prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — För att fåperspektiv på den svenska skoldebatten menar jag alt det är av intresse attrelatera den lill den diskussion som förs i andra länder och i det internationellautbildningssamarbetet inom skolområdet. Jag vill därför lyfta fram vissa tendenser som jag ser som viktiga och intressanta idetta sammanhang. Den första tendensenär den oro för bristande kvalitet i skolan som man möter i debatten i många länder. I fleraländer upplever man atl alltför många eleverlämnar skolan med bristfälliga kunskaper och färdigheter. Brister som leder till att de får svårigheter på arbetsmarknaden och i samhällsliveti övrigt. Som ett exempel kan jag peka på den debatt som förts i om att det franska skolsystemet,som fortfarande innehåller starkainslag av differentiering på alla nivåer, lämnar ifrån sig en stor grupp elever med bristfälliga grundläggandekunskaper. Det finns uppgifter somtyder på att ända upp lill 15 av en årskull skulle ha betydandeläs- och skrivsvårigheter. Man anser också all den omfattande kvarsillningen ide franska skolorna är ett betydande problem. Oron för bristandekvalitet kombineras ofta med oro över alt skolan inte är den drivkraft i samhällsutvecklingensom man tidigare hoppats den skulle vara. Skolsystemen i olika länder upplevsinte lämna ifrån sig tillräckligtvälutbildade elever för alt de skall kunna fungera i ett alltmer kompliceratoch tekniskt avancerat arbetsliv. Det skulle innebära all näringslivels utveckling hämmas och därigenom denekonomiska tillväxten. Den senareaspeklen har varit mycket påtaglig i den debatt som förts inom . En start för 0ECD:s arbete med dessafrågor var för övrigt debatten i , sommåhända är det tydligaste exemplet på den oro som finns i olika länder för brister i utbildningssystemetskvalitet. 1 rapporten al Riskår 1983 gjordes en systematisk genomgång av det amerikanska skolsystemetsresultat jämfört med andra industrialiserade länder. Slutsatsen i rapporten varatl del amerikanska skolsystemet innehöll så allvarliga bris-ler att det, som rapportens titel antyder, ansågsäventyra landels framtida utveckling. Rapportens publicering ledde tillalt en omfattande satsning gjordes för att höja kvaliteten i det amerikanskaskolsystemet. Utifrån dennauppenbariigen allmänna oro för kvaliteten i skolsystemen i en rad olikaländer kan det finnas anledning ställa frågan hur den svenska skolans resultatter sig i ett internationellt perspektiv. Jag hade anledning atl redan i föregående årsbudgetproposition något beröra denna fråga. Denslutsats jag då drog vill jag gärnaupprepa. Inlernationella mätningar av kunskapsnivån i skolsystemen i olikaländer lyder på att svensk skola hävdar sig väl. Achieve- menl (lEA) har sedan början av 1960-taletgjort jämförande undersökning ar av kunskapsnivån i olika ämnen i ett tjugotal länder, däribland . Av dessa undersökningar framgår att svenska elever i ämnesområden som naturvetenskap, läsförståelse, litteratur, engelska och franska som främ mande språk saml samhällslära klararsig bra eller myckel bra. gaundantaget är svenska elevers förmåga i matematik, där vi i såväl 1964 Prop.1988/89:100 som undersökningar nådde förhållandevis låga resultatbland Bil. 10 elever i årskurs 7 som valtallmän kurs. Det finns dock anledning att anta all nivån i matematik förbättrats, dels som en följd avinförandet av läroplan meddess starkare betoning av baskunskaper, dels på grund av den särskilda satsning som skett när det gäller fortbildningoch metodutveckling i matematik. Vad som framstår somsärskilt intressant mot bakgrund av den ambition av social utjämning som legatbakom skolreformerna, är att det av lEA-undersökningarnaklart framgår att skolstandarden i inte bara är hög när det gäller genomsnittet ulan alt den också är jämn. Skillnadernamellan olika skolor ar i vårt land mindre än i något annat deltagande land. Också vid sidan avlEA görs olika typer av bedömningar och jämförelser på internationellnivå som kan säga något om skolstandarden i vårt land. Som ett exempel kanjag nämna alt i den mätning av geografikunskaper i olika länder som genomförtsav The Society i klarade sig bäst bland de nioundersökta länderna. Utöver sådanajämförelser av kunskaper i enskilda ämnen är de granskningar gör avutbildningssystemet i olika länder av intresse i delta sammanhang. Densenaste granskningen av det svenska utbildningsväsendet gjordes dåfrämst och den grundläggande högskoleutbildningen granskades. Enheltäckande granskning av det svenska utbildningssystemet gjordes ylleriigare10 år tidigare. granskning präglades av en grundläggande respekt för den s. k.svenska reformmodellen, dvs. tillvägagångssättet att precisera mål samtdärefter planera, organiseraoch genomföra förändringar. pekade man på svagheter när det gäller genomförandet på del lokalaplanet. Utvärderarna pekade också på alt metoder och innehåll i undervisningensläpade efter. Det efterlystes ocksåett ökat föräldraengagemang i skolan. Viklen av att lärarna stärks isin yrkesroll underströks också. Sedan den förrautvärderingen gjordes har utvecklingen på skolområdet i i myckel gått den väg somOECD:s utvärderare pekade på. Den starkadecentralisering som skett har inneburitett understrykande av den lokala nivåns betydelse för genomförande av reformerpå skolområdet. Utvecklingsarbete med inriktning på innehåll och metoder harbedrivits. Lärarnas vikliga roll har likaså understmkits. Mot denna bakgrundanser jag alt del skulle vara intressant om kunde låta genomföra en ny utvärdering av del svenska utbildningssystemet. Jag kommer därför alt ta initiativ lill altfrågan om en sådan utvärdering tas upp inom . Ett ytteriigare viktigt drag i deninternationella utbildningsdebatlen och i utvecklingen i flera andra länder ärunderstrykandel av utvärderingens betydelse. Del har uppenbarligen upplevts som en naturlig följd av oron för kvaliteten i skolväsendet att ägna ökad uppmärksamhet åt atl ta reda på hur skolan lyckas med sin uppgift. Somexempel på denna utveckling vill jag peka på dels återigen , dels . 1 finns ett särskilt nationelltutvärderingsprogram. 1 ingår som en viktig del i en nyligen beslutad utveckling mot en nationell läroplanatt 9 ocksåla fram underlag för prov och tester för att dokumentera kunskaps- Prop.1988/89:100 nivån i olika stadier och ämnen i engelskskola. Även i dettaavseende har tagit fasta på de aktuella trenderna i de olikamedlemsländerna. Inom ramen för ett projekt om användning av indikatorer för att kontrollerakvaliteten inom utbildningsväsendet har pekatspå behovet av utvärdering av skolans resultat och på svårigheterna attta fram relevanta mätinstrument för en verksamhet med så komplexa mål somskolans. Utvecklingen iSverige löper också i detta avseende i slor utsträckning parallellt medutvecklingen i andra . Jag vill framförallt peka på det arbete med ett nationellt program för utvärderingav skolan som () bedriver efter beslut avriksdagen och regeringen. Som en tredjetendens vill jag peka på den utveckling av läroplaner som pågår i flera länder. I länder som sedanlänge använt läroplanen som nationellt styrinstrument har önskan varit attanpassa denna lill skolans nya uppgifter, iländer med en svagare tradition när del gäller nationella läroplaner harman önskat stärka läroplanens roll för att åstadkomma en samordnad utveckling av skolan. Fyra områden serjag som särskilt intressanta i denna översyn av läroplaner. För det första finns det, bl. a. som eltutslag av debatten om bristande kvalitet iskolväsendet, en klar tendens atl lyfta fram de svaga elevernas situation och diskutera åtgärder för att bättrehjälpa dem. Inte minst gäller dettaåtgärder för alt förbättra invandrarelevernas ställning i skolväsendet. För det andra finnsett starkt intresse för den nya teknologin och dess betydelse förskolväsendet. Det gäller då både skolans uppgift att förbereda eleverna för verksamhet i elt alltmertekniskt avancerat samhälle, och skolansroll för atl göra utvecklingen mol delta samhälle möjlig. Vad som är intressant att notera är också atl under desenaste åren en diskussion om den nya teknologins betydelse för skolansundervisningsmetoder har startat i många länder. För det tredjefinns också ett tilltagande intresse för undervisning i främmande språk som vuxit i takt med attkontakterna mellan länderna ökat. Inom ramen för har frågan omförbättrad språkundervisning tagits upp.Därvid har man kanske särskilt i länder där studiet av främmande språk har en svagare ställning än iSverige upplevt ett behov av attintroducera studium av främmande språk vid en lägre ålder liksom att ocksåöverväga införande av studium av elt andra främmande språk. EG-ländernasutbildningsministrar har enats om ett gemensamt och kraftfullt stöd förländernas språkundervisning. Deras mål är att så många ungdomar som möjligt under sin obligatoriska skolgångskall få kunskap i två språk utöver sitt modersmål. Dessa språkkunskaper skallsedan vidmakthållas och förstärkasunder den fortsatta skolgången även i yrkesutbildning ochvuxenutbildning. För det Qärde finnsen klar betoning av naturvetenskap och matematik. Delsmed utgångspunkt i behovet av ökade kunskaper för många medbor gare inom dessa områden, men dels också som en väg att skola elevernas förmågatill abstrakt länkande. Också i dessa avseenden har denulbildningspolitiska utvecklingen i Prop. 1988/89:100 gåttparallellt med utvecklingen i andra industrialiserade länder. 10 Defrågor som jag nu angivit har alla på ett eller annal sätt uppmärksammats ivårt land och olika åtgärder har vidtagits. I flera fall har legaltidigt och långt framme. Ett exempel är åtgärderna för invandrarelever där vihar elt väl utvecklat och enligt min mening framsynt system. När det gäller dengenerella utvecklingen av läroplaner och andra styrinstrument tycks en utveckling ske"mot mitten", i bemärkelsen att det i de länder som av tradition har en stark central styrning sker endecentralisering av ansvar ochinflytande medan det i länder med av tradition starka inslag av lokaltbestämmande över skolan finns tecken på ett starkare centralt inflytande. Ellexempel på det senare är där man, som jag nämnt, beslutat om en nationell läroplan, och därde lokala skolmyndigheternas frihet har minskats. 2.2 Gymnasieskolan inJÖr 90-lalet 1 de flesta länder är det gymnasiala skolstadietuppdelat i en allmän del och enyrkesulbildande del. En aktuell diskussion i gäller frågan hur man skall bryta denna traditionellauppdelning mellan allmän utbildning och yrkesutbildning. Denna diskussionbygger på insikten om alt yrkeskunnande alltmer måste ses som en del av allmänkunskap. Den utgår också från atl en specialiserad yrkesutbildning i ökadutsträckning måste bygga på enbredare och bättre grundläggande yrkesutbildning, som också kan ledavidare till fortsatt högre utbildning. Diskussionen gäller vidare den snabbatillväxten av en teknologiskt baseradtjänstesektor. Denna utveckling leder till ett kraftigt ökat behov av människor med kommunikationsfardigheter, kunskapom samhället och mänskliginlevelseförmåga. Egentligen, säger man i , skulle alla skolungdomar behöva både en humanistisk och enteknisk/naturveten-skaplig grundutbildning. Engagemanget för attförbättra yrkesutbildningen delas av de flesta industriländer. Den framtida försörjningen blir alltmerberoende av i vilken grad vi förmår utveckla våra produkter, våra varor ochtjänster. Detta är i sin tur beroende av utbildningens kvalitet. I december 1987fattade EG beslut om ett utvecklingsprogram för yrkesutbildningen underperioden 1992. Programmetsyftar till att göra detmöjligt för ungdomar att hävda sig bättre på arbetsmarknaden. Varje medlemslandskall erbjuda minst ett, helst två, års yrkesutbildning efter den obligatoriska skolan till alla ungdomar som önskar. Vidare skall etthandlingsprogram för yrkesutbildning för liden 1992 snart läggasfram för . Motivet är yrkesutbildningens betydelse för att få envälutbildad arbetskraft. Utbildningens samarbete med industrin Prop.1988/89:100 betonas. 1 är detovanligt atl studerande från gymnasieskolans yrkeslinjer söker sig vidaretill högskoleutbildning. Vårdlinjen utgör här ett undantag. Totalt har iSverige av eleverna möjlighet att fortsätta från gymnasieskolan tillhögskolan, utan särskilda kompletterande studier. En internationelljämförelseav övergången från det gymnasiala stadiet (the secon-dary level) tillhögre utbildning (the third level education) ger följande bild. I en grupp av länder , och har ungelar av dem som lämnarden gymnasiala nivån rätt all fortsätta i högre utbildning. 1 en annangrupp där länder som , , , och ingår är motsvarande andel mellan 40 och 50procent. I de flesta övriga länder är den gmpp ungdomar som har behörighet till högre utbildning efter den gymnasiala nivån iklar minoritet. Mol bakgrund avdessa internationella diskussioner och den svenska gymnasieskolans situationanser jag vissa förändringar nödvändiga inför 1990-talet och . Det finnstre huvudskäl till delta. För det förstabehöver gymnasieskolans splittrade system av hundratals studievägar omprövas. Linjerna skall blifärre och mera likvärdiga. Men de skallockså vara inbördes olika för att tillgodose ungdomars skiftande intressen och framlidsplaner. På varjestudieväg skall eleverna stödjas iden personliga utvecklingen. De skall få en god medborgerlig utbildning och vänja sig vid självständigtarbete. Alla skall få allmän behörighettill högskolan. Varje studieväg skall ge en god grund för framlida yrkesverksamhet antingen direkt efter skolansslut eller efter fortsatt utbildning.Erfarenheten visar att ungefär hälften av eleverna vill alt derasgymnasieutbildning läggs upp så atl de direkt efter den kan gå ut på arbetsmarknaden och atl övriga siktar lill enyrkesverksamhet först efter ytterligare studier. För det andra måstevi se lill att gymnasieskolan kan bevaras i så många kommuner sommöjligt när ungdomskullarna nu snart drastiskt minskar. För det tredje måsteden yrkesutbildande delen av gymnasieskolan moderniseras och förbättras. Där gårdrygt hälften av eleverna. För att åstadkomma delta pågår det på regeringens uppdrag nu ettomfattande förberedelsearbete. Innevarande läsårinleddes en försöksverksamhet med en förlängd, mo derniserad och till stor del arbetsplatsföriagd yrkesutbildning.Försöks verksamheten omfattar 6000 intagningsplatser eller av den gymnasiala yrkesutbildningen. harbeslutat om riktlinjerna för densamma efter förslag i prop. (1987/88:102) om utveckling av yrkesut bildningen i gymnasieskolan. Jag föreslår i del följande att denna försöks verksamhet nu utvidgas så att den totalt kommer att omfatta IO 000 intagningsplalser. Avsikten är bl. a. att pröva om del är möjligt atl förlägga en relativt stor del av utbildningen till arbetsplatser. Denna arbelsplalsför- lagda utbildning skall vara styrd av skolans kursplaner och bedrivas under tillsyn av skolan. I försöket ingår mer av allmänna ämnen. Försökslinjema är treåriga och ger allmän behörighet till högskolan. tillkalla des en utvärderare av della försök. En parlamentarisk grupp har insyn i 12 utvärderingsarbetet.Utvärderingen skall vara klar och ligga Prop. 1988/89:100 tillgrund för ell ställningstagande tillhur samarbetet mellan skolan och Bil. 10 arbetslivet bör utformas när detgäller yrkesutbildningen i framliden. SÖ fick tre uppdrag avseende gymnasieskolan. För det förstaskall SÖ senast den föreslå vilka yrkesutbildande studievägarsom bör finnas . Dagens studievägar utformades . De som slutargrundskolan har flera hundra alternativ att välja bland. För framtiden ärdetta inte rimligt. Antalet måste begränsas. Studievägarna måste bli bredare. SÖ skall vidare inära samarbete med företrädare för arbetslivet, modernisera innehållet,dvs. kursplanerna, i yrkesutbildningen. Arbetet skall inriktas mot bredare områden och intebedrivas isolerat bransch för bransch. SÖ har slutligen fått i uppdrag attsenast göra en översyn avtimplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna så att dessa linjer skallkunna bevaras även då elevunderlaget minskar kraftigt . I detta uppdrag ingår att förstärkautbildningen i moderna språk. I uppdraget ingår också alt övervägavilket utrymme på limplanerna som kan avsättas för individuella val. Det är avmånga skäl önskvärt all åstadkomma ettinslag av valfria studier i gymnasieskolan. Regeringen har dock betonat att en sådan valfrihet inte kan fågälla vad som helst. För att upprätthålla kvalitet och likvärdighet skall SÖprecisera de ämnen som eleverna skall kunna välja bland. Från arbetslivet har det under flera årframhållits att den fyraåriga tekniskalinjens ingenjörsutbildning är för kort. Den snabba tekniska utvecklingenkräver både breddade och fördjupade tekniska kunskaper. I perspektivet avdenna utveckling av ingenjörsutbildning ingår i det nämnda uppdraget tillSÖ också att lämna förslag om det teknikinnehåll som en treårig teknisk linje bör ge. Regeringen förväntar sig alltimplaneutrymmet förteknikundervisningen skall vara i stort oförändrat. Det är angeläget att många inte bara blivandeingenjörer får en god teknisk grundutbildning i gymnasieskolan. 1 gymnasieskolan finns det också någraicke yrkesinriktade tvååriga linjer social linje, konsumtionslinje, estetisk-prakiisk linje och musiklinje. Även dessa fyra linjer måste bedömas inför1990-talel. Därför tillkallade regeringen också ijuni1988 en särskild utredning. Direktiven anger två huvudfrågor: a) all föreslå i vilkaformer gymnasieskolan skall erbjuda estetisk utbildning med bredd och kvalitet, b) att bedöma fördelaroch nackdelar med att gymnasieskolan även skulle ha tvåårigastudievägar med allmänt innehåll. Förslagen skall lämnas . Inomutbildningsdepartementet analyseras slutligen om vissa påbyggnadsutbildningaroch specialkurser borde erbjudas i andra utbildningsformer än gymnasieskolan.Denna fråga gäller bl.a. mycket specialiserade kurser av forlbildningskaraktäroch berör gränsdragningen mellan gymnasieskola, vuxenutbildning, högskoleutbildningoch personalul- bildning.Även av detta analysarbete skall resultat föreligga den Prop.1988/89:100 1989. Vad jag nu nämntbetyder att regeringen kommer att ha en genomlysning av ochförslag om hur hela gymnasieskolans struktur skulle kunna te sig i början av 1990-talel. Jagräknar med att detta material samlat skallremitteras för en omfattande granskning och diskussion fram , varefter frågorna kommer atl beredasi . Målet med delomfattande förarbete som pågår är att också ha en gymnasieskolasom står sig väl vid olika internationella jämförelser. Den skall vara väl utbyggd ihela landet. Det skall vara en skola där varjeung människa kan finna sin plats. Där det som är bra finns bevarat ochdär den kvalitetshöjning och de övriga förbättringar som behövs för 90-talet och har gjorts.Parallellt med det nu redovisadearbetet rörande gymnasieskolans struktur pågår ett utredningsarbete om vilkaarbetsmarknadspolitiska insatser riktade lill ungdomar som blir nödvändiga . Jag tillkallade ijuni 1988 en särskild utredare för dessa frågor. Utredningen skall bl.a.pröva om nuvarande målsättning för det kommunala uppföljningsansvaretbehöver förändras. Den skall därvid överväga om den nu gällande ansvarsfördelningenmellan skolans och arbetsmarknadensrespektive myndigheter bör omprövas bl. a. mot bakgrund av arbetsmarknadenshöjda kompetenskrav. Angelägel är all den framlida gränsdragningen mellanmyndigheternas ansvar klargörs och alt samordningen och samarbetet dem emellan förbättras. Utredarenskall lämna sina förslag . Jag har i del föregående hänvisat till det intresse somfrån sida visals utbildningsfrågorna. har också vuxenutbildningen hamnati fokus för diskussioner. Den självklara bakgrunden lill della ärvuxenutbildningens betydelse för att skapa förutsättningar för ekonomiskutveckling och för all motverka arbetslöshet. Jämfört med de flesta andra länder är densvenska vuxenutbildningen väl utbyggd. Enhistorisk förklaring till detta förhållande är den centrala rollfolkbildningen inom folkrörelserna spelat för det svenska samhälletsutveckling. har vid sidan av den traditionella folkbildningenväxt fram en omfattande vuxenutbildning i regi, som både kan sägas ha kompletterat och avlastatutbildningen inom gymnasieskolanoch högskolan. Den möjlighet till återkommande utbildning som öppnats genom satsningenpå vuxenutbildning är kanske det inslag i svensk utbildningspolitik som röntmest intresse utomlands. Avutbildningsdepartementets anslag går närmare tio proceni lill vuxen utbildning. Därtill kommerde mycket omfattande satsningarna på arbets marknadsutbildning och den omfattande personalutbildning som bedrivs av myndigheter, kommuner och privata företag. Uppgifterna är osäkra, men det finns mycket som tyder på attarbetsgivarna i , i förening med de fackliga organisationema, görbetydligt större insatser på personal- 14 utbildningensområde än man gör i flertalet andra avancerade industrilän- Prop.1988/89:100 der. Som jag framhöll iförra årets budgetproposition är det personalutbildningen som undersenare år har ökat. Det torde handla om en ungefäriig fördubbling under det gångna decenniet. Bakom denna ökningligger uppenbariigen förändringar i arbetslivets krav, förändringar som måste påverkaockså det allmänna utbildningsväsendet. var råvaror, maskiner och billig arbetskraft deavgörande konkurrensmedlen. är det människors kunskaper, arbetsvilja och förmåga alt utnyttjaoch utveckla ny teknik som ger de avgörande konkurrensfördelarna. Ennäringspolitisk olTensiv inför 1990-talet måste innebära, alt man finner formerför atl utbilda och utveckla de anställda i själva arbetet, genom personalutbildning ochgenom att i större utsträckning skapa "lärande arbeten". Det finnsstarka skäl för samhället all stimulera enutveckling i denna riktning. Det är därför viktigt att omfattningen av personalutbildningen klarläggs. Chefen förarbetsmarknadsdepartementet kommer senare denna dag att anmäla sinavsikt att la initiativ till elt arbete föratt kartlägga de totala insatsema för personalutbildning i arbetslivet. Men också den allmänna vuxenutbildningenmåste engageras för att höja den svenska arbetskraftens allmänna kompetens. Ett skäl är all delfinns elt allmänt behov av elt bibehållet samhälleligt och politisktinflytande över och insyn i den utbildning som skall utgöra en i framliden viktiggrund för vårt fortsatta materiella välstånd. Frågor om kunskapssyn ochfördelning av utbildningsmöjligheter är alltför viktiga för alt kunna överlåtas helt tillarbetslivets företrädare. Ett annal skäl ärdel faktum att en väl utbyggd allmän vuxenutbildning för individen utgörett alternativ till en arbetsgivar- eller partsslyrd personalutbildning. Det ligger i sakens natur attpersonalutbildningen som ett av sinaviktigaste mål har atl tillgodose de specifika behov av kunskaper och kompetens hos sina anställda som företaget,myndigheten eller kommunen har föratt fylla sina uppgifter . Personalutbildningen är därmed ett viktigt instrument i allaframsynta företags strategiskaplanering för framtiden, men man måste räkna med att den håller sig inomde ramar som betingas av de mål förelagen ställer upp för sin verksamhet. Den enskilda individens egna behov,ambitioner och önskningar kommer långt ifrån alltid alt sammanfalla med desyften personalutbildningen härpå den egna arbetsplatsen. Ett tredje skäl äratt omfattningen av personalutbildningen i stor utsträckning är beroende av deekonomiska förutsättningar som den enskilde arbetsgivaren har. Det troliga äratt personalutbildningen i framliden, liksomhittills, blir mest omfattande inom lönsamma verksamheter. En sådan fördelning av utbildningsresurserna skullenaturligtvis inte vara acceptabelför de enskilda och heller inte lämplig från samhällets utgångspunkter. Därför behövs den allmännavuxenutbildningen för att korrigera skevheterpå arbetslivets område, skevheter som kommer all finnas mellan enskildaföretag, mellan branscher och mellan regioner. Ettfjärde skäl är den allmänna vuxenutbildningens ambition atl åstad- 15 kommaen utjämning av utbildningsklyftorna.