prop · GC0385 · 1988-12-31 00:00:00 — Jagvill dock här erinra om att en myndighet inte är skyldig att lämna ut en upptagning för automatisk databehandling till vilket även datorpro gram räknas i annan form än utskrift (2 kap. 13 § tryckfrihetsförord ningen). 1 detta sammanhang skall också nämnas att dala- och offentlig hetskommittén (Ju 1984:06) har till uppgift att överväga bl.a. frågan om offentlighetsprincipens tillämpning på datorområdet. Utredningens slut betänkande skall enligt vad jag erfarit överlämnas . 3.1.8 Rätt attframställa reservexemplar m. m. av datorprogram Mitt förslag: Omannat inte har avtalats, innefattar rätten alt utnyttja ett datorprogram rättatt framställa sådana exemplar av programmet och göra sådana anpassningar iexemplaren som behövs för den medgivna användningen samt att framställareservexemplar och exemplar som behövs från skyddssynpunkt. Exemplar som har framställtsför dessa ändamål får inte användas för annat ändamål och får över huvud tagelinte användas sedan rätten att utnyttja programmet har upphört. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt förslag. Utredningen har dock ävenföreslagit att kopiorna skall utplånas när rätlen att utnyttja programmetupphör. Remissinstanserna:Endast ett fåtal remissinstanser har berört frågan. De flesta av dem lämnarutredningens förslag utan erinran. Några ifrågasätter emellertid huruvidaförslaget om att utplåna kopiorna går alt förena med bestämmelser omskyldigheten all bevara allmänna handlingar. Skälenför mitt förslag: När ell datorprogram används innebär detta som regel attkopior av programmet skapas och flyttas mellan olika enheter i datorn. Vidarekan den som använder ett datorprogram behöva skydda sig mot risken attprogrammet av misslag utplånas. Detta sker genom att en eller ell par reserv-eller säkerhetskopior framställs. Framställningav kopior av dessa slag innebär upphovsrättsligt sett en exemplarframställningsom inte är tillåten utan upphovsmannens medgivande. Sådant medgivande torde iviss utsträckning ges regelmässigt i samband med överlåtelse av rätten allutnyttja ett datorprogram. Vid försäljning av programexemplar torde det däremotvara mera sällsynt att avtal med sådant innehåll träffas (jfr vad jag tidigarehar sagt i avsnitt 3.1.5 om betydelsen av olika påskrifter på förpackningar).Jag anser för min del att också den som på detta sätt har förvärvat rätten allutnyttja ell datorprogram bör tillförsäkras en räll att framställa sådanakopior av programmet som är nödvändiga för utnyttjandet. När ett program behöveranpassas på visst sätt för att kunna göra avsedd tjänst kan det ibland,särskilt vid en omfattande anpassning, bli fråga om en bearbetning avprogrammet från upphovsrätllig synpunkt. Den som vill förfoga över en sådanbearbetning måste ha samtycke till detta av den som har skapat programmet.Förvärvaren av ell program bör enligt min mening ha räll alt göra sådanaanpassningar i programmet som erfordras för den medgivna användningen. Denna rällbör emellertid gälla endast i den mån parterna inte har avtalat något annat.Till förekommande av missbruk bör inte heller de exemplar som framställs medstöd av en bestämmelse med detta innehåll få användas för annat ändamål ochinte heller sedan rätlen att utnyttja programmet har upphört. Däremotkan jag inte finna del nödvändigt att, såsom utredningen har föreslagit, krävaatt kopiorna utplånas när rätlen all utnyttja programmet har upphört. 1 likhetmed vad som har framförts av några remissinstanser anser jag att en sådanbestämmelse skulle kunna vara svår att förena med föreskrifter om skyldighetenatt bevara allmänna handlingar. För vissa statliga myndigheter finns för övrigtsärskilda bestämmelser om utgallring ur ADB-upptagningar i förordningen(1974:648) om utgallring ur upptagning för automatisk dalabehandling.Utredningens förslag skulle också kunna komma i konflikt med föreskrifterna ibokföringslagen (1976:125) om bevarande av räkenskapsmaterial (inbegripetdatorprogram). Sammantaget menar jagsåledes att en bestämmelse om utplåning som utredningen har förordat varken ärlämplig eller nödvändig. Samma bedömning har gjorts i de övriga nordiskaländerna. 3.1.9Rätten till datorprogram i anställningsförhållanden Min bedömning:Frågan om rätten till datorprogram i anställningsförhållanden bör lösasavtalsvägen och inte genom lagreglering; Utredningensbedömning: Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna: En delanser att frågan om rätten till datorprogram i anställningsförhållanden börklarläggas i lagen, medan andra menar att ett klargörande i frågan inte hörhemma i lagtext. Flera remissinstanser uttalar att rätten till datorprogramsom har skapats i anstäflningsförhållan-den enligt gällande rätt tillkommerarbetsgivaren om inte annat särskilt har avtalats. Sedan remissbehandlingenavslutats har ett antal remissinstanser i särskilda framställningar begärt attfrågan lagregleras i enlighet med den gängse uppfattningen om rättsläget. Skälenför min bedömning: Den svenska upphovsrättslagsliftningen utgår från attupphovsrätten lill ett verk tillkommer den eller de fysiska personer som harskapat verket. Denna rätt kan emellertid genom avtal övergå till annan. I anställningsförhållandenförekommer det att parterna inte uttryckligen har avtalat om vad som skallgälla i fråga om rätten till datorprogram som arbetstagaren har skapat i sinanställning. Man får då försöka utröna parternas vilja och uppfattning med stödav olika omständigheter. Till dessa hör bl. a. avsikten med anställningen ochpraxis i den bransch det gäller. Rent allmänt torde beträffande de ekonomiskarättigheterna gälla att verk som är tillkomna i tjänsten får utnyttjas avarbetsgivaren i hans normala verksamhet och i den omfattning som någorlundasäkert kunde förutses när verket tillkom. Den danska propositionen idetta ämne innehåller en bestämmelse om att rätten skall övergå tillarbetsgivaren om inte annat är avtalat. Ett liknande förslag torde komma att läggasfram i . Även direktivutkasl innehåller motsvarande presumtionsregel.I planeras däremot inte någon lagreglering av frågan. För min del ser jag intenågon anledning att nu ingripa med lagstiftning i en så utpräglad intressefrågasom del här rör sig om. Del bör alltså även i fortsättningen ankomma påparterna att avtala om vad som skall gälla beträffande rätten tilldatorprogram som har skapats i ett anstäflningsför-hållande. Skulle detemellertid visa sig att denna fråga inte kan lösas på ell tillfredsställandesätt genom sådana avtal, får frågan om lagstiftning övervägas på nytt. 3.1.10Behörig domstol m. m. Mitt förslag:Frågor om intrång i rätten till datorprogram skall prövas av de allmännadomstolarna enligt vanliga rättegångsregler. Utredningensförslag: Utredningen har inte närmare berört frågan. Remissinstanserna:Några remissinstanser har ifrågasatt om de allmänna domstolarna har denkompetens som behövs för att kunna bedöma de tekniskt komplicerade frågor somkan komma upp i mål om intrång i rätten till datorprogram. En del av dem anseratt målen bör handläggas i den ordning som gäller för patentmål. Skälen för mitt förslag:Frågor om intrång i upphovsrätt prövas av de allmänna domstolarna. 1 vissatyper av mål gäller dock särskilda forumregler. Sålunda har Stockholmstingsrätt exklusiv behörighet att i första instans pröva mål om ljudradio-eller lelevisionsutsändning i strid mot upphovsrättslagen (58 §) och mål omtelevisionsutsändning i strid mot lagen (1960:730) om rätt till fotografiskbild (20 §). 1 de patentmål som prövasav allmän domstol, bl. a. mål om patentintrång, har enligt patentlagen(1967:837) en motsvarande exklusiv behörighet (65 §). Mål om intrång i rättentill datorprogram kan, på samma sätt som mål av de kategorier jag nu har nämnt,innefatta tekniska och andra frågor av komplicerat och speciellt slag. Att avdetta skäl koncentrera dessa mål till särskilda domstolar skulle emellertidkunna medföra nackdelar från såväl principiell som praktisk synpunkt (jfr prop.1984/85:178 s. 27 fi). Frågorna om koncentration av mål till vissa domstolaroch om expertmedverkan har belysts från mer generella utgångspunkter avrättegångsutredningen i betänkandet (SOU 1987:13) Översyn av rättegångsbalken3. 1 betänkandet, som övervägs i ,föreslås bl. a. att allmänna forumregler skall gälla för mål om ljudradio-eller lelevisionsutsändning i strid mot upphovsrättslagen. Det kan tilläggas attlagen (1986:1425) om skydd för kretsmönster i halvledarprodukter innebär attmål om intrång i rätten lill kretsmönster skall handläggas vid allmän domstolenligt vanliga forumregler (se prop. 1986/87:49 s. 15, LU 10, rskr. Enligt min mening bör denallmänna inriktningen vara all så långt möjligt hålla nere antalet måltyper somskall särbehandlas. Jag har också svårt att se all det i fråga om mål omintrång i rätten till datorprogram finns anledning att tillämpa en annanordning än som gäller beträffande mål om intrång i rätlen lill kretsmönster.Lika litet som i del fallet bör man frångå principen om tingsrätternas likabehörighet eller införa särreglerom rättens sammansättning. 3.2 Andraupphovsrättsliga frågor beträflfande datorbehandling och skyddet för databaser Minbedömning: Gällande upphovsrättsliga regler kan tillämpas när verk matas in,lagras eller bearbetas i en dator eller tas ut ur en dator eller skapas medhjälp av en dator. Reglerna kan också tillämpas när del gäller skyddet fördatabaser. Några lagändringar erfordras således inte i dessa hänseenden. Utredningensbedömning: Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna:Behovet av en reglering av det rättsliga skyddet vid användningen av datorerhar understmkits av åtskilliga remissinstanser. Många uttrycker sintillfredsställelse över att utredningen genom sitt betänkande har klarlagträttsläget. Flertalet remissinstanser godtar utredningens bedömning att någralagändringar inte är nödvändiga. Några anser dock att lagtexten börförtydligas. Skälenför min bedömning: Som jag nämnt i avsnitt 2 har frågan om datorbehandling av upphovsrättsligtskyddat material samt skyddet för databaser behandlats i det mellanstalligasamarbetet i och . I den rekommendation som utarbetades år 1982konstaterades all de grundläggande principerna i de internationellakonventionerna på området var tillämpliga också i detta sammanhang. Senarediskussioner i frågan har inte föranlett någon avvikande uppfattning från dettakonstaterande. Isitt betänkande (sid. 51 84) har utredningen utförligt redogjort för de resultatsom en tillämpning av upphovsrättslagen leder till på del nu aktuella området.Utredningen har för sin del dragit slutsatsen av sin genomgång att denna tillämpningstår i överensstämmelse med den internationellt vedertagna uppfattningen ochatt någon lagändring således inte erfordras. Ilikhet med flertalet remissinstanser ansluter jag mig till utredningensbedömning. Jag har inte heller funnit anledning till erinran mot vadutredningen har anfört i sin detaljerade analys rörande den närmare till-lämpningenav upphovsrältslagen i detta sammanhang. 1 det följande tarjag därför endast upp ett antal frågor som särskilt har berörts avremissinstanserna. Utmatningav ett verk från en dator innebär antingen all ett exemplar av verketframställs eller att verket visas eller framförs. Framställning av exemplarfaller under upphovsmannens ensamrätt. Är kravet på offentlighet iupphovsrättslagens mening uppfyllt, gäller detsamma i princip även för visningoch framförande. Den i vårt land ochutomlands allmänt vedertagna uppfattningen är att, när ett datorlagrat verkvisas på en bildskärm, något exemplar av verket därmed inte framställs. Skälet tilldetta är att projektionen på bildskärmen är alltför flyktig för allkunna anses som ett exemplar av verket. Lika litet Prop. 1988/89:85 anses t.ex.den bild som projiceras på en filmduk av en diabild utgöra ett exemplar avbilden. En annan sak är att både bildskärmsvisning av maleri-al i en dalabasoch projicering av en diabild förutsätter tillgång till ett exemplar av verket. Underremissbehandlingen har några remissinstanser framhållit att det av lagtextenbör framgå att visning av ett datorlagrat verk på bildskärm är ell framförandesom kan vara offentligt. Föregen del anser jag att del inte är nödvändigt med en sådan komplettering avlagtexten som remissinstanserna har efteriyst. När en TV-apparal ställs upp påen för allmänheten tillgänglig plats blir det som visas att anse som ett offenligtframförande, på samma sätt som framförandet av musik från en radio ellermusikanläggning (se härom särskilt NJA 1980 s. 123 och högsta domstolens domden , DT 46). Någon särskild lagregel om delta har inte ansettsnödvändig. Lika litet är det påkallat med en lagregel av detta slag för fall dåen bildskärm som är anknuten till ett datanät används på liknande sätt, l.ex.på en arbetsplats. En lagregel för just detta fall skulle tvärtom kunna inbjudatill motsatsslut i andra liknande situationer. Någraremissinstanser har påpekat all datorlagring av material i många fall ersätterarkiv med samlingar av urklipp från t. ex. tidningar och tidskrifter. Omsamlingen består av urklipp uppkommer inga problem av upphovsrättsligt slag, varesig när man arkiverar urklippen eller när man söker efler material bland dem.Några nya exemplar framställs inte i dessa fall, och det blir inte heller frågaom någon offentlig visning eller något offentligt framförande. Omsamma material skall lagras i en dator, blir de upphovsrättsliga reglerna omensamrätt tillämpliga både vid inmatning i datorn och dåmaterialet tas fram genom en utskrift eller på en bildskärm på sådant sätt alldet blir fråga om en offentlig visning. En förutsättning är givetvis atturklippen från upphovsrällslig synpunkt är all betrakta som verk. Deremissinstanser som har tagit upp frågan anser all en sådan skillnad mellanarkiv som består av urklipp och sådana som är datorbaserade är obefogad. Skillnadenmellan "klipparkiv" och datorbaserade arkiv består i att det upphovsrättsligtskyddade materialet i det senare fallet förs över till ett annat medium. Detinnebär att ett exemplar då framställs av materialet. Härav följer att en rättatt mata in skyddade verk i en dator måste grunda sig på ett avtal mellanparterna även om inmatningen sker för arkivändamål. Denna skillnad mot vad somgäller i fråga om "klipparkiv" är enligt min mening befogad. Ennaturlig tolkning av det avtal som alltså erfordras för alt materialet över huvud tagel skall få läggas in i en databas är att materialet får utnyttjas för sökning genom visning på bildskärm eller utskrift av enstaka exemplar. 1 praktiken uppkommer därför knappast någon skillnad när det 24 gällerrätten alt söka i "klipparkiv" och i datorbaserade arkiv. Något Prop.1988/89:85 behov av kompletterande lagstiftning för denna situation finns medhänsyn härtill inte. Delsom jag nu har sagt gäller självfallet inte för den fortsatta användningen avmaterial ur datorbaserade arkiv. Den som l.ex. i en tidning vill återge enartikel hämtad ur en dalabas måste på sedvanligt sätt skaffa sig tillstånd lilldetta från innehavaren av rättigheterna till artikeln. Begreppet"utgivning" Underremissbehandlingen har från något håll framförts att en databas och verk idenna alllid skall anses utgivna, om ägaren till databasen har gett ettgenerellt tillstånd till viss lokal lagring, vare sig det är fråga omöverföring via tråd av en viss mängd uppgifter ur basen eller ej. Utredningen,som utförligt har behandlat frågan (se betänkandet s. 68), konstaterar att bådeBernkonventionen och Världskonventionen om upphovsrätt definierar begreppetutgivning. Där sägs uttryckligen att som "publication" anses inte ensådan åtgärd som exempelvis trådspridning av verk till allmänheten. Dettainnebär all trådöverföring av innehållet i en databas inte kan betraktas somutgivning i konventionens mening. Enligt utredningen bör man inte för svenskdel gå ifrån ett så grundläggande element i den internationella definitionen. Jagser lika lite som utredningen någon möjlighet all rucka på denna grundläggandeprincip. Däremot kan de som är anslutna till en databas ha getts en rätt allsjälva framställa exemplar av materialet i basen. Sådan framställning kaninnebära utgivning i den mening som detta begrepp har enligt 8 § andra stycket upphovsrältslagen.Bestämmelsen kräver givelvis inte att det är upphovsmannen själv somframställer exemplaren. Enannan fråga som har tagits upp av några remissinstanser är tillämpningen avden s. k. kalalogregeln i 49 § upphovsrättslagen på dalabaser. Där sägs altkalalog, tabell eller annat dylikt arbete, vari sammanställts ell stort antaluppgifter, inte får eftergöras utan framställarens samtycke förrän harförflutit efler det år då arbetet utgavs Databasersom inte uppfyller kravet på verkshöjd måste normall sett anses omfattade avdenna kalalogregel. Detta innebär att basen eller väsentliga delar därav intefår eftergöras, dvs. Katalogskyddet innebär dock inte något skydd förde enskilda sakuppgifterna i sammanställningen. Katalogskyddet är vidare rentnationellt. Det gäller sålunda endast för arbeten som är framställda av svenskamedborgare eller svenska juridiska personer eller av dem som har sin vanligavistelseort i och dessutom för arbeten som första gången har givits uli . Motsvarande bestämmelse finns i de andra nordiska ländernas upphovsrätlsligalagstiftning. Även där är tillämpningen på samma sätt begränsad till det egnalandet. Utredningenanser alt del kan finnas skäl alt överväga alt genom en 25 regionalöverenskommelse mellan de nordiska länderna ge skydd åt var- Prop.1988/89:85 andras alster på detta område. Under remissbehandlingen har vidarepatent- och registreringsverket förordat att kalalogregelns tillämpning beträffandedatabaser utsträcks till all gälla utländska rättighetsinnehavare även utanförNorden. Ettskydd av della slag återfinns endast i de nordiska ländernas lagstiftning. Enutsträckning av skyddet till att avse även utländska rättighetshavare på delsätt som patent- och registreringsverket förordat skulle innebära alt utländskadatabaser kunde få ett skydd av delta slag i ulan alt svenska baserfick ett motsvarande skydd i de andra länderna. En sådan ensidig utsträckningav skyddet bör enligt min mening inte komma i fråga. Däremot skulle det kunnaövervägas att ge databaser i ett annat land skydd i under förutsättningatt svenska alster får motsvarande skydd i det andra landet, dvs. all grundautsträckningen på reciprocitet. Jag anser emellertid att de fortsattainternationella övervägandena på datorområdet måste avvaktas innan man tarslutlig ställning till denna fråga. Detsammagäller beträffande frågan huruvida katalogskyddet bör utvidgas till attomfatta databaser i de övriga nordiska länderna. Intresse för en sådanutvidgning finns i alla de nordiska länderna, men den allmänna uppfattningen äratt resultatet av de internationella övervägandena först bör avvaktas. Avsamma skäl är jag inte heller beredd att, såsom juridiska fakulletsnämnden iStockholm har föreslagit, utvidga kalalogregeln att gälla även bildskärmsutnytljandeav material i datornät m.m. Konsekvenserna av den föreslagna utvidgningen arsvåra att överblicka, inte minst vad gäller tillämpningen av en sådan regel påutländskt material. 4 Ikraftträdande m. m. Detär önskvärt att de nya lagreglerna om upphovsrätt och datorer kan träda i kraftsamtidigt med motsvarande lagregler i , och . Såvitt nu kanbedömas är den Ijuli 1989 en lämplig tidpunkt. 1likhet med vad som är brukligt vid ändringar i den upphovsrätlsliga lagstiftningenbör de nya reglerna tillämpas också på verk som har tillkommit före den nyalagens ikraftträdande. 1enlighet med del anförda har inom upprättats förslag till lagom ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt lill litterära och konstnärligaverk. Förslagethar granskats av lagrådet. 6 Specialmotivering Prop. Utredningenhar föreslagit att den nuvarande rubriken ändras till den kortare och allmäntanvända benämningen "Upphovsrättslag". Jag har i och för sig förståelseför detta förslag. Lagen skulle med den ändrade rubriken för övrigt få sammabenämning som i , där en motsvarande ändring hargenomförts. Frågan om den nu föreslagna ändringen av lagens rubrik höremellertid enligt min mening naturligt samman med den lagtekniska översyn avupphovsrättslagen som återstår sedan den sakliga genomgången av lagensbestämmelser har slutförts. Jag lägger därför inte nu fram något förslag tilländring av lagens rubrik. Densom skapat ett litterärt eller konstnärligt verk har upphovsrätt till verket,vare sig det utgör skönlitterär eller beskrivande framställning i skrift ellertal, datorprogram, musikaliskt eller sceniskt verk, filmverk eller alster avbildkonst, byggnadskonst eller brukskonst eller del har kommit lill uttryck påannat sätt. Tilllitterärt verk hänföres karta, så ock annat i teckning eller grafik eller iplastisk form utfört verk av beskrivande art. Somhar förordats i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.1.2) har i paragrafensförsta stycke gjorts ett tillägg för alt det klart skall framgå all ävendatorprogram räknas lill upphovsrättsligt skyddade verk. 1utredningens förslag har delta tillägg tagits in i paragrafens andra stycke.Som påpekats under remissbehandlingen är della emellertid inte så lämpligt,eftersom andra stycket handlar endast om verk av beskrivande art vilka har elltämligen ringa skyddsomfäng. Genom all tillägget i stället görs i förstastycket markeras att datorprogram kan vara all anse som litterära verk iallmänhet. För datorprogram gäller alltså samma skyddsomfång som för andralitterära verk. Det innebär ett skydd inte bara mot direkt kopiering utan ocksåmot framställning av exemplar av programmet i bearbetat skick. Ocksåi fråga om kraven på verkshöjd gäller för datorprogram vad som gäller för andra litterära verk. Frågan är närmast vilken grad av originalitet som bör krävas för att ell datorprogram skall anses uppnå verkshöjd. Den frågan går det inte att i lagtext eller allmänna molivuttalanden lämna något exakt svar på. Av allmänna bedömningskriterier följer emellertid all enkla, okomplicerade program normalt sett inte kan nå verkshöjd. Kravet på verkshöjd på della område bör alltså i princip ställas förhållandevis högt. I likhet med vad som gäller för andra verkstyper bör verkshöjds- kravet innebära alt det endast undanlagsvis kan inträffa alt två personer oberoende av varandra skapar identiska program. Verkshöjd bör däremot inte anses föreligga när situationen är sådan all endast en eller ett fåtal tänkbara lösningar kan användas för alt nå avsett resultat med ett pro- 27 I sådana fall ärresultatet givet av de yttre faktorerna, och något Prop. 1988/89:85 utrymmefinns knappast för den originalitet som krävs för att ett upphovsrättsligtverk skall föreligga. Delbör också framhållas att vad som skall bedömas är programmet som sådant. Det äralltså utan betydelse alt den funktion ett program skall ulföra kan framstå somenkel. Närdet gäller mera omfattande och komplicerade program kan det i och för sigtänkas alt flera experter oberoende av varandra använder sig av sammatyplösning för all genom programmet på det bästa och snabbaste sättet lösavissa givna uppgifter. Därigenom skulle man kunna säga att lösningarna även härär givna av de yttre faktorerna. Det är visserligen rikligt att den som skaparett datorprogram inte i första hand eftersträvar originalitet utan snarareeffektivitet i del skapade programmet. Emellertid torde det alllid finnas fleravägar att nå fram till den lösning som ger programmet största möjligaeffektivitet. Därför framstår det som ytterligt osannolikt all två experteroberoende av varandra skulle åstadkomma tekniskt sett exakt likadana lösningarigenom hela programmet. Detta gäller särskilt beträffande mera omfattande ochkomplicerade program, t.o.m. i sådana situationer där den eftersträvadelösningen ger förhållandevis litet utrymme för originalitet.