prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — I övervägs vidareett förslag om bl.a. vissa regler om personligt betalningsansvar föraktiebolags skulder (SOU 1987:59), ettförslag om vissa restriktioner när det gäller aktiebolags rätt att välja firma(1987:8) och ett förslag till en särskild lagom franchising (SOU 1987:17). Sedanen lag om skydd för kretsmönster i halvledarprodukter, s.k. datachips,trätt i kraft , har regeringen utsträckt 23 skyddet till attomfatta produkter från och , överläggning- Prop. 1988/89:100 ar om ettömsesidigt skydd mellan EFTA-länderna och EG:s med- Bil. 4 lemsstater harvidare resulterat i att man från EG beslutat om ett sådant skydd. EFTA-ländernahar pä sin sida deklarerat sin avsikt att vidta motsvarande åtgärd.Regeringen har med anledning härav i en lagrädsremiss föreslagit deändringar i den svenska lagstiftningen som behövs för att skall kunnagenomföra en utsträckning av skyddet till EG- och EFTA-länderna. En närliggande fräga rör detupphovsrättsliga skyddet för databaser och datorprogram. Pä grundval av ettförslag av upphovsrätts-utredningen (SOU 1985:51) håller en lagrådsremiss iämnet på att utarbetas. Frågan har behandlats vid ett flertal nordiska departementsöverläggningarför att man så långt som möjligt skall kunna få en nordisk rättslikhet påområdet. har under är 1988avlämnat ett delbetänkande om kopiering av upphovsrättsligt skyddade verk förenskilt bruk och om myndigheters och institutioners rätt att kopiera sädanaverk. Utredningen fortsätter sittarbete med bl.a. frågor om inskränkningar i upphovsrätten och omfotografirätten. Arbetet bedrivs i nära samarbete med motsvarande utredningar ide övriga nordiska länderna. Det internationella arbetet rörandeåtgärder för att komma till rätta med piratätgärder med immaterialrättsligtskyddade produkter, s.k. counterfeiting, har också under är 1988 varitomfattande. har tagit aktiv del i de överläggningar i ämnet som harhållits inom och inom . När det gäller att rent allmäntåstadkomma ett förbättrat skydd för industriprodukter vill jag erinra om denhearing i ämnet som jag nämnde inledningsvis (avsnitt 1.2). Vid dennadiskuterades bl.a. frågan om behovet av ett särskilt bruksmönsterskydd, ilikhet med vad som övervägs i pä grundval av ett kommittéförslag.Vidare berördes önskvärdheten av att skapa effektivare och enhetliga sanktionerinom området för industriellt rättsskydd. Också förslagen i betänkandet (SOU1987:1) Otillbörlig efterbildning behandlades. De frågor jag nu har nämnt harsenare diskuterats vid nordiska överläggningar. Mikrobiologins, och särskiltgenteknikens, allt störreindustriella betydelse har rönt omfattande uppmärksamhet både i och pådet internationella planet. budgetproposition har lämnats enredogörelse för beredningen av de frågor på detta område som faller underjustitiedepartementets ansvar (se prop. 1987/88:100 bil. 4 s. 20). Dettaarbete har fortsatt under är 1988. Frågan är härutöver aktuell i detimmaterialrättsliga samarbete som äger rum inom ramen för den västeuropeiskaintegrationen. har sålunda lagt fram ettutkast till direktiv på området. Detta direktivutkast skall enligt planerna behandlasvid ett särskilt möte mellan och företrädareför EFTA-länderna. I det svenska bered- ningsarbetetbehandlas frågan av den arbetsgrupp för immaterial- Prop. 1988/89:100 rättsliga frågor som har tillsatts just för attbereda agerande Bil. 4 i EG-EFTA samarbetet. Frågan har ocksåbehandlats av en särskild arbetsgrupp som tillsatts av . En annan arbetsgrupp under ministerrådet behandlar bl.a. de etiska aspekter somgör sig gällande i sammanhanget. 5 Brott och påföljder 5.1 Brottsutveckling och brottsbekämpning Brottsutvecklingeni är oroande. har antalet polisanmälda brott ökat mer än fem gånger. Även om den allmänna brottsnivånvarit tämligen stabil är brottsligheten fortfarande ett allvarligt samhällsproblem som fordrarkraftfulla ätgärder på såväl kort som läng sikt, och olika vägar måste prövasför att nedbringa brottsligheten. Grundläggande i det sammanhanget är ettaktivt och offensivt brottsförebyggande arbete. Även om brottsutvecklingendelvis kan förklaras avvälfärdsutvecklingen står det klart att möjligheterna att motverka brottslighet och social utslagning hängernära samman med vår förmåga attbygga ett samhälle som präglas av solidaritet, omtanke ochansvarstagande människor emellan. Särskilt viktigt ärdet att skapa goda förutsättningar för barn och ungdom att växa upp och finna en plats isamhället. Genom insatser i bostads- och familjepolitiken, i skolan, iarbetslivet och i fritidsverksamheten kanförutsättningar skapas för att vi skall kunna ta ett gemensamt ansvar för att motverka och hindrasädana sociala och personliga problem som utgör en grogrund förbrottslighet. Tyngdpunkten ikampen mot brottsligheten är enskilda människors engagemang ochdeltagande. Statsmakterna och myndigheterna har dock ett ansvar för att skapa godaförutsättningar för och ge ett aktivt stöd till det arbetet. I dessa strävanden är detnödvändigt att bygga på samverkan mellan organisationer och allmännaorgan, föräldrar och lärare, arbetskamrater, grannar och andra enskilda. Även om huvudlinjeni det kriminalpolitiska arbetet består i breda sociala insatseroch attitydpåverkan är det viktigt att framhålla vikten av åtgärder inom rättsväsendets ram. Det finnsvisserligen anledning att varna för den överdrivna tilltro som mänga har tillatt sädana åtgärder skulle vara det enda effektiva medlet mot ökadbrottslighet. Det är emellertid av stor vikt att rättsväsendet organiseras ochfungerar på ett sätt som gör att människori gemen kan uppfatta som rättvist och rimligt. För att enskilda och organisationer skall finna detmeningsfullt att engagera sig ikampen mot brottsligheten är det nödvändigt att människor har förtroendeför och vet att de har stöd från rättsväsendet. åtgärdermåste vara snabba, begripliga och tydliga och präglas av Prop. 1988/89:100 fasthet och konsekvens. Jag vill isammanhanget också erinra om att en mycket stor andel av dem som döms för brotttillhör socialt utsatta grupper. I bakgrunden finns i regel svåra uppväxtförhållanden,arbetslöshet och missbruk. Att tillgodosedessa personers behov av stöd och hjälp ankommer inte främst pårättsväsendet. Det utesluter dock inte att man bör pröva alla rimligamöjligheter att tillgodose sådana intressen även i samband med lagföring för brott - inte minst inom ramen för det straffrättsligapåföljdssystemet. Det finns all anledning att slå vakt omde humanitära värden som präglat de senastedecenniernas kriminalpolitiska utveckling och kring vilka det råder en bred politisk uppslutning. Detär också min avsikt att försöka vidmakthålla den tradition som harinneburit att fattat viktigakriminalpolitiska beslut med bred majoritet. Regeringen harunder bedrivit ett målmedvetet och aktivt kriminalpolitiskt utvecklingsarbete. Hösten 1986presenterade den ett samlat programmed åtgärder mot vålds- och egendomsbrott och för ett är sedan ettsärskilt program i syfte att stärka brottsoffrens ställning. De enskildaätgärder som redovisades i dessa program är nu till största delen genomförda.De riktlinjer som låg bakom programmen hardock fortfarande giltighet och kommer att vara vägledande även för det fortsatta kriminalpolitiska arbetet. Somjag redan sagt är den centrala kriminalpolitiska uppgiften att förebygga brott. Som jag också har varit inne päar det brottsförebyggande arbetet emellertid inte enbart en uppgift förkriminalpolitiken i snäv mening. Intresset att motverka brott gör sig gällandepå hela det samhällspolitiska fältet. Ett framgångsriktbrottsförebyggande arbete förutsätter att kunskaper ocherfarenheter på området utvecklas och sprids. () intar en central roll idet sammanhanget. Inom rådet bedrivs ettomfattande forsknings- och utvecklingsarbete. BRÅ utgör också en viktig kunskapsbank bl.a. när detgäller internationella frågor. Efterförslag av den utredning som sett över BRÄ:s funktion och arbetssätt m.m. har regeringen nyligenutfärdat en ny instruktion för BRÅ.Genom denna kommer BRÅ:s ställning som centralt organ för bl.a.samordning, forskning, utredning, utvärdering och information på det brottsförebyggande arbetetsfältet att markeras. Också andracentrala myndigheter utför viktiga uppgifter på detta område av det brottsförebyggande arbetet,såsom och . Utanför rättsväsendetsområde kan nämnas och . Ett särskilt oroande inslag ibrottsutvecklingen är den ökade användningen av våld. Brotten får i dessafall särskilt 26 allvarliga följder genom att knivar och andra farligatillhyggen kommer Prop. 1988/89:100 till användning. Denlagstiftning om förbud mot att i vissa fall inneha Bil. 4 knivar ochandra farliga föremål som trädde i kraft är mot denna bakgrundav stor betydelse. Genom lagen är det numera, förutom i vissa undantagsfall,förbjudet att ha med sig föremål av det här slaget vid offentligatillställningar och allmänna sammankomster. Härutöver gäller ett generelltförbud att inneha särskilt farliga föremål, s.k. gatustridsvapen, pä allmänplats. Lagstiftningenutarbetades på grundval av ett förslag från den tillsattavapenutredningen. Utredningen fortsätter nu sitt arbete med en översyn av vapenlagen. Etthuvudsyfte med utredningens arbete är attmotverka riskerna för att vapen kommer till brottslig användning. Bl.a. skall utredningen ytterligareöverväga om vissa farliga föremål börtotalförbjudas samt presentera underlag för beslut enligt detbemyndigande som har gett regeringen att föreskriva att vapenlagensbestämmelser skall tillämpas i fråga om andraföremål som är ägnade att användas vid brott mot någons liv, hälsa ellerpersonliga säkerhet. Våldsbrott och annanbrottslighet förekommer inte sällan i samband med vissa typer avklubbars och näringsställens verksamhet. Ett inslag i dessa miljöer äribland olika former av spelautomater som används för illegalt spel. Den nuvarande lagen omautomatspel har i flera sammanhang visatsig vara otillräcklig för att komma åt sådant spel. I endepartementspromemoria som sänts ut på remiss har därför förslag lagtsfram om en effektivisering av lagen. Det är en förhoppning att de framlagda förslagen inte bara skall kunna bidra tillatt stoppa illegalt spel utan också motverka den grogrund för brottslighet avannat slag som kan finnas. Jag vill i det härsammanhanget också nämna de nya reglerna om besöksförbud som infördes den 1 juli1988. Dessa är ett led i strävandena att geett bättre skydd till dem, i första hand kvinnor, som förföljs och trakasseras. Lagstiftningeninnebär en helt ny väg i arbetet påatt motarbeta misshandel och andra övergrepp, och det är ännu för tidigt att bedöma dess praktiskabetydelse. Regeringen har fattat ett beslut om att lagen skallutvärderas. Degrundläggande kriminalpolitiska prioriteringarna görs när det bestäms vad som skall vara straffbart och hurstränga straff som skall kunna följapå olika brott. Det är en viktig uppgift att kontinuerligt arbeta för en anpassning av strafflagstiftningen tillnutida värderingar i dessa avseenden. Genom fängelsestraffkommitténshuvudbetänkande (SOU 1986:13-15) Påföljd för brott och remissyttrandena över detta finns ett samlat underlag för en omfattandeöversyn av straffskalorna inte endast i utan också i viktigare specialstraffrättslig lagstiftning.Denna fråga, som bereds inom departementet, är en av Prop. 1988/89:100 deviktigaste kriminalpolitiska uppgifterna just . För att allmän- Bil. 4heten skall ha förtroende för rättsväsendet är det nödvändigt att de olika brottens straffskalor och förhållandetmellan dessa framstår som rimliga och rättvisa. Översynenförutsätter ett omfattande och grannlaga arbete, men det är min förhoppning att kunna presenteraett färdigt förslag . En huvudlinje i arbetet är attvåldsbrott, vissa sexualbrott och andrabrott som i betydlig mån kränker den personliga integriteten bör tillmätas ett högre straffvärde än nu i förhällandetill brott där skadeverkningarnahuvudsakligen är av rent ekonomisk art. Också när det gällerstraffbestämmelsernas utformning och avgränsning pågår arbete av betydelse. Dettagäller bl.a. olika former av sexuellaövergrepp mot barn. I departementet förbereds förslag som rör kriterierna förgradindelning av vissa sexualbrott och som syftar till att markeraallvaret när sådana angrepp riktas mot barn. har i betänkandet(SOU 1988:3) Arbetsolycka -"olycka" eller arbetsmiljöbrott? föreslagit att en särskild straffbestämmelse med brottsrubriceringenarbetsmiljöbrott införs i . Enligt förslaget skallbestämmelsen tillämpas vid vållande av olyckor i arbetet i stälfet förbestämmelserna i 3 kap. omvällande till annans död, vällande tillkroppsskada eller sjukdom ochframkallande av fara för annan. Förslaget övervägs nu iregeringskansliet. har alltidtagit del aktivt i det internationella arbetet mot terrorism. har tre nya internationellaöverenskommelser på det området utarbetats. Det gäller ett tilläggsprotokolltill den s.k. Montrealkonventionen i syfte att bekämpa våldshandlingar påflygplatser som används i internationell luftfart samt en konvention och etttilläggsprotokoll om bekämpande av brott mot sjöfartens säkerhet. Jag räknar med att remittera en departementspromemoria med förslag till de ändringar ibrottsbalken som behövs för att skall kunna ratificeraöverenskommelserna. Kampen mot narkotikabrottsligheten är enav de mest angelägna kriminalpolitiska uppgifterna. Även på detta område pågårdet ett viktigt internationellt samarbete. Vid en av FN anordnad diplomatkonferensi har en ny konvention mot illegal narkotikahandel antagits. Konventionen,som har signerats för svensk del, innehåller viktigabestämmelser om bl.a. straff för befattning med tillgångar som härrörfrån narkotikahandel, om internationellt samarbete när det gäller förverkande av av narkotikabrottoch om internationell rättshjälp. Enratificering av konventionen förutsätter vissa ändringar i svensk lagstiftning. Under år 1988remissbehandlades en departementspromemoria med förslag tilländringar av bestämmelserna om häleri. Promemorian var utarbetad bl.a. motbakgrund av arbetet inom FN på den nya konventionen mot illegalnarkotikahandel. Det blir aktuellt attta ställning till förslagen i promemorian isamband med de andra lagstiftningsfrågor som kan aktualiseras till följd av konventionen. harockså flera olika förslag som rör bestämmelserna Prop. 1988/89:100 om trafiknykterhetsbrottenremissbehandlats. Det gäller förslag om en Bil. 4 sänkning av promillegränsen förrattonykterhet, om användning av alkoholutandningsprovsom bevismedel och om ökade möjligheter för polisen att använda s.k.sanningsprov. Avsikten är att förslag pä de aktuella områdena skall föreläggasriksdagen under innevarande . Narkotikabrottslighetenhör liksom trafiknykterhetsbrotten till de dominerande kriminalpolitiskaproblemen. Trots detta finns straffbestämmelsernapä dessa områden inte i utan i den s.k. specialstraffrättsligalagstiftningen, över huvud taget har samhällsutvecklingenmedfört att specialstraffrätten fått allt större praktisk betydelse i förhällandetill . Liksom narkotikabrottslighetenär även t.ex. miljöbrotten och den moderna ekonomiska kriminaliteten till stor del nya fenomen som regleras utanför den centralastrafflagen. Mot bakgrund av specialstraffrättensväxande betydelse finns det anledning att frän generella utgångspunkteröverväga både förhällandet mellanbrottsbalken och specialstraffrätten och grunderna och principerna förutformningen av den specialstraffrättsliga lagstiftningen. Systematiska skäl talar för att sådana brott som har högtstraffvärde eller som är vanligt förekommande skall vara samlade i . En sådan ordning skulle också bl.a.vara ägnad att göra relationenmellan straffbestämmelserna och mellan de olika brottens straffvärden tydligare, vilket i sin tur skullekunna erbjuda fördelar både från lagteknisk synpunkt och förrättstillämpningen. Pä vissa områdenkan det dock finnas mera praktiskt betingade motskäl som givetvis ocksåmåste beaktas. Även i sådana fall bör det emellertid i mänga fall övervägas om det inte är möjligt att uppnå en bättre systematik. Problem av de slag som jag nu berört ärpå intet sätt unika för . Tvärtomtorde de utgöra en väsentlig orsak till att det i flera länder, bl.a. och , pågår omfattande straffiagprojekt. Försvenskt vidkommande finns knappast behov att påbörja arbete med en totalstrafflagreform. Det får emellertid anses angeläget att de problem som jag nu har antytt beaktas inom ramen för både det fortlöpandereformarbetet och den mera långsiktiga planeringen. Inom departementetpäjgär nu arbete med denna inriktning som ett resultat av denverksamhetsplanering som har nämnts inledningsvis (avsnitt 1.1). Isamarbete med miljö- och har ett första steg tagits när detgäller straffbestämmelserna pä miljörättens område. En gemensamarbetsgrupp har haft till uppgift att pröva förutsättningarna för att åstadkomma enmer samordnad och effektiv lagstiftning när det gäller såväl straffbestämmelsernasom övriga bestämmelser pä området. Som ett led i arbetet har arbetsgruppenbl.a. anordnat enhearing med ett hundratal företrädare för olika myndigheter och organisationer.Avsikten är att arbetsgruppens arbete skall utmynna i direktiv till en utredning inom vilken det material och de erfarenheter som gruppen samlat skall kunna utgöra Prop. 1988/89:100 ett viktigt underlagför vidare överväganden. Viktiga frågor somrör både och specialstraffrätten har behandlats ifängelsestraffkommitténs slutbetänkande (SOU 1988:7) Frihet från ansvar. Kommittén har i betänkandet föreslagit att ett uttryckligt förbudmot analogisk tillämpning av straffbud skall ställas upp samt att tillämpningenav medverkansregler inom specialstraffrätten skall regleras i lag. När det gäller deallmänna reglerna om ansvarsfrihet föreslär kommittén att särskildabestämmelser om samtycke och rattsvillfarelse skall tas in i lagstiftningen samt att tillämpningsområdet förbestämmelsen om nöd skall utvidgas. Remissbehandlingen av betänkandethar avslutats, och frågorna bereds nu inom departementet. Har man väl bestämt sig för attstraffbelägga en viss handling måste påföljderkunna dömas ut när förbudet överträds. Detta är väsentligt för att kriminaliseringen skall behållasin trovärdighet och kriminalpolitiken sin genomslagskraft. Det är ocksåviktigt för att rättsväsendetsbrottsförebyggande effekter skall bevaras. Betydelsen av stränga straffskall inte överdrivas, men det är viktigt att straffen i stort är förankrade idet allmänna rättsmedvetandet. En utvecklingslinjeinom kriminalpolitiken har varit att begränsa bruket av fängelse till de fall en sådanpåföljd behövs för den allmänna laglydnaden. Det är en inriktning som det råtten bred politisk uppslutning kring, även ommeningarna ibland har varit delade omvilka vägar som bör väljas. En allmän uppfattning är också att frihetsstraff inte torde ha nägra positivaeffekter för de personer som utsätts för dem. har det gjortsbetydande ändringar av brottsbalkenspåföljdssystem. Dessa har genomförts av en bred politisk majoritet och ien gemensam strävan att humanisera systemet. Som exempel kan nämnas att detidsobestämda påföljderna ungdomsfängelseoch internering har avskaffats och att skyddstillsynspåföljden på olikasätt har förstärkts. Ett viktigt led i dehär strävandena är den möjlighet som öppnadesatt döma missbrukare och andra vårdbehövande till s.k. kontraktsvård. Avsikten meddenna påföljdsvariant är att vissa tilltalade som annars skulle ha dömts tillfängelse skall kunna undgå det, om deistället frivilligt underkastar sig en behandlingsplan. Följer de inte behandlingsplanen finns särskilda reglerom att påföljden skall undanröjas och ersättas med ett fängelsestraff. Under det dömdes till kontraktsvärd i cirka 200 fall. Defängelsestraff som angetts som alternativ påföljd varierade mellan och uppgick i genomsnitt . Även om del inte varit ovanligt attdomarna undanröjts och " ersatts av ett fängelsestraff därför att den dömde inte följt Prop.1988/89:100 behandlingsplanen, har erfarenheterna hitintills klart visatatt Bil. 4 kontraktsvård fyller en viktig funktion och i många fall kan varaett verksamt medel för att underlätta dendömdes möjligheter att anpassa sig i samhället. Det finns anledningatt söka sig vidare längs denna linje. Vad som närmast åsyftas ärmöjligheterna att efter det mönster som gäller för kontraktsvärden låta fängelse för vissakategorier av dömda kunna ersättas avutförande av visst arbete, s.k. samhällstjänst. förbereds i departementet ett förslag om enförsöksverksamhet med denna inriktning. Arbetet bedrivs sä att enproposition skall kunna lämnas till under innevarande . Den 1 januari 1989träder tvä nya kapitel i om straff-mätning ochpåföljdsval i kraft. Härigenom har fått mer utförligalagregler på detta viktiga område. De nya bestämmelserna är i huvudsak anpassadetill den praxis som domstolarna tillämpat pä området men innebärocksä viktiga förskjutningar, exempelvis när det gäller behandlingen aväterfalls-brottslighet. Sin störstabetydelse torde emellertid de nya reglerna ha genom att det nu klart slås fast vilka principer som skall vara vägledandeför päföljdsbestämningen. kommer detta att främja en mer enhetligrättstillämpning och grundläggande värden som förutsebarhet ochproportionalitet kan tillgodoses bättre. För närvarandebereds i förslag till ändrade bestämmelser om villkorlig frigivning. Dennafråga, som har ett nära samband medden översyn av straffskalorna som jag tidigare berört, har ocksä denbehandlats i fängelsestraffkommitténs huvudbetänkande.Min avsikt är att föreslå att den nuvarande huvudregeln omhalvtidsfrigivning avskaffas. Den nuvarande relativt stora skillnaden mellanutmätt straff och faktisk anstaltstid har otvivelaktigt visat sig vara svårförståelig för allmänheten. vill jag dock framhålla att en målsättning med det arbete som nupågår är att det samlade resultatetinte skall leda till nägra generella ökningar av de faktiskaanstaltstiderna. Jag återkommer tillvissa frågor om verkställighet av påföljder i avsnitt 6. Jag vill slutligen nämna att det är minförhoppning att kunnapresentera förslag till nya regler när det gäller behandlingen avpsykiskt störda lagöverträdare. 5.5 De unga lagöverträdarna 11988ärs budgetproposition lämnades en ingående redogörelse för vilka ätgärder som vidtagits och planerades mot ungdomsbrotts ligheten (prop. 1987/88:100 bil. 4 s. 28 ff.). Genom en lagstiftning som trädde i kraft (prop. 1987/88:138, JuU 36, rskr 403, SFS 1988:820 ff.) har möjligheterna till ett snabbt och effektivt 31 ingripande motde unga lagöverträdarna förbättrats. 1988/89:100 regeringen genom en särskild förordning tagitinitiativ till en försöks- Bil. 4 verksamhet med enklare ochsmidigare samarbetsformer mellan myndigheterna i ärenden som rör unga lagöverträdare(SFS 1988:217). Den nya lagstiftningen och försöksverksamheten utvärderas päregeringens uppdrag av BRÅ. Det är en bärande princip i det svenskapåföljdssyslemel att unga lagöverträdare iförsta hand skall beredas värd inom . Jag vill isammanhanget nämna att det inom bedrivs ett arbete med syfte att förbättra möjligheteratt ta ansvar för ungdomar som befinner sig i utsatta situationer tillföljd av missbruk eller kriminalitet. Jag redogjorde nyssför mina överväganden rörande samhällstjänst. En sådan påföljdskulle kunna vara särskilt lämpad för sådana unga personer som med nuvaranderegler riskerar att dömas till fängelse. Men här torde det i allmänhet röra sig om något äldre (i första hand åldersgruppen18 - ). I 1988 ärs budgetproposition lades det fram ett särskiltprogram för attstärka brottsoffrens ställning (prop. 1987/88:100 bil. 4 s. 34 ff.). Jag skall här kortredogöra för de åtgärder som har vidtagits inom ramen för detta program och deytterligare ätgärder som planeras. Broltsskadelagen,som innebär att ersättning lämnas av statsmedel för vissa skador till följd av brott ifall då skadevållaren är okänd eller saknarförmåga att betala skadestånd, har ändrats . Genom denna ändring har möjligheterna förbrottsoffer att fä ersättning enligt lagen förbättrats i olikaavseenden.