prop · GC0390 · 1988-12-31 00:00:00 — Förslagetom samverkan mellan högskola och gymnasieskola tillstyrks av en stor del avremissinstanserna, bl.a. SÖ, AMS, de flesta länsskolnämnderna och högskolorna.Alla kommuner som yttrat sig tillstyrker samverkan, men många betonar atl dennya utbildningen bör vara ett entydigt statligt ansvar. UHÅ tillstyrkerförslaget men finner det vagt formulerat och betonar, i likhet med bl.a.Sveriges förenade studentkårer (), m.fl., statens ansvarför utbildningen. Förslagetom formerna för kommunernas inflytande tillstyrks bl.a. av en majoritet av de kommuner som yttrat sig i frågan. Flera av dessa vill dock stärka det kommunala inflytandet t.ex. genom att särskilda förvalt ningsnämnder inrättas av högskolorna. UHÅ betonar att samverkan bör ske i de former som anvisas av högskolelag och -förordning. menar alt kommunernas representation i organ med '° Flera remissinstanser anser att Prop. 1988/89:90 berördakommuner bör få ett i högskoleförordningen garanterat inflytande överutbildningens planering. Länsskolnämndeni , SAF, , gymnasieingenjörsskolornasrektorskonvent och CF för fram förslag om särskilda, mer eller mindrefristående "ingenjörshögskolor", medan LO lar upp och avvisar dennatanke. Föregen del får jag anföra följande. Denreform av ingenjörsutbildningen som föreslås är rent volymmässigt mycketomfattande; som jag tidigare framhållit går inemot 10000 eleveri T4 eller i den påbörjade försöksverksamheten. En betydande kompetens ocherfarenhet finns bland gymnasieskolans lärare, och stora resurser har byggtsupp i form av lokaler och utmstning för den nuvarande T4-utbildningen. Del äruteslutet att genomföra denna reform utan atl de nuvarande resurserna i form avlärare, lokaler och utmstning tas till vara genom samverkan mellangymnasieskolan och högskolan. Detär angeläget att denna samverkan på varje ort får ett reellt innehåfl. Även omdet gmndläggande ansvaret för den nya utbildningens planering och genomförandeligger på högskolan och dess organ, måste den fortsatta planeringen bygga påsamverkan mellan högskolan och gymnasieskolan. Högskolans olika beslutandeorgan måste vid sina ställningstaganden ha kännedom om, och ta hänsyn till, debetydande konsekvenser för den kommunala planeringen som de fortsatta beslutenom ingenjörsutbildningen kommer att få. Formernaför hur denna samverkan skall etableras avgörs enligt min mening bäst på lokalnivå. Detta bör kunna ske inom de ramar som anges av högskolelagen ochhögskoleförordningen. Jag är därför inte beredd att föreslå någon förändring avdessa författningar vad gäller sammansättningen av högskolans beslutsorgan. Engrundläggande förulsällning för den reform av ingenjörsutbildningen som börföretas är att lärarrekryteringen kan tryggas. I stor utsträckning måste dettaåstadkommas genom medverkan av de lärare som undervisar i T4. Detjänster inom högskolan som huvudsakligen kan komma ifråga för verksamhet inomden nya ingenjörsutbildningen är tjänst som högskolelektor resp. tjänst somhögskoleadjunkt. Förbehörighet till tjänst som högskoleadjunkt krävs enligt 19 kap. 23 §högskoleförordningen (1977:263, omtryckt 1988:1060) att man har genomgåttallmän utbildningslinje eller motsvarande grundläggande högsko- , leutbildning,som är av betydelse för tjänsten, eller på annat sätt har förvärvat motsvarandekunskaper och erfarenheter. För behörighet som högskolelektor krävs därutöveratt man har avlagt doktorsexamen eller har motsvarande vetenskapliga kompetenseller har kompetens av annat slag (19 kap. 24 § högskoleförordningen). Vadgäller behörighetskraven för tjänst som högskolelektor innebär Prop. 1988/89:90praxis att "motsvarande vetenskapliga kompetens" tillerkänns den som avlagtlicentiatexamen enligt den ordning som gällde före . Behörighetsgrunden"kompetens av annat slag" avser (jfr prop. 1984/85:57 s. 17, UbU 9, rskr115) t.ex. meriter från konstnäriigl utvecklingsarbete och är inte tillämpligför ämnesområden där forskarutbildning är möjlig. Möjligheternatill fyllnadstjänstgöring för innehavare av tjänster i högskola resp.gymnasieskola regleras i högskoleförordningen resp. skolförordningen. Enligthögskoleförordningen (19 kap. 19 § 2 ) får innehavare av tjänst somhögskolelektor eller högskoleadjunkt i tjänsten inräkna fyllnadstjänstgöring igymnasieskolan. Enligt 14 kap. 15 § skolförordningen (1971:235, omtryckt1988:1044) får i tjänst som lärare vid bl. a. gymnasieskolan ingå tjänstgöringsom lärare vid annan skola eller läroanstalt i den mån så föreskrivs ibestämmelser som regeringen meddelar. Av 16 kap. 42 § samma förordning framgår atlfyllnadstjänstgöring vid statlig läroanstalt kan ingå i en lärartjänst vidgymnasieskolan. Arbetsgruppenförordar att tjänstekonslruktionerna för den nya ingenjörsutbildningen görssådana att så många lärare som möjligt får undervisa både i gymnasieskolan ochhögskolan. Arbetsgruppen framhåller vidare vikten av särskilda insatser underen övergångsperiod för fortbildning och vidareutbildning av lärarna. Lärarfrågornasvikt betonas av ett flertal av remissinstanserna. SÖ, länsskolnämnderna iÖstergötlands och samt i förordaren tjänsteorganisation som främjar att lärarna undervisar både i gymnasieskolanoch högskolan. CF önskar att en ny tjänstetyp inrättas som innebär undervisninginom både högskola och gymnasieskola; liknande synpunkter framförs avVerkstadsföreningen och SAF. ochSACO/SR och flera av högskolorna betonar däremot de behörighetskrav som liggeri nuvarande tjänstekonslruktion. LR förordar att reglerna om fyllnadstjänstgöringutnyttjas. UHÅföreslår all en ny tjänstetyp, "leknikleklor", inrättas. Behörighels-reglernaför denna tjänstetyp bör utformas i analogi med dem som gäller för nuvarande gymnasieleklorstjänst.I konsekvens med kraven på kontakt med och deltagande i forskning förhögskolelektorer bör enligt UHÄ ett motsvarande krav på kontakt med ochdeltagande i industriellt ingenjörsarbete gälla för tekniklektorerna. Bl.a.UHÅ framhåller att det ökade behovet av lärare för ingenjörsutbildningenkommer alt kräva en avsevärt större examination från de tekniska fakulteternasforskarutbildning. Behovetav särskilda insatser för fortbildning och vidareutbildning betonas av fleraav remissinstanserna. Föregen del får jag anföra följande. Denlärartjänstreform som beslutades av innebar att en enhetligtjänsteorganisation infördes för alla delar av högskolan. Reformen innebarsamtidigt ökad lokal frihet i användningen av lärarresurser- na.Möjligheterna är nu stora att inom vida ramar utforma och avväga Prop.1988/89:90 arbetsuppgifterna för enskilda lärare. Deberörda lärarna i gymnasieskolan har i stor utsträckning medverkat i utvecklingsarbete,ofta i samarbete med industri och näringsliv. En kvalitativt högtståendeingenjörsutbildning kommer att kräva lärare med såväl vetenskaplig kompetenssom industriell ingenjörserfarenhet. Det är också viktigt att lärarna kan hållakontakt med forskningen, med utvecklingsarbete inom högskola och industri samlmed ingenjörsverksamhet ute i näringslivet. För alla högskolans lärare ingårdel i tjänsten att ägna sig åt egen fortbildning. Därmed avses bland annat attfölja utvecklingen inom det egna ämnesområdet. bör enligt min mening ge goda förutsättningar för arbetetinom ingenjörsutbildningen och för lärarnas utvecklingsmöjligheter inom denna.Det är dock nödvändigt all högskolan och gymnasieskolan övergångsvis samverkarför att utnyttja de begränsade lärarresurserna. Lärarnas möjligheter tillfyllnadstjänstgöring inom högskola och gymnasieskola är därvid vikliga. Denlokala friheten inom högskolan gäller i viss mån även lönesättningen. Jagbedömer att såväl erfarenheter av gymnasieskolans arbetssätt som industriellerfarenhet och pedagogisk utbildning är av värde för lärare inom den nyaingenjörsutbildningen. Högskolornabör ha räll att, när en tjänst som behövs för ingenjörsutbildningen tillsättsförsta gången, utan ansökningsförfarande göra detta med lärare som harmotsvarande arbetsuppgifter vid berörd gymnasieskola. Bestämmelse av deninnebörden har meddelats av regeringen för den försöksverksamhet som startatinnevarande budgetår. Den som har förordnats på ordinarie tjänst somgymnasielektor i ämne som berörs av avvecklingen av T4 skall ha rätt all medförtur förordnas på nyinrättad tjänst som högskolelektor inomingenjörsutbildningen. Det är regeringen som utfärdar de föreskrifter sombehövs för detta. Jagkommer i det följande atl föreslå dels särskilda medel för att under enövergångsperiod underlätta för de lärare inom ingenjörsutbildningen som saknarforskarutbildning att genomgå sådan, dels särskilda medel för fortbildning ochvidareutbildning av lärare inom ingenjörsutbildningen. 3.7 Dimensioneringen av utbildningen Enligtarbetsgruppens förslag bör dimensioneringen av ingenjörsutbildningen varasådan att den ersätter nuvarande T4. Detta innebär enligt gruppen att allaelever som vill och som har förutsättningar att klara utbildningen bör beredastillfälle att genomgå den. SÖ, ett antal länsskolnämnder och majoriteten av de komtnuner som yttrat sig tillstyrker utredningens förslag. CF och an ser alt dimensioneringsfrågan inte går alt avgöra , medan SAF och räknar med 6000-8000 elever . [////i betonar vikten av alternativet teknikerutbildning, och föreslår därut över som planeringsmål för de första årens utbyggnad av ingenjörsutbild ningen 4000 platser plus ca 1 800 som överförs från nuvarande kortare Ämbetet betonar osäkerheten i de kalkyler som Prop. 1988/89:90 nukan göras, men gör bedömningen att en total slutlig dimensionering om ungefär6000 7000 nybörjarplatser för tvåårig ingenjörsutbildning i högskolan ärrimlig. Minföreträdare tog i årets budgetproposition upp frågan om en samlad långsiktigplanering av högskolans dimensionering och vikten av att få ett bättre underiagför en sådan planering (prop. 1988/89:100 bil. 10, s. 158). Regeringen hartidigare givit i uppdrag åt UHÄ att göra en samlad bedömning av samhälletsframtida behov av högskoleutbildade och av rekryteringen tillhögskoleutbildningen fram till i första hand . I budgetpropositionenaviserades olika kompletteringar av uppdraget, bland annat vad gällerrekryteringen till yrkesgmpper på arbetsmarknaden med särskildakvalifikationskrav. Dimensioneringenav den nya ingenjörsutbildningen måste avvägas i dettastörre sammanhang. Till frågan om den fortsatta utbyggnadstakten på de olikaorterna efter 1989/90 avser jag att återkomma. För budgetåren 1990/91 -1992/93kan detta ske i den treårsbudget som regeringen avser att lägga fram år 1990.För /94, då den nya utbildningen skall vara helt genomförd, skerdetta i den budget som läggs fram . Med hänsyn till den fortsatta planeringenav den nya utbildningen finner jag det dock motiverat att ange en riktpunkt,enligt vad som kan överblickas, för dimensioneringen avingenjörsutbildningen /94. Enligt min bedömning utgör 6250 nybörjarplatseren lämplig sådan riktpunkt. Jag har då utgått från att en avslutandeyrkesinriktad teknikemtbildning antingen i gymnasieskolan eller i högskolanskall kunna erbjudas de elever från T3 (motsvarande) som inte väljer attfortsätta till ingenjörsutbildningen eller till annan högskoleutbildning. Jaghar vidare utgått från att ett antal av de nuvarande lokala ingenjörslinjerna ihögskolan uppskattningsvis svarande mot ca 800 nybörjarplatser då kommeratt ha överförts till den nya ingenjörsutbildningen. Sammanfattningsvisinnebär mitt förslag att uppbyggnaden av den nya ingenjörsutbildningen och avden teknikemtbildning som jag tidigare diskuterat motsvaras av en avvecklingav T4, som en minskning sker av antalet platser på de nuvarandekorta, lokala högskolelinjerna inom teknikområdet. Jag räknar därvid även medatt behovet i huvudsak bortfaller av de nuvarande specialkurser inomgymnasieskolan som bygger på T3 eller T4, samt att dataingenjörslinjen och verkstadsingenjörslinjeninom högskolan bör kunna ersättas av den nya ingenjörsutbildningen. Mitt förslag:Följande orter bör ha framtida permanent lokalisering av ingenjörsutbildning:Haninge, , , , , , ,, , , , , , ,, /, , , , ,, /, , , , , ,, , , /, , , ,, , , och . Därutöver bör, som för övrighögskoleutbildning, ansvar ligga på varje högskola att inom sittverksamhetsområde planera utbildningens geografiska föriäggning med hänsyn tilllokala förutsättningar och samhällets behov. Arbetsgruppens förslag: Påsikt bör en så bred lokalisering eftersträvas att utbildningen kan erbjudas påalla orter som har T4-utbildning och där högskolan kan ansvara för en godkvalitet i utbildningen. Remissinstanserna:Remissinstanserna har skilda uppfattningar i lokaliseringsfrågan. Ett stortantal av instanserna tillstyrker arbetsgmppens förslag som sådant, menuppfattningen om dess konkreta tillämpning skiljer sig mycket. Bl.a. UHÄ, SÖ,AMS, SIND, RRV, länsskolnämnderna i och framhåller attutbildningen på respektive orter måste ha en sådan omfattning vad gäller antalinriktningar och antal studerande att utbildningens kvalitet och utvecklinggenom lärarsamver-kan och lärarspecialisering kan garanteras. Flera avhögskolorna betonar vikten av att tillräckligt stora enheter föringenjörsutbildning skapas, för att medge flera heltidslärare i varje ämne, föratt kunna utnyttja utrustning effektivt och för att en fungerande högskolemiljöskall kunna etableras. Av kommunerna tillstyrker ett flertal arbetsgruppensförslag, medan ett mindre antal förordar en vidare lokalisering och en likastor grupp en mera begränsad sådan. Några länsstyrelser och länsskolnämndersamt LO betonar vikten av geografisk spridning av utbildningen bl. a. ur regionalpolitisksynvinkel. UHÄ föreslår atlingenjörsutbildning lokaliseras till högskoleorter med T4-skola, någraytterligare orter med stora T4-skolor ämbetet anger , ,/samt och av kommunikationsskäl ochKiruna. Vad gällerstockholmsområdet avstyrker i , länsskolnämnden iStockholms län och KTH en lokalisering till samtliga de orter som föreslagitsav SlM-gmppen. Skälen för mitt förslag:Frågan om vilken lokalisering den nya ingenjörsutbildningen skall ges är avcentral betydelse för den fortsatta planeringen. De olika lösningar som kandiskuteras ger olika förutsättningar för utbildningens uppläggning ochorganisation. stort antal kommuner och högskolor är berörda avlokaliseringsbesluten, söm även får konsekvenser t.ex. för gymnasieskolansfortsatta planering. Jag finner det därför nöd- Prop. 1988/89:90 vändigt attnu ta ställning till denna fråga. Utbildningenhar en nyckelroll för den fortsatta tekniska och industriella utvecklingen.Behovet av kvalificerade personer med god utbildning ökar i alla delar avlandet. Närhet till utbildning inte minst fortbildning och vidareutbildning blir därmed allt viktigare utvecklingsfaktorer. Dettaförhållande gör som min företrädare framhöll i prop. 1985/86:100 (bil. 10, s.40) - alt utbildning och forskning blir nyckelfaktorer också iregionalpolitiken. Aktiva insatser bl.a. för kunskaps- och teknikspridningbehövs för att främja en önskvärd regional utveckling. Utbildningspolitiken börinte bidra till att verksamheter och arbetstillfällen i än högre gradkoncentreras lill orter och regioner där de stora högskoleenheterna och destora företagen med egna resurser för forskning och utveckling är belägna. Dessaskäl talar för en bred lokalisering och utgör en viktig bedömningsgrund närbeslut skall fattas i denna fråga. 1 samma riktning pekar önskvärdheten attgenom en bred lokalisering främja rekryteringen till utbildningen, liksom att istörsta möjliga utsträckning nyttiggöra de resurser i form av lärare, lokaleroch utrustning som finns i den nuvarande T4-utbildningen. Hurbred lokaliseringen kan göras får bedömas genom avvägning mot kvalitetskraven.Många remissinstanser har framhållit behovet av bredd i utbildningen och av enomfattning av verksamheten som ger tillräckligt underlag för att kompetentalärare på heltidstjänster skall kunna rekryteras och behållas. Det är av viktbåde för lärarna och för de studerande att en kreativ och utvecklandehögskolemiljö skapas. Det är ett kvalitetskrav all åstadkomma stabila ochutvecklingsbara utbildningsenheter av tillräcklig storlek. T4-utbildningges i 49 kommuner (se bilaga 3). Reguljär högskoleutbildning är genomriksdagens beslut förlagd lill 28 kommuner (högskoleorter). Tekniskhögskoleutbildning i någon form ges på ett antal orter därutöver. Skälenför mitt förslag i lokaliseringsfrågan är följande. Avde angivna orterna är , , , , ,, , (fr. o. m. ), , , ,, , , , , , , /,, , , och högskoleorter, samtliga medhögskoleutbildning inom teknikområdet och med undantag för ochÖstersund med T4-skolor med 100 platser eller därutöver /89. Det ärenligt min mening uppenbart att permanent ingenjörsutbildning bör etableras pådessa orter. 1Katrineholm finns en relativt omfattande T4-utbild-ning igymnasiet, med sammanlagt ca 230 platser på tre grenar. har vidareen omfattande komvux-utbildning på T-linjen med riksintag. Gotlandhar fr. o. m. innevarande år enligt beslut en särskild . organisation för högskoleutbildning och deltar i försöksverksamheten med ingenjörsutbildning. 1 har särskilda insatser genomförts för hög- skoleutbildning.Utbildning bedrivs här bl. a. i anslutning till forskningsre- Prop.1988/89:90 surserna inom rymdteknologiområdet. Helsingborghör till de större T4-orterna och bör erhålla den nya ingenjörsutbildningen.Samma sak gäller för och . har T4-utbildningockså etablerats i och . Vad beträffar ochTrollhättan hänvisar jag till vad som anförs om organisationen avhögskoleutbildning i i årets budgetproposition (prop.1988/89:100 bil. Jag räknar vad gäller de senast nämnda med atthuvuddelen av ingenjörsutbildningen även i fortsättningen skall vara förlagd tillHässleholm resp. . NuvarandeT4-utbildning i och är av mindre omfattning. Med hänsyn tillviklen av att stärka utbildningsmöjligheterna i Bergslagen böringenjörsutbildning etableras även på dessa orter. Inom ramen för projektetBergslagens tekniska högskola har redan viss linjeutbildning kommit till ståndi . Bådei och finns högskoleutbildning inom det tekniskaområdet, för del bl. a. genom utlokalisering från högskolan iLuleå och för del genom insatser från högskolan i /Härnösand.Motsvarande gäller beträffande och i . IStockholms län finns T4-utbildning på elva skolor, varav treinom och åtta inom andra av länets kommuner. Sammanlagtuppgår antalet i länet (inklusive redan beslutad försöksverksamhetmed ingenjörsutbildning) till ca I 500. Det är enligt min mening inte möjligteller önskvärt att koncentrera en utbildning av sådan omfattning till en orteller kommun inom länet. Med hänsyn till behovet av en bred rekrytering tillingenjörsutbildningen saml till kommunikationsmöjligheterna inomstockholmsregionen anser jag att , , och Täby vidsidan av är lämpliga platser för lokaliseringen avingenjörsutbildningen i . Förutomde orter jag nu diskuterat har ett antal andra föreslagits av arbetsgruppen:Tierp, , , , , , och Robertsfors.Av dessa orter har och T4-utbildning. Fömtompå de av arbetsgmppen föreslagna orterna finns sådan också i . IBollnäs och har försöksverksamhet med ingenjörsutbildning /89, och i årets budgetproposition har medel beräknats tillhögskolan i / för fortsall försöksverksamhet där /90.Jag vill beträffande dessa orter anföra följande. Iårets budgetproposition (prop. 1988/89:100 bil. 10, s. 161) framhåller minföreträdare vikten av en flexibel organisation för oeh inriktning av högskoleutbildningenför att möta 90-talets behov. Den modell för utbildningsplaneringen i ettområde som där diskuteras tar sikte också på andra vägar att möta dessa behovän de som förutsätter en fast högskole- och utbildningsorganisation på en vissort. I propositionen framhålls universitetens och högskolornas möjligheter attförlägga utbildning till en annan ort än högskoleorten, om tillgången tilllärare, lokaler och utmstning kan säkras. Där pekas vidare på möjligheternatill samverkan mellan högsko- lorna och länsstyrelsernaresp. kommunerna när det gäller planering och Prop. 1988/89:90 genomförandeav högskoleutbildning enligt en sådan modell. Dennamöjlighet att på ett flexibelt sätt tillgodose olika ulbildningsbe- \ hov börenligt min mening även tillämpas när det gäller den fortsatta planeringen förteknisk utbildning av olika slag, däribland också den nyaingenjörsutbildningen. Det ligger ett ansvar på de olika högskolorna att såsker i den utsträckning det är möjligt, och med hänsyn till den ansvars- ochkostnadsfördelning mellan stat och kommun som jag kommer att föreslå. Denutgångspunkt som i detta sammanhang angivits i årets budgetproposition, attinga ytterligare högskoleenheter bör inrättas, kvarstår oförändrad. Jagåterkommer i det följande till frågan om utbyggnad av försöksverksamhetenunder /90. 3.9 Övergångsfrågor och kostnadsansvar Driftkostnadernaför utbildningen i T4 delas av staten genom statsbidrag till lärarlöner m. m. och kommunerna. Enligt arbetsgruppens beräkningar uppgick de genomsnittligakostnaderna för staten /88 till ca . per elev, förkommunerna till . Något mindre än hälften av kommunernas kostnaderberäknas avse lokaler och utrustning. Härtillkommer statens kostnader för statsbidrag till skolledare och för lärarfortbildning. Omriksdagen beslutar i enlighet med mitt förslag att T4 fr. o. m. budgetåret1993/94 skall vara ersatt av en ny ingenjörsutbildning under statligt huvudmannaskapövergår fr.o.m. det året hela kostnadsansvaret för utbildningen till staten.För den försöksverksamhet som påbörjas bekostas driftkostnadernautöver lokaler och utrustning helt av staten. Jaghar tidigare betonat vikten av att de resurser som finns för T4 bl. a. iform av lokaler och utrustning kan få utnyttjas även för den nya ingenjörsutbildningen.Rent kostnadsmässigl får dock denna samverkan /94 ske genom normalthyresförfarande för de kommunala lokaler etc. som staten utnyttjar. Underförsöksperioden fram t. o. m. 1992/93 räknar jag med att de berörda kommunernaställer lokaler och utmstning till högskolans förfogande utan krav påersättning. Det åtagande detta innebär för de berörda kommunerna balanseras avatt övriga kommunala kostnader bortfaller för de delar av T4 som ersätts medförsöksverksamhet. har utfärdat en rekommendation tillkommunerna om en övergångsersättning avseende kommunemas kostnader för lokaleroch utmstning . Jagräknar med att det finns en beredskap från kommunernas sida att medverka tillfinansieringen av den nya ingenjörsutbildningen i en utsträckning som svararmot kommunemas hittillsvarande åtaganden för Hur detta skallåstadkommas får avgöras i samband med fortsatta Prop. 1988/89:90överläggningar om de övergripande ekonomiska relationerna mellan staten ochkommunerna. 4 Utbyggd försöksverksamhet 1989/90 1årets budgetproposition har under anslaget D 7. Utbildning för tekniska yrkenberäknats medel för /90 dels för andra årets kostnader för deutbildningar som startade , dels för ett ny intag pådessa utbildningar.Arbetsgruppen har därutöver lämnat förslag till utbyggnad avförsöksverksamheten /90, fördelat på tvåårig resp. ettårigutbildning. 1 bilaga 5 redovisas arbetsgmppens förslag. Jagberäknar nu medel för en fortsatt utbyggnad av försöksverksamheten /90 enligt följande sammanställning (, varav . som överföring från anslaget B 18. Bidrag till driften avgymnasieskolor). För varje utbildning beräknas 30 nybörjarplatser, medmotsvarande minskning av antalet platser i T4. Jag har vid min beräkning avdessa förändringar utgått från en kostnadsnivå för den fortsattaförsöksverksamheten som ligger betydligt högre än vad som tillämpats för denförsöksverksamhet som startade . Det är dock en uppgift för varjehögskola att inom ramen för sina resurser avväga hur dessa skall fördelas påolika utbildningar, inklusive försöksverksamheten med ingenjörsutbildning. ' KTH = tekniska högskolan i , UU = universiteteti , HE/V = högskolan i /, HF/B = högskolan iFalun/, HG/S = högskolan i /, HÖ = högskolan i , HJ= högskolan i , HK = högskolan i , HKr = högskolan iKristianstad, UL = i , CTH = , HB =högskolan i , HKs = högskolan i , HS = högskolan i , UUm =universitetet i , HLu = högskolan i , HS/H = högskolan iSundsvall/, HÖs = högskolan i .