prop · GC03145 · 1988-12-31 00:00:00 — Vissa be stämmelser har därför utformats i enlighet med de rekommendationer som () utfärdat för förhandlingar mellan utveckla- 32 de länder ochutvecklingsländer ("United Nations Model Double Taxation Prop. 1988/89:145Convention between Developed and Developing Countries", 1980). Vidareförekommer givetvis avvikelser från de angivna rekommendationema som ärbetingade av resp. stats interna skattelagstiftning. Art.1 anger vilka personer som omfattas av avtalet och art. 2 upptar de skatter påvilka avtalet är tillämpligt. Hänvisningentill de äldre indonesiska lagarna gjordes därför attdessa, i och för sig upphävda lagar, genom övergångsbestämmelser i vissutsträckning ändå förblev tillämpliga till och med . Numerasaknar hänvisningen till dessa lagar all betydelse. De skatter som omfattadesav dessa lagar, bolagsskatten, skatt på ränta, utdelning och royalty, behandlasnumera i lag nr. Densvenska statliga förmögenhetsskatten omfattas inte av avtalet. Avtalet utgördärför inte något hinder för att enligt svenska regler beskatta förmögenhetäven om denna innehas av person som enligt avtalet har hemvist i . 4.2 Definitioner m. m. Art.3 innehåller definitioner av vissa uttryck som förekommer i avtalet.Definitioner förekommer emellertid även i andra artiklar, t. ex. art. 10, 11och 12, där den inkomst som behandlas i resp. artikel definieras. Riksskatteverkethar begärt en förklaring till varför definitionen av "intemationelltrafik" avviker från modellavtal. 1 avtalet anges att punktenåsyftar transport av "företag i en avtalsslutande stat" i stället förden av rekommenderade formuleringen "företag som har sin verkliga ledningi en avtalsslutande stat". Denna avvikelse utgör en anpassning tillSveriges och interna beskattningsregler. Båda staterna beskattarföretag oberoende av var den verkliga ledningen utövas. Art.4 innehåller regler som avser att fastställa var en person anses ha hemvist vid tillämpningen av avtalet. Observeras bör att dessa regler inte har betydelse för var en person skall anses vara bosatt enligt interna skatteförfattningar utan avser endast att reglera frågan om hemvist vid tillämpning av avtalet. Däremot inverkar reglerna i de avtalsslutande staternas interna rätt på avtalets hemvistbegrepp eftersom frågan om var en fysisk eller juridisk person vid tillämpningen av avtalet skall anses ha hemvist i första hand avgörs med ledning av lagstiftningen i resp. stat [beträflfande jfr 53 § kommunalskattelagen (1928:370) (KL) och punkt 1 av anvisningarna till samma paragraf, 69 och 70 §§ samma lag samt 3 § andra stycket, 6, 17 och 18 §§ lagen (1947:576) om statlig in komstskatt (SIL)]. Art. 4 punkterna 2 och 3 reglerar fall av s.k. dubbel bosättning, dvs. fall där den skattskyldige enligt svenska regler för beskatt ning anses bosatt i och enligt reglerna för beskattning i anses bosatt där. Vid tillämpningen av avtalet skall i sådana fall den skattskyldige anses ha hemvist endast i den avtalsslutande stat i vilken han 33 har hemvist enligt nämndaavtalsbestämmelser. En person som anses Prop. bosatt i såväl somIndonesien enligt resp. stats intema regler men som vid tillämpningen avavtalet anses ha hemvist i skall vid taxeringen i Sverigebeskattas som bosatt i i fråga om de inkomster till vilka harbeskattningsrätten enligt avtalet och således medges Art.5 definierar uttrycket "fast driftställe" i avtalet. Bestämmelsernaom "fast driftställe" i svensk lagstiftning finns i punkt 3 av anvisningamatill 53 § KL. För att ett indonesiskt företag skall kunna beskattas för inkomstav rörelse från fast driftställe i enligt art. 7 i avtalet krävs attsådant driftställe föreligger såväl enligt bestämmelserna i som enligtavtalet. Uttrycket "fast driftställe" har i förevarande avtal fått ennågot vidare innebörd än uttrycket har i både och modellavtal.Avvikelserna är emellertid inte större eller av annat slag än sådana somtidigare accepterats i svenska dubbelbeskattningsavtal. Art.6 22 innehåller avtalets regler om fördelning av beskattningsrätten tillolika inkomster. Avtalets uppdelning i olika inkomster har endast betydelse förtillämpningen av avtalet och således inte vid bestämmandet av till vilketinkomstslag och vilken förvärvskälla inkomsten skall hänföras enligt svenskskatterätt. Vidare gäller att beskattning i av en viss inkomst sker medutgångspunkt i svensk rätt. Har rätten att beskatta viss inkomst här inskränktsgenom avtalet måste denna begränsning iakttas. Det bör dock observeras att ävenom en inkomst enligt avtalet undantagits från beskattning i kan denkomma att påverka storleken av den svenska skatt som tas ut på övriga inkomstersom tas till beskattning i (jfr art. 23 punkt 1 c). Vidare börobserveras att i de fall en inkomst "får beskattas" i en avtalsslutandestat enligt bestämmelserna i art. 6 22 detta inte innebär att den andrastaten fråntagits rätten att beskatta inkomsten i fråga. Beskattning får skeäven i den andra staten om så kan ske enligt dess interna beskattningsregler,men denna stat måste i så fall undanröja den dubbelbeskattning som därviduppkommer. Hur detta genomförs regleras i art. 23. Inkomstav fast egendom får enligt art. 6 beskattas i den stat där egendomen ärbelägen. Enligt 27 § KL beskattas inkomst som härrör från fastighet i vissafall som inkomst av rörelse. Vid tillämpning av avtalet bestäms dock rätten attbeskatta inkomst av fastighet med utgångspunkt i art. 6, dvs. den stat i vilkenfastigheten är belägen får beskatta inkomsten. Detta hindrar dock inte Sverigefrån att beskatta inkomsten som inkomst av rörelse vid taxeringen här. Royaltyfrån fast egendom eller för nyttjandet av eller rätten att nyttjamineralfyndighet, källa eller annan naturtillgång behandlas också som inkomstav fast egendom vid tillämpningen av avtalet. Annan royalty beskattas enligtart. Art.7 innehåller regler om beskattning av rörelseinkomst. Sådan inkomst får i regel beskattas i den stat där rörelsen bedrivs från fast driftställe. Källstatens beskattningsrätt omfattar även viss försäljning och annan af- 34 färsverksamhet som bedrivsvid sidan av ett fast driftställe i källstaten. 1988/89:145 Detta framgårav art. 7 punkt 1. Denna i förhållande till modellavtal utvidgadebeskattningsrätt är helt i enlighet med de rekommendationer som FörentaNationerna (FN) utfärdat för förhandlingar mellan utvecklade länder ochutvecklingsländer. Enfysisk eller juridisk person med hemvist i , som bedriver rörelse frånfast driftställe i , skall undantas från beskattning i på dentill driftstället hänförliga inkomsten m. m. om villkoren i art. 23 punkt 1 bär uppfyllda. Är den skattskyldige fysisk person eller dödsbo iakttas i dettafall bestämmelserna om progressionsberäkning i art. 23 punkt 1 c. Är villkoreni art. 23 punkt 1 b inte uppfyllda, får den till driftstället hänförligainkomsten m.m. beskattas i men skatt på inkomsten som erlagts iIndonesien skall avräknas från den svenska skatten enligt art. 23 punkt 1 a. Art.7 punkt 3 innehåller vissa regler för hur utgifter som uppkommit för ett fastdriftställe skall behandlas. Första meningen klargör att t. ex. allmännaförvaltningsutgifter som uppkommit hos företagets huvudkontor för ett fastdriftställe är en utgift som får dras av hos det fasta driftstället. I sådanafall får en proportionell del av huvudkontorets utgifter av detta slag hänförastill driftstället. I andra meningen behandlas andra slag av utgifter som inteär avdragsgilla hos det fasta driftstället. Anledningen härtill har närmareutvecklats i kommentaren till modellavtal (kommentaren till art. 7punkterna 16 22). Omett indonesiskt företag driver rörelse i från fast driftställe härskall vid inkomstberäkningen i första hand tillämpas svenska regler, men beräkningenfår inte stå i strid med bestämmelserna i art. 7. Ingår i inkomst av rörelseinkomster som behandlas särskilt i andra artiklar i detta avtal reglerasbeskattningsrätten till dessa inkomster i de särskilda artiklarna (art. 7punkt 7). Beskattningav inkomst av rörelse i form av sjöfart och luftfart i internationell trafiksker inte enligt reglerna i art. 7 utan regleras särskilt i art. 8. Dessainkomster beskattas endast i den stat där det företag som bedriver sådanverksamhet har hemvist. De särskilda beskattningsreglerna för SAS i punkt 2innebär att avtalet endast reglerar beskattningen av den del av SAS:s inkomstsom är hänföriig till den svenske delägaren. .Art.9 innehåller regler om omräkning av inkomst vid obehörig vinstöverföring mellanföretag med intressegemenskap. 10 behandlas beskattningen av utdelning. Uttrycket "utdelning"definieras i punkt 3. I vissa fall skall emellertid rätten att beskatta utdelningfördelas med tillämpning av avtalets regler för beskattning av inkomst avrörelse eller av fritt yrke. Dessa fall anges i punkt 5. Där föreskrivs attart. 7 resp. art. 14 skall tillämpas, om den som har rätt till utdelningen harhemvist i en avtalsslutande stat och har fast driftställe eller stadigvarandeanordning i den andra avtalsslutande staten och utdelningen är hänföriig tillandel som äger verkligt samband med det fasta driftstället eller denstadigvarande anordningen. Bestämmelsernaom utdelning innebär i övrigt följande. Enligt punkt 1 får utdelning från bolag med hemvist i en avtalsslutande stat till person 35 med hemvist i den andraavtalsslutande staten beskattas i denna andra Prop. 1988/89:145 stat.Utdelningen får emellertid beskattas även i den stat där bolaget som betalarutdelningen har hemvist. Skatten skall dock begränsas till högst avutdelningens bruttobelopp om den som har rätt till utdelningen är ett bolag(med undantag för handelsbolag) som behärskar av det utdelandebolagets kapital. 1 övriga fall skall skatten begränsas till högst 15 procent.1 sammanhanget bör framhållas att de i punkt 2 intagna begränsningarna i källstatensbeskattningsrätt endast gäller då "mottagaren har rätt tillutdelningen". Av detta villkor, vilket även uppställs i fråga om ränta(art. 11 punkt 2) och royalty (art. 12 punkt 2), följer att den i punktenangivna begränsningen av skatten i källstaten inte gäller när en mellanhand,exempelvis en representant eller en ställföreträdare, sätts in mellaninkomsttagaren och utbetalaren, om inte den som har rätt till utdelningen harhemvist i den andra avtalsslutande staten. Punkt4 innehåller bestämmelser om skattefrihet för utdelning från bolag i Indonesientill svenskt bolag. Skattefrihet föreligger emellertid endast om vissa villkorär uppfyllda. Härvid gäller att utdelningen enligt svensk skattelag (jfr 7 § 8mom. SIL) skulle ha varit undantagen från svensk skatt om båda bolagen varitsvenska. Vidare krävs antingen att den vinst av vilken utdelningen betalasunderkastats den normala indonesiska bolagsskatten (eller därmed jämföriiginkomstskatt) eller att den utdelning som betalas av det indonesiska bolagetuteslutande eller nästan uteslutande utgörs av utdelning vilken bolaget underdet aktuella eller mottagit på aktier som bolaget innehar i ettbolag med hemvist i tredje stat, och vilken utdelning skulle ha varitundantagen från svensk skatt om de aktier eller andelar på vilka utdelningenbetalas hade innehafts direkt av bolaget med hemvist i . Det sistnämndavillkoret som således tar sikte på utdelning som ursprungligen härrör fråntredje stat kan, som jag tidigare framhållit i prop. 1983/84: 19 (s. 145), inteanses vara uppfyllt i de fall då inte har något dubbelbeskattningsavtalmed denna tredje stat. Frågan om skattefrihet skall nämligen kunna avgöras avbeskattningsmyndighet genom direkt tillämpning av dubbelbeskattningsavtal meddet land i vilket det bolag som utbetalat utdelningen till har hemvisteller med stöd av regler i annat dubbelbeskattningsavtal. En annan tolkningskulle innebära krav på prövning av en hypotetisk ansökan om dispens, något somfår anses vara uteslutet. Punkt6 innehåller förbud mot s.k. extra-territoriell beskattning av utdelning (beträflfandedetta slag av beskattning se punkterna 32 35 i kommentaren till art. 10 punkt5 i modellavtal av ). Bestämmelsernai punkt 7 innebär följande i fråga om beskattningen av ett svenskt bolags fasta driftställe i . Driftstället påförs förstden indonesiska bolagsskatt som skulle ha utgått om det svenska bolaget hade varit ett indonesiskt bolag. Vidare påförs driftstället en tilläggsskatt (branch profits tax) som uppgår till högst av skillnaden mellan driftställets beskattningsbara inkomst och nyssnämnda antagna indonesis ka bolagsskatt. Om exempelvis den beskattningsbara inkomsten för ett driftställe antas uppgå till 80 milj. Rupiah (Rp.) Indonesisk bolagsskatt utgår med 22 milj. Rp. (11,5 milj. Rp. för de första 50 milj. Rp. ibeskattningsbar inkomst + av 30 milj. Rp.). Inkomsten efter Prop.1988/89:145 bolagsskatt uppgår då till58 milj. Rp. Tilläggsskatten får då enligt avtalet utgå med högst av 58milj. Rp., dvs. med 8,7 milj. Rp. alltså högst 30,7 milj. Rp.I exemplet innebär det ett skatteuttag på totalt Ett motsvarandeextra skatteuttag i på indonesiskt fast driftställe här är intemöjligt enligt gällande svensk lagstiftning. Räntafår enligt art. 11 beskattas i den stat där mottagaren har hemvist. Vad som härmenas med ränta framgår av punkt 5. Även den stat varifrån räntan härrör fårbeskatta räntan, om inte fall som avses i punkt 3 föreligger, men skatten fåri sådant fall inte överstiga av räntans bmttobelopp. Vissa undantag fråndenna källstatens beskattningsrätt är stadgade i punkterna 3 och 4 dåbetalningsmottagaren är resp. stats regering m. m. Punkterna 1 och 2 tillämpasinte i de fall som avses i punkt 6, dvs. då räntan är hänföriig till fordransom äger verkligt samband med fast driftställe eller stadigvarande anordningsom den som har rätt till räntan har i den andra avtalsslutande staten ellermed affärsverksamhet som avses i art. 7 punkt 1 c. 1 sådant fall fördelasbeskattningsrätten till räntan mellan staterna med tillämpning av art. 7 resp.art. 14 som behandlar inkomst av rörelse resp. fritt yrke. Enligt svenskainterna beskattningsregler upptas inkomst av fritt yrke i allmänhet iinkomstslaget rörelse. Den här beskrivna beskattningsrätten för källstaten kanbli tillämplig i - i de fall bosättning i enligt internabeskattningsregler inte föreligger -endast om räntan enligt punkt 2anvisningarna till 28 § KL skall hänföras till inkomstslaget rörelse. Dessutomfordras att fast driftställe föreligger enligt intern svensk rätt (53 § 1 mom.a KL och 6 § 1 mom. Ränta,som utbetalas från till en fysisk person som har hemvist i Indonesienoch som enligt svenska beskattningsregler inte är bosatt i , kan intebeskattas i om räntan i skall hänföras till inkomstslagetkapital. Då en fysisk person, som enligt svenska beskattningsregler är bosatti men enligt avtalet har hemvist i , uppbär ränta frånIndonesien gäller följande. Vid inkomsttaxeringen i hänförs räntan påvanligt sätt till resp. inkomstslag i enlighet med bestämmelserna i de internasvenska skatteförfattningarna. Om räntan är av sådant slag att enligtart. 11 punkt 2 endast äger rätt att beskatta den med högst av räntansbruttobelopp måste svensk skatt som belöper på ränteintäkten, i den mån deneljest skulle komma att överstiga av bruttobeloppet, nedsättas medöverskjutande del. Sådanroyalty som avses i art. 12 punkt 3 och som härrör från en avtalsslutande stat (källstaten)och betalas till person med hemvist i den andra avtalsslutande staten fårenligt punkt 1 beskattas i denna andra stat. Definitionen av "royalty"i punkt 3 överensstämmer i huvudsak med modellavtal . Dettainnebär att även t.ex. leasing av industriell, kommersiell eller vetenskapligutrustning omfattas av art. 12. Detta har skett efter önskemål från indonesisksida. Enligtpunkt 2 får också källstaten ta ut skatt men denna skatt skall begränsas till högst av royaltyns bruttobelopp om mottagaren har rätt till royaltyn och royaltyn är sådan som anges i punkt 3 a. Motsvarande begränsning beträifande royalty som anges i punkt 3 b är av royaltyns 37 Undantaggörs dock i punkt 4 för sådana fall då den rättig- Prop. het eller egendom förvilken royaltyn betalas har verkligt samband med fast driftställe ellerstadigvarande anordning som den som har rätt till royaltyn har i den andrastaten eller med verksamhet som avses i art. 7 punkt 1 c. 1 sådant fallfördelas beskattningsrätten till royaltyn mellan staterna med tillämpningav art. 7 resp. art. 14 som behandlar inkomst av rörelse resp. fritt yrke. Royaltysom utbetalas från till person med hemvist i får såledesbeskattas här men skatten får inte överstiga 15 resp. av royaltynsbruttobelopp. Denna begränsning av skattens storlek gäller inte i fall somavses i punkt 4. För att en beskattning skall kunna ske i måste dock ensådan kunna ske enligt svensk intern rätt (jfr 28 § KL och punkt 3 femtestycket anvisningarna till 53 § KL samt 2 § 1 mom. och 3 § andra stycket SIL). Art.13 behandlar beskattning av realisationsvinst. Bestämmelserna överensstämmer ihuvudsak med motsvarande bestämmelser i modellavtal. Punkt 5 möjliggöremellertid för att beskatta realisationsvinster som härrör från bl. a.avyttring av svenska aktier även om avyttringen ägt rum efter det att säljarenavflyttat från (jfr 53 § 1 mom. a KL). I detta sammanhang förtjänas attånyo framhållas att då det i denna eller annan artikel i avtalet talas omhemvist åsyftas naturligtvis hemvist enligt avtalet (jfr härvid vad som sagtsovan under art. 4). När en person anmält utflyttning från eller rentfaktiskt avflyttat från landet saknar i allmänhet således betydelse förberäkning av den i punkt 5 angivna tioårsperioden. Däremot skall bedömningen humvidarealisationsvinsten över huvud taget kan tas upp till beskattning i Sverigenaturligtvis ske utifrån den interna svenska skattelagstiftningen och då bl.a. de i 53 § 1 mom. a KL intagna bestämmelserna. 14 beskattas inkomst genom fri yrkesutövning och annan självständigverksamhet i regel endast i den stat där den som utövar verksamheten harhemvist. Om inkomsten förvärvas genom verksamhet i den andra avtalsslutandestaten, får inkomsten emellertid beskattas där om den som utövar verksamhetenhar en stadigvarande anordning som regelmässigt står till hans förfogande förutövande av verksamheten där, eller om inkomsttagarens vistelse i den andrastaten överstiger av . Art.15 behandlar beskattningen av inkomst av enskild tjänst. Punkt 1 innebär, attsådan inkomst i princip beskattas i den stat där arbetet utförs. Undantag fråndenna regel gäller vid viss korttidsanställning under de förutsättningar somanges i punkt 2.1 sådana fall sker beskattning endast i inkomsttagarenshemviststat. I punkt 3 har intagits särskilda regler om beskattning av arbeteombord på skepp eller luftfartyg i internationell trafik. Styrelsearvodenoch liknande ersättning får enligt art. 16 punkt 1 beskattas i den stat därdet bolag som betalar ersättningen har hemvist. Enligt punkt 2 gäller sammaregel för lön och annan liknande ersättning som uppbärs av tjänsteman i högreföretagsledande ställning. Beskattningav inkomst som artist eller sportutövare uppbär genom sin 38 verksamhet regleras i art:17. Sådan inkomst får beskattas i den stat där Prop. 1988/89:145 verksamhetenutövas (punkt 1). Detta gäller oavsett om inkomsten förvärvas under utövandeav fritt yrke eller enskild tjänst. Enligt punkt 2 får inkomsten i regelbeskattas i den stat där artisten eller sportutövaren utför arbetet, även omersättningen utbetalas till en annan person (t.ex. arbetsgivare hos vilkenartisten eller sportutövaren är anställd) än artisten eller sportutövarensjälv. Detta gäller dock inte om verksamheten utförs inom ramen för ett besöksom till väsentlig del finansieras av den andra avtalsslutande staten, lokalmyndighet eller annan oflFentlig institution i denna andra stat. I sådana fallär inkomsten undantagen från beskattning i den stat där verksamheten utövas(punkt 3). 18 får pension och annan liknande ersättning med anledning av tidigareanställning, som inte omfattas av art. 19 punkt 2 (oflFentlig tjänst), vilkenhärrör från en avtalsslutande stat och betalas till person med hemvist i denandra avtalsslutande staten, beskattas i den stat från vilken den härrör. Inkomstav allmän tjänst beskattas enligt art. 19 i regel endast i den stat som betalarut inkomsten (punkt 1 a). Motsvarande gäller enligt punkt 2 a i fråga ompension på gmnd av allmän tjänst. I fall som avses i punktema 1 b och 2 bbeskattas dock ersättningen endast i inkomsttagarens hemviststat. Enligt punkt3 beskattas i vissa fall ersättning av allmän tjänst enligt reglerna förbeskattning av enskild tjänst. Art.20 och 21 innehåller regler om skattelättnader för studerande och aflfärspraktikanterresp. professorer, lärare och forskare. Inkomstsom inte behandlas särskilt i art. 6 21 beskattas enligt art. 22 endast iinkomsttagarens hemviststat utom i de fall inkomsten härrör från källa i denandra avtalsslutande staten då jämväl denna stat får beskatta inkomsten. Bestämmelsernaom undvikande av dubbelbeskattning finns i art. 23. Såväl somIndonesien tillämpar enligt avtalet avräkning av skatt ("credit oftax") som huvudmetod för att undvika dubbelbeskattning (punkt 1 a). Innebördenav avräkningsbestämmdsema är att en person med hemvist i den ena staten taxerasdär även för sådan inkomst som enligt avtalet får beskattas i den andra staten.Den uträknade skatten minskas därefter i princip med den skatt som enligtavtalet har tagits ut i den andra staten. Vid avräkningen av skatt på inkomst iSverige tillämpas bestämmelserna i 4- 18 §§ lagen (1986:468) om avräkning avutländsk skatt. Därvid beräknas svensk inkomstskatt på inkomsten på vanligtsätt. Vid inkomstberäkningen medges sålunda avdrag för kostnader som ärhänförliga till inkomsten. Kostnadsavdrag medges dock inte för skatt som erlagtsi och som omfattas av avtalet. Ilikhet med de flesta andra avtal med utvecklingsländer innehåller förevarande avtalsförslag regler om avräkning i vissa fall i av högre skattebelopp än som faktiskt erlagts i den andra staten, s.k. matching credit. Bestämmelsema härom finns i punkt 2. Dessa bestämmelser kom mer dock i praktiken att få mycket ringa betydelse. Den indonesiska lagen nr 1 1967 om investeringsfrämjande åtgärder upphävdes per 1984.Enligt övergångsreglerna tillämpas emellertid den upphävda lagen Prop.1988/89:145 fortfarande på vissa aflPärskontrakt som ingåtts före den 1 januari1984. De skattenedsättningar som här kommer i fråga gäller endast indonesiskskatt på utdelning. Eftersom utdelning i många fall är helt skattebefriad iSverige enligt art. 10 punkt 4 kommer avräkning ofta även av detta skäl attvara utesluten. Påsvensk sida görs undantag från credit of tax-metoden i de fall som anges ipunkt 1 b. Då tillämpas i stället exempt-metoden för att undanröjadubbelbeskattning. Detta gäller i princip beträffande inkomst av rörelse frånfast driftställe i och vinst vid överlåtelse av lös egendom, somutgör del av rörelsetillgångarna i fast driftställe eller som är hänföriig tillstadigvarande anordning för utövande av sjävständig yrkesverksamhet. Exempt-metodentillämpas även i fråga om inkomst av fritt yrke eller annan självständigverksamhet som bedrivs från stadigvarande anordning i eller i falldå den som utövar det fria yrket eller bedriver den självständiga verksamhetenvistas i . Vidare fordrasatt de i punkt 1 b angivna villkoren är uppfyllda. Även i det fall då personmed hemvist i uppbär sådan inkomst från som avses i art. 19och som enligt bestämmelserna i denna artikel skall beskattas endast iIndonesien tillämpas exempt-metoden. 1det fall exempt-metoden skall tillämpas skall inkomsten inte tas med vidtaxeringen i . Om personen i fråga har annan inkomst som taxeras tillstatlig inkomstskatt har enligt det s. k. progressionsförbehållet ipunkt 1 c rätt att företa progressionsuppräkning. Detta innebär att man försträknar ut den statliga inkomstskatt som skulle ha påförts om den skattskyldigeshela inkomst beskattats endast i . Därefter fastställs hur stor procentden sålunda uträknade skatten utgör av hela den beskattningsbara inkomst påvilken skatten beräknats.