prop · GC03110 · 1988-12-31 00:00:00 — Televerketanser att det är positivt, såväl från administrativ synpunkt som från devapenfrisökandes sida, att beslutsfattandet i överklagade vapenfriärendendelegeras till den nya . Kammarrätteni delar utredningens uppfattning att det inte finns skäl förregeringen att behålla prövningen i vapenfriärenden. Kammarrätten ifrågasätterdock utredningens förslag om att vapenfrinämnden i stället blir slutinstans.Utredningens argument om att prövningen i vapenfriärenden gäller en personsinnersta övertygelse och därför inte kan jämföras med den juridiska prövningsom sker i domstolar och förvaltning är inte bärkraftiga, anser kammarrätten. Istället framhåller kammarrätten att det till de allmännaförvaltningsdomstolarna har överlämnats åtskilliga frågor som mycket väl tålatt jämföras med en persons innersta övertygelse. Kammarrätten erinrar ocksåom den kritik som framförts mot inslaget av specialdomstolar inomrättsväsendet. Enligt kammarrätten bör det sålunda övervägas om inte enöverprövning av vapenfriärenden bör ske i domstol i stället för i en domstolsliknandenämnd. Omen domstolsprövning i vapenfriärenden inte skulle genomföras, biträderkammarrätten utredningens förslag om två nämnder med ett gemensamt kansli.Kammarrätten anser dock att det skulle bli något förvirrande om de tvånämnderna utgjorde en myndighet och förordar därför två självständigamyndigheter med ett kansli. Justitiekanslernfinner utredningens överväganden och förslag angående andra instans i vapenfri-och värnpliktsfrågor väl avvägda. Förslaget att avgörandet i vapenfri frågor iandra och sista instans flyttas från regeringen till vapenfrinämndenöverensstämmer väl med de riktlinjer för delegering av besvärsärenden somriksdagen anvisat, anser justitiekanslern. Justitieombudsmannenanser att den föreslagna ordningen för prövning av vapenfriansökningar ligger ilinje med såväl rekommendationer som regeringens målsättning attflytta över löpande ärendegrupper från regeringen till myndighetsnivå. anser att alternativet med en förvaltningsdomstol somslutinstans i vapenfri frågor ytterligare bör övervägas. Sverigesfrikyrkoråd noterar med tillfredsställelse att förutsättningarna förpraxisbildning kommer att förbättras i och med att ett förvaltningsorgan sommåste motivera sina beslut blir slutinstans. Vidare anser rådet att det ärolämpligt att de två nämnderna sammanförs i en myndighet eftersom risken äratt de sökande avskräcks av att vapenfrifrågor sammanförs med andravärnpliktsfrågor. Bollnäskommun finner det positivt att den andra instansen förändras från att vara ettpolitiskt styrt organ till att vara en nämnd och framhåller att nämnden börvara allsidigt sammansatt och åtskild från den militära förvaltningen. betecknar nämnderna för värnplikts- ochvapenfriärenden som en halvmilitär myndighet och tror att många vapenfria kommer attreagera mot att vid sitt överklagande kon- Prop. 1988/89:110 fronteras med en sådan myndighet. Sverigescentrala värnpliktsråd och Vapenfria arbetsgruppen anser att förslaget om engemensam myndighet för vapenfri- och värnpliktsärenden , innebär ensammanblandning av uppgifter som är oönskad och som dessutom kan uppfattas somkränkande för de vapenfrisökande och vapenfria. För att uppnå utredningens kravpå rättssäkerhet och trovärdighet anser de båda organisationerna att man måstesöka andra lösningar, t.ex. att avskaffa prövningsförfarandet. Sverigeskristna socialdemokraters förbund finner utredningens förslag angående andrainstans i vapenfriärenden väl avvägda och tillstyrker således förslagen.Förbundet instämmer i utredningens synpunkt att utifrån Europadomstolenstolkning av det kan tyckas ligga närmare till hands att en domstolsliknandenämnd är slutinstans i vapenfrifrågor. Förbundet ser en fördel i att prövningeni den föreslagna andra instansen kan få en klarare policyskapande innebördeftersom besluten kommer att motiveras, till skillnad från vad som är falletmed regeringens beslut i besvärsärenden. Kristnafredsrörelsen anser att alla avslag i första instans automatiskt, dvs. utan attden sökande behöver överklaga, skall gå till den föreslagna nämnden förvapenfriärenden. Organisationen menar vidare att det av rättssäkerhetsskälockså måste gå att överklaga denna nämnds beslut och att regeringen därförmåste finnas kvar som sista besvärsinstans. framhåller att det är mycket viktigt attvapenfriärendena hålls skilda från militära ärenden och handläggs i en"neutral" myndighet och avstyrker därför utredningens förslag om en gemensammyndighet för vapenfri- och värnpliktsärenden. Förbundet menar att en sådanmyndighet inte är förenlig med god praxis och är övertygad om att en sådansammanblandning av ärenden kommer att utsättas för hård kritik från devapenfria. Förbundet framlägger två alternativ till hur överklaganden skullekunna handläggas: Om beslut i första instans sker i en parlamentarisktsammansatt nämnd, vilket förbundet förordar, kan överklaganden lämpligenhandläggas vid någon "högre" statlig nämnd, t. ex. försvaretspersonalnämnd. Om däremot besluten i första instans sker genomtjänstemannabeslut eller med en domare anser förbundet att den nuvarande vapenfrinämndenkan ges uppdraget att handlägga överklagandena. 3 Förslag angående första instans i vapenfrifrågor överbefälhavarenger synpunkter på en av utredningens ahernativa lösningar som dock inteförordats. Enligt denna lösning skulle beslut om vapenfri tjänst kunna inordnasi den ordinarie mönstringsprocessen vid värnpliktskontoren. Överbefälhavarenfinner att ett sådant prövningsförfarande är mindre lämpligt eftersom denenskilde enligt lagen om vapenfri tjänst skall ha rätt att få sin sak prövad ien instans som är skild från den militära förvaltningen. Dess ordförande skalldämtöver vara eller ha varit innehavare av domarämbete. anser det rimligt att samtliga frågor som rör Prop.1988/89:110 de vapenfria tjänstepliktiga handläggs vid en enda myndighet vapenfri- Bilaga 2 styrelsen. menar att den tänktamyndigheten genom att ha ett samlat grepp på verksamheten även får möjligheteratt utöva starkare styrning av denna. Vapenfrinämndenansluter sig till utredningens förslag om att vapenfriärenden bör handläggaspå tjänstemannanivå i första instans. Genom att tveksamma ärenden kanöverklagas tillgodoses rättssäkerhetskraven, menar nämnden. Nämnden förutsätteratt garantier skapas för hög kompetens hos beslutsfattaren och att ärendenaavgörs efter föredragning. Det är viktigt att inte endast en person bedömer ettärende utan att bedömningen görs av minst två, varav en i egenskap avföredragande. Nämnden tillstyrker utredningens förslag om att första instansförläggs till nuvarande . Det finns enligtnämndens uppfattning inte något annat realistiskt ahernativ. Nämnden framhållerockså att sammanslagningen av två myndigheter till en ger vinster ieffektivitet, ekonomi och personal. Genom sammanslagningen bör personalens utvecklingsmöjligheterbli gynnsammare, inte minst för vapenfrinämndens personal. förslag om att ett särskilt expertorgan inrättas vid den nyavapenfristyrelsen så har nämnden inget att erinra mot denna tanke. Nämndenaktualiserar emellertid tanken på ett lekmannainslag vid handläggningen av deärenden som överklagas. Genom denna typ av omprövning tillförs redan i förstainstans ytterligare kunskaper och erfarenheter, en ordning som ocksågaranterar insyn i verksamheten. Nämnden framhåller vidare att under allaförhållanden bör första instansen förstärkas vid omprövning om inte ett lekmannainslaginförs bör omprövningen genomföras av ett tjänstemannakollegium. Värnpliktsnämndentillstyrker utredningens förslag beträffande tjänstemannabeslut i förstainstans och pekar på att denna modell fungerar bra inom övriga områden iförvaltningen. Nämnden ser ingen motsättning i att tillstånd till vapenfritjänst beslutas inom samma myndighet som har att svara för de vapenfrias uttagningm.m. Rättssäkerheten tillgodoses genom att beslut som går den sökande emot kanöverklagas, menar nämnden. Nämndenför vapenfriutbildning delar utredningens uppfattning att beslut i förstainstans kan ske på tjänstemannanivå och påpekar att rättssäkerheten ärtillgodosedd i och med att besluten kan överklagas till en nämnd. De eventuellarisker som kan ses med beslut och verkställighet i samma myndighet kan enligtnämnden inte vara så stora att de överväger de fördelar som förslaget innebär.Vidare påpekar nämnden att man har beslutande ochverkställande funktioner i vissa ärendetyper inom nämnden och att detta inteinneburit några problem. Nämnden bedömer att den föreslagna modellen ger eneffektiv och smidig hantering av vapenfriärenden och att servicen till denenskilde blir god. förslag om ett särskilt expertorgan menar nämnden att den fråganinte bör lösas genom reglering i instmktion, utan överlämnas tillvapenfristyrelsen att avgöra. Nämnden finner också utredningens förslag om attchefen för prövningsenheten särskilt markeras som ansvarig för en typ avärenden olämpligt, eftersom ansvaret för myndighetens hela verksamhet böråvila myndighetschefen. Frågan bör därför enligt nämndensmening inte regleras i instmktionen så som utredningen före- Prop.1988/89:110 slår. Arbetsmarknadsstyrelsenhar inget att erinra mot att samman medvapenfrinämnden och ges ansvaret även för tillstånden till vapenfri tjänst. Socialstyrelsenär positiv till inrättandet av vapenfristyrelsen. Genom nämndens förvapenfriutbildning redan nu beslutande funktion som första instansmyndighet ianståndsfrågor och nämndens långa erfarenhet av många olika ärendetyper inomvapenfriverksamhetens område synes det styrelsen både rationellt ochfunktionellt att även prövning och beslut av tillståndsärenden för vapenfriahandläggs inom vapenfristyrelsen. Kammarrätteni delar utredningens uppfattning att det inte kan anses strida moteuropakonventionen att vapenfristyrelsen blir prövande, beslutande och verkställandemyndighet. Justitiekanslernhar ingen invändning mot att beslutsfattandet i vapenfrifrågor i förstainstans flyttas från vapenfrinämnden till -tjänstemannanivå. De skäl somutredningen anfört för att bilda en ny myndighet anser justitiekanslern vara välgmndade. Sverigesfrikyrkoråd understryker att det är av avgörande betydelse att tjänstemännen iförsta instans får möjlighet att rådgöra med lekmän som har erfarenheter avetiska och religiösa ställningstaganden. Bollnäskommun ställer sig postiv till inrättandet av den nya myndigheten. Kommunenpåpekar att det läggs ett stort ansvar på chefen för prövningsenheten som måsteha en god förmåga att sätta sig in i människors situation eftersom beslutenfattas av honom/henne i stället för av flera i en nämnd. menar att en enskild tjänsteman som förstainstans medför större risk för godtycke i prövningen. Förbundet befarar ocksåatt beviljandet av vapenfri tjänst kan bli en "budgetregulator" som enföljd av att den nya myndigheten får både beslutande och verkställandefunktioner. Det är av största vikt menar förbundet, att den prövande instanseninte på något vis kan misstänkas ta hänsyn till hur många vapenfria som behövsett visst år osv. Därför bör precis som på de flesta andra håll dömande ochverkställande uppgifter skötas av olika myndigheter. Sverigescentrala värnpliktsråd och Vapenfria arbetsgruppen anser att förslaget om attflytta besluten i första instans från en nämnd till tjänstemannanivå ärolyckligt eftersom bedömningen av tillståndsfrågan då kommer att göras av enenda person. Detta är tveksamt ur rättssäkerhetssynpunkt anserorganisationerna, som också påpekar att det är ett välkänt faktum atttjänstemän i allmänhet tenderar att tolka lagen enligt dess bokstav. Även ombesluten kan överklagas kvarstår den negativa psykologiska effekten av ettavslag, menar organisationema. Vidare framhåller de att den föreslagnamyndigheten innebär en farlig kombination av beslutande och verkställandefunktioner - tillgången på utbildningsplatser kan komma att styra antaletbeviljade vapenfriansökningar. kristnaungdomsråd ser vissa risker med att lokalisera prov- Prop. 1988/89:110 ningsenhetentill Karistad tillsammmans med 2 bildningeftersom prövningen läggs under försvarsdepartementet, vilket förvapenfrikollektivet kan medföra en känsla av militärisering. Detta kan leda olycklig polarisering menar rådet, där procentuellt fler totalvägrar resp.underlåter att söka vapenfri tjänst trots övertygelse. Vidare framhåller rådetatt det på avslagsmeddelanden klart och tydligt skall framgå hur man överklagarbeslutet. Sverigeskristna socialdemokraters förbund anser att det med en tjänstemannaprövning iförsta instans finns risk för att praxis snävas åt så att i tveksamma fallansökningar avslås. Förbundet anser dock inte detta vara något problem eftersombesluten kan överklagas. Förbundet anser i övrigt att den nya ordningen kommeratt innebära en förenklad hantering och att en tydligare praxis kan utvecklas. Kristnafredsrörelsen påpekar att det finns en risk med att vapenfristyrelsen både harbeslutande och verkställande funktioner, vilket kan leda till att man omedvetetfår en styrning av verksamheten utifrån efterfrågan på vapenfria. Mot bakgmndav bl. a. detta föreslår organisationen att den nya myndigheten endast fårbefogenhet att bevilja vapenfri tjänst. De ärenden som chefen förprövningsenheten förordar avslag på bör enligt organisationen automatiskt gå utan att den sökande behöver överklaga.Organisationen ser det som positivt att enklare ärenden kan avgöras påtjänstemannanivå och att den av politiker och folkrörelserepresentantersammansatta nämnden får koncentrera sig på de svårare bedömningarna. anser att utredningens förslag angående förstainstans troligen inte kan accepteras ur rättssäkerhetssynpunkt, eftersom detinte är förenligt med god rättspraxis att beslut och verkställighet i denna typav ärenden behandlas vid samma myndighet. Förbundet hävdar att enparlamentariskt sammansatt nämnd så som är att föredra framför en övergångtill tjänstemannabeslut i första instans. 4.1 m. m. delar utredningens uppfattning att utredningsorganisationenenbart skall bestå av frilansutredare då detta av både kostnads- ochutredningstekniska skäl ställer sig mera fördelaktigt än fast anställdautredare. Däremot anser civilförvaltningen det vara tveksamt om personligatjänster skall inrättas för vissa kvarvarande utredare. Såvitt kan bedömasomfattas dessa av gällande trygghetsavtal. Vapenfrinämndenhar intrycket att utredningen underskattar den nuva rande ordningen med fasta utredare. Nämnden anser att även om man i stor utsträckning måste lita till frilansutredare för att möta förändringar i ärendebelastning och för att få en heltäckande geografisk service mot de sökande, ger de heltidsanställda utredarna stadga åt utredningsorganisa tionen. a. rättssäkerhetsskäl menar nämnden att man bör behålla de fasta utredarna med i stort sett samma funktioner som . Nämndenför vapenfriutbildning delar utredningens uppfattning att sy- Prop. 1988/89:110stemet med fasta utredare bör avvecklas. Nämnden påpekar att Bilaga 2 utredningsbehovetkan variera både över tiden och geografiskt och menar därför att det äruppenbart att organisationens effektivitet och flexibilitet ökar om modellenbygger på frilansutredningar. Nämnden anser emellertid att de fasta utredarnautgör en värdefull kompetens som därför bör utnyttjas under ett övergångsskedeoch stödjer utredningens uppfattning om hur denna kompetens bör tas till vara. Bollnäskommun anser att det är mycket viktigt att frilansutredarna får enändamålsenlig utbildning eftersom de svarar för en stor del av handläggningenav vapenfriärenden. Kommunen framhåller att utredarnas mål bör vara att utrönaden sökandes inre övertygelse. Sverigeskristna ungdomsråd påtalar risken med en organisation som bygger på enbart frilansutredareeftersom vapenfristyrelsen vid en sådan organisation lättare kan styra vilkautredare som är verksamma. Sverigeskristna socialdemokraters förbund stödjer utredningens förslag om enorganisation byggd på frilansutredningar. framför åsikten att systemet med ett antal fastanställda utredare bör bibehållas och utvecklas ytterligare. Förbundet anserdet inte tillfredställande, varken för vapenfrisökande eller för samhället, attlåta utredningsarbetet helt vila på frilansutredare. 4.2 Sammansättningen av styrelse och nämnder Vapenfrinämndentillstyrker utredningens förslag om att nämnderna för värnplikts- ochvapenfriärenden skall ha var sin sammansättning där i stort sett nuvaranderepresentation för olika intressen skall tillgodoses samt att varje nämnd skallha en domstolsjurist till ordförande. Nämnden avstyrker dock bestämtutredningens förslag om att det skall ingå en företrädare förförsvarsdepartementet i nämnden. Med hänsyn till vad som sägs ieuropakonventionen om möjlighet till överprövning inför en oavhängig ochopartisk domstol framstår förslaget som mindre lämpligt, anser nämnden. att denna kritik i någon mån också kan gälla utredningens förslagom att det även i vapenfristyrelsens styrelse skall ingå en representant frånförsvarsdepartementet. Värnpliktsnämndenhar ingen annan erinran mot utredningens förslag i fråga om nämndernassammansättning än att man ifrågasätter om försvarsdepartementet bör vararepresenterat i vapenfrinämnden. Nämnden påpekar att det kan uppfattas som omregeringen får inflytande över vapenfrinämndens avgöranden vilket kan komma ikonflikt med rekommendationer om opartisk prövning av beslut avdet här slaget. Nämndenfor vapenfriutbildning framhåller att, eftersom prövning i första instans sker på tjänstemannanivå, det är särskilt viktigt att nämndernas sammansättning i överprövningsinstansen blir sådan att den enskildes krav på rättssäkerhet tryggas. Nämnden anser att utredningens förslag väl tillgodoser dessa krav. Beträffande vapenfristyrelsens sammansättning framhåller nämnden vikten av en bred representation i styrelsen, dvs. såväl intressenter förvapenfriutbildningen som för prövningsförfarandet, Prop. 1988/89:110 så atterforderlig balans uppnås. Nämnden finner inte motiv för en repre- Bilaga 2sentant från försvarsdepartementet i styrelsen och menar att statsmakterna harmöjlighet att på andra sätt påverka verksamheten. 1 stället anser nämnden attnågon parlamentariker som har förankring i försvarsutskottet bör representerastatsmakterna i styrelsen. Arbetsmarknadsstyrelsenförutsätter att fördelningen på utbildningsområden och de vapenfriaskrigsplacering även i fortsättningen skall anses så ceritral att styrelsenerhåller representation i den nya vapenfristyrelsen. Sverigesfrikyrkoråd framhåller betydelsen av att den nya vapenfrinämnden även ifortsättningen skall bestå av ledamöter från bl. a. riksdagspartierna, , frikyrkorna och andra folkrörelser. Rådet avstyrker förslaget om atten representant från försvarsdepartementet skall ingå i nämnden förvapenfriärenden med hänsyn till vad som sägs i om prövninginför en oavhängig och opartisk domstol. Liknande skäl kan anföras mot enrepresentant från försvarsdepartementet i vapenfristyrelsens styrelse, anserrådet. Sverigeskristna ungdomsråd har samma uppfattning som frikyrkorådet i fråga omrepresentanter från försvarsdepartementet i ochvapenfristyrelsen. Sverigeskristna socialdemokraters förbund avstyrker också förslaget att representanterfrån försvarsdepartementet ingår i resp.vapenfristyrelsen. Däremot noterar förbundet med tillfredsställelseutredningens förslag om att skall vara sammansattenligt samma principer som gäller för vapenfrinämnden eftersom förbundetanser att folkrörelseinflytandet är av primär betydelse i denna fråga. anser i motsats till utredningen att sammansättningenav den nuvarande värnpliktsnämnden bör förändras i samband medomorganisationen. Föreningen menar att besluten i fattas av ämbetsmän, t. ex. ordförande, bisittare och kanslichef att det principiellt är felaktigt att så som låta arbetsmarknadensparter vara representerade i nämnden. Föreningen påpekar att ärendena inte ärav den naturen att handläggningen präglas av speciella partsintressen. att på grund av föredragandens kompetens, väl utveckladpraxis och ärendenas i allmänhet rutinartade karaktär, har ledamöterna i dagendast i ett fåtal fall speciella argument i enskilda ärenden. Ett annat skälför att enbart ämbetsmän bör ingå i den nya nämnden är att man uppnår enavsevärd effektivisering i fråga om tid och kostnader. Föreningen föreslårvidare att en rådgivande kommitté sammansatt av arbetsmarknadens parter ocholika berörda myndigheter knyts till nämnden. Denna kommitté bör informeras omoch lägga synpunkter på principiella frågor. Förbundetfor jurister, samhällsvetare och ekonomer avstyrker att en representant frånförsvarsdepartementet skall ingå i . 4.3Omorganisation, lokalisering av myndigheterna m. m. Prop. Bilaga 2 Överbefälhavarenpåpekar att det inte framgår av utredningen var nämnderna för värnplikts- ochvapenfriärenden bör lokaliseras. bedöms ur överbefälhavarenssynpunkt som lämpligast. Vidare anser överbefälhavaren att utredningensförslag om samverkan under ett initialskede mellan nämnden förvapenfriutbildning och vapenfrinämnden är angelägen med hänsyn till behovet avatt erforderlig kompetens kommer den nya organisationen till godo. anser att beslutsordningen beträffande samtliga ärendegruppersom handläggs av värnpliktsnämnden bör ses över och att inriktningen börvara att besluten skall fattas så långt ned i organisationen som möjligt.Omfattningen av anstånd och besvär bör minska om besluten i första instansfattas av den lokala myndigheten, menar civilförvaltningen. Besluten skallkunna överklagas hos en i förhållande till nuläget mindre personalstarkvärnpliktsnämnd som knyts till värnpliktsverket. Vapenfrinämndendelar utredningens uppfattning att de föreslagna förändringarna bör genomförasså snart som möjligt och påpekar att ju längre ovissheten om den framtidaorganisationen varar desto sämre blir arbetsmiljön för de anställda pånämnden. Risken är att den nuvarande vapenfrinämnden förlorar sin kompetensoch får allt svårare att fullgöra sina uppgifter. Vidare framhåller nämnden attden föreslagna omorganisationen med lokalisering till utan tvekanblir en nackdel för nämndens personal. Nämnden förutsätter att man vidverkställandet tar all möjlig hänsyn till den nuvarande personalens önskemåloch anspråk och på alla sätt underlättar för den att anpassa sig till den nyaordningen. Värnpliktsnämndenbetonar vikten av att regeringen beslutar om värnpliktsnämndens framtid utandröjsmål och påpekar att ovissheten om framtiden inneburit stor oro bland deanställda. Nämndenför vapenfriutbildning anser att tidsaspekten vid genomförandet avomorganisationen är av avgörande betydelse bl. a. med hänsyn till lokalfrågorna.Därför bör beslut fattas skyndsamt om tillsättning av myndighetschef samt chefför prövningsenheten. Nämnden delar utredningens uppfattning att ett samarbetemellan den nuvarande vapenfrinämnden börpåbörjas för att säkerställa kompetensförsörjningen underövergångsskedet. Nämnden påpekar att kostnader för detta ändamål för närvarandeinte ryms inom nämndens ekonomiska ramar. Nämnden understryker också vikten avatt den nuvarande personalstyrkan vid nämnden överförs tiil den nyamyndigheten i sin helhet, för att undvika ytterligare kompetensförluster. Dettabör särskilt uttalas i regeringens beslut om omorganisationen. Iövrigt anser nämnden att reglerna bör ändras för ärenden om särskild ekonomiskhjälp och utrikes resor så att en liknande beslutsordning som för övrigavärnpliktiga kommer till stånd. Vad angår vissa fall av tjänstledighetsärendenoch fritidsstudiebidrag delar nämnden utredningens uppfattning. delar utredningens förslag till genomförande av omorganisationen. Nämnden framhåller särskilt betydelsen av att che ferna för vapenfristyrelsen och nämnderna för värnplikts- och vapenfri ärenden samt chefen för prövningsenheten på vapenfristyrelsen och 29 kanslichefen vid nämndernaför värnplikts- och vapenfriärenden Prop. 1988/89:110 utses. Detta ärviktigt för att påbörjade förberedelser skall kunna slutföras Bilaga 2 ochbeslut fattas om hur den nya organisationen skall bemannas.