prop · GC03154 · 1988-12-31 00:00:00 — Riksdagensbeslut om lokalisering av till har medfört extrema övergångssvårigheler.Ca 95 av verkets avsedda personalresurser i måste nyrekryleras.Verksamheten är f n. i hög grad beroende av all det finns kompetent och erfarenpersonal på länsbostadsnämnderna. Vid ett beslut om samordnad länsförvaltningsom innefattar länsbostadsnämnderna finns risk fiir störningar i verksamheten. Sambandenpå regional nivå mellan frågor om bostadsförsörjning och fysisk planeringbehöver stärkas. Det motiverar ett närmare samarbete mellanlänsbostadsnämnderna och länsstyrelserna. vill medverka till atldetta samarbete får ell allsidigt innehåll och alt erfarenhetsutbytet mellanlänsbostadsnämnder och planenheter stimuleras. Delkrävs emellertid förändringar av de bostadspolitiska regelsystemen för atlsamordningen skall kunna ske genom inordning av länsbostadsnämnderna i länsstyrelserna.Låneförvaltningen som är artfrämmande för länsstyrelserna utgör enintegrerad del av länsbostadsnämndernas En uppdelningav bankverksamheten och den bosladspolilis- Prop. 1988/89:154 ka bidragsverksamhelenär tänkbar även på länsplanel, men fömtsätter då ändringar av reglerna förbostadsstödet. Boverketavstyrker ett genomförande av utredningens förslag lill samordnadlänsförvaltning vad gäller länsbostadsnämnderna. Dendel av länsbostadsnämnden som avser låne- och bidragsverksamhelen bör enligtlänsstyrelsen inte ingå i en samordnad länsförvaltning. anser ilikhet med utredningen att organisationsförändringen fömtsätter all dengenomförs på ett sådant sätt att del inte hindrar en annan lösning förlåneförvaltningen. Problemen är så komplexa all en fördjupad analys torde varanödvändig. Övergångsvis kan länsbostadsnämnden formellt ingå i en samladlänsstyrelse med bibehållen organisation. Landsorganisationeni (LO) Förlänsbostadsnämndernas del saknas tyvärr i utredningen en diskussion och analysav konsekvenserna för bostadspolitiken av ett avskaffande av länsbostadsnämnderna.En sådan analys bör göras innan ställning tas vad gäller länsbostadsnämnderna,inte minst med tanke på de ännu oklara konsekvensema av genomförandel av detnya . Elt omfattande och sannolikt ganska besvärligt omorganisalionsarbetefår inte fördröja eller försvaga behövliga bostadspolitiska insatser! vilkalänsbostadsnämnderna är en viktig del. instämmeri utredningens uppfattning all låneförvaltningen är en artfrämmande verksamheti en ny länsstyrelse och alt del inte är självklart att inrymma dennaverksamhet i en ny länsstyrelse. Del finns emellertid enligt SBABs mening skälall gå ett steg längre, nämligen all ifrågasätta om det över huvud tagel ärmöjligt och lämpligt att föra in länsbostadsnämnderna i länsstyrelsema. Denstörsta svårigheten, som ser del, gäller emellertid de avtalsförhållandensom måste finnas mellan och och som reglerar ävenlänsbostadsnämndernas verksamhet. har bostadsslyrelsen/boverketoch träffat avtal öm låneförvaltningen. Dessa avtal, som är omfattanderedan idag, gäller i stor utsträckning länsbostadsnämndernas verksamhet. Det ärnärmast självklart att sådana avtalsförhållanden skulle bli myckel kompliceradeoch svåra att träffa om inte skulle ha myndighetsansvar förlänsbostadsnämndernas förvaltningsanslag. SBABavstyrker mot denna bakgmnd förslaget atl länsbostadsnämnderna skall föras ini länsstyrelserna. Länsbostadsnämndernabör även i fortsättningen tillhöra och inie integreras i länsstyrelserna. Länsbostadsnämndernas bostadspolitiska uppgift är inte begränsad till frågor som rör nyproduktionen av bostäder utan handlar också om förnyelse av bostadsområden och slöd lill bostads anpassning m.m. Del finns således elt behov för länsbostadsnämnderna 65 5 1988/89. 1 sami Nr 154 att samarbeta med mångaolika piarter både på nivå och läns- Prop. 1988/89:154 nivå.Behovet av samarbete med de delar av som arbetar med frågor kringfysisk planering kan tillgodoses ulan någon integrering av länsbostadsnämndema. FörSABÖ-företagen är det angeläget att de berörda statliga myndigheterna gerklara, entydiga och samstämmiga besked i frågor som berör bostadspolitiken ochdess tillämpning. hälsar därför med tillfredsställelse sådanaorganisatoriska lösningar som förenklar den bostadspolitiska administrationen.Med hänsyn lill den sammanläggning på central nivå av bostadsslyrclsen ochplanverket som statsmaktema beslutat om anser det rimligt allöverväga motsvarande samordning även på den regionala nivån. Länsbostadsnämndernaär utsatta för myckel stark påfrestning, bl.a. genomstatsmakternas beslul all minska ombyggandet och övrigt byggande och ökanyproduktionen av bostäder. Vidare pågår en genomgripande datorisering av låne-och bidragsadminislrationen. Därtill sker en uppdelning avadministrationen av bidrag och lån mellan och , som utgör enytterligare påfrestning på nämnderna. Slutligen bör nämnas, att del nybildadeplan- och bostadsverket väsentligt tillfälligt försvagas genom omlokaliseringenlill Kariskrona, då personalen lill slor del måste nyrekryleras . av länsbostadsnämnderna kan i della läge få oacceptabla effekterpå l.ex. handläggningstider för låneärenden. Motdenna bakgmnd anser all tidpunkten för all besluta om att sammanläggalänsbostadsnämnderna med länsstyrelserna är illa vald. Enligt bör ensådan sammanläggning övervägas försl när de nu fattade besluten genomförts ochvisar sig fungera tillfredsställande. En sådan sammanläggning bör därför kommaifråga först i mitten av 1990-talel. troratt statens möjligheter att uppilräda samordnat och entydigt gentemot förelagoch enskilda borde kunna förbättras genom en samordnad länsförvaltning. Delgäller även inom området bostadsförsörjning och fysisk planering. Idagär länsbostadsnämndema ovanligt hårt belastade. Del saknas personal ochärendemängden är myckel slor. Stödet från är nästanobefintligt eftersom tillräckligt med kompetent personal fortfarande saknas påverket. kommer troligen inte i godtagbar funktion förrän om några år.Det finns därför skäl att avvakta en i och för sig vällovlig samordning avlänsbostadsnämnderna åtminstone ell par år. Sverigesgeologiska undersökning (SGU) biträderhuvudförslaget all en samordnad länsförvaltning införs i hela Delär viktigt all relationerna inellan centrala verk och en samordnad länsförvaltning klargörs tydligt genom all ansvarsområden blir inskrivna i instruktioner m m. SGUs eget arbete är av specialislkaraklär och måste ses länsövergripande. erfordrar ell samlat kunnande inom en myndighet. Beträffande frågan om enutbyggd länssslyrelse också skall ha en så kallad länsgeolog knuten tifl sighänvisar SGU till utredningen och verkets remissvar 1986 03 27 i anslutning lill dennautredning. trafikpolitiskabeslut, som ger länsstyrelserna en sammanhållande beslutsfunktion förinvesteringar i regionala trafikanläggningar, bör få en motsvarighet ikansliorganisationen så all lar över visst beredningsarbete från Länsvägnämnderna bör avvecklasoch nya former för förtroendemannainflytandet utvecklas Länsstyrelserna bör även få ettsammanhållande ansvar för trafiksäkerhelsfrågor i länet Ett ändrat huvudmannaskap förbil- och körkortsregistren förutsätter ytteriigare utredning delarkommitténs förslag om hur beredning av och beslut i kommunikationsfrågor börske på länsplanet. Viifrågasätter utredningens förslag om atl ge vägförvaltningarna en fortsattsärställning genom krav på samråd innan man lägger fast besluts-och handläggningsordningenför kommunikationsfrågorna. Behovetav ett samlat regionalt perspektiv gäller inte bara väg och järnväg. Vi anserdärför all del är angelägel atl sjöfarts-, luftfarts- och andrakommunikationsfrågor kan behandlas på ett likvärdigt sätt av länsstyrelsemaoch de föreslagna nämnderna för kommunikationsfrågor. Det bör skyndsamt utredashur della kan ske. Länsstyrelserna börockså få ett stort inflytande över anslagen lill riksvägar och slomjärnvägar isyfte all uppnå goda fömtsättningar för kollektivtrafiken. motsättersig inte att den administrativa kansliroll i arbetet med länstrafik-anläggningsplanersom nu innehas av flyttas över lill om effektivitetendärmed ökas. Detta kommer emeflertid inte all påverka vare sig resurs- ellerkompetensbehovet på . Det genomförda arbetet harvisat atl vägförvaltningarna kunnat lösa uppgiften genom tidsmässigomdisponering av resurser. Utredningens bedömning är således inte riktig pådenna punkt. () Prop. 1988/89: 154 tillstyrkerutredningens förslag och anser all ansvaret för regional samordning av trafiksäkerhetsarbelelsaml för handläggningen av vissa regionala trafiksäkerhelsfrågor skallöverföras lill . Verket förutsätter härvid all den kanslifunktionsom är nödvändig för samordningen också skall överföras, att en klargränsdragning mellan myndigheternas verksamhetsområden skall åstadkommas och formaliseraspå lämpligt sätt saml all resursfrågan skall utredas vidare. Verketföreslår all den regionala hanteringen av bil- och körkortsregislre-ringen samlde körkortsfrågor som i övrigt handläggs inom , överflyttas frånlänsstyrelsen lill TSV. Transportrådel(TPR) ärpositiv till förslagen om hur kommunikationsfrågorna skall behandlas i denframtida länsförvaltningen. TPR anser all det finns starka skäl för atlutveckla kommunikalionsplaneringen vid länsstyrelsema, eftersom kommunikationernai framliden kommer att få ökad betydelse för samhällsutvecklingen. (RR V) biträderutredningens förslag om all en särskild funktion för beredning av kommunikationsfrågorinrättas vid länsstyrelserna. Förslaget ligger väl i linje med beslulom samordnad trafikplanering på regional nivå och markerar kommunikationernasstrategiska betydelse för samhällsutvecklingen i länen. Underhänvisning till all inte anser att del skall ske någon organisatoriskförändring av förhållandel länsstyrelse/vägförvaltning avvisas tanken på en kommunikationsenhet.Samordningen av investeringarna för de olika länslrafikanläggningarna kan somnu med fördel författningsregleras lill all vara ell av den nya länsförvahningensansvarsområden. innebär all den samordnade trafikplaneringen bör knytas tillregionalekonomiska enheten. Länsstyrelsenanser all den myndighetsutövning som är kopplad till bil-, körkorts- och yrkeslrafikregislrenbör ligga nära själva registren. Skälen för della är inte minst förbättrademöjligheter till personalutveckling. Enligtlänsstyrelsens uppfattning bör samtliga verksamheter som bygger på de nämndaregistren samordnas. Detta berör TSVs regionala organisation som med fördelkan knytas lill . finner del angeläget attockså sakområdet data- och telekommunikationer innefattas iverksamhetsfältet kommunikationer. tillstyrkerutredningens förslag om en ny länsorganisation för beslut i regionala trafikpolitiska frågor. Den nya trafikpolitiken, som vidgar länsorganens inflytanden och beslul 68 över de olika Irafikmedlensregionala investeringar och omfattning, kräver en neutral handläggning. Dennuvarande dominansen av vägtrafikens företrädare är inte längre godtagbar. En nämnd förkommunikationsfrågor bör därför inrättas liksom atl beredningar ochföredragningar handläggs av en särskild enhet inom länsstvrelsen. Etableradekontakter med handelskamrar och l.ex. länsvägnämnder kan komma att försvåras omkommunikationsfrågorna nu helt förs in i länsstyrelserna under den politiskt lillsaltastyrelsen resp den föreslagna, likaså politiskt tillsattakommunikationsnämnden. konstateraratt utredningens förslag inom kommunikationsområdet bör bli föremål förytterligare överväganden varvid särskild uppmärksamhet bör ägnas ål vägverketsoch övriga kommunikalionsverks olika roller och uppgifter på riksnivå,, vägförvallningens, banverkels, Ira-fikhuvudmännens ochkommunemas olika uppgifter och roller på länsnivå och lokal nivå. 5.4 Areella näringar och landsbygdsutveckling 5.4.1 Lantbruk Del är viktigt all planeringför landsbygden sker samlat. Del är därför naturligt att lantbruksnämnden ingåri den nya Framtida alternativa lösningarav den produktionsmässiga rådgivningen är möjlig skall i förekommande fall ävenfullgöra de uppgifter som inom lantbruksnämnden ankommer på rennäringsenheteni de nordliga länen Betänkandetinnehåller inte några överväganden om del vikliga arbetet all åstadkomma enbalans mellan jordbmkets produktion och efterfrågan på produkterna. Del ärsynnerligen viktigt atl produklionsanpassningen kan drivas vidare på ett effektivtoch rationefll sätt. Omslällningsarbetetförutsätter centrala avtal mellan staien och näringen samt en flexibel ochpraktiskt inriktad organisation ute på fältet, öm lantbmksslyrelsen inte kanförfoga över resurserna i länen finns en risk all arbetet i länen inte skullefungera. Utredningen har över huvudtaget inte berört denna för den framlida jordbrukspolitiken ytterst vikligafråga. Lantbruksstyrelsen anser för sin del alt arbetet med produklionsanpassningstarkt talar mol en samordnad länsförvaltning. Utredningen har missförslåueller underskattat rådgivningens rofl i Prop. 1988/89:154 lantbmksnämndemasarbete. Del finns inte, som utredningen tycks tro, en skiljelinje mellannämndernas myndighetsarbele och dess rådgivning. I allmänhet är bådafunktionerna kopplade lill varandra. Rådgivningen som medel all ökaproduktionen, som var en viktig uppgift för lantbruksnämnderna, harnu en mera undanskymd plats i verksamheten. Däremot har rådgivningen storbetydelse i samband med t.ex. nämndernas arbete med miljöfrågor, produklionsomställningoch landsbygd i utveckling. Myndighetsfunktionen förutsätter i allmänhetinformationsinsatser och rådgivning. Det gäller inte bara inom jordbmket utanäven för trädgårdsnäringen och rennäringen. Både för att få trovärdighet i myndig-hetsarbeleloch för att bibehållai kompetensen i organisationen är det viktigt allrådgivningen finns kvar. Utredningenhar inte närmare tagit upp den viktiga frågan om de centrala verkens ansvarför genomförandet av olika nationella mål och program. Den nuvarande ordningen med ell uttalat sådant ansvar har varit mycket effektivt när det gällt atlgenomföra politiska beslut. Styrelsen anser all denna fråga är av sådan viktatt utredningens förslag inte ulan komplettering kan ligga lill gmnd för ell beslulav statsmaklema. Enligtde riktlinjer som beslutades av 1985 omfattar livsmedelspolilikenproduktionsmål, inkomstmål för lantbmkarna, konsumenimål saml miljö- ochresursmål. Ett av de viktigaste medlen för att uppnå dessa mål är de rationaliseringsålgärdersom handhas av lantbruksnämnderna. medel är särskilt viktigt för alttillgodose atl konsumentprisema på livsmedel kan hållas på en rimlig nivå. Atlsom utredningen föreslår reducera rationaliseringsåtgärdema till att främst utgöraett led i den regionala utvecklingen är enligt JNs uppfattning inte rimligt.Det finns en uppenbar risk att en överbetoning av de regionalpolitiskaaspektema enligt utredningens förslag leder lill högre konsumentpriser pålivsmedel. Sammantagettalar en rad skäl för all avvakta med förslaget att inordna lantbruksnämndernai länsstyrelserna. (RR V) Denaviserade avregleringen av jordbruket och fisket innebär att de areella näringarnaallt mer kommer alt betraktas på samma sätt som andra näringar. Därför är delenligt RRVs mening naturiigt att de statliga insatserna för dessa näringaromfattas 2iv generefla ansvar för den regionalalandsbygdsutvecklingen och för en ändamålsenlig markanvändning i länen, RRVtillstyrker därf()r förslaget all lantbruksnämnderna och fiskenämnderna ingår iden nya . Vadgäller lantbruksnämndernas rådgivningsverksamhet anser RRV det inte självklart att en ändrad jordbrukspolitik automatiskt leder lill ökat behov av statlig rådgivning. De motiv som tidigare anförts för en statlig rådgivning på detta område är atl den dels varit gratis, dels varit "objek tiv", dvs. ulan bindning lill några kommersiella inlresssen. Dessa motiv anser RRV inte längre relevanta. Lantbruksnämndernas rådgivning är till väsentlig del avgiftsbelagd och bedrivs i konkurrens med andra rådgivare. Framför allt har hushållningssällskapens rådgivningsverksam het expanderat kraftigt . RRV ifrågasätter därför om den statliga rådgivningen lill lantbrukare behövs i nuvarande form. allfrågan bör prövas i samband med alt lanlbmksnämnderna infogas i den Prop.1988/89:154 nya . finneralt del saknas nödvändigt underlagsmaterial för all nu kunna la ställning tillpå vilket sätt rennäringsfrågorna innefattande förvaltningen av mark anvisad tillsamernas uteslutande begagnande skall behandlas inom ramen fören förändradlänsförvaltning. hemställerdärföratt del i den vidare beredningenav frågan inom tas kontakt med riksförbundet fören närmare belysningavföreliggande frågeställningar innefattande de rättsliga fömtsättningarna. LRFavvisar förslaget om att inordna lantbmksnämnden i den nya länsorganisationen molbakgrund av del utomordentligt stora värde som elt fristående organ har förlantbruket och landsbygden. I framställning tifl har LRF hemstäfltom att regeringen prövar möjligheten att sammanslå lantbruksnämnd ochskogsvårdstyrelse till ett separat länsorgan. Till delta organ, som förslagsvisbenämns landsbygdsnämnd, kan med fördel även andra länsorgan, exempelvisfiskenämnd, hänföras. LRFfinner del tillfredsställande alt utredningen föreslår att alla delar av lantbruksnämndensverksamhet skall finnas kvar i ett samlat organ. Detframlagda betänkandet diskuterar och värderar endast med mycket få ord dennuvarande statliga och regionala jordbrukspolitiken, såsom den bedrivsgenom lantbruksstyrelsen och genom lantbruksnämnderna som frislående regionalmyndighet. I betänkandet redovisas inte på vilket sätt en i länsstyrelsernaintegrerad lantbruksnämnd på ett bättre eller sämre sätt kan uppfylla ellergenomföra samhällets målsättningar inom ramen för denna politik. Trädgårdspolilikenspecifikt berörs inte alls. Utredningen har inte heller i sitt arbete efterhörterfarenheter och synpunkter från den yrkesmässiga trädgårdsodlingen. Förbundetser detta som en underlåtenhet vilken förstärker intrycket av belänkandet som ellbeställningsverk utifrån ell enbart administrativt/ekonomiskt betraktelsesättpå de regionala myndigheternas verksamheter. Förbundet menar alt utredningen pådella sätt utelämnar ell väsentligt sakunderlag för de ställningstaganden somutredningen gör och för remissinstansernas prövning av förslagen iutredningen. Förbundetanser all utredningen underlåter att föra på tal det ansvar för hela landelsförsörjning som kan åvila särskilda län. Förbundet kan därför inte se atlutredningen ens i denna fråga ger underlag för att föreslå en integrering avnuvarande lantbruksnämnder i de nya länsstyrelserna. Förbundet motsätter sigdärmed utredningens förslag i detta avseende. Tillskillnad från förhållanden inom jordbmket samordnas i stor ut sträckning Irädgårdsrådgivningen över hela landet genom lantbruksstyrel sens försorg. har visat sig vara en myckel värdefull och i vissa avseenden en helt nödvändig uppläggning. Förbundet kan inte för närva rande länka sig all bryta den uppläggning som härvid utformats och som fungerar till stor belåtenhet för trädgårdsodlingen över hela landet. Även mot denna bakgmndmåste förbundet därför avvisa utredningens förslag om en integrering avlantbruksnämnderna i de nya länsstyrelserna. Då en stor del av skogsvårdsorganisationensverksamhet är ren produktion finns det inte skäl att föreslå attskogsvårdsstyrelsen eller del av verksamheten skall föras in i får besluta dådet gäller övergripande skogliga frågor Länsjägmäslaren skall föredraärendena i styrelse Attlänsstyrelsen fattar beslut i de regionah sett viktigaste skogliga frågorna rörandefrämst markanvändning och naturvård är logiskt och rikligt och i linje medpågående utveckling i samarbetsformerna mellan myndigheterna. tillstyrkeri allt väsentligt de framlagda förslagen. Verket vifl särskih understrykakommitténs motiv för atl inte föreslå atl skogsvårdsstyrelserna inordnas underlänsstyrelserna. Ennärmare samordning bör komma lill stånd även med . Vissaskogliga frågor har ell klart samband med den regionala planeringen och medmiljövårdsarbetet. Del vore därför värdefullt om den föreslagna lantbmksnämndenkunde vidgas lill en areefla näringar dvs. jord, skog,trädgård och fiske. Därigenom skulle fömtsättningar skapas för en bättresamordning av olika intressen på delta område som på lång sikt skulle bli tillnytta för samtliga areella näringar. håller fast viduppfattningen all bör inlemmas i den Ävenskogsvärdsstyrelsen bör ingå i den nya i händelse av atl utredningensförslag fullföljs. Utredningens motiv all inte föreslå della baseras på att skogsvärdsstyrelsenhar en relativt stor uppdragsverksam- Enligt LRF äruppdragsverksamheten inget hinder för alt samordna de berörda myndigheternasverksamhet. En samordning med skogsvärdsstyrelsen,som begränsas lill att styrelse fattar beslut i viktigaskogliga frågor med länsjägmäslaren som föredragande, är otillräcklig.Betydelsen av samordnade myndighetsfunktioner och därmed sammanhänganderådgivningsutbud har överhuvud taget inte kommenterats av utredningen. Behovetav en samordning mellan de areella näringamas sektorsorganisationer ärbetydligt vidare och mer påtagligt än behov av enbart del informationsutbytemellan och som utredningen framhåller. LRFfinner det svårförståeligt all utredningen utelämnar i dennya organisationen, då del även i betänkandet konstateras nödvändigheten av allsamordna all verksamhet som berör landsbygdens utveckling. Delär vår bestämda uppfattning att genomförandel av skogspolitiken nu bästgagnas av all nuvarande organisatoriska ramar inte förändras. Utredningenföreslår all skogsvärdsstyrelsen hålls utanför den nya samordnadelänsförvaltningen. Vi biträder således med tillfredsställelse della förslag. Vifinner att utredningen stannat för ett förslag som innebär att skogsvårdsstyrelsemaläggs utanför en samordnad länsförvahning och vi uttrycker vårtillfredsställelse över detta. Beträffandesamrådet mellan länsstyrelse och skogsvårdsslyrelse så finner vi del naturiigtatt della utvecklas i de övergripande markanvändningsfrågor som tillkommer länsstyrelsenatt besluta i. Fiskeribiologiskt kunnande ärviktigt hos den regelutfardande myndigheten Om fiskenämnden ingår i ensamordnad länsförvaltning tillförs den sådant kunnande Fisket har en rad kopplingar till verksamheter somlänsstyrelsen har ansvar för; markanvändning, naturvård, sysselsättning i glesbygd,turism m.m. Fisketsproduklionsfömlsällningar är i gmnden länsövergripande och i myckel unikajämfört med övriga areella näringar. Skogsbmk, jordbmk och kreatursuppfödningsker inom klart avgränsade områden. Fisken däremot, i vart fall de ekonomisktviktigaste arterna, styrs vare sig av läns-, nations- eller internationellagränser. Åtgärder i ell län, exempelvis fångst-regleringar för lax ellerdimensioneringen av fiskeflottan, får effekter i andra län eller t. o. m. iandra stater. Detnu sagda gör all behovet av iiverblick i förhållande till de nationella målenockså blir speciellt inom fisket. Detta särdrag för verksamheten leder i sinlur lill speciella krav på hur man organiserar den statliga administrationenför fisket. Storadelar av fiskels regelsystem är gmndat på intemationella avtal. Fiskenämndernaskompelens på området måste kompletteras med den sakkunskap som finns vid fiskeristyrelsenslaboratorier, försöksstationer och utredningskontor. Del kunnande som skulletillföras länsstyrelsema vid elt samgående mellan fiskenämnderna och länsstyrelsemaär alltså inte tillräckligt för att återföra verksamheten med fiskeförfatiningarnalill länsstyrelserna. Fiskeristyrelsenanser det inte lämpligt att låta elt sektorintresse få överhanden över ettannat. Styrelsen avstyrker en eventuell lösning där inte fisket och lantbmketses som jämbördiga. Utvecklingsarbetetpå länsnivå sker i en fungerande växelverkan med verkets olika enheter.Från de synpunkter har att beakta är styrelsen inte beredd atltillstyrka att fiskenämnden och organisatoriskt går samman. Omdet likväl av andra mer övergripande skäl anses vara en angelägen reform bördock även fisket hellre ingå än stå utanför övrig sektorsamordning pålänsnivå. har då vissa krav och särskilda synpunkter på dennya .