationellaflyktingarbetet, särskilt vad gäller utsatta grupper som flyktingbarnen ochflyktingkvinnorna. Generalförsamlingenantog en resolution till stöd för UNHCR:s verksamhet. Resolutionen hade bl. a.de nordiska länderna som medförslags-ställare. Resolutionen bekräftarflyktingkommissariens gmndläggande uppgift att svara för internationellt skyddav flyktingar och understryker behovet av gemensamma internationella insatser tillförmån för det ökande antalet flyktingar och hemlösa. Vidare antogsresolutioner, vilka bl. a. hade de nordiska länderna som medförslagsställare,om internationella konferenser om flyktingar i (Citymaj 1989) och om indokinesiska flyktingar (). En resolution om flyktingsituationeni enskilda länder i antogs också av generalförsamlingen. ÄvenUNRWA:s verksamhet behandlas av generalförsamlingen. I ett gemensamtnordiskt anförande uttrycktes oro över de särskilda problem som möter UNRWA iLibanon, på och i . Särskilt framhölls den oroväckandeutvecklingen i , där antalet kidnappningar av UNRWA-medarbetare ökat. UNRWA:sfinansiella läge, som såg ut att ha stabiliserats, såg återdystert ut. De nordiska länderna uppmanade fler länder att visa solidaritet medde palestinska flyktingarna genom att ge bidrag till UNRWA. UNHCRupprättades för att finna nya hem åt deeuropeiska flyktingarna efter . har nyaflyktinggrupper tillkommit och UNHCR:s mandat har successivt förlängts med femår i taget. UNHCR:s främsta uppgift har sedan starten varit att ge rättsligtskydd åt flyktingar, men inslaget av materiellt bistånd har ökat kraftigt medåren. Flyktingproblemen har nått en mycketstor omfattning och komplexitet. De större flyktingströmmarna har främst rörtsig mellan . 1 flera av de krislägen som uppstått har UNHCR betraktatssom den mest lämpliga organisationen för akuta hjälpinsatser för såvälflyktingar som andra hemlösa. UNHCRhar samarbete med flertalet av världens länder. De östeuropeiska staterna stårdock utanför UNHCR:s verksamhet och lämnar inte heller någrafinansiella bidrag till organisationen. UNHCR:sarbete styrs av en exekutivkommitté som har följande 43 medlemmar: UNHCRbrukar ange tre möjliga lösningar på ett flyktingproblem: omplaceringtill tredje land. UNHCR strävar alltid efterlösningar med bestående effekt. Hjälpen utformas i stor utsträckning så att denunderlättar möjligheterna till självförsörjning i asyllandet. Om frivillig repatrieringblir möjlig kan projekt med liknande syfte också initieras i urspmngslandet. Ibörjan av hade UNHCR möjlighet att använda av sinasamlade resurser till insatser med denna inriktning. Denna andel sjönkdrastiskt med de många samtidiga flyktingströmmama kring . Den senaste utvecklingenhar lett till att av UNHCR:s resurser för kunde användas tiflbestående lösningar. UNHCR:shögkvarter ligger i . Organisationen har ett 90-tal fältkontor. Ett avdessa, med som sitt ansvarsområde, är förlagt till Stockholm.Sammantaget har UNHCR ca I 900 anställda. är schweizaren flyktingkommissarie. Hans mandat föriängdes 1988 med , dvs.till utgången av . svenska anförandet vid exekutivkommitténs möte konstateradesatt situationen för majoriteten av världens 15 miljoner flyktingar intemärkbart förbättrats . Men politiska lösningar skymtardock i vissa konfliktområden, ofta tack vare FN:s ansträngningar.Världssamfundets ansträngningar att underlätta repatrieringen av afghanskaflyktingar tillmättes stor vikt av . Den uttryckteockså sin tillfredsställelse över att FN:s generalsekreterare vidtagitspeciella åtgärder för att samordna hjälpinsatserna i . Ianförandet underströks också flyktingsituationen i södra och attSydafrikas destabiliseringspolitik, med bruk av vapenmakt och ekonomiskapåtryckningar mot grannländerna, försätter flyktingama i södra i ensärskilt sårbar situation. Världens länder måste i handling visa solidaritetmed de miljontals offren för apartheidpolitik och stödja flyktingkommissariensarbete i södra . Sverigebetonade vidare sitt starka stöd för den centralamerikanska fredsöverenskommelsen.Varaktiga lösningar på flyktingarnas problem måste komma till ståndbåde i asylländema och, för dem som väljer att Skr. 1988/89:82 frivilligtåtervända hem, i deras hemländer. Flyktingförhållandenai och på togs också upp, liksom den kurdiska minoritetensutsatta situation med hundratusentals kurdiska flyktingar i olika länder iMellersta Östem. Vidare behandlades situationen i med ett växande antalenskilda asylsökande. Med utgångspunkt från en lokal omröstning i ett svensktsamhälle () betonades allas vårt ansvar när det gäller att aktivt arbetamot främlingsfientlighet och rasism, och afla regeringars ansvar i dettahänseende. Slutligen berördes frivilligorganisationemas viktiga roll i det intemationellaflyktingarbetet, särskilt vad gäller arbetet med utsatta flyktinggmpper som kvinnoroch bam. UNRWAupprättades för att bistå de palestinska flyktingama med oundgängligaförnödenheter och samhällsservice. UNRWA har med tiden kommit att få särskildbetydelse för skolundervisningen bland palestinska barn. Tifl skillnad från UNHCRhar UNRWA inget mandat när det gäller flyktingarnas rättsliga skydd. Underåren har nya flyktingskaror tillkommit, framför aflt efter juni kriget år1967 mellan och arabstaterna. Det höga födelsetalet har därtifl gjortatt denna flyktinggmpp, som uppgick tifl en halv miljon, är mer änfyra gånger så stor. har det största antalet palestinska flyktingar,ca 870000. Övriga finns på och i Gaza-området, i och iSyrien. Någon lösning på detta flyktingproblem kan knappast förväntas så längekonflikten mellan och arabländema består. 1988års budget för UNRWA uppgick till 216 milj. dollar. införde UNRWA ettnytt budgetsystem med en mllande treårsplanering, vilket innebär att det beloppsom budgeteras är ett absolut minimum för att genomföra planerade insatser. Nedskämingari denna budget skulle leda till allvarliga konsekvenser för UNRWA:s program ochflyktingamas undervisning, hälsovård m. m. fömtses en budget på 233milj. Inovember 1985 tillträdde italienaren posten som UNRWA:sgeneralkommissarie. skall egentligen ligga i Beimt, menadministrationen är , på gmnd av säkerhetsläget i ,lokaliserad till . UNRWA har fältkontor i sitt verksamhetsområde, vilketomfattar , , , och . bedrivs ett omfattande arbete för att säkerställa och stärka skyddet för flyktingar. Bland de överenskommelser, som har utarbe tats inom , kan nämnas överenskommelserna om avskaffande 26 av viseringstvång förflyktingar samt om överförande av ansvar för flyk- Skr. 1988/89:82 tingar.Den senare överenskommelsen innehåller regler om staters skyldighet attutfärda dokument till en flykting som vistats i landet . Underde har man i en särskild kommitté inom Ad hoc Committeeof Experts on the Legal Aspects of Territorial Asylum, Refugees and StatelessPersons (CAHAR) - ägnat särskild uppmärksamhet åt den s. k. första asyllandsprincipen.Denna princip innebär att en asylansökan kan avslås antingen på den gmnden attasyl redan beviljats i annat land eller på den gmnden att det med fog kan antasatt den asylsökande kan få en i det land han eller hon först kom till(första asylland). har en majoritet inom kommittén slutligenenat sig om förslag till en överenskommelse som kommer att behandlas inomEuroparådets berörda styrorgan. Vidden tredje europeiska migrationsministerkonferensen, som hölls i i maj1987, konstaterade ministrama att mandatet för den europeiska migrationskommittén(CDMG) vidgats till att omfatta även flyktingars sociala villkor. Från svensksida hävdas bl. a. att det är angeläget att bygga upp det europeiska samarbetetkring integrationsfrågor gällande flyktingar. har emellertidfått begränsat gehör hos andra berörda länder för dessa strävanden. Frånatt framför allt ha varit en transportorganisation har IntergovermentalOrganization for Migration (ICM) utvecklat ett antal programför bl. a. återvandring till utvecklingsländer av utbildade experter från deindustrialiserade ländema, återvandring av flyktingar inklusive hjälp medintegrations- och arbetsmarknadsfrågor, hjälp med återvandring ochåteranpassning av asylsökande som förvägrats uppehållstillstånd samtrekrytering av experter till medlemsländer. Slutligen är ICM fortfarande denfrämsta intemationella organisationen när det gäller transport inklusivehälsoundersökningar, social- och arbetsmarknadsrådgivning av flyktingar och migranter.Ett antal nya medlemmar och observatörer från bl.a. , där ICM:s programär under utveckling, och har anslutit sig till organisationen.Organisationen bedriver tillbaka en aktiv kampanj för attrekrytera nya medlemsstater samt för att förmå observatörsstater att antamedlemsstatus. ICMbildades och var medlem fram . Sedan år 1980innehar observatörsstatus. Sverigeanlitar ICM som transportorganisation för hitresande kvotflyktingar och derasanhöriga samt för återvandrande flyktingar. har också bidragit till,och aktivt medverkat i, lCM:s seminarier. Diskussioner om övrigtprojektsamarbete pågår. InomEG förs, i anslutning till diskussionema kring avskaffandet av de inre gränserna, endiskussion kring harmonisering av asylpolitiken m. m. Detfinns emellertid ännu inga färdiga förslag. Avskaffandet av EG:s inre Skr.1988/89:82 gränser och frågan om var den yttre gränsen mot skall gå ärav största vikt för och övriga nordiska länder. Det är en uttaladnordisk ambition att bevara den nordiska passfriheten. Någon form av anpassningmeflan de nordiska länderna och EG måste naturligtvis komma till stånd. Det ärlika självklart att kommer att påverkas av en eventuell harmoniseringav asyl- och flyktingpolitiken inom följs diskussionemainom EG noga och en fortlöpande analys av konsekvenserna för räkningpågår. Detta sker också inom ramen för det nordiska flyktingpolitiskasamarbetet. Den svenska utgångspunkten är att kunna bibehålla en generös ochsolidarisk flyktingpolitik. Konsultationernamellan ett antal västeuropeiska länder samt och Konsultationernaär ett fomm meflan, för ögonblicket, tolv länder: , , ,, , , , , ,, och samt UNHCR kring frågor rörandeasylsökande och flyktingar i och . Initiativet tilldenna process togs av i nära samarbete med UNHCR , dåden första konsultationen hölls i . har fyra möten hållits. Dettafomm är värdefullt för en dialog mellan ländema och med UNHCR. Ett av målen ären uppslutning kring ett bevarande av de principer som 1951 årsflyktingkonvention ger uttryck för. En stor del av konsultationemas arbete hartidigare utförts i arbetsgmpper. Dessa har sammanförts i enövergripande ämbetsmannagmpp, som möts mellan de egentliga konsultationerna.Man har också påbörjat en serie expertseminarier i frågor som t. ex. asyl- ochtillståndsstatistik, metoder för att förkorta handläggningstidema iasylärenden med bibehållen rättssäkerhet, länderinformation m. m. Verksamhetenkoordineras av en särskild samordnare inom UNHCR:s kontor. Tilldet konsultationsmöte som beräknas äga mm förväntas också Finlandoch att bli inbjudna. Regeringenlägger stor vikt vid det arbete som görs inom ramen för dessa konsultationer. Inomdet invandrar- och flyktingpolitiska området förekommer nordiskt samarbete på skilda nivåer och i flera olika samarbetsorgan. I flera avseen den har arbetet varit knutet till uppföljningen av rekom mendation nr 30/86 om nordiskt flyktingpolitiskt samarbete. De nordiska regeringama är eniga om vikten av dialog, samråd och samar bete i dessa frågor. Det kommer att fortsätta oavsett att rekommendation avskrevs i samband med dess 37:e session i . Detnordiska flyktingpolitiska samarbetet pä regeringsnivå bedrivs före- Skr.1988/89:82 trädesvis i den på svenskt initiativ bildade nordiska samrådsgruppenför flyktingfrågor. Gmppen har haft fyra möten. Verksamhetenhar successivt konsoliderats och breddats. Samrådsgmppen är ett fomm förömsesidigt utbyte av erfarenheter och synpunkter i aktuella frågor. Där kannordiska hållningar i olika intemationella frågor stämmas av. Gmppen arbetarockså, som redan nämnts, med att analysera konsekvenser och formulerastrategier för en nordisk hållning gentemot EG i frågor om visum-, asyl- ochflyktingpolitik. Inomramen för samrådsgmppen har också, som ett led i det tidigare nämnda europeiskakonsultationsarbetet, initiativ tagits tifl en gemensam nordisk kvot föriranier i . Samrådsgmppen kommer bland annat att arbetajust med policyfrågor rörande ländemas flyktingkvoter. inneharSverige ordförande- och sekreterarskapet i gmppen. Detnordiska utlänningsutskottet - vars ansvar primärt omfattar tillämpningen avden nordiska passkontrollöverenskommelsen har regelbundna samrådsmöten medföreträdare för de nordiska utlänningsmyn-dighetema, senast i december 1988.1dessa deltar också representanter för berörda departement, för delarbetsmarknads- och utrikesdepartementen. Genomden nordiska kontaktgruppen för migrationsfrågor, där f.n. inneharordförandeskapet, har samarbetet rört bl.a. nordisk migra-tionsstatistik, jämstäfldhetför invandrarkvinnor, utvärdering av erfarenheter av integration av invandraremed utomeuropeisk bakgmnd och information om flyktingars villkor. Under år 1989kommer samarbetet att fortsätta med delvis nya initiativ. Vidsidan härav förekommer direkta kontakter och överläggningar, delvistämligen operativt inriktade, mellan och de motsvarande organ i denordiska ländema, vilka svarar för själva mottagandet av flyktingar ochasylsökande. har detta i stor utsträckning kommit attgälla erfarenhetsutbyte kring de organisatoriska förändringar som företas i deolika ländema. Traditioneflt ordnas ett seminarium. vartemat kulturmötesfrågor medan man avser att avhandla arbetsmarknads-och vuxenutbildningsfrågor. Ettstort antal intemationella frivilliga organisationer är också aktiva inom såvälflyktingbiståndets som flyktingpolitikens områden. Ensammanslutning av europeiska frivilliga organisationer, ECRE, har tidigarepresenterat ett flyktingpolitiskt program för , vilket har diskuteratsinom ramen för det nordiska och det europeiska samarbetet samt inom UNHCR. InternationalCouncil of () är en sammanslut ning av frivilliga organisationer med säte i . ICVA spelar en aktiv 29 roll inom flyktinghjälpensoch flyktingpolitikens områden, och flera av Skr. 1988/89:82medlemsorganisationerna mottar också svenskt stöd. Avde internationefla frivifliga organisationer som mottar svenskt stöd kanframför allt tre nämnas. () är formellt en schweizisk organisation och arbetarefter de principer som nedlagts i Genéve-konven-tionerna (den gmpp av avtal somgäller behandlingen av sjuka, sårade, krigsfångar och civilpersoner underkrig). lCRC:s arbete omfattar skydd och bistånd till krigsfångar och civilainternerade, efterforskning av saknade personer, förmedling avfamiljemeddelanden samt informationspridning om ochnumera också materiellt bistånd till nödlidande. Sverigebidrog med sammanlagt 120 milj. kr. tifl ICRC:s operativa ochreguljära budget. Kyrkornasvärldsråd (WCC) erhåller SIDA-medel för insatsertill främjande av skyddet av de mänskliga rättighetema i . WCCsamarbetar med i första hand kyrkliga organisationer i medverksamhet till försvar för de mänskliga rättigheterna. Totalthar till WCC utgått svenskt stöd om . under perioden1983/84-1988/89. () har mottagit bidrag från SIDA för sittstipendieprogram för latinamerikanska flyktingar. WUS stipendieprogram bedrivsi 16 länder i . Totalt fick WUS bidrag om ca 15 milj. kr. 5 Den svenska utlänningslagstiftningen De gällande reglerna Densvenska lagstiftningen beträffande flyktingar står i överenstämmelse med 1951års flyktingkonvention och protokoll om flyktingars rättsligaställning. I 3§ UtlL återfinns en definition och en skyddsbestämmelse rörandeflyktingar som överenstämmer med konventionens. Bestämmelsema i 5 och 6§§ UtlLom skydd åt krigsvägrare och åt personer som, utan att vara flyktingar, kanåberopa starka politisk-humanitära skäl för att få stanna i , ger skyddäven åt personer som inte omfattas av flyktingkonventionen. Denna vidare asylrättligger i linje med vad LJNHCR rekommenderat, men är ett av de få ländersom har infört sådana bestämmelser i sin utlänningslag. Den som på egen handkommer till för att söka uppehållstill stånd här skall redovisa sina skäl för polisen redan vid gränsen. Polisen gör en första utredning för att kunna avgöra om den sökande skall avvisas eller om ärendet skall överlämnas till för handläggning. Om den sökande anför politiska skäl, vilka inte är uppenbart orikliga och inte kan lämnas utan avseende, skall ärendet överlämnas till . Finner polisen däremot att skälen är uppenbart oriktiga eller att de kan lämnas utan avseende kan beslut fattas om avvisning. Beslutet får emellertid inte verkställas innan underrättats om fallet och beslutat att inte överta ärendet. finner att polisensbedömning av de åberopade skälen är felaktig skall Skr. 1988/89:82 verketöverta avvisningsärendet. Avvisningsbeslutet förfaller då. Den som riskerar attutvisas ur har möjlighet att få rättshjälp genom offentligt biträde. Föratt inte nuvarande balanser av icke avgjorda asylärenden skall försvåragenomförandet av planerade reformer, har regeringen tillfälligt ändrat praxis ivissa asylärenden. Förändringen, som tillämpas /89,innebär att den som har ansökt om asylore får stanna iSverige om inte särskilda skäl i det enskilda fallet talar däremot. Dennapraxis tillämpas i de asylärenden där frågan om avvisning eller utvisning inteslutligt avgjorts. Den tillämpas däremot inte i s.k. verkställighetsärenden,dvs. i sådana ärenden där det redan föreligger ett slutligt beslut i asylfråganoch där den sökande således fått ett lagakraftvunnet besked om avvisning ellerutvisning. Sverigeinförde krav på visering för chilenska medborgare fr. o. m. den 1 januari 1989.Anledningen tifl beslutet var det betydande antalet chilenska medborgare som,utan egentliga politiska skäl, sökt sig tifl vårt land under de senaste åren.Det har vid granskningen av ansökningarna allt oftare visat sig varaomständigheter som beror på de ekonomiska och allmänna sociala förhåflandena iChile, som motiverat utvandringen. Många har av profitörer förletts att tro attde skulle få rätt att bosätta sig i .