prop · GC0385 · 1988-12-31 00:00:00 — följande kommer jag däremot att behandla frågor om behovet av en kompletteringav det skydd som följer av upphovsrältslagen samt behovet avvissa övriga särbestämmelser för datorprogram. 3.1.3Katalogskydd för datorprogram? Min bedömning:Datorprogram bör inte omfattas av det särskilda skydd i upphovsrättslagen somges för sammanställning av uppgifter i kataloger, tabeller och liknande arbeten(s. k. katalogskydd). Utredningens bedömning: Överensstämmermed min bedömning. Remissinstanserna: Av del fåtal remissinstanser som harullalat sig i frågan delar flertalet utredningens uppfattning attkatalogskyddet inte bör Två remissinstanser förordar dock att skyddet för datorprogramregleras i anslutning till katalogskyddet, bl. a. med hänsyn till attskyddstiden härigenom blir bättre avpassad. Skälen för min bedömning:I 49 § upphovsrättslagen ges ett skydd åt arbeten såsom kataloger, tabeller ochliknande i vilka har sammanställts ett stort antal uppgifter. Sammanställningarav detta slag utgör inte verk i upphovsrältslagens mening. Med hänsyn till attde ofta är resultatet av ett omfattande arbete och representerar storakostnader har det emellertid ansetts alt de bör skyddas i viss omfattning.Skyddstiden är från det år då arbetet gavs ut. 1 föregående avsnitt harjag konstaterat att datorprogram kan utgöra verk iupphovsrättslagens mening och som sådana skyddas enligt det upphovsrättsligaregelsystemet. Eftersom skyddstiden enligt kalalogre-geln är kortare än detupphovsrättsliga skyddet saknar frågan om regelns tillämplighet intresse närdet gäller sådana datorprogram. Den skufle däremot kunna få betydelse i defall ell datorprogram inte uppnår verkshöjd. De arbeten somkatalogregeln avser all skydda skiljer sig emellertid avsevärt från ettdatorprogram. Det kan inte gäma ulan att lagen ändras komma i fråga attjämställa den serie av instruktioner till datorn som ett datorprogram består avmed den typ av uppgiftssammanställningar som katalogregeln skyddar. Sammabedömning har gjorts i de övriga nordiska länderna. Jag kan inte heller se attdet skulle finnas något intresse av alt ändra regeln för att göra dentillämplig på sådana datorprogram som inte uppnår verkshöjd. Tvärtom anser jagi likhet med ett antal remissinstanser att det är värdefullt alt ha en"fri sektor" inom vilken program kan användas för forskning ochvidareutveckling utan tillstånd från programmets upphovsman. Avvad jag har sagt framgår att det inte behövs något tillägg i lagtexten föratt klargöra att katalogregeln inte gäller datorprogram. 3.1.4Kompletterande användarskydd för datorprogram? Min bedömning:Något särskilt skydd för användning av datorprogram som kompletterar det somföljer av upphovsrältslagen bör inte införas. Utredningensbedömning: Överensstämmer med min bedömning. Remissinstanserna:Utredningens bedömning har i huvudsak godtagits, bortsett från de allmännasynpunkter som en del remissinstanser har framfört om upphovsrätten somskyddsform. Skälen för min bedömning:En fråga som har diskuterats i olika sammanhang är om ett kompletterande skyddbör införas för vissa situationer där det upphovsrätlsliga skyddet kan bedömassom otillräckligt. Ett sådant fall är då ett datorprogram används i en datorutan att det har lagrats i denna dators minne. Detta förfarande innebär allnågot exemplar av programmet Inte heller är del fråga om något annat utnyttjande av rättigheterenligt upphovsrättslagen. Förfarandet faller alltså utanför den upphovsrätlsligalagstiftningen. I likhet med utredningen anser jag alt något kompletterandeskydd som tar sikte på själva användningen av programmet inte bör införas. Fördel första är en sådan situation ovanlig. För del andra skulle ell skydd somtar fasta på själva användandet av programmet vara artfrämmande förupphovsrättens skyddssyslem. Och för det tredje har något skydd av sådant slaginte såvitt är känt införts i något annat land. Principen om nationellbehandling innebär att , om ett sådant skydd infördes i den svenskalagstiftningen, skulle vara skyldigt att ge samma skydd för utländska programutan att svenska program fick motsvarande skydd utomlands. Under remissbehandlingenhar och Föreningen ifrågasatt om man inte bör skilja mellan den användningsom sker av en enda person och den fleran-vändning som sker då man "läggerin datorprogrammet på nätverk". Föreningarna menar all man i praktikennoga skiljer mellan dessa båda situationer och att det krävs särskilt tillståndfrån rättsinnehavaren om användaren vill lägga in programmet i ett nätverk.Föreningarna har föreslagit att ett tillägg om della görs i upphovsrättslagen. Ävenom jag kan förslå all det för rättighetshavaren innebär en väsentlig skillnad iutnylljandegraden av ett program vid de olika användningsformerna, är det minuppfattning att den frågan inte bör lösas genom lagstiftning utan genom avtalmellan parterna. Jag är därför inte beredd att föreslå något tillagg ilagtexten i delta avseende. 3.1.5Kopiering av datorprogram för enskilt bruk Mitt förslag: Densom vill kopiera ell datorprogram i maskinläsbar form får göra delta bara omprogrammet är utgivet och endast för sill enskilda bruk. Som förlaga förkopieringen får inte användas ett exemplar som används i näringsverksamheteller i offentlig verksamhet. Utredningensförslag: Datorprogram får inte kopieras för enskilt bruk. Remissinstanserna:Beträffande utredningens förslag om ett förbud mot kopiering av datorprogramför enskilt bruk bryter sig åsikterna bland remissinstanserna. Förslagettillstyrks eller lämnas utan erinran av flera remissinstanser, bl.a. av dem somföreträder programindustrin, medan det avstyrks av ungefär lika mångaremissinstanser, bland dem flera som kan anses företräda användarintressen. Skälen för mitt förslag: 111 § upphovsrättslagen föreskrivs all av offentliggjorda verk får enstakaexemplar framställas för enskilt bruk. Vad som sålunda har framställts får inteutnyttjas för annat ändamål. Bestämmelsen gäller inte utförande avbyggnadsverk, och det finns vissa inskränkningar i rätten att anlita annan förexemplarframställningen. 12 1988/89. Enligt vad jag tidigarehar slagit fast kan datorprogram vara att anse som Prop. 1988/89: 85 verksom har upphovsrättsligt skydd. Reglerna om exemplarframslällning för enskiltbruk är därför i princip tillämpliga i fråga om sådana datorprogram som nårverkshöjd. Enviktig utgångspunkt är att det är mycket lätt all kopiera program. Den som hartillgång lill ett program och som önskar kopiera detta har så gott som alltidtillgång till den utrustning som behövs för kopieringen. Det är speciellt treomständigheter som gör enskild kopiering av programvara lockande. Den första ärall exemplaren kan framställas enkelt och snabbi. Man kan exempelvis mycketlätt kopiera program på en vanlig hemdator. Den andraomständigheten är att kvaliteten på kopiorna är densamma som på originalet.Kopiering innebär alltså inte samma kvalitetsförluster som åtminstone mednuvarande teknik uppstår vid exempelvis kopiering av videogram. Den tredje äralt kopiering av datorprogram är mycket lönsam. Motdenna bakgrund finns del anledning att överväga begränsningar i rätten attkopiera programvara för enskilt bruk. En möjlighet är alt förbjuda eller ivart fall avsevärt begränsa rätten till sådan kopiering enligt mönster av vadsom gäller för byggnadsverk. Ett annat alternativ är att begränsa rättenalt anlita annan för kopieringen, dvs. en begränsning liknande den som i daggäller i fråga om exempelvis bruksföremål och skulpturer. Jaganser emellertid inte att del är meningsfullt med den begränsning som skulleligga i att förbjuda kopiering genom annan. Som jag har anfört torde detförhålla sig så att den som har behov av en egen kopia av ett program också hartillgång lill en dator och därmed aldrig behöver anlita utomstående. Detförekommer att programproducenter förser programförpackningarna med olikapåskrifter, t. ex. av innehåll all den som bryter förpackningen ' anses ha ingåttett visst avtal med producenten av programmet. Sådana påskrifter är normaltsett inte bindande för köparen med mindre hans uppmärksamhet särskilt har fästspå påskriften i samband med köpet. av delta slag kan aldrig hellerbli bindande för tredje man. Med hänsyn härtill är det inte lämpligt all knytalagbestämmelser om inskränkningar i rätten lill enskild kopiering avdatorprogram till avtalsvillkor eller påskrifter och liknande i samband medtillhandahållandet av programmet. Utredningenhar inte ansett del tillräckligt att begränsa kopieringsrätlen lill program somär utgivna. Redan en kopiering av utgivna program skulle enligt utredningenvålla rättighelshavarna oacceptabelt storskada. Utredningenhar med hänsyn härtill valt att föreslå ett totalt förbud mot kopiering för enskilt bruk. Förbudet föreslås omfatta program i alla for mer, således både i maskinläsbar form och i t.ex. utskrifter. Utredningen har sagt sig vara medveten om svårigheterna att kontrollera efterlevnaden av del föreslagna förbudet. Den har dock menat att den lagstiftning som föreslås kan ha en viss moralbildande effekt. Förbudet öppnar också en möjlighet att komma åt och förverka programexemplar som är olovligt framställda även om man inte kan finna den som har utfört den olovliga kopieringen och ställa denne lill ansvar för intrånget. Somtidigare nämnts är remissopinionen splittrad i denna fråga. Fråganom en räll till privatkopiering av datorprogram har behandlats också i andraländer. och införde ett totaltförbud mot sådan kopiering. 1 har regeringen lagt framett förslag om sådant förbud. I den danska propositionen föreslås ett totaltförbud mot kopiering för enskilt bmk av datorprogram i maskinläsbar form.Enligt direktivförslag skall vidare enligt vad jag harinhämtat kopiering för enskilt bmk inte vara tillåten, Aandra sidan kan noteras att man i och inte avserall föreslå ett totalt förbud mot kopiering för enskilt bmk. EFTA-länderna har tillEG-kommissionen som sin gemensamma ståndpunkt framfört att del inte föreliggernågot starkt behov av harmonisering på denna punkt och att del därför kanöverlämnas lill varje land alt utforma sin lagstiftning på det sätt som bästtillgodoser landets behov. Föregen del kan jag ansluta mig till uppfattningen alt det föreligger ett behov avatt begränsa rätten till kopiering av datorprogram för enskilt bruk, åtminstonevad gäller datorprogram i. maskinläsbar form. Detta är nödvändigt för attminska de ekonomiska skadeverkningarna av en omfattande privatkopiering.Beträffande program i skriven form finns däremot ingen anledning att införa ensärreglering i delta hänseende. Tillskillnad från utredningen anser jag emellertid all man i första hand börundersöka möjligheterna att nå del eftersträvade resultatet utan att heltförbjuda sådan kopiering. I sammanhanget bör inte heller bortses från de civilrätlsligasanktioner i form av skadestånd och viten som kan göras gällande, om t.ex. en licenshavarei strid mot licensavtalet kopierar ett program. En annan följd av ell sådantavtalsbrott kan vara alt rätten all använda programmet går förlorad. Enviktig utgångspunkt vid bedömningen vilka begränsningar som skall göras av kopieringsrätlenär att varje begränsning innebär alt det som är tillåtet förbjuds iframliden. Den som handlar i strid mot ett sådant förbud kan alltså drabbas avde straffrättsliga sanktioner som upphovsrättslagen föreskriver. Från allmännakriminalpolitiska utgångspunkter bör med hänsyn härtill inskränkningar i kopieringsrätlenbegränsas till vad som är oundgängligen nödvändigt för all uppnå del angivnasyftet. Detframstår vidare som olämpligt att införa ett förbud vars efterlevnad inte kankontrolleras. En sådan åtgärd skulle kunna bidra till all minska respekten förlagstiftningen i allmänhet. Vadhärefter angår vilka begränsningar som mot bakgrund av det anförda börövervägas kan konstateras att vissa programtyper givetvis är mer känsliga förprivatkopiering än andra. Skadeverkningarna för rällighels-havarna är normallsett avsevärt större vid privatkopiering av ett program med högautvecklingskostnader som framställs i en liten serie än för ett program avsettatt spridas i stor upplaga, t.ex. ett program för en persondator. Man skulledärför kunna överväga att knyta ell förbud mot prival-kopiering endast lill denförra gruppen av program. Jag anser det emellertid inte lagtekniskt möjligtatt göra någon skillnad mellan olika typer av program i detta hänseende.En sådan uppdelning är därför enligt min Prop. 1988/89:85 mening inte någonframkomlig väg. Enmöjlig inskränkning skulle emellertid vara att begränsa rätten till kopieringför enskilt bruk till sådana program som är utgivna. Utgivning är ett snävarebegrepp än offentliggörande, vilket är det begrepp som 11 § använder i dag.Enligt 8 § upphovsrältslagen är ett verk utgivet då exemplar därav medupphovsmannens samtycke har förts i handeln efler blivit spridda lillallmänheten. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att utgivning av ett verkförutsätter att det har framställts i ett större antal exemplar. Överfört pådatorprogram skulle kravet på utgivning innebära att ett större antal exemplarav programmet har framställts och lagligen förts i handeln eller på annat sätthar spritts bland allmänheten. program som endast tillhandahålls i mindre anlalgenom licensupplåtelser och på villkor att det inte sprids vidare är därförenligt min mening normalt sett inte att anse som utgivet. Detsamma får ansesgälla beträffande program som endast framställs i mycket små serier. 1fråga om sådana program som i enlighet med vad jag nu har anfört inte kan ansessom utgivna finns det enligt min mening inte några starka skäl för att tillåtaprivatkopiering. En första inskränkning i rätten tifl kopiering för enskiltbruk skulle därför vara att begränsa rätten till kopiering till att gällasådana program som är utgivna. Motsvarande ändring torde för övrigt komma attföreslås i och . Ensådan begränsning av kopieringsrätten är emellertid inte tillräcklig för attundanröja risken för de ekonomiska skadeverkningar som jag har berört i delföregående. Frågan är därför om begreppet enskilt bruk kan avgränsasytterligare. Denkopiering av datorprogram som bör få ske med stöd av 11 § upphovsrättslagenmåste enligt min mening vara begränsad till det strikt enskilda bruket, dvs.bruk inom den närmaste familje- eller vänkretsen. Detsamma gäller användningenav de exemplar som har framställts med stöd av paragrafen. Detlär förekomma att datorprogram köps in i ett enda exemplar lill en arbetsplatsoch där kopieras centralt så att var och en som har användning för programmet isitt arbete får tillgång lill ett eget exemplar. Reglerna om kopiering förenskilt bruk bör givelvis inte kunna åberopas för sådan kopiering. Del börhärvidlag inte göra någon skillnad om var och en av de anställda som har behovav programmet själv framställer sin kopia. En annan vanlig situation är att enperson som i sitt arbete använder ett program gör en kopia av detta för allkunna använda programmet när arbetet utförs i bostaden. Inte heller sådankopiering bör vara tillåten. Enbegränsning av kopieringsrätlen till del strikt enskilda bruket kan enligt min mening inte anses strida mot de uttalanden som första lagut skottet gjorde vid tillkomsten av upphovsrältslagen (ILU 1960:41 s. 52). gav där visserligen uttryck för en mer liberal uppfattning när del gäller kopiering på arbetsplatser än vad departementschefen hade gjort i propositionen. Lagutskollels uttalanden avsåg emellertid endast fotoko piering. När det gäller den skada som vållas rättighetshavaren genom kopiering för enskilt bruk anser jag att man inte kan jämföra några fotoko- 16 pieradesidor av en text med ett par exemplar av ett datorprogram på diskett ellermagnetband. Sammanfattningsvisförordar jag att rätten till kopiering för enskilt bruk av datorprogrambegränsas lill den rent privata sfären, dvs. familjemedlemmar och vänner emellan.Sådan kopiering som förekommer på arbetsplatser och liknande bör medandra ord inte vara tillålen. Inte heller bör det vara tillåtet all för bruk ihemmet kopiera ett program som man har tillgång lill i sitt arbete vare sigavsikten är all där använda det i arbetet eller rent privat. För-all deltatydligt skall framgå av lagtexten bör ett tillägg göras lill 11 § upphovsrältslagenom att den som vill kopiera ett utgivet datorprogram får göra delta endast försitt enskilda bruk och all han därvid inte får utnyttja en förlaga som användsi näringsverksamhet eller offentlig verksamhet. Del förslag jag nu harlagt fram överensstämmer i sak helt med de lösningar som för närvarandeövervägs i och . Milt förslag ligger också i linje med vad upphovsrällsulredningenhar föreslagit i sitt senaste betänkande (SOU 1988:31) Översyn avupphovsrättslagstiftningen. Utredningen föreslår där en allmän åtstramning avrätlen lill kopiering för enskilt bruk. Särskilt betonas den personligaanknytningen och det personliga behovet av de kopior som framställs. Syftet meddetta är att kraftigt begränsa den kopiering som med stöd av 11 § upphovsrältslagengörs på arbetsplatser. Deändringar jag nu har föreslagit är enligt min mening tillräckliga för att uppnåsyftet all minska de ekonomiska skadeverkningarna för rättighelshavarna av enalltför omfattande privatkopiering. Jag avser dock att noga följa utvecklingenför att kunna förvissa mig om att della syfte uppnås. Skulle utvecklingen la enannan riktning får ytterligare inskränkningar i kopieringsrätten övervägas.Sådana överväganden kan också komma att aktualiseras av den internationellautvecklingen på området. 3.1.6Utlåning och uthyrning av datorprogram Mitt förslag:Upphovsmannen skall ha kvar rätten att bestämma om utlåning och uthyrning avexemplar av datorprogram i maskinläsbar form. Utredningensförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Av detfåtal remissinstanser som yttrat sig i frågan har några tillstyrktutredningsförslaget medan andra uttalat viss kritik. En remissinstans anser attförslaget går alltför långt genom att upphovsmannen får behålla rätten allbestämma även över utlåning. Skälen för mitt förslag: ensamrätt som tillkommer en upphovsman ingår även rätten att kontrolleraspridningen av exemplar av verket. Spridningsrätten innefattar rätten tillförsäljning, uthyrning, utlåning eller annan spridning av verket tillallmänheten. 123 § upphovsrättslagen finns en viktig inskränkning i upphovsman- nensspridningsrätt när det gäller bl. a. litterära verk. Sedan ett sådant verk hargetts ut, får sålunda exemplar som omfattas av utgivningen spridas vidare ochvisas offentligt. Exemplar av litterära verk får med stöd av denna bestämmelsegöras tillgängliga för allmänheten genom uthyrning eller liknande ulan alltillstånd från upphovsmannen krävs. Man brukar kalla detta för attspridningsrätten konsumeras i och med första utgivningen. Närett datorprogram är att betrakta som ett verk är upphovsmannens spridningsrättkonsumerad i och med att programmen har getts ut. Det är följaktligen enligtgällande bestämmelser tillåtet för vem som helst att utan upphovsmannenstillstånd hyra ut eller låna ut exemplar av datorprogram som man har förvärvat.Kopior som har framställts med stöd av reglerna om kopiering för enskilt brukfår dock inte lånas ut eller hyras ut på detta sätt. 1 11 § upphovsrättslagenföreskrivs nämligen att vad som har framställts för enskilt bruk inte fårutnyttjas för annat ändamål. Iförarbetena lill 23 § upphovsrältslagen diskuterades om ett behov förelåg attförbehålla upphovsmannen spridningsrätten även i fråga om utlåning av litteräraverk. sådant behov ansågs emellertid då inte föreligga. När det gäller utlåning avdatorprogram bör emellertid beaktas att offentlig utlåning från exempelvisbibliotek kan utgöra underlag för en omfattande enskild kopieframställning. Atttillåta sådan utlåning eller olika former av uthyrning skulle med andra ordkunna motverka syftet med den föreslagna ändringen i fråga om rätten lillkopiering för enskilt bruk. Omfattande utlånings- eller uthyrningsverksamhetkan vidare störa marknaden på ett icke önskvärt sätt. Med hänsyn till detanförda föreslår jag all rätten till utlåning och uthyrning till allmänheten avexemplar av datorprogram i maskinläsbar form skall ligga kvar hosupphovsmannen. Detta förutsätter en ändring i 23 § upphovsrättslagen. Eftersomförslaget bara avser utlåning och uthyrning till allmänheten hindrar detföljaktligen inte utlåning av programexemplar vänner emellan eller mellan t.ex. arbetskamrater. Det som förslaget avser att förhindra är således en ullåningsverksamheti mera organiserade former. Dendanska propositionen i ämnet innehåller samma regel i fråga om uthyrning ochutlåning av datorprogram i maskinläsbar form som jag nu har förordat.Motsvarande ändringsförslfig torde komma att läggas fram i och i . 3.1.7Skyddet för datorprogram som har framställts hos myndigheter Mitt förslag:Datorprogram som har framställts hos myndigheter skall inte undantas från del upphovsrättsligaskyddet. Utredningens förslag:Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna: Utredningens förslagtillstyrks av flera remissinstanser. Många andra remissinstanser ullalar dockviss kritik mot förslaget. Kritikengår i huvudsak ut på att ett upphovsrättsligt skydd för datorpro- Prop.1988/89:85 gram som har framställts hos myndigheter kan komma i konflikt medden grundlagsfästa offentlighetsprincipen. Skälenför mitt förslag: Vissa handlingar som har upprättats av myndigheter är inteföremål för upphovsrätt. Reglerna härom finns i 9§ första stycketupphovsrättslagen. De handlingar som del här är fråga om är författningar,beslut av myndigheter, svenska myndigheters yttranden och officiellaöversättningar av dessa typer av verk. I 24 § första stycket andra meningen upphovsrältslagenfinns en uppräkning av andra handlingar än sådana som avses i 9 § förstastycket och beträffande vilka upphovsrätt gäller enligt vanliga regler. Dessaär officiella kartor, tekniska förebilder, verk framställda för undervisning,verk som är resultat av vetenskaplig forskning, alster av bildkonst,musikaliska verk och verk av vilka exemplar i samband med aflarsverksamhetgenom myndighets försorg tillhandahålls allmänheten. Handlingar av detta slagfår alltså återges endast med rättighetshavarens samtycke. En tredje kategori,slutligen, omfattar alla andra verk som innefattas i begreppet handlingarupprättade av myndighet. Sådana verk får återges utan samtycke av upphovsmannenmen dennes ideella rätt skall respekteras. Grundprincipenär således att handlingar som har upprättats av myndigheter inte är föremålför upphovsrätt. Undantagen från denna princip gäller i huvudsak produkter somframställts i den offentliga verksamheten i former och på villkor som liknarprivat företagsamhet. I förarbetena till upphovsrältslagen sägs att, oavsett omdessa produkter framställs inom den allmänna eller inom den enskilda sektorn,föreligger här ett behov av skydd mot obehörigt utnyttjande (prop. Dettauttalande gäller enligt min mening i lika hög grad för datorprogram, eftersomdessa oftast är resultatet av ett omfattande arbete och stora investeringar.Jag finner det med hänsyn härtill uppenbart att även datorprogram som harskapats hos myndigheter bör ha ett upphovsrättsligt skydd, oavsett i vilkenform de förekommer. Datorprogram bör således särskilt nämnas bland de skyddadeverk som räknas upp i 24 § första stycket upphovsrättslagen. Vissaremissinstanser har uttalat farhågor i fråga om tillämpningen avoffentlighetsprincipen på datorprogram, om dessa tillerkänns ett upphovsrättsligtskydd. För egen del anser jag att dessa farhågor saknar fog. Enligt 24 a § upphovsrältslagenfår upphovsrätten inte hindra att allmänna handlingar tillhandahålls i denordning 2 kap. tryckfrihetsförordningen stadgar. Del skydd som jag nu föreslårför datorprogram innebär alltså inte några inskränkningar i möjligheterna altfå ut eller på annat sätt ta del av program hos myndigheter.