prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Genom ett fortsattgeneröst bistånd via FN och andra internationella organ främjas ettlångsiktigt samarbete grundat på ömsesidigt intresse mellan världens länder.Det bilaterala biståndet spelar en liknande positiv roll genom den starkainriktningen på att motverka dels konfliktframkallande beroendeförhållanden,dels ekonomiska och sociala orättvisor. Det torde t.ex. varaen allmänt accepterad uppfattning att konflikterna i dagens harsin viktigaste grund i långvariga ojämlika ekonomiska och sociala förhållanden.Samverkande internationell och nationell solidaritet - konkret uttryckt i formav en biständsstödd utvecklingspolitik med koncentration på fattigdomsproblem och angelägna ekonomiska och sociala behov - kan utgöra ett effektivt medel attlindra aktuella och förebygga framtida konflikter. Därutöver spelardet svenska biståndet ofta en viktig roll under det utdragnakonfliktskedet. Via bl.a. de humanitära anslagen, stöd genom enskilda organisationer, katastrofbistånd ochriktat stöd till vissa av FN-organ, främst FN:s flyktingkommissarie , har Sverigeofta givit ett relativt omfattande bistånd till flyktingar och offer för förtryck samt till stöd för befrielserörelser och demokratiskakrafter. När det gäller har lämnatflyktingbistånd främst via och . I Kampucheaär ett av få västländer som ger bistånd genom stöd till och till de återvändandekampucheanska flyktingarna. Den namibiska befrielserörelsen har erhållitsvenskt humanitärt stöd sedan år1971. pågår en planering för svenskt bilateralt bistånd till ett framtida självständigt . Dennaplanering omfattar även samverkanmed de övriga nordiska länderna. I är svenska enskildaorganisationer engagerade i stöd till flyktingar och andra angelägna humanitärainsatser. ger ettaktivt stöd, politiskt och genom ett ökande bistånd, till denfredsplan, Esquipulas 2, som harutarbetats av de centralamerikanska presidenterna. Vidare berörs ofta och detsvenska biståndet på ett mycket konkret sätt i övergången från konfliktskedettill en mer aktiv fredspro cess. har i många fall genomett långvarigt biståndsengagemang under konfliktskedet byggt upp värdefulla kontakter och ett sådant förtro ende hos några av parterna att en svensk uppföljande roll i fredsprocessen förväntas och ter sig naturlig.Namibia är här det mest uppenbara exemp- 59 och de övriga nordiska länderna har en central roll i FNoch Prop. 1988/89: 100 bilateralt i förberedelserna inför självständighet iNamibia. Efter Geneve- Bil. 5 överenskommelsen om tillbakadragandet avSovjetunionens trupper från har påtagit sig att stödja FN:ssärskilda biståndsprogram under ledning av förre flyktingkommissarienSadruddin Aga . Även i andra liknande situationer är det enligt min meningangeläget att FN spelar en samordnande roll och fungerar som kanal för biståndet. I ochKampuchea spelar de svenska biståndsansträngningarna en begränsad menstrategiskt betydelsefull roll i ett framtida återuppbyggnadsperspektiv. Isamtliga fall är avsikten att stödja FN och atl söka bistå i mobiliseringen avett ökat bistånd från det internationella givarsamfundet i övrigt. Även i enskildau-länder, som inte är indragna i regionala eller internationellakonflikter, kan biståndet spela en viktig roll i övergångsskeden frånkonflikter eller diktatoriska förhållanden till fred och demokrati. I vissa fall kan dessaövergångsskeden bli utdragna som utgången ibland kan te sig osäker,något som bl. a. belyses av utvecklingen i och Uganda.Det fortsatta förloppet i efter folkomröstningen kommerförhoppningsvis att visa sig bli ett inte alltför långt övergångsskede.Återupprättandet av demokratin är dock ej säkrad . Ett annat exempel utgörsav förhållandena i . Humanitärt stöd, bistånd via enskildaorganisationer och andra biståndsinsatser kan här utnyttjas i enmålmedveten strävan att understödja demokratiska krafter och en utveckling mot fredligaförhållanden. I ljuset av den nupågående utvecklingen, som skisserats ovan och som innebär att konkretafredsprocesser pågår eller planeras avseende bl.a. ,, /och , finner jag det angeläget att ytterligare förstärka densvenska beredskapen. Jag kommer attföreslå att särskilt utrymme skapas inom anslagsposten Katastrofer, stöd till återuppbyggnad m. m. under anslagetC 2. Utvecklingssamarbete genomSIDA för finansiering av svenska biståndsinsatser i direkt anslutning till pågående fredsprocesser. För /90 har jag beräknat medelsbehovet till 280 milj. kr. I flertalet fall torde en nära koppling till FN:s ansträngningar komma att bliaktuell. Ett centralt syfte bör vara att söka utnyttja det svenska biståndetstrategiskt i följande två bemärkelser:dels så ett ökat bistånd från andra givare kan främjas, dels så att biståndet bidrar till att stärka självafredsprocessen. I rapporten(Ds 1988:19), utarbetadav en interdepartemental arbetsgrupp under utrikesdepartemen tet, uppmärksammaspotentialen för ett fredsbefrämjande bistånd, som kan bidra till att undanröja orsakerna till konflikter mellan och inom . Insatser av detta slag skullekunna få en gynnsam inverkan på det internationella klimatet genom attfrämja samarbetsmönster som verkar konfliktdämpande och erbjudakonfliktlösningar med fredliga medel. Här igenom kan också bättreförutsättningar skapas för ekonomisk och social utveckling i de berörda länderna.Arbetsgruppen föreslog att sambanden mellan fred, säkerhet och bistånd skulle studeras närmare samt att svenska och internationella erfarenheter av konkreta fredsbefrämjande insatser 60 utvärderas.Jag finner att förslagen i rapporten ligger väl i linje med de Prop.1988/89: 100 tankegångar jag här utvecklat. Vid förra årets antogs ett nytt biståndsmål:biståndet skall främja en framsynt hushållning med naturresurserna och omsorgom miljön. 1 förra årets budgetproposition redogjorde jag för sambanden mellan miljömåletoch övriga biståndsmål. Miljömålet kompletterar och förstärker de övriga fyramålen för det svenska utvecklingssamarbetet: resurstillväxt, ekonomisk och socialutjämning, ekonomisk och politisk självständighet och en demokratisksamhällsutveckling i mottagarländerna. De biståndspolitiska målen utgör en helhet. Detövergripande målet är att höja de fattiga folkens levnadsnivå. Fattigdomen är bådeen viktig orsak till och ett resultat av utarmningen av naturresurserna. I många landsbygdsområdenhar fattigdomen och befolkningsökningen drivit fram en omfattande markförstöring. Välfärdssamhällenasinvånare konsumerar allt mera. ökar jordens befolkningsnabbt. Resultatet är bekant: jordar förstörs, skogar försvinner, vatten ochluft förorenas och den ekologiska balansen sätts därmed ur spel.Årligen omvandlas ca produktiv betesmark till ökenområden.Det representerar en yta större än . På många håll i hotas miljön av en hårdexploatering av naturresurserna. Såledesförsvinner mer än skog i tropiska områden. Det innebär svåra ekologiska och socialakonsekvenser. Ökenutbredningen ochskogsskövlingen är delvis ett resultat av ekonomiska intressens överexploatering. Men även fattiga människorbidrar genom sitt behov av jordbruksmark, boskapsfoder och brännved. Därtillkommer att enskilda företag motbetalning dumpar avfall i fattiga . Detta har uppmärksammats internationellt och blivitföremål för förhandlingar som syftar lill avtal om förbud. Begreppet bärkraftigutveckling, som är ett ledmotiv i den s. k. Brundt-landrapporten somjag presenterade i förra årets budgetproposition, är ett uttryck för insiktenom ett nära samband mellan den ekonomiska utvecklingen och miljön. Vissa former avekonomisk utveckling riskerar att leda utarmning av den miljö och de resurserutvecklingen måste bygga på. För attfå utländsk valuta tvingas många överutnyttja sina naturresurser. Miljöförstörelsen kan förhindraekonomisk utveckling. Den svårafattigdomen i många betyder att ekonomisk tillväxt är nödvändig föratt förutsättningar skall skapas för förbättringar. Kopplingen mellan utveckling och miljö ger tillväxten enny dimension. Det internationellastödet för begreppet bärkraftig utveckling innebär ett erkännande av denna nyadimension. har insikten ökat om att det är både möjligt och nödvändigt att förebygga ochföregripa miljöproblemen i stället för att reparera skador som redanuppstått. Miljömålet ställerökade och i viss mån nya krav på biståndssamarbetet. Måletfår tydliga operativa konsekvenser dels på urval och inriktning av insatsernainom biståndet, dels på arbetsmetodik i skilda avseenden. sättningenär också att öka kapaciteten att lämna bistånd inom miljö- och Prop.1988/89: 100 naturresursområdet som en integrerad del i biståndsverksamheten.Miljö- Bil. 5 hänsynen i biståndet bör vara ett naturligt inslag i endialog med . Respekt för och hänsyn till planer ochprioriteringar är en förutsättning för ett effektivt bistånd för en bärkraftigutveckling. och de övriganordiska länderna kommer, även fortsättningsvis, att verka för att rekommendationernafrån konkretiseras och genomförs. Många länder är numeraengagerade i kampen för en bättre miljö. Alla regeringar har emellertid inteinsett att det behövs ökat bistånd för att skall få en bärkraftigutveckling. och andra länder som uppnått FN:s 0,7-procentmål kommer attintensifiera arbetet på att övertyga fler givarländer om behovet av ett ökatbistånd. Så länge resursbristen ärallvarlig finns det anledning att befara att flera har svårt att gemiljöhänsynen tillräcklig vikt i utvecklingsarbetet. är i allmänhetväl medvetna om de ökade miljöproblemen, men för många länder med utbreddfattigdom, tung skuldbörda och svag ekonomi ter sig varie extra villkor ellerförändringskrav som framförs av givarsamfundet i samband med biståndsprojektsom betungande. Regeringarna ställs inför ytterst svåra politiska avvägningar. Vissa u-landsregeringarhar därför rest invändningar mot vad man uppfattar som ensidiga miljökrav ochmot begreppet bärkraftig utveckling och kallat detta för "det grönavillkoret". Det är enligt min mening angeläget att i de internationelladiskussionerna peka på behovet av en koppling mellan miljökraven och ett ökatinternationellt bistånd. I denna fråga, där utvecklingen i har såuppenbara konsekvenser för hela världen bör betydande resurser kunnamobiliseras för resursöverföringar till . Miljöhoten demonstrerartydligare än många andra frågor det ömsesidiga beroendet mellan i-länder ochu-länder. På det bilaterala områdethar SIDA verkat för ettökat hänsynstagande till miljön i biståndet. 1 flertalet programländer pågårmiljöinriktade insatser. Som exempel kan nämnas markvårdsinsatserna i ochEtiopien samt skogsprogrammen i . Jag finner att förutsättningarna ärgoda för en vidareutveckling av detta arbete. Många nya miljöinsatser planerasoch nya områden för samarbete med miljöanknytning identifieras. SIDA harutarbetat en handlingsplan vari bl. a. följande delområden lyfts fram somsärskilt prioriterade: - Landspecifikaanalyser av miljöproblem, bl. a genom miljöprofiler samt miljö- ochnaturresursstrategier. - Arbetsrutinerför beaktande av miljöhänsyn vid insatsberedning, bl.a. genom s. k.miljökonsekvensbedömningar. - Metoderför ekonomisk analys av miljöförändringar. - Förstärkningav den svenska resursbasen, bl. a. uppbyggnad av kompetens i medövergripande förmåga att analysera problem inom områdena miljö och bistånd. - Breddningav miljöinsatserna. Utöver en koncentration inom byskogs-och markvårdsområdetbehövs också åtgärder t.ex. för attbevara den biologiska mångfalden, vattenresursplanering, marin miljövård och 62 Åven den moderna sektorns och städernasmiljöproblem Prop. 1988/89: 100 Industriell miljövård och utveckling och spridning av Bil. miljövänlig teknikbör stödjas, liksom t. ex förnyelsebara energikällor. - Kanalerna för genomförande av insatserpå miljöområdet bör vidgas. SIDAnämner särskilt direkt stöd tillsvenska och inhemska enskilda organisationers arbete med miljöfrågor. Jag ställer migbakom de av SIDA föreslagna åtgärderna som ett led i att genomföra miljömålet ibiståndssamarbetet. SIDA och styrelsenför u-landsforskning (SAREC) samarbetar bl. a. vid utformningen av natur- ochmiljöinsatserna under anslagsposten Särskilda program. Verksamheten kännetecknas bl.a. av försöks- och metodutveckling på miljöområdet och gränsar därför till forskning. Påregeringens förslag anvisade 100 milj. kr. för ett femårigtforskningsprogram om skog och miljö i . Miljö och utveckling harblivit ett prioriterat forskningsområde för SAREC och jag välkomnar SAREC:s avsikt att under denärmaste åren satsa på uppbyggnaden av nationell utbildnings- ochforskningskompetens inom området. Nya insatser på det områdetplaneras också. För att främja kompetensen på området miljö ochu-landsfrågor har regeringen bl.a. inrättat professurer på miljöområdet vid SAREC.Åven i de internationella Jordbruksforskningscentra som SAREC stöderägnas nu ökad uppmärksamhet åt miljöfrågorna. Importkontoret föru-landsprodukter (IMPOD) har bl.a. tillsammans med () tagit fram en studie omersättningsvaror för miljöfarliga produkter. Det är positivt att IMPOD i ett antalu-länder har funnit vissamiljöneutrala och miljövänliga varor som kan ersätta tillgängliga miljöhotande produkter. Miljömässiga hänsyningår systematiskt i BITS projektbedömning. Inom ramen för det tekniska samarbetet gerBITS också stöd till kurser i miljöstudier. BITS-insatser bidrar bl. a. till kartläggning avnaturresurser i och till miljöplanering samt reningsanläggningar inompappers-och massaindustrin i Kina.Jag ser positivt på detta miljöengagemang hos BITS. Åven betraktar det som viktigt att förmedla kunnande om både den yttre och inre miljön tillfondens samarbetspartners i . Jag välkomnar dessa insatser. Folkrörelser ochenskilda organisationer får bidrag från biståndsbudgeten för miljöinriktatbistånd i . I förekommer projekt med skogsplanteringi samarbete mellan svenska och lokala organisationer. utvidgar nu sitt arbete med u-landsfrågor. Röda Korset,m.fl. organisationer är engagerade imarkvård, skogsplantering och andra miljöinriktade projekt. Jag anser attenskilda organisationer bör uppmuntras att ägna ett stort intresse för miljöfrågor i sinverksamhet. I internationellabiståndsprogram verkar för att organisationernai större utsträckning än skall främja en bärkraftig utveckling. Under det gångnaåret har, glädjande nog, en rad FN-organ och andra organisationer ägnat ökaduppmärksamhet åt dessa frågor. Vägledande har varit det beslut somFN:s generalförsamling fattade , om en uppföljning av rekom- 63 mendationer.Sålunda har ett flertal av FN;s fackorgan liksom Väridsban- Prop. 1988/89: 100 ken fattat beslut om att revidera inriktning,program och budget i syfte att Bil. 5 främjaen bärkraftig utveckling. har likaledes antagit ett långtgående beslut i sammariktning. FN:s miljöprogram ()har antagit ett program för att bevaka miljöfrågorna i hela FN-systemetunder . Befolkningsfonden (UNFPA) har fört fram sambanden mellan befolkning,kvinnor och miljö. Även och de regionala utvecklingsbankerna har, bl. a. genom nordiskt agerande i styrelserna ochsärskilda riktade biståndsinsatser, sekretariatens kapacitet förstärkts påmiljöområdet och en utveckling inletts mot ökad integrering avmiljöhänsyn i verksamheten. Den Internationellanaturvårdsunionen (lUCN) har antagit ett omfattande program för atti sin medlemskrets av enskilda organisationer och regeringar verka för attBrundtlandrapportens slutsatser får genomslag. Jag finner dennautveckling av de internationella organisationernas arbete angelägen. har ocksåföreslagit en om miljö och utveckling . FN:sgeneralförsamling uttalade sig lill förmån för en sådan konferens. Ettomfattande förberedelsearbete kommer att erfordras såväl internationellt som i de enskildaländerna. Jag kommer senare attföreslå ökade anslag till de internationella organisationernas biståndsverksamhet inomområdet miljö och utveckling. Det viktigastesättet att förverkliga miljömålet förblir att låta miljöhänsyn integreras iutvecklingssamarbetet. Detta innebär att miljöhänsyn och hushållning mednaturresurser för att främja en bärkraktig utveckling i skallgenomsyra biståndsverksamheten. Jag kommer att föreslå ökade resursertill miljö- och naturresursområdet. Jag har också funnit detmotiverat att inrätta två särskilda budgetposter för ändamålet, den ena underanslaget C 1. Bidrag till internationella biståndsprogram, den andra underanslaget C 2. Utvecklingssamarbete genom SIDA. Arbetet medmiljöfrågorna kommer att intensifieras. Jag har understrukit vikten attmobilisera hela det internationella samfundet till samarbete på detta svåraområde. Många svåra avvägningar mellan kortsiktiga och långsiktiga behov kommer att behövagöras. Det nya biståndspolitiska målet ställer stora krav på vår egen kapacitetför att det skall kunna genomföras på ett effektivt sätt. Enligt min meningfinns det dessutom behov för ett vidgat samrådsförfarande. Jag avser därför ta initiativ tillett ökat erfarenhetsutbyte med expertis inom området miljö och utveckling. Över två tredjedelar av alla kvinnor i boroch arbetar på landsbygden. De utgör merparten av väridens matproducenter, men sak naroftast besittningsrätt till marken de brukar. Kvinnors arbetsbörda är stor, men produktiviteten är lågeftersom de oftast inte har tillgång till nödvändiga resurser. De omläggningar som nugörs i jordbrukspolitiken i många måste enligt minmening beakta kvinnornas situation. En strävan inom detsvenska biståndet är att kvinnor i ökad utsträckning Prop. 1988/89: 100 skalldelta i utvecklingsprojekten, från planering och utformning av bi- Bil. 5ståndsinsatsen fram till den slutliga utvärderingen efter avslutad insats. Dethar t.ex. varit viktigt att tanzaniska kvinnliga utbildare och utbildningsplaneraremed svenskt stöd fick tillfälle att delta i omarbetningen av kursplaner ochläromedel inom landets vuxenutbildning. Läromedlen är nu mer anpassade tillbåde mäns och kvinnors verklighet. Jag välkomnar attstrategierna i SIDA:s handlingsprogram för kvinnoin-riktat bistånd nu genomförsoch utgör plattformen för svenska insatser på området. Handlingsprogrammetshuvudlinje är att öka kvinnors deltagande i de insatser och verksamheter somstöds genom de bilaterala landprogrammen. I vissa fall måste denlandramsfinansierade verksamheten kompletteras med särskilda insatser förkvinnor. SIDA kan därför lämna ett s. k. direktstöd till kvinnoorganisationeri programländerna för svenskt bistånd. Sådan verksamhet finns i huvuddelen avprogramländerna. Direktstöd har bl. a. använts för att stödja en konferens iLatinamerika om könsdiskrimi-nerande rättskipning och rättstillämpning. Det finns i dagåtskilliga exempel på insatser inom det landramsfinansierade biståndet som harspeciell inriktning på kvinnor och frågor som särskilt berör kvinnorna.Sektorstödet till jordbruk i Zambiaär ett sådant exempel. Stödet ges bl. a. för finansiering av forskning omkvinnors traditionella grödor, men också för kooperativa krediter på mjukavillkor till kvinnliga jordbrukare. Utbildningsinsatser iNicaragua är ett annat exempel på ett svenskfinan-sierat kvinnoprojekt.Utbildning på alla nivåer och inom alla områden krävs för att kvinnor skalluppnå beslutsfattande positioner. Vid energimyndigheten i harantalet kvinnor ökat till följd avmännens krigstjänst. De är dock sämre utbildade än män och svenskt stöd tillbl. a. ledarutbildning av kvinnor ges därför . Det finns ett stort behovav könsuppdelad statistik där mäns och kvinnors olika roller redovisas. Ensådan statistik bör belysa även obetalt arbete. Ett samarbete har inletts medstatistiska centralbyrån för att flera , bl.a. ,och , skall kunna införa könsuppdelad statistik som kan visamäns och kvinnors totala produktion, tillgång till samhällsservice och dylikt. Det är av stor vikt attmän involveras i utvecklingsområden som av tradition betraktas som typisktkvinnliga. Hälso- och barnavård, nutrition och familjeplanering är exempel påsådana sektorer. En utvärdering av hälsosektorstödet i visar attprimärhälsovårdens förebyggande budskap har svårt att nå fram om intebeslutsfattarna i familjen, männen, får insikter om exempelvis vad som skallodlas för att familjen skall kunna få en fullvärdig kost. På grund av kvinnornasansvar för vatten, hushållsenergi och matpro duktion drabbas inte minst kvinnorna av miljöförstöringen. Ökenspridning och avskogning leder till längre avstånd tillbrännved, odlingsbar jord och vatten. Arbetsbördan ökar och arbetsdagarna blir längre. Om kvinnor ges kunskap och resurser att verka på miljöområdet förs sådan kunskap vidare 65 också till nästa generation. SIDA har avdelat särskild personal föradministration av kvinnobistånd Prop. 1988/89: 100 vid biståndskontoren i programländerna. finns dessutom ettBil. 5 svenskt regionalt kvinnokontori . Kvinnoenheten inom SIDA administrerarmedel för särskilda program. Medlen används bl.a. för att stödjainternationella organisationer som arbetar med mobilisering, informationsutbyteoch statistik. Främst används dock medlen för metodutveckling iprogramländerna. Vid i antogs enhälligt framåtblickande strategier föråtgärder för att stärka kvinnans ställning fram till år 2000.Strategierna syftar bl.a. tilllikhet inför lagen och tillgång till resurserför att möjliggöra kvinnors deltagande i det politiska, ekonomiska, sociala och kulturella livet. En plan för helaFN-systemet om kvinnor och utvecklinghar utarbetats för . kommer att nära följa FN-organens sätt att genomföra planeroch ge det stöd som behövs. Det ärmin mening att en viktig grund härigenom lagts för det fortsatta arbetetpå det internationella planet. Jag ämnar även ifortsättningen verka för att frågan om. kvinnor och utveckling ges hög prioritet i detsvenska biståndet. I förra årets budgetproposition lämnade jag en uförligredovisning av de riktlinjer som vägleder biståndet för demokrati och mänskligarättigheter. Dessa riktlinjer gäller oförändrat och tillämpas i bl. Biståndssamarbetetavseende demokratiutveckling bedrivs konkret, målinriktat och integrerat i anslutningtill dels berördalandprogram, dels insatser inom övriga delar av biståndsverksamheten. Arbetet fortsätteratt utgåifrån de speciella förutsättningar som råder i varje enskilt land med beaktande av skildaförhållanden avseende traditioner, historia och ideologiska synsätt. Detär vidare viktigt att ha ett långsiktigt perspektiv och förståelse för biståndets oftastmarginella roll. I förhållande tillde enskilda länderna handlar det om att konkret och metodiskt få fram en kombination av biståndsinriktadeåtgärder som tillsammans med andraaktiviteter - t.ex. diskussion med mottagarlandets myndigheter omfredliga förhandlingslösningar och nationell försoning, personkontakter etc. -kan bidra till en utveckling i demokratisk riktning. Respekt för mänskligarättigheter utgör ett självklart och centralt krav på en rättsstat ochsamtidigt ett viktigt led i en demokratisk samhällsutveckling. I ljusethärav och mot bakgrund av demokratimålets vikt i den svenskabiståndspolitiken har frågor rörande de mänskliga rättigheterna kommit att bli en alltviktigare del av den fortgående diskussionen med samarbetsländerna inomdet bilaterala biståndet. Genom ambassaderna,FN och rapporter från oberoende organisationer och institut följerutrikesdepartementet utvecklingen i fråga om respekten för mänskligarättigheter i mottagarländerna, något som också framgår av landredovisningen under anslaget C 2.Utvecklingssamarbete genom SIDA. Inomramen för det bilaterala utvecklingssamarbetet förblir överlägg- 66 ningarna med mottagariändernas regeringar ochmyndigheter, i samband Prop. 1988/89: 100 med biståndsförhandlingar och vidandra officiella kontakter, det viktigas- Bil. 5 te instrumentet iansträngningarna att värna om de mänskliga rättigheterna. En sådan långsiktigoch kontinuerlig diskussion med mottagarländerna har visat sig ge godatillfällen att på hög nivå dels redovisa syn på demokrati ochmänskliga rättigheter, dels påtala kränkningar som brott mot internationelltvedertagna principer och åtaganden.