prop · GC03112 · 1988-12-31 00:00:00 — endast för sådansjukperiod eller del därav som har godkänts av försäkringskassan.Studiestödslagen innehåller vidare föreskrifter om rehabilitering vid sjukdomnär studiehjälp i form av studielån utges eller om studiemedel utgår. Om enstuderande som beviljats sådana förmåner har varit helt oförmögen att bedrivastudier på gmnd av sjukdom skall försäkringskassanundersöka om skäl finns att vidta åtgärd som kan förkorta sjukdomstiden ellerpå annat sätt återställa studieförmågan. Den del av studielånet som belöper påen sjukperiod behöver inte betalas tillbaka. Härvid gäller dock en karenstid på14 dagar. Som har framgått i detföregående syftar mitt förslag till ny lag om ersättning till smittbärare tillatt i möjligaste mån tillförsäkra en smittbärare samma ekonomiska kompensationsom han skulle ha fått vid sjukdom. Enligt min uppfattning bör samma synsättgälla i fråga om studiestöd enligt studiestödslagen. En person som är att ansesom smittbärare enligt lagen om ersättning till smittbärare bör därför isamma utsträckning som gällt om han i stället hade varit sjuk få behållastudiestödet om han till följd av ett beslut enligt smittskyddslagen ellerlivsmedelslagstiftningen inte kan bedriva sina studier. Även reglema omåterbetalning av studielån och om rehabilitering bör tillämpas på smittbärare. Enligtmin mening bör förslaget lagtekniskt lösas genom att det i 9 kap. studiestödslagenförs in en ny paragraf En motsvarande ändring böräven göras i lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd till arbetslösa. delen leder mitt förslag till en ändring av 2 § nämnda lag. Om lagförslagen godtas börmotsvarande ändring göras i förordningen (1976:536) om utbildningsbidrag fördoktorander. Ändringar i den författningen kräver inte medverkan. 4 överhoppningsbar tid enligt lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring m. m. Mitt förslag: Dentid då en ersättningssökande enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkringeller lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd varit förhindrad attarbeta på gmnd av beslut enligt smittskyddslagen eller livsmedelslagstiftningenskall få överhoppas vid fastställande av den ramlid under vilken arbetsvillkoretskall ha fullgjorts, i den mån tiden inte får tillgodoräknas i arbetsvillkoret. Utredarenhar inte behandlat frågan. Remissinstansernahar inte tagit upp frågeställningen. Skälen för mitt förslag:Enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring fömtsätter rätt tillersättning från en arbetslöshetskassa fömtom annat att den försäkrade skallha arbetat i viss omfattning (arbetsvillkor). Arbetsvillkoret omfattar förnärvarande minst fem månaders förvärvsarbete under en ramtid av tolv månaderomedelbart före arbetslöshe- I regeringens budgetproposition föreslås fr. o. m. enviss modifiering av arbetsvillkoret (prop. 1988/89:100, bil. 12 s. 91 fl). I ramtiden inräknas intetid då en försäkrad varit förhindrad att arbeta på grund av bl.a. styrktsjukdom, frihetsberövande på kriminalvårdens område eller vård av eget barneller adoptivbarn som inte har fyllt . Motsvarande föreskrifterfinns i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Enligt nu gällande reglerfår tid då en sökande enligt smittskyddslagen (1968:231) ellerlivsmedelslagstiftningen t.ex. avstängts från arbetet eller isolerats i hemmeteller på sjukhus inte överhoppas när man skall fastställa den ramtid undervilken arbetsvillkoret skall ha fullgjorts. Som jag nämnt fårdäremot bl.a. tid då en försäkrad varit förhindrad att arbeta på gmnd av egensjukdom överhoppas. Enligt min mening talar lika starka skäl för att tid då enförsäkrad varit förhindrad att arbeta på grund av ett beslut enligtsmittskydds- eller livsmedelslagstiftningen bör få överhoppas. Mitt förslag fömtsätterändring i 8 § lagen om arbetslöshetsförsäkring och 8 § lagen om kontantarbetsmarknadsstöd. 5 Ikraftträdande och övergångsbestämmelser Mitt förslag: Dennya lagstiftningen skall träda i kraft . 1 fråga om rätten till smittbärarersättningoch ersättningens beräknande skall äldre föreskrifter fortfarande tillämpas påersättningsfall som inträffat före ikraftträdandet. Samtliga ärenden omersättning till smittbärare skall emellertid handläggas av försäkringskassornaefter ikraftträdandet. Utredarensforslag: Utredaren har inte tagit upp frågan. Remissinstanserna:Frågan har inte berörts av remissinstanserna. Skälen för mitt förslag:Som har framgått (avsnitt 2.2) ger lagstiftningen om ersättning tillsmittbärare upphov till endast något eller några tusental ärenden . Denyheter som införs i den nya lagen om ersättning till smittbärare harmotsvarigheter i jämförbar lagstiftning på socialförsäkringsområdet. Detförberedelsearbete som behövs hos bl.a. försäkringskassorna får därför bedömasvara av förhållandevis ringa omfattning. Det är vidare angeläget att den nyalagstiftningen om ersättning till smittbärare träder i kraft med dénnya smittskyddslagen (1988:1472). Jag anser därför att lagen om ersättning tillsmittbärare bör träda i kraft . Detsamma bör gälla förändringarna i studiestöd slagen (1973:349), lagen (1983:1030) om särskiltvuxenstudiestöd för arbetslösa, lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring,lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd samt för de lagtekniska konsekvensändringari annan lagstiftning som behövs på grund av den nya lagen om ersättning tillsmittbärare. I överensstämmelse medgängse lagstiftningsprinciper föreslås att den nya lagstiftningen om ersättningtill smittbärare skall tillämpas på ersättningsfall som inträffar efter lagensikraftträdande. Beträffande ersättningsfall som inträffat börhittillsvarande regler gälla. Härifrån vill jag emellertid göra ett undantag.Jag anser sålunda att samtliga ärenden efter ikraftträdandet bör handläggas av försäkringskassorna.Enligt nuvarande lagstiftning gäller visserligen skilda principer förersättningens beräknande, beroende av om det är fråga om en tillfälligsmittbärare eller en kronisk smittbärare. Som har framgått (avsnitt2.2) har emellertid länsstyrelserna i praktiken i huvudsak beräknatersättningen för inkomstbortfall till de kroniska smittbärarna efter sammaprinciper som gäller för de tillfälliga smittbärarna. Det bör därför inteuppstå några nämnvärda olägenheter av att försäkringskassorna får övertahandläggningen av länsstyrelsemas kvarvarande ärenden om ersättning till dekroniska smittbärarna. Mittforslag: I följande lagar genomförs konsekvensändringar 1. lagen (1988:1468) om ändring isemesterlagen (1977:480), 2. kommunalskattelagen (1928:370), 3. lagen (1988:1530) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 4. lagen (1984:947) om beskattning av utländskaforskare vid tillfälligt arbete i . Skälen för mitt förslag: I17 § semesterlagen anges de fall när frånvaro från arbetet är semesterlönegmndande.Punkten 3 i paragrafens första stycke hänvisar till nuvarande lag om ersättningåt smittbärare. 17 § har ändrats genom lagen (1988:1468) om ändring isemesterlagen (1977:480). Ändringen träder i kraft . Enhänvisning till en ny lag om ersättning till smittbärare bör därför göras genomen ändring i lagen 1988:1468. Hänvisning till gällandelag om ersättning åt smittbärare finns också i kommunalskattelagen, nämligen i 19§,53§ I mom., punkt 14 av anvisningama till 21 §, punkt 9 av anvisningarna till24 §, punkt 9 av anvisningarna till 28 § samt punkt 12 av anvisningarna till32 §. Frånsett 19 § bör i dessa föreskrifter i stället tas in en hänvisningtill den nya lagen om smittbärarersättning. Punkt 12 av anvisningarna till 32 §har ändrats genom lagen (1988:1530) om ändring i kommunalskattelagen(1928:370). Ändringen träder i kraft . Hänvisning till en ny lagom ersättning till smittbärare bör i det avseendet genomföras genom en ändringi lagen 1988:1530. I 4 § andra stycket lagenom beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete i behandlasförmåner som i skattehänseende jämställs med lön. Hit hör bl. a. ersättningtill smittbärare. Även i den lagen bör därför en hänvisninggöras till den nya lagen om ersättning till smittbä- Prop. 1988/89: 112 rare. Isistnämnda föreskrift vill jag föreslå ytterligare en justering av lagteknisknatur. Den innebär att ordet "föräldrapenning" i paragrafens andrastycke byts ut mot "föräldrapenningförmån" i enlighet med den nu gällandeterminologin i 4 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring. 7.1 Lagen om ersättning till smittbärare m.m. Mittförslag till ny lag om ersättning till smittbärare innehåller inte några störreförändringar som medför ökade kostnader. I några avseenden kan dock vissamarginella kostnadsökningar uppkomma. Hit hör det förhållandet att smittbärarpenning även i de fall beslut enligt smittskyddslagen eller livsmedelslagstiftningeninte har fattats skall kunna utges när smittbäraren genomgår en läkamndersökningeller hälsokontroll som syftar till att utröna om han har smittats av en samhällsfarligsjukdom eller har en sjukdom, smitta e.d. som kan göra livsmedel som hanhanterar otjänligt till människoföda. Vidare kan införandet av rätt till halv smittbärarpenningmedföra att något fler smittbärare än kan bli berättigade tillersättning. Också rätten till resekostnadsersättning utvidgas, åtminstoneformellt sett. Det är självfallet mycket vanskligt att beräkna storleken pådessa kostnadsökningar. Det torde dock röra sig om synnerligen blygsammabelopp. Mittförslag innebär också slopande av det "garantibelopp", dvs. perdag, som utges till en smittbärare som inte är sjukpenningförsäkrad enligt AFLdärför att han inte når upp till en viss förvärvsinkomst . Därigenom kannågon mindre besparing göras. Deändringar som jag har föreslagit i studiestödslagen (1973:349), lagen (1983:1030)om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa, lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring samt lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstödberäknas inte medföra några nämnvärda kostnadsökningar. Genommitt förslag upphör länsstyrelsernas befattning med ärenden om ersättning till kroniska smittbärare. Detta medför att försäkringskassorna tillförs dessa ärenden. På gmnd av de i vissa avseenden något generösare regler som jag redogjort för i föregående avsnitt kan även en mindre ökning av antalet ersättningsberättigade förväntas. Denna ökning kan tänkas medföra endast marginella kostnadsökningar. Mitt förslag torde även medföra ett visst behov av informationsinsatser. Några administrati va förstärkningar till försäkringskassorna torde inte behövas och kostna derna för information bör kunna rymmas inom de befintliga anslagen till och försäkringskassoma. 8 Upprättade lagförslag Prop. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om ersättning tillsmittbärare, 2. lag om ändring istudiestödslagen (1973:349), 3. lag om ändring i lagen(1983:1030) om särskilt vuxenstudiestöd för arbetslösa, 4. lag om ändring i lagen(1989:000) om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, 5. lag om ändring i lagen(1989:000) om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd, 6. lag om ändring i lagen(1988:1468) om ändring i semesterlagen (1977:480), 7. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370), 8. lag om ändring i lagen(1988:1530) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 9. lag om ändring i lagen(1984:947) om beskattning av utländska forskare vid tillfälligt arbete iSverige. Förslagenhar upprättats i samråd med chefenför beträffande lagförslagen 2 och 3, chefenför beträffande lagförslag 4 6 samt chefenför beträffande lagförslagen 7 9. Lagförslagenunder 6-9 faller inom lagrådets granskningsområde. Förslagen är emellertid avsådan beskaffenhet att jag anser att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Förslagettill lag om ersättning till smittbärare Paragrafenanger att lagens föreskrifter gäller ersättning av allmänna medel till smittbärare.I övrigt motsvarar paragrafen i sak 1 § andra stycket nuvarande lag. Genomdefinitionen på smittbärare avgränsas de kategorier på vilka lagen skall tillämpas. Hit hör den som har eller kan antas ha en smittsam sjukdom och den som för eller kan antas föra smitta. Av dessa kategorier är det endast den som har förlorat sin arbetsförmåga på gmnd av en smittsam sjukdom som utesluts från lagens tillämpningsområde. Som smittbärare kan därför räknas även den vars arbetsförmåga helt eller till viss del är nedsatt på gmnd av en annan sjukdom än en smittsam sjukdom. Också den vars arbetsförmåga delvis, men inte helt, är nedsatt till följd av en smittsam sjukdom kan räknas hit. Detta medför t. ex. att den som har förlorat sin arbetsförmåga på gmnd av en annan sjukdom än en smittsam sådan är att anse som smittbärare enligt denna lag trots att han kan vara 46 berättigad till helsjukpenning enligt lagen om allmän försäkring. 1988/89:112 framgårav 6 § i lagförslaget som har motsvarighet i nuvarande lag undviksdubbelkompensation genom att sjukpenningen avräknas från smittbärarpenningen. Somsmittbärare enligt lagen räknas även den som inte har en smittsam sjukdom mensom har ett sår eller någon annan skada som kan göra livsmedel som han hanterarotjänligt till människoföda. Detta framgår av punkt 2 i paragrafens andrastycke. Iparagrafen beskrivs de situationer som kan föranleda rätt till smittbärarpenning. Förstapunkten motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt I § första stycket nuvarandelag. För rätt till smittbärarpenning enligt denna punkt förutsätts sålunda attdet har fattats ett beslut enligt smittskyddslagen (1988:1472) ellerlivsmedelslagen (1971:511) eller enligt anslutande föreskrifter tillsistnämnda lag. Ett beslut enligt smittskyddslagen kan meddelas avsmittskyddsläkaren eller den behandlande läkaren. Som ett beslut räknas i dettasammanhang även förhållningsregler. Detta har berörts närmare i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.7). Debeslut som avses i livsmedelslagen och därtill anslutande föreskrifter gällerskyldighet att genomgå läkamndersökning eller att lämna avföringsprov ellerförbud att arbeta inom livsmedelshanteringen. Beslut i en sådan fråga meddelasi regel av miljö- och hälsoskyddsnämnden. Andrapunkten saknar motsvarighet i gällande lag. Föreskriften reglerar när smittbärarpenningkan utges utan att ett beslut enligt smittskydds-dier livsmedelslagstiftningenföreligger. Så kan ske i fråga om läkamndersökning eller hälsokontroll som smittbärarenpå eget initiativ genomgår. Åtgärden skall uteslutande syfta till att besvarafrågan om smittbäraren har en samhällsfarlig sjukdom enligt smittskyddslageneller om han har en sjukdom, smitta eller skada som kan göra livsmedel som hanhanterar otjänligt till människoföda. Som framgår av 11 § tredje stycket ilagförslaget skall smittbäraren styrka att läkamndersökningen ellerhälsokontrollen haft detta syfte. De sjukdomar som hänförs till samhällsfarligasjukdomar finns förtecknade i en bilaga till smittskyddslagen. Rättentill smittbärarpenning förutsätter enligt båda punktema att smittbäraren måsteavstå från förvärvsarbete till följd av åtgärden. Kravet motsvaras av vad somgäller enligt 1 § första stycket nuvarande lag. Föreskrifteni första stycket innehåller huvudregeln för beräkning av smitt bärarpenning. Den motsvaras av 3 § första stycket nuvarande lag. För den som är sjukpenningförsäkrad enligt den obligatoriska eller frivilliga sjuk penningförsäkringen enligt 3 kap. resp. 21 kap. AFL utges smittbärarpen ning med ett belopp som motsvarar den sjukpenning som den försäkrade 47 vid sjukdom skulle hafträtt till. För den som har en frivillig sjukpenning- Prop. 1988/89:112försäkring kan även ett belopp som motsvarar sjukpenningtillägget komma ifråga. Anknytningentill reglema om sjukpenningberäkning enligt AFL medför vidare bl. a. att smittbärarpenningenenligt detta stycke skall timberäknas i den mån smittbäraren har en sjukpenninggmndandeinkomst, som helt eller delvis är att hänföra till anställning. Det kan tänkasatt en smittbärare ömsom är sjuk, och därför berättigad till sjukpenning, ochömsom är berättigad till ersättning enligt förevarande lag. I ett sådant fallkan frågan uppkomma om hur 3 kap. 10 § första stycket AFL skall tolkas. Enligtdenna föreskrift utges under de första 14 dagama av en sjukperiod sjukpenningsom svarar mot sjukpenninggmndande inkomst av anställning endast om denförsäkrade skulle ha utfört förvärvsarbete om han inte varit sjuk. Dengenerella hänvisning som i första stycket av förevarande paragraf görs till sjukpenningreglemasyftar i detta avseende till att i en sådan period inkludera även tid som avsesi 3 § lagförslaget. Iandra stycket ges föreskrifter om beräkningen av smittbärarpenning för den sominte är sjukpenningförsäkrad och inte heller skulle ha varit det omförsäkringskassan känt till samtliga förhållanden. Vid beräkningen skall ihuvudsak samma regler gälla som för den som är sjukpenningförsäkrad. Rätt tillsmittbärarpenning enligt detta stycke fömtsätter sålunda att smittbäraren harinkomst av eget arbete som beräknas uppgå till . Vidareskall reglema om sjukpenninggmndande inkomst i AFL tillämpas på motsvarandesätt. Från vad som sagts gäller emellertid två undantag. För dennapersonkrets skall smittbärarpenning sålunda alltid utges med ett belopp som svararmot en kalenderdagsberäknad sjukpenning enligt 3 kap. 4 § första stycket AFL.Till skillnad från vad som föreskrivs i 2 § första stycket samma kapitel ochlag skall vidare gälla att den som inte är sjukpenningförsäkrad enligt AFLockså får medräkna inkomster för arbete från en arbetsgivare som är bosattutomlands eller som är en utländsk juridisk person, allt under fömtsättning attarbetet har utförts i denne arbetsgivares verksamhet utom riket. Denna regelträffar den som har sitt arbete utomlands, vare sig smittbäraren är bosatt iSverige eller inte. För att skall lägga upplysning om sådana utländskainkomster till gmnd för beräkningen av smittbärarpenning får fömtsättas att smittbärarenlämnar tillräckligt precisa uppgifter och även medverkar till att erforderligdokumentation kan hämtas in. Paragrafenanger efter vilka grader smittbärarpenning kan utges. I likhet med sjukpenning enligt AFL eller LAF kan hel eller halv förmån komma i fråga. Hel smittbärarpenning utges om smittbäraren har behövt avstå från förvärvsarbete under en hel dag till följd av något förhållande som avses i 3 §. Har smittbäraren behövt avstå från förvärvsarbete minst en halv men inte en hel dag utges halv smittbärarpenning. Ersättningsrätten för en viss 48 dagär relaterad till den enskildes normala arbetstid . Bedöm- Prop.1988/89:112 ningen av ersättningsrätten för längre frånvaroperioder än en dagfår ske med beaktande av den praxis som gäller inom sjukförsäkringen. Ispecialmotiveringen till 6 § tar jag upp den samordning som skall ske när smittbärarenunder uppfyller fömtsättning för såväl smittbärarpenning somsjukpenning. Lagrummetmotsvarar 5 § nuvarande lag. Det innehåller föreskrifter om samordning medandra förmånsslag. Smittbärarpenningen skall minskas endast om de uppräknadeförmånerna utges som smittbärarpenningen. Somframgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6 och 2.8) och specialmotiveringentill 1 § kan en smittbärare uppfylla förutsättningarna för såväl smittbärarpenningenligt denna lag som sjukpenning enligt t. ex. AFL eller LAF. Förevarande avräkningsregelinnebär i ett sådant fall att smittbärarpenning utges endast med det belopp somöverstiger sjukpenningen. Om vederbörande är berättigad till hel sjukpenningför en viss dag får denna samordningsregel till följd att smittbärarpenninginte betalas ut för . Paragrafenmotsvarar 6 § nuvarande lag. Uttrycket "lön av allmänna medel" harbytts ut mot "inkomst av anställning från en arbetsgivare som avses i Ikap. 1 § lagen (1976:600) om offentlig anställning". Lagrummetmotsvarar i huvudsak 9 § andra stycket nuvarande lag. Paragrafen avser endastnedsättning eller indragning av smittbärarpenning på grund av underlåtenhet attfölja förhållningsregler som meddelats med stöd av smittskyddslagen ellersärskilda villkor i samband med ett beslut enligt livsmedelslagstiftningen. 1 9och 15 §§ hänvisas till 3 kap. 17 § och 20 kap. 3 § AFL, som upptar generellaregler om när nedsättning eller indragning kan ske. Avparagrafens första stycke framgår att ersättningsanspråk på grund av resekostnaderskall avgöras efter en skälighetsbedömning från fall till fall. Detta hindraremellertid inte att förordningen (1987:82) om ersättning vid sjukresa kan tjänatill vägledning för denna bedömning. Något karensbelopp bör inte beräknas. Ifråga om första stycket får jag i övrigt hänvisa till den allmänna motiveringen(avsnitt 2.9). I andra stycket föreskrivsatt ersättning inte utges till den del resan kan ersättas enligt AFL, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen 49 4 1988/89. (1977:265) om statligtpersonskadeskydd eller motsvarande äldre lagstift- Prop. 1988/89:112 ning.Föreskriften medför att ersättningsanspråket i praktiken behöver prövas enligtförevarande lag bara i den utsträckning resan inte kan ersättas fullt ut redanpå gmnd av nyssnämnda lagstiftning. Som framhålls i den allmänna motiveringenskall en smittbärare företa resan på ett sådant sätt att syftet medbestämmelserna i smittskyddslagen och livsmedelslagen inte motverkas. För attbegränsa risken för smittspridning kan det ibland vara motiverat att resanföretas t. ex. med egen bil eller taxi i stället för med allmännakommunikationer. Om den allmänna försäkringen i ett sådant fall skulle medgeersättning för resan med ett belopp som svarar mot det billigaste fardsättet,medför föreskriften i andra stycket att endast det belopp som återstår skallutges enligt lagen om ersättning till smittbärare. Avparagrafen framgår att en ansökan skall ha skriftlig form. Någon särskild tidinom vilken ansökan skall göras föreskrivs inte. Hinder föreligger inte motatt utge smittbärarpenning för tid före det ansökan kommit in tillförsäkringskassan. Iparagrafen föreskrivs vidare vilka handlingar som skall fogas till en ansökanom smittbärarpenning eller resekostnadsersättning. Ett intyg om beslutetsinnehåll eller den företagna åtgärden bör självfallet i första hand undertecknasav den som fattat beslutet eller företagit åtgärden. Även ett intyg som ärutfärdat av någon annan därtill behörig person bör dock kunna godtas. Dennya lagen avses träda i kraft , dvs. med den nyasmittskyddslagen. Av övergångsreglerna framgår att äldre föreskrifter fortfarandeskall tillämpas på ersättningsfall som inträffat före i frågaom rätten till ersättning och ersättningens beräknande. Detta innebär bl. a.att den som är berättigad till ersättning med minimibeloppet enligt äldreföreskrifter får behålla detta även efter den nya lagen trätt i kraft. Genom attlänsstyrelsens kvarvarande ärenden om ersättning till de kroniska smittbärarnaöverförs till försäkringskassorna vid ikraftträdandet, får kassorna under ettövergångsskede tillämpa regler som avviker från de principer för ersättningensberäknande som gäller inom socialförsäkringssystemet. Försäkringskassorna böremellertid som regel i dessa ärenden kunna betala ut ersättning efter sammagrunder som tillämpat. Endast när någon särskild omständighetföranleder det behöver kassan ompröva ersättningen. 10 Hemställan Prop. Jaghemställer att regeringen föreslår att anta lagförslagen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom propositionföreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Den särskilde utredarens sammanfattning av Prop. förslaget till ny lag om ersättning till smittbärarei Bilaga 1 betänkandet (SOU 1985:37) Om smittskydd' Lagen om ersättning tillsmittbärare Allmänna utgångspunkterför en ny lag om ersättning UU smittbärare Densom insjuknar i en allmänfarlig sjukdom har rätt till sjukpenning om arbetsförmåganblir nedsatt. En smittbärare, som inte är sjuk, har däremot inte rätt tillsjukpenning. Han kan i stället få ersättning som smittbärare om han på gmnd avbeslut enligt smittskyddslagen inte får arbeta för att hindra smittspridning.Bestämmelser härom finns i lagen om ersättning åt smittbärare. Dessa reglergäller även för den som inte får arbeta på gmnd av bestämmelser ilivsmedelslagstiftningen.