prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Omköparen vill avvisa en vara som han har tagit emot, är han skyldig att vidtaskäliga åtgärder för varans vård. Eftersom det är fråga om vård av varan försäljarens räkning, fömtsätts att köparen har rätt att avvisa varan.Bestämmelsen avser således situationer där köparen antingen vill häva köpeteller kräva omleverans på gmnd av säljarens avtalsbrott. Formuleringen avkravet på köparens vårdplikt "skäliga åtgärder" är densamma somi 72 §, och det är också avsett att vårdpliktens innehåll skall vara detsammaför säljare och köpare. Köparens omhändertagande av godset sker för säljarensräkning, och köparen har enligt 75 § samma rätt till ersättning för försvarligautgifter och kostnader som säljaren har med anledning av ett omhändertagande avvaran enligt 72 §. Eftersomförsta stycket avser varor som köparen har tagit emot, är det också köparen utom i fall som avses i 74 § som står risken för att varan försämras. Andrastycket behandlar den situationen att köparen vill avvisa en vara som han visserligen inte har tagit emot, men som har sänts till honom och hålls honom tillhanda på bestämmelseorten. Vid distansköp är köparen inte bara skyldig att vårda en vara som han har tagit emot, utan han måste 209 14 1988/89. under vissa fömtsättningarta hand om en vara som är på väg till honom Prop. 1988/89:76 och som kommerfram först efter det att köparen har fått anledning att 74 § avvisa den. Harsäljaren, genom någon representant eller på annat sätt, möjligheter alt ta handom varan på bestämmelseorten, uppkommer däremot ingen vårdplikt för köparen.Detta fömtsätter dock att köparen utan dröjsmål meddelar säljaren ellersäljarens representant att han vill avvisa varan. 1de situationer som avses i andra stycket har avlämnande i regel redan skett vidden tidpunkt då varan avvisas. Även i dessa fall bär köparen således vanligtvisrisken för varan medan han har den i sin vård, bortsett från det fall att hanenligt 74 § har lämnat över varan för förvaring hos tredje man. Varkeni första eller andra stycket anges verkningarna av att köparen försummar sinvårdplikt. Enligt 66 § kan sådan försummelse medföra att köparen går miste omsin hävningsrätt eller rätten att kräva omleverans. Han kan också bliskadeståndsskyldig gentemot säljaren. part som skall ta vård om varan överlämnat den till tredje man förförvaring för motpartens räkning och har förvararen valts med omsorg, är denvårdpliktige parten fri från ansvar för varan när förvararen har tagit emotden. (Jfr78 § i arbetsgmppens förslag) Paragrafen,som saknar motsvarighet lag, ger en part som enligt 72 eller 73 § ärskyldig att ta vård om varan rätt att överlämna den till en tredje man förförvaring för motpartens räkning. Har förvararen valts med omsorg, befrias denvårdpliktige parten från ansvaret för varan när förvararen har tagit emot den.Alt ordna förvaringen på det sättet kan ofta vara det praktiskt lämpligastealtemativet, exempelvis om varan kräver förvaring under speciella förhållandensom den vårdpliktige parten inte alls eller endast med svårighet kan ordna.Eftersom vården av varan, hur den än ordnas, sker för motpartens räkning ochaktualiseras först vid avtalsbrott på motpartens sida, uppställs inga särskildakrav för rätten att frånhända sig ansvaret för varan genom att överlämna dentill förvaring hos en tredje man. Den vårdpliktige parten kan således, under defömtsättningar som bestämmelsen ställer upp, efter fritt val befria sig frånansvar för varan om han överlämnar den till annan för förvaring. Enligtparagrafen skall förvararen väljas med omsorg, vilket innebär att förvaringenhos tredje man skall ske med samma omsorg som enligt 72 och 73 §§ fömtsätts förden vårdpliktiges vård av varan i egen regi. Vid valet av förvarare bör denvårdpliktige även beakta att förvaringen ordnas så, att kostnaderna hålls på enförsvarlig nivå. Om så inte sker, blir han nämligen enligt 75 § utan ersättningför den del av kostnaden som överstiger vad som kan anses försvarligt. Verkanav att förvaringen hos en tredje man ordnas på det sätt som 210 bestämmelsenföreskriver är att den vårdpliktige befrias från ansvaret för Prop.1988/89:76 varansedan den tagils emot av förvararen. Detta innebär att den vårdplik- 75 § tigeparten blir skyldig att ersätta motparten för skada som drabbat varan medanden är i förvar hos tredje mannen endast om det kan anses att han harbrustit i omsorg vid valet av förvarare. Den vårdpliktige parten är med andraord inte skadeståndsskyldig även om förvararen förorsakat skadan genom vållande, såvidaförvararen kan anses ha blivit vald med tillbörlig Denpart som skall ta vård om varan för motpartens räkning har rätt till ersättningför försvarliga utgifter och kostnader på grund av vården. Han får hålla innevaran till dess att ersättningen betalas eller godtagbar säkerhet ställs förden. (Jfr79 § i arbetsgruppens förslag) Bestämmelsersom delvis motsvarar förevarande paragraf finns lag i 36, 55 och 56§§. Förevarandeparagraf ger den vårdpliktige parten rätt till ersättning för försvarligautgifter och kostnader på grund av vården av en vara som omhändertagits förmotpartens räkning. Motpartens ansvar för sådana kostnader är helt strikt, ochde befrielsegrunder som enligt 27, 40 och 57 §§ gäller vid skadeståndsansvar ärinte tillämpliga när det är fråga om betalningsskyldighet för vårdkostnader. Delersättningsansvar som omfattas av paragrafen avser endast sådana kostnader somen part åsamkas på grund av åtgärder för att fullgöra den vårdplikt som följerav 72 och 73 §§. Andra kostnader som beror på det kontraktsbrott som har utlöstvårdplikten men som inte beror på vården av varan ersätts enligtskadeståndsreglerna i 27, 40 och 57 §§. Exempelpå utgifter som här avses är förutom kostnadema för sådana med hänsyn tillvamslaget skiftande åtgärder som kan vara nödvändiga för att bevara varan iursprungligt skick kostnaden för lagring av varan och transport till entredje man som enligt 74 § skall förvara varan för motpartens räkning. I falldå säljaren har transporterat varan till en köpare ulan att avlämnande harkommit till stånd kan det också vara fråga om kostnader för attalertransportera varan. Ersättningsskyldighetenenligt denna paragraf är uttryckligen begränsad till utgifter och kostnader som är försvariiga. Vad som utgör försvarliga kostnader får bedömas med ledning av vad som i det konkreta fallet kan anses som erforderiigt för att uppfylla kravet på vårdplikten. En part som har dragit på sig en större kostnad än som vid en sådan bedömning kan anses försvarlig står alltså själv risken för det. Detsamma gäller om förva ring hos en tredje man har valts utan iakttagande av den omsorg som förutsätts enligt 74 §, med påföljd att kostnaden för förvaringen blir högre än vad som kan anses vara försvarligt (jfr vad som anförts i anslutning till 74§). Denvårdpliktige har rätt att hålla inne varan till säkerhet för den Prop.1988/89:76 ersättning för vården av varan som han enligt förevarandebestämmelse 76 § har rätt till. Delta betyder att en säljare som har rätt attfå ersättning för vårdkostnader inte är skyldig att lämna ut varan till köparenäven om denne erbjuder sig att betala priset för den, om inte vårdkostnadensamtidigt ersätts. En köpare är i motsvarande fall inte skyldig att i sambandmed hävning eller krav på omleverans återlämna varan till säljaren förrän hanfår ersättning för vårdkostnadema. Denersättningsskyldige parten kan hindra motparten från att hålla inne varan genomatt ställa godtagbar säkerhet. Detta kan vara ett alternativ exempelvis när detär tvist om vad som är en försvarlig kostnad för vården av varan. Denpart som skall ta vård om varan får sälja den, om han inte utan väsentligkostnad eller olägenhet kan fortsätta med vården eller om motparten dröjeroskäligt länge med att ta hand om varan eller med att betala varan ellerersätta kostnader för vården. Omvaran är utsatt för snabb förstörelse eller försämring eller om den fordraralltför kostsam vård, skall den säljas om det kan ske. Varanskall säljas med omsorg. Motparten skall om möjligt underrättas föreförsäljningen. (Jfr80 § i arbetsgruppens förslag) I1905 års lag finns liknande bestämmelser i 34-36 §§. Paragrafenbehandlar försäljning av en vara som parten enligt 72 eller 73 § är skyldig attta vård om. Första stycket anger förutsättningarna för att en part skall harätt att sälja varan, medan i andra stycket föreskrivs att den vårdpliktigeparten i vissa fall är skyldig att sälja varan för motpartens räkning. Iförsta stycket anges i vilka fall den som skall ta vård om varan får sälja den. sådant fall är om den vårdpliktige parten inte utan väsentlig kostnad eller olägenhet kan fortsätta med vården. Eftersom den parten enligt 75 § har rätt att av motparten erhålla ersättning för försvariiga utgifter och kostnader på grund av vården, är det främst utläggen för kostnaderna som kan anses så betungande för den vårdpliktige att han enligt bestämmelsen har rätt att sälja varan. Även om motparten succes sivt ersätter vårdkostnaderna, får den vårdpliktige partens utlägg för dessa efter hand karaktären av en löpande kredit som han inte i längden skall behöva stå för. Även om utläggen för vårdkostnaderna i och för sig inte skulle vara särskilt betungande för parten, gäller dock enligt 75 § att motparten blir ersättningsskyldig endast för utgifter och kostnader som varit försvarliga. En part kan därför inte vara skyldig att fortsätta med vården, om kostnaderna härför skulle överstiga vad motparten enligt 75 § kan bli ersältningsskyldig för. får vidare säljas,om motparten väntar oskäligt länge med att ta Prop. 1988/89: 76 hand om den.Vad som skall anses vara en oskäligt får bedömas 76 § med hänsyn tillvaruslaget, vem den vårdpliktige parten är och dennes förutsättningar att tavård om varan. En säljare har ofta större praktiska möjligheter och denspecialkompetens som ibland kan krävas för att på rätt sätt ta hand om den varahan sålt, och han har också anledning att räkna med risken för att emellanåt,på grund av köparens kontraktsbrott, drabbas av den vårdplikt som följer av 72§. En köpare kan däremot typiskt sett inte förutsättas ha samma beredskap ellerförutsättningar att ta hand om en vara som han vill avvisa. Denvårdpliktige ges vidare rätt att sälja varan, om motparten dröjer oskäligtlänge med att betala för den eller ersätta kostnaden för vården. Dröjsmål medbetalningen för varan som gmnd för rätt till försäljning kan bli aktuelltendast när det är säljaren som har varan i sin vård. Närköparen är i dröjsmål med att ta hand om varan har säljaren i allmänhet, utöverrätten att sälja den enligt förevarande bestämmelse, även rätt att häva köpetenligt 55 §. Förhållandet är detsamma vid köparens dröjsmål med betalning avpriset genom att 54 § ger säljaren hävningsrätt i den situationen. För rättentill hävning förutsätts enligt 54 § att köparens dröjsmål utgör ett väsentligtavtalsbrott. För rätt till hävning enligt 55 § krävs att avtalsbrottet är avväsentlig betydelse för säljaren och att köparen borde ha insett detta. Vidarekrävs att del framgår av avtalet eller omständigheterna att säljaren har ettsärskilt intresse av att bli av med det som han har sålt. När en säljare har varani sin besittning till följd av reglerna om vårdplikt kan han således, även närfömtsättningar för hävning i och för sig föreligger, i stället välja att hållafast vid köpet och därefter sälja varan enligt reglerna i förevarande paragraf Imotsats till vad som gäller i 34 § lag innehåller inte förevarandebestämmelse något krav på att motparten skall uppmanas att ta hand om varan(förfoga över den). Har en sådan uppmaning ändå getts, kan det bli av betydelseför bedömningen av huruvida motparten väntat oskäligt länge med att ta hand omvaran. Andrastycket innehåller en specialbestämmelse om försäljningsplikt för denvårdpliktige parten i vissa undantagsfall. Syftet med reglerna i 72 och 73 §§om vårdnadsplikt är att förhindra att en part skall lida skada därför att envara som befinner sig i motpartens besittning lämnas utan vård. Dessa reglerkompletteras av förevarande bestämmelse, som ålägger den vårdpliktige partenatt sälja en vara dels om den är utsatt för snabb förstörelse eller försämring,dels orn varan fordrar alltför kostsam vård. Det första fallet avser framförallt färskvaror, där ett fortsatt omhändertagande inte är i motpartensintresse. Den åtgärd som behövs för att rädda varans värde åt motparten är istället en snabb försäljning. Bakgrundentill del andra fallet är att motparten enligt 75 § är ersättningsskyldig förförsvarliga kostnader på grund av vården. Stiger dessa kostnader till ett iförhållande till varans värde betydande belopp, ligger det i motpartens intresseatt varan säljs innan kostnaden för vården har Prop. 1988/89:76 tagit en alltför stor andel av vamvärdet i anspråk. fall som avses med andra stycket skall varan säljas om det kan ske, vilketinnebär att försäljningsplikten är beroende av att det finns avsättningsmöjligheterför varan. Saknas sådana möjligheter, får den vårdpliktige parten förfoga övervaran på det sätt som framgår av 77 §. Utöverdet allmänna omsorgskrav som föreskrivs i tredje stycket ges ingen föreskriftom hur försäljningen skall ske. Bedömningen får variera beroende påomständighetema i det enskilda fallet. I många fall kan det bästa möjligaresultatet för säljarens del uppnås om han använder sig av sina normalaförsäljningskanaler. Också för köparens del kan det vara mest förenligt medomsorgskravet att varan säljs under hand genom existerande affärskontakter.Försäljning på offentlig auktion kan däremot ofta leda till ett så oförmånligtpris att den försäljningsmetoden i många fall inte kan anses förenlig medomsorgskravet. 1 vissa branscher kan förhållandena emellertid vara annorlunda. Innanvaran säljs skall motparten om det är möjligt underrättas om den föreståendeförsäljningen. I de flesta fall torde det vara möjligt att lämna sådan underrättelse,exempelvis per telefon. Men om tidsfaktorn är viktig, exempelvis i fall somavses i andra stycket, skall försäljningen inte uppehållas på gmnd avsvårigheter att underrätta motparten. Haren part rätt att sälja varan enligt 76 § men kan den inte säljas eller är detuppenbart att priset inte skulle täcka kostnaderna för en försäljning, fårparten förfoga över varan på annat sätt som är försvarligt. Innan det sker,skall motparten om möjligt undertättas. (Jfr81 § i arbetsgmppens förslag) Paragrafen,som lag motsvaras av regler i 34, 55 och 56 §§, ger den vårdpliktigeparten rätt att i vissa fall förfoga över varan på annat sätt än genom attsälja den. Denförsta fömtsättningen för ett sådant förfogande är att parten enligt 76 § harrätt att sälja varan. Den fömtsättningen är givetvis uppfylld också i sådanafall då en part är skyldig att sälja varan (se 76 § andra stycket). Denandra fömtsättningen är att försäljning inte är möjlig eller att det äruppenbart att priset vid en försäljning inte skulle täcka kostnadema förförsäljningen. Det är alltså inte tillräckligt att det förefaller mindre sannoliktatt försäljningspriset skall komma att uppväga kostnaderna för försäljningen.Endast om det kan anses uppenbart att försäljningskostnaderna inte kommer atttäckas av försäljningspriset, föreligger rätt att enligt bestämmelsen förfogaöver varan på annat sätt. Det måste dock beaktas att det kan varaförenat med svårigheter att med större exakthet fömtsäga lönsamheten vid enförsäljning. Bestämmelsenanger inte vilka typer av förfoganden som kan komma i fråga som altemativ försäljning, endast att det förfogandet skall ske på ett försvarligt sätt.Det kan vara fråga om att använda varan i den egna verksamheten, hyra ut den,låna ut den eller -som sista utväg - kassera Prop. 1988/89:76 den. Innanett förfogande som avses med denna bestämmelse sker, skall motparten i likhetmed vad som enligt 76 § gäller inför en försäljning såvitt möjligt underrättas. Vaden försäljning har inbringat och vad en part på annat sätt har fått ut av varanskall, liksom uppkomna kostnader, redovisas för motparten. (Jfr82 § i arbetsgmppens förslag) Paragrafen,som saknar motsvarighet lag, behandlar den vårdpliktige partensredovisningsskyldighet gentemot motparten. Denvårdpliktige parten skall enligt bestämmelsen redovisa för vad han uppburit vidförsäljning av varan och vad han på annat sätt fått ut av varan, dvs. avkastningeller annan nytta som den vårdpliktige haft exempelvis då han i enlighet med77 § förfogat över den på annat sätt än genom att sälja den. Ävenuppkomna kostnader skall redovisas. De kostnader som här avses är omkostnaderför vården enligt 75 §, kostnader för sådan försäljning som avses i 76 § ochkostnader på gmnd av annan disposition som har skett med stöd av 77 §. Etteventuellt överskott tillfaller motparten. Detta överskott kan emellertidenligt allmänna regler avräknas mot den andre partens skuld till denvårdpliktige parten, t. ex. säljarens krav på betalning av priset för varaneller köparens krav på ersättning på gmnd av fel. Avkastningsom varan ger före avtalad tid för avlämnandet tillfaller säljaren, om det intemed fog kunde beräknas att den skulle utfalla . Avkastning som varan gerefter det att den skall avlämnas tillfaller köparen, om det inte med fog kundeberäknas att den skulle ulfalla tidigare. (Jfr83 § i arbetsgmppens förslag) Paragrafenmotsvarar 18 § lag och reglerar fördelningen mellan parterna avvarans avkastning. Fördelningen av avkastningen vid köp av aktier ochräntebärande värdepapper regleras dock särskilt i 80 och Paragrafeninnehåller en generell regel om fördelningen av varans avkastning. Denavgörande tidpunkten är den avtalsenliga tidpunkten för varans avlämnande. Omdet faktiska avlämnandet försenas eller sker tidigare än avtalat inverkar delinte på fördelningen av varans avkastning. Avkastningsom varan ger upphov till innan den skall avlämnas till köparen tillfaller säljaren, såvida det inte med fog kunde beräknas att avkastningen skulle ulfalla först . På motsvarande sätt tillfaller avkastning som utfaller efter den avtalade tidpunkten för varans avläm- 215 nandet köparen, såvida detinte med fog kunde beräknas att avkastningen Prop. 1988/89: 76 skulleutfalla tidigare. Det avgörande är således när avkastningen utfaller 80 §eller med fog kan beräknas utfalla. Vill parterna fördela avkastningenannorlunda, måste de således avtala särskilt om det. 1köp av aktier ingår utdelning som inte har förfallit till betalning före köpetoch sådan företrädesrätt för aktieägare att delta i emission som inte harkunnat utövas före köpet. (Jfr84 § i arbetsgmppens förslag) Paragrafenmotsvarar 19 § lag. Tillskillnad från vad som enligt 79 § gäller avkastning i allmänhet skall enligtförevarande bestämmelse den utdelning som vid köpet ännu inte har förfallittill betalning ingå i köpet. Den avgörande tidpunkten är således en annan änenligt 79 §, och den framgår av innehållet i bolagsordning eller av beslut avbehörigt organ, i regel bolagsstämman. Iköp av aktier ingår vidare i förekommande fall rätten att teckna nya aktier, omden rätten inte har kunnat utnyttjas före köpet. Detta överensstämmer med denpraxis som råder beträffande börsnoterade aktier, vilka noterasutan värdet av teckningsrätt så snart rätten att teckna aktier kan utövas. Densom köper aktie efter den tidpunkten kan således inte räkna med attteckningsrätten skall åtfölja aktien. 1 första hand avses teckningsrätt vid ny-och fondemission. Enligt 5 kap. 2 § aktiebolagslagen (1975:1385) haraktieägarna i vissa fall rätt att teckna sig för förvärv av konvertiblaskuldebrev och av skuldebrev som är förenade med optionsrätt till nyteckning.Även sådan teckningsrätt omfattas av paragrafen. Iköp av räntebärande fordringar ingår ränta som är upplupen men ännu inteförfallen till betalning som har avtalats för avlämnandet.Vad som svarar mot sådan ränta skall köparen betala till säljaren utöverpriset, om inte fordringen har sålts som osäker. (Jfr85 § i arbetsgmppens förslag) Paragrafenmotsvaras av 20 § lag. Den paragrafen omfattar endast räntebärandevärdepapper. Bestämmelsernai förevarande paragraf omfattar däremot räntebärande fordringar oavsett omdessa är knutna till ett värdepapper eller inte. Köpav räntebärande fordringar omfattar upplupen ränta som förfaller till betalningförst efter den tidpunkt som avtalats för avlämnandet. Den avgörande tidpunktenär således densamma som enligt 79 §. Vidare anges att värdet av den upplupnaränta som ej förfallit till betalning före avlämnandet skall betalas avköparen utöver priset. Detta gäller emellertid inte om fordringen har sålts somosäker. Räntapå räntebärande fordringar förfaller i allmänhet i fasta terminer. Normalt är det därför inga problem att vid varje tid fastställa värdet av 216 den upplupna räntan. Närvärdet av den räntan fram till den avtalade Prop. 1988/89:76avlämningstiden läggs till köpesumman, kompenseras köparen härför ge- 82 §nom att han får rätt till räntan för hela ränteterminen när den förfaller tillbetalning. Harett meddelande som köparen skall lämna säljaren enligt 23, 24, 29, 32, 35,39,47 eller 61 § avsänts på ett ändamålsenligt sätt, får meddelandet åberopasäven om det försenas, förvanskas eller inte kommer fram. Detsamma gällerbeträffande ett meddelande som säljaren skall lämna köpa-renenligt52, 53,59eller6l §. (Jfr86 § i arbetsgruppens förslag) Paragrafen,som lag delvis motsvaras av 61 § (jfr även 26 och 31 §§ samma lag),anger vilken av partena som bär risken för att vissa meddelanden som berörs ilagen försenas eller förvanskas vid befordran eller inte alls kommer fram. Dengenerella utgångspunkten inom avtalsrätten är att avsändaren står risken föratt hans meddelande inte kommer fram eller på rätt sätt. Många av demeddelanden mellan partema som behandlas i köplagen skall likväl enligt vad somframgår av bestämmelsema i förevarande paragraf befordras på mottagarens riskunder fömtsättning att meddelandet har avsänts på ell ändamålsenligt sätt. Demeddelanden som det är fråga om är sådana dar lagen ålägger en part attreklamera eller på annat sätt ge tillkänna när han anser att motparten harbmstit i sina åtaganden eller skyldigheter på gmnd av köpeavtalet. Bestämmelsernainnebär att avsändaren får åberopa meddelandet även om det pä grund av ettmissöde vid befordran har försenats, förvanskats till sitt innehåll eller intealls kommit fram. Kravetpå att meddelandet skall avsändas på ett ändamålsenligt sätt innebär att ettsådant befordringssätt skall väljas som är försvarligt med hänsyn till denföreliggande situationen. De faktiska omständighetema får således bli avgörandenär det gäller att avgöra om en muntlig underrättelse är tillräcklig eller omdet krävs skriftlig underrättelse, och omvänt om en skriftlig underrättelse ärtillfyllest i en brådskande situation. Demeddelanden som befordras på mottagarens risk räknas upp i lagrummet. Demeddelanden från köparen till säljaren som går på säljarens risk är köparenskrav på fullgörelse (23 §), köparens svar på säljarens förfrågan om för senleverans godtas (24 §), köparens hävningsförklaring eller krav på skadeståndvid säljarens dröjsmål (29 §), köparens reklamation vid fel i varan (32 §),köparens krav på rättelse (35 §), köparens hävningsförklaring vid fel i varan(39 §), köparens meddelande om att han inte godkänner säljarens räkning (47 §)och köparens meddelande om att han vill åberopa rätten att hålla inne sinprestation på gmnd av säljarens befarade avtalsbrott (61 §). Demeddelanden från säljaren till köparen som går på köparens risk är 217 säljarenskrav på fullgörelse, dvs. i regel betalning (52 §), säljarens krav på Prop.1988/89:76 köparens medverkan enligt 50 § första stycket (53 §), säljarenshävnings- 2 § räntelagen förklaring (59 §) och säljarens meddelande om atthan avser att hålla inne sin prestation på grund av köparens befaradeavtalsbrott (61 §). Uppräkningeni paragrafen är uttömmande, vilket betyder att övriga meddelanden enligtköplagen befordras på avsändarens risk.