prop · GC03124 · 1988-12-31 00:00:00 — Ett tillstånd får återkallasom föreläggandet inte iakttas. Besvär över beslut i ärenden om optisk-elektroniskövervakning skall föras hos kammarrätten och inte som enligt nuvarande lag hosregeringen. Regeringsrätten blir därmed högsta instans. JK skall liksom förnärvarande föra det allmännas talan i mål om tillstånd till TV-övervakning. JK:srätt att föra talan hos regeringsrätten skall inte vara beroende avprövningstillstånd. 1konsekvens med att optisk-elektronisk övervakning införts som särskilt tvångsmedeli har detta institut också införts i lagen (1952:98) medsärskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och i lagen (1975:1360)om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. En ytterligare konsekvens avatt införa det nya tvångsmedlet är att meddelarfrihet för uppgift om optisk-elektroniskövervakning inte skall gälla, om beslut därom meddelats av allmän domstol,undersökningsledare eller åklagare. Till följd härav har ett tillägg gjorts i16 kap. 1 § 3. sekretesslagen. Prop.1988/89:124 Bilaga 5 Lagförslagav utredningen om TV-övervakning pp- 1988/89:124 1 S Denna lag gällerpersonövervakning med TV-kamera eller annat op-tiskt-elektroniskt instrumenteller därmed jämförbart instrument för elektromagnetisk strålning som intemanövreras från den plats där instrumentet finns (personövervakning). Lagengäller även när teknisk anordning används för att behandla eller bevara bildersom tas upp vid personövervakningen. 2 S Personövervakningfår ske endast enligt bestämmelserna i denna lag. I fråga om personövervakning vid förundersökning av brottgäller dock särskilda lagbestämmelser. Om inrättande och förande av personregister med hjälp avautomatisk databehandling gäller bestämmelserna i datalagen (1973:289). Omtekniska anordningar som kan utsända joniserande eller icke-joniserandestrålning finns bestiiinmclser i strålskyddslagen (1958:110). 3 S Vid allpersonövervakning skall hänsyn tas till enskildas personliga integritet. 4 §Personövervakning skall tydligt utmärkas genom skylt på den plats som övervakaseller på något annat verksamt sätt. Personövervakning för skyddsändamål vid en lokal eller enanläggning av betydelse för totalförsvaret och vid patientbehandling inomsjukvården får dock ske utan ;itt upplysning lämnas om övervakningen. 5 S Personövervakning pä en plats dit allmänheten äger tillträdekräver tillstånd. Detta gäller dock inte övervakning som 1. av trafiksiikerhetsskiil eller för arbetarskydd skerfrån fordon, maskin eller liknande lor att förbättra sikten för föraren ellerbrukaren 1988/89:124 Bilaga 6 2. förskyddsändamål anordnas vid en lokal eller en anläggning av betydelse förtotalförsvaret 3. förskyddsändamål anordnas vid patientbehandling inom sjukvården. 6 § Tillstånd får ges om sökanden har ett så starkt intresseav att anordna personövervakning för att förebygga brott, förhindra olycka eller tillgodose ett annat därmed jämförligt ändamål, att detta intresse skall ha företräde framför hänsynen till enskildas personliga integritet. Tillstånd får ges även för annat ändamål, om den infornuitionsom kan förmedlas genom övervakningen är av ringa betydelse för enskildaspersonliga integritet. 7 § Tillståndtill personövervakning får förenas med ratt att bevara bilder endast omsökanden av särskilda skäl behöver dokumentera upptagningen. 8 § En ansökan omtillstånd skall göras skriftligen av den som skall ansv;ir:i förpersonövervakningen. 1. uppgift omändamålet ined personövervakningen 2. beskrivning avden utrustning som skall användas 3. uppgift om ochbeskrivning av den plats där utrustningen skall placeras och det område somskall övervakas. 9 § Innan ger tillstånd skall yttrande inhämtasfrån den kom mun där personövervakningen skall anordnas. Om övervakningen skall anordnas på en arbetsplats, skall även skyddsombud, skyddskommitté eller organisation som företräder de anställda ges tillfälle att yttra sig. 10 § Ett tillstånd skall innehålla föreskrifter omhur övervakningen får anordnas. Dessa skall avse övervakningens ändamål, den utrustning som får användas, det område som får övervakas samt hur övervakningen skall utmärkas. skall meddela även de övriga föreskriftersom behövs för tillståndet. Sådana föreskrifter kan avse upptagning, förvaring,behandling och användning av bilder samt andra förhållanden av betydelse föratt skydda enskildas personliga integritet. Föreligger särskilda skäl får ett tillstånd begränsas tillviss tid. om utlämnande av bildmaterial eller uppgift urdet får inte inskränka myndighets skyldighet enligt tryckfrihetsförordningen. 11 § Är det oundgängligen nödvändigt av hänsyn tilländamålet med per sonövervakningen får efter muntlig ansökan ge tillstånd till sådan övervakning . Avses personövervakningen fortsätta skall sökanden föreläggas att skriftligen fullfölja ärendet som därefter handläggs på sätt föreskrivs i 8-10 SS. 8 1988/89. 1 .saml Nr 124 1988/89:124 Bilaga 6 12 S Länsstvrelsensk;ill se lill ;itt pcrsoniivervakning ej anordnas i strid mot 5 och 7 SS ochatt de f()reskriftcr som meddelats med stöd av denna lag följs. 13 S Finnerlänsstyrelsen det erforderligt för att utöva sin tillsyn skall länsstvrelsenges tillträde till kontrollrum och andra delar av övervakningsanläggningen. L;insstvrelscnfår också begära upplvsningar från innehavare eller brukare av den anliiggningsom används för personövervakning och granska bevarat bildmaterial. Ändras loriilsattnlngarna för dt tillstånd fårlänsstyrelsen meddela nya föreskrifter eller återkalla tillståndet. FiJljs inte givna föreskrifter skall föreläggaden som svarar för personövcrvakningcn att inom viss bestämd tid vidtarättelse, när så är möjligt. Iakttas inte föreläggandet får tillståndet återkall;is. 14 S Den som yrkesmåssigl överlåter eller hyr iitutrustning avsedd för personövervakning. som kriiver tillstånd enligt denna lag. skall anmäla överlåtelsen eller uthyrningen lill i det lan dår personövcrvak ningcn skall anordnas. Den som förvärvar utrustningen eller den som företräderhonom är skyldig att på begäran lämna överlåtaren de uppgifter som dennebehöver tor att kunna fullgöra sin anmälningsskyldighet. V;kI som sagts gäller iiven den somhyr öyervakningsutrustning eller den som företräder honom. 15 S Den som i sin verksamhet tar befattning meduppgift som avser personövervakning, för vilken krävs tillstånd, får inte obe hörigen röja vad han till följd därav fått veta om enskilds personliga för hållanden. Tvstnadspliktcn omfattar dock inte uppgift som avser person övervakning för vilken tillstånd meddelats enligt b S andra stycket. 1 det allmiinnas verksamhet tilliimpas i stiilletbestämmelserna i sekretesslagen (1980:1(10). 16 S Den som uppsåtligen eller av oaktsamhetanordnar personövervakning utan erforderligt tillstiind eller anordnar sådan övervakning utan att den miirkts ut eller brvter mot föreskrifter som meddelats enligt 4 S första stycket döms till biiter eller fängelse i hiigst . Övcrvakningsiitriistning som använts vid brott enligtförsta stycket skall förklaras förverkad, om del inte ar uppenbart obilligt. 17 S Till böter diims den som uppsåtligen eller av oaktsamhet I. underlåter ;itt fullg()ra anmälningsskyldighet som avses i 14 Sförsta stycket, eller 114 2. lämnar ofullständig eller oriktig uppgift i sådananmälan om ej gärningen är belagd med straff i . Den som vid fullgörande av uppgiftsskyldighet som avses i14 S andra stycket uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift dömstill böter, högst ett , om ej gärningen är belagd med straff ibrottsbalken. 18 § Underlåter innehavare eller brukare av enanläggning för person övervakning att bereda möjlighet till tillsyn och kontroll enligt 13 § första stycket, får förelägga vite. För att bereda sig tillträde till anläggningen får anlita polishandräckning. 19 § beslut överklagas hoskammarrätten. Justitiekanslern får föra talan för att ta till vara allmänna intressen. 20 § Regeringenfår förordna om avgift för handläggning. 21 § Föreläggandeenligt 13 § och 18 § skall delges. 22 § Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de ytterligareföreskrifter som krävs för personövervakning av betydelse för totalförsvaretoch vid patientbehandling inom sjukvården samt för fullgörande av anmälnings-och uppgiftsskyldighet enligt 14 §. Denna lagträder i kraft den ... då lagen (1977:20) om TV-övervakning upphör att gälla. Beslut omtillstånd, föreskrift eller villkor som fattats enligt äldre bestämmelser skallanses meddelat med stöd av motsvarande bestämmelser i denna lag. Prop.1988/89:124 Bilaga 6 1988/89:124 Bilaga 6 Härigenom föreskrivs i fråga om ' dels att27 kap. 17 S skall ha följande lydelse. dels att i balken införs en ny paragraf, 27 kap. 18 S avföljande lydelse. 27 kap. 17 S Hava i lag eller författning givils avvikande bestämmelser om beslag vare de gällande. Kan någon skäligen misstänkas för brott, för vilket ej ärstadgat lindrigare straff än fängelse i tvä är, och är det av synnerlig viktför inredningen, att undersökningsledaren eller åklagaren anordnar personövervakningav den misstänkte med op-tiskl-dektroniskl instrument eller därmed jämförbartinstrument jör elektromagnetisk strålning, som inte manövreras från den platsdär instrumentet finns, får rätten meddela tillstånd lill sådan övervakning. Tillstånd skall meddelas atl gälla . högst enmånad för beslutet. Otn granskning av upptagning, som ägt rum vidövervakningen, till-täinpas vad i 12 >; första stycket föreskrivs omundersökning och granskning av enskild handling. Innehåller upptagningen nägotsoni saknar betydelse för utredningen skall upptagningen i den delenomedelbart förstöras efter granskningen. Innehålleren lag eller annan författning någon bestämmelse om beslag som avviker från deniuilag. gäller den bestämmelsen. Denna lag träder i kraft den ... 'Senaste Ivdelse iyK7:747. -Senaste lydelse 19K1-.K21. Förteckning över remissinstanser som yttrat sig Pop-1988/89:124 överförslaget från utredningen om ' Yttrandenöver betänkandet har avgetts av justitiekanslern, riksåklagaren,, , , , Kalmartingsrätt, kammarrätten i , kammarrätten i , ,kriminalvårdsstyerlsen, brottsförebyggande rådet, datainspektionen,överbefälhavaren, , försvarels forskningsanstalt,civilbefälhavaren i Södra civilområdet, civilbefälhavaren i Östra civilområdet,, postverket, , trafiksäker-helsverket, luftfartsverket,generaltullstyrelsen, bankinspektionen, ,, arbetarskyddsstyrelsen, länsstyrelsernas organisationsnämnd,, statens slrålskyddsinslitul, i Stockholmslän, i , i ,i , i , tekniskahögskolan i , (Ju 1976:02), data-ochoffentlighetskommittén (Ju 1984:06), ombudsmän, juridiskafakultetsnämnden vid , , (U1085:05), , , . i (LO),(), Centralorganisationen /SR, , Föreningen . Föreningen , , ,, , ,kummun, , kommun, och Umeåkommun. RÅhar överiämnat yttranden från regionåklagarmyndigheten i i . i Västerbottenslän har bifogat yttranden från kommun och polismyndigheten iSkellefteå. Vidarehar yttranden inkommit från företagens uppgiftslämnarddega-tion samt från enprivatperson. JUSTITIEKANSLERN YTTRANDE Prop. Angåendetillämpningen av 28 kap. 5 § 128 kap. finns bestämmelser om husrannsakan i samband medbrottsutredning. Regler om husrannsakan i andra sammanhang finns i annanlagstiftning. Förordnande om husrannsakan enligt meddelas iallmänhet som framgår av 28 kap. 4 § av undersökningsledaren, åklagaren ellerrätten. Enligt 5 § i samma kapitel får dock polisman i vissa fall företahusrannsakan utan sådant förordnande som anges i 4 §. I 28 kap. 5 § angesföljande. Utanförordnande, som sägs i 4 § får polisman företa husrannsakan, om åtgärden hartill syfte att eftersöka den som skall gripas, anhållas eller häktas ellerhämtas till förhör eller till inställelse vid rätten eller att verkställabeslag av föremål, som på färsk gäming följts eller spårats, så ock eljest, dåfara är i dröjsmål. Vad som sagts nu gäller ej husrannsakan för delgivning avstämning i brottmål. Bestämmelsernai 5 § om polismans befogenhet att företa husrannsakan utan förordnande är istort sett oförändrade sedan tillkomst. De överensstämmerockså väsentligen med de regler som gällde (seprocesslagberedningens betänkande, SOU 1938:44, med förslag till rättegångsbalks. 329 f). Bestämmelserna är således av förhållandevis gammalt datum och dehar förblivit oförändrade även efter den nya regeringsformens tillkomst. Medhänvisning till prop. 1986/87:115 (s. 8 10) och de i anledning av propositionenväckta motionerna (mot. 1986/87: Ju 123126) har regeringen genom beslut den29 uppdragit åt mig att undersöka tillämpningen av bestämmelsema i28 kap. 5 § . Min undersökning har i första hand tagit sikte påom bestämmelserna står i överensstämmelse med de nya grundlagsreglerna och omde tillämpas i enlighet med dessa. Vidare harjag sökt klargöra ombestämmelserna på ett riktigt sätt avspeglar den nutida synen på en lämpligavvägning mellan rättsäkerhets- och effektivitetssynpunkter. Innebördenav bestämmelserna om husrannsakan i 28 kap. 5 § Husrannsakanär ell tvångsmedel som syftar till att bereda myndigheter tillträde till hus. rum eller slutet förvaringsställe för att där söka efter personer (personell husrannsakan) eller saker (reell husrannsakan). rannsakan som avses ibestämmelserna i 28 kap. 5§ Prop. 1988/89:124 gäller,såvitt avser personell husrannsakan, den som skall gripas, anhållas Bilaga8 eller häktas eller hämtas till förhör eller inställelse vid rätten. I fråga omreell husrannsakan avses i bestämmelserna verkställighet av beslag. Dethar sagts att bestämmelserna i 28 kap. 5 § inte skulle varaklara och entydiga utan ge utrymme för olika tokningar med avseende på enenskild polismans rätt att själv fatta beslut (se prop. 1986/787:115 s. 31).Sålunda skulle enligt ett sätt att se på bestämmelserna en polisman alltidsjälv få besluta om personell husrannsakan, medan beslutanderätten vid reellhusrannsakan är begränsad till fall då fara är i dröjsmål. En annan uppfattningom den rätta tolkningen är att en enskild polisman själv får fatta beslut ompersonell eller reell husrannsakan endast i speciella fall. Utom då fara är idröjsmål får en polisman enligt denna tolkning själv företa husrannsakan endastom en person eller en sak har följts eller spårats i samband med en färskgärning. Enligtmin mening har bestämmelsen följande innebörd. Polisman får företa husrannsakanutan förordnande som anges i 28 kap. 4 § i tre fall. Detförsta fallet avser husrannsakan som har till syfte att eftersöka den som skallgripas, anhållas eller häktas eller hämtas till förhör eller till inställelsevid rätten. I det andra fallet skall husrannsakan ha till syfte att verkställabeslag av föremål, som på färsk gärning följts eller spårats. Det tredje falletgäller andra situationer då fara är i dröjsmål. Dessa sistmämnda situationerkan gälla såväl eftersökande av personer som verkställande av beslag, d.v.s.såväl personell som reell husrannsakan. Något förtydligande i lagtexten medhänsyn till föregivna tolkningsproblem är enligt min mening inte påkallat. Överens.stäinmdsemdlan reglerna I 28 kap. 5 § och regeringsformen Enligt2 kap. 6 § regeringsformen är varje medborgare skyddad mot sådana integritetskränkningarsom bland annat husrannsakan innebär. Möjlighet till begränsning i skyddet gesdock i 12 § i samma kapitel under förutsättning att det sker genom uttryckligtstadgande i lag. En sådan begränsning får emellertid enligt sistnämndabestämmelse endast tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratisktsamhälle och den får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som har föranlett den. Härigenom uttrycks de s. k. behovs- och proportionalitetsprinciperna. Fråganom tillämpningen av tvångsmedelsregleringen i bland annat 28 kap. 5 § har varit föremål för en fullständig översyn av tvångsmedelskommittén. Översynen har syftat till att stärka integritets skyddet för den enskilde. Till utgångspunkt för sina överväganden har kommittén därvid haft de mer tidsenligt grundläggande värderingar i fråga om fri- och rättighetsskydd som har kommit till uttryck i den nya rege ringsformen. I sitt slutbetänkande Tvångsmedel Anonymitet Integri tet (SOU 1984:54) har kommitlén emellertid inte funnit anledning att föreslå någon ändring i nämnda bestämmelser (se SOU 1984:54 s. 68). Kommittén uttalade bland annat följande (se s. 47). Varje föreskrift om rättför myndighet att använda ett tvångsmedel mot Prop. 1988/89: 124 en enskildinnebär i princip en begränsning av den enskildes grundlags- Bilaga 8 skyddgentemot det allmänna. Kommittén har vid sin genomgång av gällandetvångsmedelsreglering gjort bedömningen att den inte innehåller någratvångsmedelsföreskrifter som tillgodoser ändamål som inte är godtagbara i ettdemokratiskt samhälle. Det finns inte heller några föreskrifter som tillåteratt tvångsmedel används utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som har föranlett att tvångsmedlet ställs till förfogande. Tvångsmedelskommitténhar också undersökt hur gällande tvångsmedel enligt förhållersig till de internationella konventioner om fri- och rättighetsskyddet somSverige har anslutit sig till. Därvid fann kommittén inte att några av reglernastod i strid mot artiklarna i dessa konventioner (se SOU 1984:54 s. 47). inte har funnit att det föreligger behov av någondirekt ändring med avseende på bestämmelserna i 28 kap. 5 § rättegångsbalkenhar kommittén ändå föreslagit att regler införs som innebär vissa allmännabegränsningar i tvångsmedelsanvändningen. De föreslagna reglerna torde kommaatt få betydelse som en uppstramande inskränkning vid tillämpningen avbestämmelserna i 28 kap. 5 § även om reglerna i huvudsakendast innebär en kodifiering av de allmänna begränsningar itvångsmedelsanvändningen som redan anses gälla. Sålunda har kommitténföreslagit att det i lag skall ges uttryck för de vedertaqgna så kalladebehovs- och proportionalitetsprinciperna. Dessa innebär bland annat att etttvångsmedel skall få tillgripas endast för det ändamål för vilket det harbeslutats och att tvångsmedlet får tillgripas endast om en uppgift inte kanlösas på annat sätt. Vidare gäller enligt dessa principer att intresset av attlösa uppgiften måste uppväga det men som tvångsmedlet innebär för den enskilde. (Se SOU 1984:54 s. 77 ff; jfr även t.ex. prop. 1983/84:111 s. 77 ff). Jaghar inte kunnat finna att det i något ärende eller eljest hos justitiekanslernhar uppkommit fråga om alt bestämmelserna i 28 kap. 5 § harframstått som stötande med hänsyn till den enskildes grundlagsfästa fri- och rällighetsskydd.Vid min undersökning av tillämpningen av bestämmelserna harjag inte hellereljest, lika litet som tvångsmedelskommiltén vid sin översyn, funnit någrapåtagliga bevis för alt bestämmelserna i och för sig skulle behöva ändras. Denyss berörda principerna som tillämpas och som för varje polisingripande ocksåhar kommit till uttryck i 8 § polislagen (1984:387) synes utgöra en garanti förden enskildes grundlagsstadgade skydd med avseende på husrannsakan också enligträttegångsbalkens regler (se prop. 1983/84:111 s. 78 O- Detkan även påpekas att den enskildes grundlagsstadgade skydd ytterli gare skulle stärkas i förhållande till bland annat bestämmelserna i 28 kap. 5 § om tvångsmedelskommitténs förslag till tvångsme delslag genoförs. I förslaget anges hur avvägningarna bör göras mellan den enskildes behov av skydd för sin personliga integritet och det allmännas intresse av att i vissa situationer snabbt och effektivt kunna ingripa med olika tvångsåtgärnder som t.ex. husrannsakan. Förslaget, som för närva rande övervägs inom , har också i princip tillstyrkts 120 Omförlaget genomförs minskas än mer risken för Prop. 1988/89:124 stötandekonsekvenser av de ifrågavarande bestämmelserna om husrann- Bilaga 8 sakanenligt Minasynpunkter på tillämpningen av 28 kap. 5 .§ Huvudregelnenligt 28 kap. 4 § är att en integriletskränkande åtgärd somhusrannsakan endast skall få beslutas av förundersökningsledare, åklagareeller rätten. Anledningen till detta är att de överväganden som måste görasoftast är av så grannlaga natur att det bör överlämnas åt rättsbildad personalatt göra bedömningar i sådana frågor. Enligt min mening bör det därför inteutan starka skäl anförtros åt en enskild polisman att själv fatta beslut omhusrannsakan. Bestämmelsernai 28 kap. 5 § innebär att en polisman själv får fatta beslutom husrannsakan även i vissa situationer utan att det föreligger fara idröjsmål. Det kan visserligen ibland uppfattas som en onödig omgång att krävabeslut enligt bestämmelserna i 28 kap. 4 § i sådana fall, dåen polisman på färsk gärning eftersöker en person eller skall verkställa ettbeslag och lagliga förutsättningar för åtgärden otvivelaktigt föreligger.Såvitt det har framkommit synes reglema, som jag har påpekat, inte hellerha tillämpats på ett stötande sätt. Enligtmin mening kan det emellertid inte anses oundgängligen nödvändigt för attsyftet med en husrannsakan skall uppnås att en polisman har beslutanderätten ifrågor om husrannsakan annat än i fall då fara är i dröjsmål. De berördaallmänna behovs- och proportionalitetsprinciperna ger också uttryck för detta.Dessa på sedvanerättslig väg framvuxna regler kan också sägas visa på ettnaturligt behov av garantier för att tvångsmedel kommer till användning endasti situationer då sådana verkligen är påkallade. Delförhållandet att en åtgärd kan genomföras på ett lättare eller bekvämare sättför myndigheten får inte utgöra motiv för att tillåta ingrepp mot den enskildespersonliga frihet och integritet. Bestämmelserna i regeringsformen om grundläggandefri- och rättigheter och andra bestämmelser som syftar till att ge garantier åtenskilda, då deras intressen står emot allmänna intressen, bör tolkas tillförmån för den enskilde. Möjligheterna att bestämma inskränkningar i enskildasintressen bör med det synsätt som den nya regeringsformen ger uttryck förutnyttjas med försiktighet (se Holmberg- Stjernquist, Grundlagarna s. 20). Medde kommunikationsmedel som står till förfogande i det moderna samhället tordedet inte uppstå några svårigheter för en polisman att vid behov få kontakt meden ansvarig förundersökningsledare eller med åklagare för inhämtande av dennesförordnande om husrannsakan. Samhällets krav på ett snabbt och effektivtingripande med husrannsakan i de situationer som avses i 28 kap. 5 §rättegångsbalken torde därför knappast bli åsidosatta om polismannens rätt attsjälv fatta beslut inskränks till situationer då fara är i dröjsmål. Pågrund av det sagda och mot bakgrunden av den nutida synen på avvägningen mellan rättssäkerhets- och effektivitetssynpunkter såsom den 121 återspeglas bland annat iden nya regeringsformen anser jag atl en moder- Prop. 1988/89: 124 niseringav bestämmelserna i 28 kap. 5 § framstår som Bilaga 8lämplig. En polismans rätt att själv fatta beslut om husrannsakan bör därföruttryckligen i lagtexten inskränkas till fall då fara är i dröjsmål. Förteckning över remissinstanser som yttrat sig Prop-1988/89:124 överjustitiekanslernsutredning angående Bilaga 9 tillämpningenav 28 kap. 5 § Yttrandenöverjustitiekanslerns utredning har avgetts av ombudsmän(justitieombudsmannen ), riksåklagaren, ,generaltullstyrelsen, hovrätten för , ,i , utredningen med uppdrag att se över lagen omstraff för varusmuggling (Fi 1986:05), , föreningenSveriges åklagare, föreningen . (), Centralorganisationen /SR och . Riksåklagarenhar bifogat yttranden från överåklagarna vid åklagarmyndigheterna i samt från överåklagarna vidregionåklagarmyndigheterna i , , och . Rikspolisstyrelsenhar bifogat yttranden från polismyndigheterna i , och . CentralorganisationenSACO/SR har avstått från att yttra sig men har för kännedom översänt yttrandesom till /SR avgetts av , samhällsvetare och ekonomer(). Sammanfattning av pp- 1988/89:124 rapport rörande avsnitt 3.5.4 Telefonavlyssning Bilaga lO Närdet gäller den telefonavlyssning som förekommit under mordutredningen harjuristkommissionen tagit upp frågan om den totala omfattningen av denna, bådetidsmässigt och i fråga om antalet avlyssnade apparater.