prop · GC0318 · 1988-12-31 00:00:00 — I första stycket återfinnsden s. k. hushållsavgiftsregeln. Kärnan i begreppet hushåll i detta sammanhangär, som anges i den allmänna motiveringen, bostaden. En bostad är vad som ivanligt språkbruk betecknas som en sådan, dvs. främst lägenheter, villor ochfritidsbostäder. I bostadsbegreppet inbegrips också lägenheter i s. k.servicehus och liknande inrättningar, där människor bor varaktigt, väsentligenpå samma självständiga sätt som i andra bostadslägenheter. Som bostäder bördäremot inte räknas exempelvis sjukhus, kriminalvårdsanstalter ellerhotellrum. Inte heller bör som bostad räknas en lägenhet inom omsorgsvården förpsykiskt utvecklingsstörda. Den bör anses utgöra en del av en vårdinrättning(se avsnitt 5.5.2). Närdet gäller att bestämma om en person skall anses tillhöra ett visst hushålleller inte utgör mantalsskrivningsadressen ett viktigt faktum. Om undantagsvissambor har olika mantalsskrivningadresser men det står klartatt deras faktiska boende är gemensamt får de dock anses tillhöra Prop.1988/89:18 samma hushåll. Bestämmelsernai andra stycket gäller TV-handlares och vårdinrättningars TV-innehav. Även härär det motiverat att en enda TV-avgift under de närmare villkor som angesomfattar ett obegränsat antal mottagare. Ipunkt I regleras avgiftsskyldigheten för radio- och TV-handeln. Regeln innebäratt en avgift täcker alla mottagare som finns på samma butiks-ellerdemonstrationsställe för TV-mottagare. Ensärskild fråga om vad som skall anses som ett butiks- eller demonstrationsställeför mottagare uppkommer när det gäller varuhusens försäljning av TV-mottagare.Eftersom det i ett sådant även säljs många andra artiklar än TV-apparater ärdet inte naturligt att betrakta hela varuhuset som ett och samma butiksställe iavgiftslagens mening. I stället bör som ett butiksställe anses varuhusetssärskilda radio- och TV-avdelning. Alla mottagare på denna får följaktligeninnehas mot betalning av en avgift, medan övriga mottagare som kan finnas ivaruhuset faller under regeln om gruppavgift (se 3 § och avsnitt 5.5.3). Förvarje påbörjad grupp om tio TV-mottagare betalas en enda TV-avgift, 1. innehas av samma statligamyndighet, eller 2. innehas av samma avgiftsskyldigoch används antingen a) ihotell- eller pensionatsrörelse eller b) annarsi anläggningar eller lokaler som är avsedda för annat än bostadsändamål, dock inte lokaler som avses i 2 § andra stycket, eller c) ifortskaffningsmedel som är avsedda för yrkesmässig trafik. Dettaär den s.k. gruppavgiftsregeln, som i den allmänna motiveringen behandlats iavsnitt 5.5.3. Hotellfallet anges särskilt av tydlighetsskäl. På det områdethar gällt en annan reglering. Enförutsättning för tillämpning av regeln är som anges i den allmänna motiveringenatt mottagarna innehas i anläggningar eller lokaler, som är avsedda för annatän bostadsändamål. Vad som menas med bostad har angetts i specialmotiveringen till2 §. Syftet med att använda uttrycket "anläggningar eller lokaler" äratt klargöra att skiljelinjen går mellan bostadssektorns TV-innehav ochinnehaven utanför denna. Skiljelinjen går där, inte mellan olika slag avlokaler som inte är bostäder och inte heller mellan exempelvis allmän plats ocholika lokaler. Mottagarnakan också finnas i fortskaffningsmedel som är avsedda för yrkesmässig trafik.Med fortskaffningsmedel avses alla typer av sådana, exempelvis långfärdsbussar,fartyg, flygplan och tåg. Omen avgiftsskyldig både driver hotellrörelse, i vilken det finns TV-mottagare, och även har mottagare i lokaler av annat slag eller i fortskaffningsmedel som är avsedda för yrkesmässig trafik, får den avgifts skyldige lägga samman alla dessa mottagare och betala en TV-avgift för var tionde mottagare. 6 1988/89. Undantag frånavgiftsskyldigheten Prop. 1988/89: 18 Skyldighetenatt betala TV-avgift omfattar inte sådana TV-mottagare som på grund av sinkonstruktion inte kan användas för att ta emot markbundna rundradiosändningar. Paragrafen,som inte har någon motsvarighet i nuvarande avgiftslag, har behandlats i denallmänna motiveringen (se avsnitt 5.4.1). Begreppetrundradiosändning definieras i radiolagen (se avsnitt 3.2) och begreppetsinnebörd är densamma här. En markbunden rundradiosändning är enrundradiosändning som inte sker från satellit. En sådan sändning måste äga rumpå någon av de frekvenser inom VHF- eller UHF-spektrumet som nämnts i avsnitt5.3. En följd av bestämmelsen blir därför att exempelvis en satellittuner fårinnehas utan att TV-avgift behöver betalas. Skyldighetenatt betala TV-avgift omfattar inte heller TV-mottagare som finns i anläggningareller lokaler som är avsedda för annat än bostadsändamål eller i fortskaffningsmedel,om mottagaren på grund av en särskilt vidtagen åtgärd inte kan användas för attta emot TV-program. Inteheller denna paragraf har någon motsvarighet i gällande avgiftslag. Skälen förden har redovisats i avsnitt 5.4.2 i den allmänna motiveringen. Paragrafen kanleda till utvidgad avgiftsfrihet för TV-mottagare som finns i exempelviskontor, restauranger, långfärdsbussar och tunnelbanestationer, dvs. någonannanstans än i en bostad. Vaden bostad är har utvecklats i specialmotiveringen till 2 §. I specialmotiveringentill 3 § har angetts vad som menas med uttrycket "anläggningar ellerlokaler som är avsedda för annat än bostadsändamål". Där har ocksåbegreppet fortskaffningsmedel berörts. TV-avgiftbetalas inte för TV-mottagare som 1. innehasav någon som är anställd vid en utländsk beskickning eller ett lönat konsulat, om det har beslutats av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att avgift inte skall betalas för mottagaren, 2. har förts in i riket förtillfälligt bruk och är tullfri, 3. innehas på prov under högst 15dagar, eller 4. är varaktigt undanställd ellerobrukbar såvitt gäller tid efter det att förhållandet skriftligen har anmälts tillbolaget av den avgiftsskyldige. Ifråga om denna paragraf är det de speciella omständigheterna kring självainnehavet av TV:n som faller i blickpunkten, inte apparaten som sådan. De olikafallen har behandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt 5.4.3. Ocksåvad som menas med att inneha en TV-mottagare har tagits upp i 02 den allmänna motiveringen(se avsnitt 5.3). Som anges där är huvudprin- Prop. 1988/89: 18 cipen, attden som utnyttjar en TV-mottagare skall anses inneha mottagaren. Avde i paragrafen uppräknade fallen finns det endast anledning att tillägga någotbeträffande punkt 2 om TV-mottagare som förts in i riket för tillfälligt brukoch är tullfria. Exempelpå TV-mottagare som förts in i riket för tillfälligt bruk är sådana somutländska turister medför i , husbilar eller båtar. Av 3 § kungörelsen(1966:400) om rätt för resande m.fl. att införa varor tull-och avgiftsfrittframgår att TV-mottagare kan ingå i sådan reseutrustning för personligt bruksom får införas tull- och avgiftsfritt. Den skall betalas i fyra poster om . Varjepost avser en avgiftsperiod och skall betalas senast sistavardagen före avgiftsperiodens början. Förinnehav av TV-mottagare före den första avgiftsperioden skall TV-avgiftbetalas med så stort belopp i förhållande till årsavgiften som motsvararinnehavstiden. Beloppet avrundas nedåt till jämnt antal kronor. Bestämmelsernaiförsta och andra styckena har behandlats i den allmänna motiveringen iavsnitten 5.2 och 5.7.1. Somanges i avsnitt 5.7.1 skall varje avgiftsperiod ha en längd av ,dvs. den skall för att vara exakt omfatta lägst 89 och . Om t.ex. för en viss avgiftsskyldig den närmast förestående avgiftsperioden börjarden , tar nästa period sin början , nästa den 29 juliosv. TV-avgiftenskall betalas från det att någon blir innehavare av en TV-mottagare, dvs. ävenför tid som infaller före den första avgiftsperioden. Det är naturligt att denavgiftsskyldige betalar detta belopp som han erlägger förskottsbetalningför den första perioden. I tredje stycket lämnas en direkt föreskrift om attbetalningen skall ske på det sättet. Vid utformningen av bestämmelsen harlagrådets synpunkter beaktats. Anmälanav innehav av TV-mottagare Densom blir innehavare av en TV-mottagare och som är avgiftsskyldig för innehavet,skall dagar därefter anmäla innehavet till bolaget. Vadsom föreskrivs i paragrafen har behandlats i avsnitt 5.6 i den allmännamotiveringen. Som anges där har lagrådets synpunkter beaktats vid utformningenav bestämmelsen. Beslut omavgiftsskyldighet m. m. Prop- 1988/89: 11 Närbolaget till följd anmälan eller på annat sätt får reda på att någon innehar enTV-mottagare skall bolaget, om avgiftsskyldighet följer med innehavet, fattabeslut om detta och bestämma vilka avgiftsperioder som skall gällaför den avgiftsskyldige. Bolaget skall skriftligen underätta denavgiftsskyldige om beslutet. Vadsom föreskrivs i paragrafen har behandlats i avsnitt 5.7.1 i den allmännamotiveringen. Paragrafen har utformats i huvudsaklig överensstämmelse medlagrådets förslag. Igod tid före varje avgiftsperiod skall bolaget sända ut en avi till den avgiftsskyldigemed uppmaning att betala avgiften för perioden. som avser den förstaavgiftsperioden skall också innehålla en uppmaning att betala avgift förinnehavstiden . Iförstameningen föreskrivs att RIKAB före varje avgiftsperiod skall sända uten avi till den avgiftsskyldige med uppmaning att betala avgiftsposten förperioden. Kravet på utsändning får anses vara uppfyllt om avinskickas ca före förfallodagen. Andra meningen harutformats enligt lagrådets förslag. TV-avgiftskall betalas till dess att den avgiftsskyldige skriftligen har anmält hosbolaget att hans innehav av TV-mottagaren har upphört. Avgiftsom avser tid efter det att en sådan anmälan har kommit in till bolaget skallbetalas tillbaka till den avgiftsskyldige. Om beloppet är lägre än ,betalas det dock inte tillbaka. Såsomhar behandlats i avsnitt 5.6 i den allmänna motiveringen upphör inteskyldigheten att betala TV-avgift automatiskt därför att innehavet avmottagaren upphör. Det fordras en skriftlig anmälan om att innehavet har upphört.I första stycket föreskrivs i enlighet härmed att TV-avgift skall betalas tilldess att skriftlig avanmälan har skett. Det kan inte anses att enavgiftsskyldig gjort avanmälan, om denna inte kommit fram till RIKAB. Det äralltså den avgiftsskyldige som står risken för att en anmälan inte kommer fram.Det kan leda till att bolaget vid utebliven betalning sänder ut enbetalningspåminnelse med krav på påminnelseavgift. Den som har betalat för tidefter det att en skriftlig avanmälan kommit in till RIKAB, bör ha rätt att fåtillbaka den delen av avgiften. I andra stycket finns en uttrycklig föreskriftom detta. Om även mycket små belopp behövde betalas tillbaka, skulle dock RIKABkunna få administrativa problem. Lägre belopp än återbetalas därförinte. Betalningspåminnelse ochpåminnelseavgift Prop. Omen TV-avgift inte betalas inom föreskriven tid, skall bolaget sända en påminnelsetill den avgiftsskyldige med uppmaning att betala inom den tid som bolagetbestämmer. För påminnelsen skall den avgiftsskyldige betala enpåminnelseavgift med belopp som regeringen föreskriver. Bestämmelsernai denna paragraf har behandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt 5.7.2. Omen TV-avgift inte betalas inom den tid som har satts ut i påminnelsen, skallden avgiftsskyldige också betala en tilläggsavgift inom den tid som bolagetbestämmer. Tilläggsavgiften är av avgiftsposten för perioden.Beloppet avrundas nedåt till jämnt antal kronor. Vadsom föreskrivs i paragrafen har behandlats i avsnitt 5.7.2 i den allmännamotiveringen. Tilläggsavgiftenär alltid av avgiftsposten för perioden, dvs. det belopp som anges i7 § första stycket andra meningen. Förvaltningslagen(1986:223) skall tillämpas när bolaget handlägger ärenden enligt denna lag. Paragrafeninnebär att förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas vid handläggningen hosRIKAB av ärenden om TV-avgifter, påminnelseavgifter eller tilläggsavgifter.Skälen för detta har angetts i avsnitt 5.7.3 i den allmänna motiveringen. Vidtillämpningen av förvaltningslagen hos bolaget skall vad som föreskrivs ilagen om myndighet i stället gälla för bolaget. Omen annan lag eller en förordning innehåller någon bestämmelse som avviker frånförvaltningslagen, gäller den bestämmelsen (3 § förvaltningslagen). Detinnebär i det nu aktuella sammanhanget bl.a. att reglerna i 8 kap. 9 §aktiebolagslagen (1975:1385) om omröstning i en bolagsstyrelse skall tillämpasi stället för omröstningsregeln i 18 § förvaltningslagen, om bolagets styrelsefattar beslut i ett avgiftsärende. Däremot blir jävsregeln i 8 kap. 10 §aktiebolagen inte tillämplig i avgiftsärenden eftersom den regeln endast tarsikte på jäv i avtalsförhållanden o.d. I avgiftsärenden gäller därförjävsreglerna i 11 och 12 §§ förvaltningslagen. Omprövning av beslut omavgiftsskyldighet, m.m. Prop. Bolagetskall ompröva beslut om avgiftsskyldighet och om påförande av avgifter enligtdenna lag, om den som beslutet rör begär det eller skäl annars föreligger. Omen begäran om omprövning har kommit in till bolaget efterden dag då avgiften senast skulle ha betalats, skall bolaget ändra sitt beslutendast om det är uppenbart oriktigt. En begäran om omprövning fritar inte frånskyldighet att betala ett avgiftsbelopp som har förfallit till betalning. Vadsom föreskrivs i första stycket skall anges i beslut om avgiftsskyldighet ochom påförande av avgifter. Densärskilda regeln om omprövning av beslut om avgiftsskyldighet och om påförandeav avgifter har behandlats i avsnitt 5.7.3 i den allmänna motiveringen. Enligt,/ÖW/a stycket skall RIKAB ompröva ett beslut som gäller avgiftsskyldigheteller påförande av en avgift om den som beslutet rör begär det eller skälannars föreligger. En begäran om omprövning bör i första hand vara skriftlig,men även en muntlig begäran bör i vissa fall kunna godtas (jfr prop. 1985/86:80s. Bestämmelsenersätter 27 § förvaltningslagen (1986:223) till den del en begäran omomprövning gäller själva avgiftsskyldigheten eller påförandet av en avgift. Ärdet fråga om överklagande av ett sådant omprövningsbeslut finns också iavgiftslagen en reglering som ersätter 27 § förvaltningslagen (se 21 § andrastycket). I fråga om beslut av RIKAB som inte gäller avgiftsskyldighet ellerpåförande av avgifter gäller däremot förvaltningslagens regler om omprövning. RIKABhar att pröva en begäran om omprövning mot bakgrund av reglerna omavgiftsskyldighet i 1 7 och 9 13 §§. Ett beslut skall givetvis upphävas tillden del den inte är lagligen grundat. Betald avgift skall betalas tillbaka tillden del beslutet har upphävts (jfr 16 §). Dethar inte ställts upp någon frist inom vilken en begäran om omprövning skallgöras. Omprövning kan alltå begäras när som helst sedan ett beslut meddelats. Ilagrådsremissen föreslogs, för det fall att en begäran om omprövning kommit inmer än efter det att betalning skett, att bolaget skulle varaskyldigt att ändra sitt beslut bara om det var uppenbart oriktigt. Lagrådethar föreslagit att man för att få mera stadga i regeln skall räkna fyraveckorsfristenfrån den dag då avgiften senast skulle ha betalats. Jag har ingen erinran motdetta. I enlighet med detta föreskrivs i en särskild regel i första stycket attRIKAB, om en begäran om omprövning har kommit in till bolaget mer än fyraveckor efter den dag då avgiften senast skulle ha betalats, skall ändra sittbeslut endast om det är uppenbart oriktigt. Regelnom omprövning inom fyra veckorsfristen är förmånligare för den enskilde än föreskriften i 27 § förvaltningslagen om omprövning av beslut, enligt vilken ändring alltid förutsätter att-beslutet är uppenbart oriktigt; Den förmånligare regeln motiveras även av det processekonomiska intres- 86 set att ett ifrågasattbeslut blir föremål för en förutsättningslös prövning Prop. 1988/89: 1! hos bolaget innanöverprövning kan begäras hos domstol. denna förbehållslösa rätt tillomprövning begränsas till fall då en begäran om omprövning harframställts får bolaget möjlighet att väsentligen koncentreraarbetet i omprövningsärendena till beslut som är relativt färska och därmöjligheterna att nå fram till ett sakligt riktigt resultat är goda. uttalat finns det inte något principiellt hinder mot att bolaget, självmanteller på begäran av den berörde, gör en förnyad omprövning av ett redanomprövat beslut. Den berörda fyraveckorsre-geln kan emellertid blitillämplig i ett sådant fall. Paragrafensandra stycke innehåller en regel om att vad som föreskrivs i första stycketskall anges i beslut om avgiftsskyldighet och om påförande av avgifter. På detsättet informeras alltså TV-innehavaren om sina möjligheter att få omprövningtill stånd. Överstigeren inbetalad avgift vad som skall erläggas enligt beslut som har vunnit lagakraft, skall överskjutande belopp betalas tillbaka. Paragrafenslår fast principen att ett lagakraftvunnet beslut, som bestämmeravgiftsskyldigheten till ett lägre belopp än vad som har betalats in, skallleda till återbetalning av det överskjutande beloppet. Ettlagakraftvunnet beslut är i detta sammanhang ett beslut som meddelats efterbegäran om omprövning enligt 15 §. specialmotiveringen till 21 §. Bolagetsbeslut om påförande av avgifter enligt denna lag skall anses som beslut avförvaltningsmyndighet och får verkställas, om avgiften är obetald och förfallentill betalning. Verkställighet får ske även om beslutet har begärts omprövateller omprövningsbeslutet har blivit överklagat. Avser beslutet TV-avgift,krävs dock att bolaget har sänt en påminnelse enligt 12 §. Uttagandeav avgift handläggs hos kronofogdemyndigheten som allmänt mål. Restavgiftenligt uppbördslagen (1953:272) utgår inte. Bestämmelsernai paragrafen har behandlats i avsnitt 5.7.4 i den allmänna motiveringen.Paragrafen har utformats i huvudsaklig överensstämmelse med lagrådets förslag. Reglernai första stycket innebär att RIKAB:s beslut om påförande av avgifter blirdirekt verkställbara. Självklart får dock direkt verkställighet ske bara om RIKABhar beslutat att TV-innehavaren i fråga är avgiftsskyldig och underrättathonom om detta (jfr 9 § andra meningen). skalldet också röra sig om avgifter som är obetalda och förfallna till Prop.1988/89: 18 betalning. En förutsättning för att verkställighet skall få ske äräven att bolaget har sänt ut en betalningspåminnelse enligt 12 §. Dennaförutsättning gäller dock självfallet endast vid indrivning av själva TV-avgiften;vid indrivning av påminnelseavgift och tilläggsavgift krävs ingen påminnelse. Avgiftsbeloppetblir direkt exigibelt så snart den frist som anges i påminnelsen har löpt ut.Det gäller även om avgiften har begärts omprövad enligt 15 §. I normalfalletbör bolaget självfallet överlämna ärendet till kronofogdemyndigheten förstsedan alla möjligheter till frivillig betalning har tömts ut. Avparagrafens andra stycke framgår att uttagande av en avgift hos kronofogdemyndighetenskall handläggas som allmänt mål. Enligt 64 § uppbördslagen (1953:272) skall ensådan statens fordran som får utmätas utan föregående dom drivas in i sammaordning som skatt och dessutom skall restavgift utgå. I avgiftslagen finns särskildabestämmelser om påminnelseavgift och tilläggsavgift vid betalningsförsummelse.Med dessa avgifter finns inte något behov av restavgiftssystemet. I stycketföreskrivs därför att restavgift inte skall utgå. Bevakningoch eftergift av fordringar Bolagetskall bevaka fordringar på avgifter enligt denna lag Bolagetfår medge skäligt betalningsanstånd under högst från förfallodagen. Bestämmelsernahar behandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt Bolagetfår avbryta indrivningen av en fordran på avgift, om ingen eller ringamöjlighet finns att få betalt för den. Detsamma gäller om indrivning skullevålla mer arbete eller högre kostnad än som är skäligt. Bolaget får överenskommamed kronofogdemyndigheten om redovisning av indrivningsuppdraget. Bakgrundentill föreskrifterna i första och andra meningarna har behandlats i avsnitt5.7.5 i den allmänna motiveringen. Som angetts där medför ett beslut om attavbryta indrivningen inte någon ändring i gäldenärens betalningsskyldighet. OmRIKAB avbryter indrivningen, har bolaget dock i princip inte anledning attvidta några åtgärder för fordringens bevakning och indrivning. Sådana åtgärderhar bolaget anledning att vidta endast om det finns anledning anta att det gåratt få betalt för fordringen utan mer arbete eller högre kostnad än som ärskäligt. NärRIKAB avbryter indrivningen av en fordran är det naturligt att bolaget avförfordringen ur sina räkenskaper, så som brukar ske vid sanering av konton förosäkra fordringar. Bemyndigandet i tredjemeningen gör det möjligt för RIKAB att t. ex. Prop. 1988/89:18 avtala medkronofogdemyndigheten att indrivningsuppdrag får ligga kvar hos myndighetenlängre än som annars skulle vara fallet med hänsyn till normalreglerna i 38 §uppbördsförordningen (1967:626). Bolagetfår besluta om ackord rörande en fordran på avgift enligt denna lag. Omdet på grund av den avgiftsskyldiges sjukdom eller av någon annan anledning äruppenbart oskäligt att kräva betalning för en avgift, får bolaget eftergefordringen heh eller delvis. Defrågor som regleras i denna paragraf har behandlats i avsnitt 5.7.5 i denallmänna motiveringen. RIKAB:sbeslut enligt denna paragraf är inte ett beslut om påförande av avgift. Ombolaget t. ex. efterger en fordran delvis, påförs inte därigenom TV-innehavarennågon ny avgift. Beslut av bolaget enligt denna paragraf kan därför inteomprövas enligt 15 § utan endast enligt 27 § förvaltningslagen. Sådanaomprövningsbeslut kan inte överklagas (se specialmotiveringen till 21 §). Bolagetsbeslut i ärenden om omprövning enligt 15 § får överklagas hos kammarrätten. Iövrigt får bolagets beslut inte överklagas. Ävenom ett beslut enligt första stycket första meningen överklagas, skall bolagetändra beslutet, om det är uppenbart oriktigt. Denna skyldighet gäller dockinte, om klaganden begär att beslutet tills vidare inte skall gälla eller ombolaget har överlämnat handlingarna i ärendet till kammarrätten. Paragrafenbehandlar rätten att överklaga bolagets beslut. En sådan rätt finns när detgäller beslut i ärenden om omprövning enligt 15 § men inte i övrigt. Vadsom föreskrivs iförsta stycket innebär t. ex. att det inte går att klaga överett beslut av RIKAB att avvisa ett överklagande av ett omprövningsbeslutdärför att det har kommit in . Det kan inte anses processeko-nomisktförsvarbart att medge den sortens överklaganden när huvudfrågan för enavgiftsskyldig, nämligen att avgift påförts, i allmänhet inte rör större beloppän en fjärdedels årsavgift. RIKAB:sställningstagande till en begäran om omprövning enligt 15 § sker genom ettbeslut, innehållande motivering och fullföljdshänvisning (jfr 20 och 21 §§ förvaltningslagen).Beslutet får överklagas hos kammarrätten enligt vad som föreskrivs i dennaparagraf Behörig domstol är som anges i den allmänna motiveringen i avsnitt5.7.3 kammarrätten i . I 15 § första stycketanges att en begäran om omprövning inte fritar från skyldighet att betala ett avgiftsbelopp som har förfallit till betalning. konsekvens med detta fritarinte heller ett överklagande av omprövnings- Prop. 1988/89:18 beslutet frånbetalningsskyldighet. 1fråga om förfarandet vid överklagande gäller bestämmelserna i 23 25 §§förvaltningslagen. Bestämmelserna innebär bl. a. att skrivelsen med överklagandetskall ges in till RIKAB, som också prövar om skrivelsen har kommit in i rätttid, dvs. från den dag då klaganden fick del av beslutet. åsikt är det en fördel om bolagets skyldighet att ompröva beslut somrör avgiftsskyldighet eller påförande av avgifter uttömmande regleras i dennya lagen. På grund av detta föreskrivs i andra stycket att även om ett beslutenligt första stycket första meningen överklagas, skall bolaget ändra beslutet,om det är uppenbart oriktigt. Denna regel och vad som i övrigt föreskrivs istycket har hämtats från 27 § förvaltningslagen som RIKAB därför inte allsbehöver tillämpa när ett ärende gäller beslut om avgiftsskyldighet ellerpåförande av avgift.