prop · GC0331 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:31 om jäv för konkursförvaltare; Regeringenföreslår att anta det förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Ipropositionen föreslås att en särskild jävsbestämmelse för konkursförvaltareförs in i konkurslagen. Den innebär bl.a. att till förvaltare inte får utsesnågon som står i ett sådant förhållande till t. ex. gäldenären eller en borgenäratt det är ägnat att rubba förtroendet för hans opartiskhet i konkursen. Vidareföreslås ett par nya regler rörande anmälningsskyldighet vid ifrågasatt jävoch om delat förvaltarskap vid jäv..De föreslagna reglerna innebär i alltväsentligt inga sakliga nyheter i förhållande till nuvarande praxis. Lagändringarnaavses träda i kraft . Lagförslageni denna proposition har granskats av lagrådet. Propositionen innehåller därförtre huvuddelar: lagrådsremissen (s. 3), lagrådets yttrande (s. 15) ochföredragande statsrådets ställningstaganden till lagrådets synpunkter (s. 16). Densom vill ta del av samtliga skäl för lagförslagen måste därför läsa alla tretexterna. 1 1988/89. Lagom ändringi konkurslagen (1987:672) Härigenomföreskrivs att 7 kap. I och 2 §§ konkurslagen (1987:672) skall ha följandelydelse. 1§En förvaltare skall ha den särskil- En förvaltare skall ha den da insiktoch erfarenhet som upp- särskilda insikt och erfarenhet som draget kräver,ha borgenärernas och uppdraget kräver samt även i övrigt tillsynsmyndighetens förtroende vara lämplig för uppdraget, samt även i övrigt vara lämplig föruppdraget. Densom är anställd vid en domstol får inte vara förvaltare. Den som står i ett sådant förhållande till gäldenären. en borgenär ellernågon annan att det är ägnat att rubba förtroendet för hans opartiskhet Ikonkursen får inte vara förvaltare. DeLsamma gäller om det i övrigt finnsnågon omständighet som medför att förtroendet för hans opartiskhet kan rubbas. Förvaltarenskall underrätta tiUsynsmyndigheten om om.ständlglieter .som kanmedföra jäv för honom. 2§ Förvaltare utses av rätten. Förvaltare utses av rätten. Rättenbestämmer också antalet Rätten bestämmer också antalet förvaltare.Flera än en förvaltare förvaltare. Flera än en förvaltare får utses endast om det med hänsyn får utses om det med hänsyn till till boets omfattning och beskaffen- boets omfattning och beskaffenhet het är behövligt att förvaltningen är behövligt att förvaltningen delas delas eller att den handhas odelad eller att den handhas odelad av fle- av flera. öm en JÖrvaltare är jävig 'men del med hänsyn till jÖrhållandena i konkursen är olämpligt alt entledigahonom, får rätten ut.senågon annan att skötaförvaltningen i den del förvaltaren är jävig. Omboets förvaltning skall vara delad, skall en förvaltare utses för varje del avförvaltningen. Rätten bestämmer efter vilka grunder delningen skall ske. Dennalag träder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,S. , , , , R. , , ,, G. , , , , , , Lagrådsremiss om jäv för konkursförvaltare 1 Inledning Den1 trädde den nya konkurslagen (1987:672, KL) i kraft. Vidriksdagsbehandlingen av lagförslaget (prop. 1986/87:90) gjorde lagutskottet isitt av godkända betänkande (LU 1986/87:32, rskr. 320) ett uttalandesom rörde frågan om jäv för konkursförvaltare. Enligt lagutskottet borderegeringen vid lämpligt tillfälle ta upp frågan om att i konkurslagen införajävsbestämmdserför konkursförvaltare. Undervåren 1988 upprättades inom promemorian (Ds 1988:37) Jävför konkursförvaltare. I promemorian föreslås att det i konkurslagen förs in enbestämmelse som i allmänna ordalag men mer preciserat än anger vilkaförhållanden som skall anses medföra att en person på grund av jäv inte fårutses till konkursförvaltare. Vidare föreslås en viss justering av regleringenav tillsynsmyndighetens inflytande på valet av förvaltare. En sammanställning av remissyttrandena har upprättatsinom och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (Dnr882015). Tillprotokollet i detta ärende bör fogas dels promemorians lagförslag som bilaga 1,dels en förteckning över remissinstanserna som bilaga 2. Beträffande de närmareöverväganden som gjordes i promemorian hänvisas till denna. Konkurslagstiftningenhar reformerats i etapper. Genomgripande förändringar inomramen för det bestående regelsystemet gjordes . Det arbetesom ledde fram till den nya konkurslagen år 1987innefattade delsen översyn i sak av de delar av regelsystemet som Prop.1988/89:31 inte tidigare reviderats, dels en formell och redaktionellbearbetning av reglerna i dess helhet. De ändringar som gjordes rörde framför alltreglerna om konkursförvaltningen och tillsynen över den. Systemet med s.k.fattigkonkurser övergavs och ersattes med en ny ordning för handläggningen avde mindre konkurserna. Förvaltare skulle utses i nästan alla konkurser. Institutionenrättens ombudsman upphävdes och tillsynen över förvaltningen skulle ankomma påsärskilda tillsynsmyndigheter, som organisatoriskt knöts till vissakronofogdemyndigheter. års reform utsågs konkursförvaltaren i princip alltidav borgenärerna vid det första borgenärssammanträdet. Bara i vissa särskiltangivna situationer ankom det på konkursdomaren att utse förvaltare. En sådansituation förelåg om inte någon kunde samla det i konkurslagen föreskrivnaantalet röster. Om inte någon borgenär infann sig vid det första borgenärssammanträdet,var det också konkursdomarens uppgift att utse förvaltare. Om den person somvalts till förvaltare av borgenärerna inte var behörig eller enligtkonkursdomarens uppfattning inte var lämplig för uppdraget, kundekonkursdomaren utse en annan förvaltare än den som borgenärerna hade utsett. 1de konkurser där tillgångarna inte räckte till att bekosta konkursförfarandetutsågs inte någon förvaltare utan i stället förordnades en god man. Genom konkurslagsreform begränsades borgenärernasinflytande över förvaltarvalet. Det skulle vara konkursdomarens uppgift attutse förvaltare. I ordinära konkurser skulle den slutlige förvaltaren utses viddet första borgenärssammanträdet efter det att konkursdomaren hade hört bl. a.de närvarande borgenärerna. Borgenärernas inflytande begränsades alltså till enrätt att vid det första borgenärssammanträdet till konkursdomaren framföra sinasynpunkter på valet av förvaltare. I mindre konkurser utsåg konkursdomarenförvaltare utan att höra borgenärerna. Däremot skulle tillsynsmyndighetenalltid höras. I den nya konkurslagen har borgenärernas inflytande över förvaltarvaletbegränsats ytterligare. Enligt den nya lagen skall alla konkurser behandlas påett i princip likartat sätt. Detta innebär bl.a. att konkursdornstolen isamband med konkursutbrottet alltid utser den slutlige förvaltaren efter, attha hört tillsynsmyndigheten. Om konkursansökningen gjorts av en borgenär, ärdenne i och för sig oförhindrad att föreslå förvaltare men i .. övrigt gesborgenärerna inte tillfälle att lägga fram sina synpunkter på förvaltarvaletinnan förvaltare förordnas. Borgenärerna kan dock överklaga rättens beslut omförordnande och kan när som helst under konkursen begära byte av förvaltare. I samband med reform skärptes kraven påförvaltarnas kompe tens. Det förutsattes att uppdragen som förvaltare i fortsättningen skulle ges till en mer begränsad krets av personer . 1 huvudsak skulle endast advokater som specialiserat sig på konkursförvaltning och ledande tjänste- mänvidackordscentralernakommaifrågaföruppdragsomförvaltare(prop; ' 1978/79:105 s. 157). Behovet av jävsregler för den som skall vara förvaltare ikonkurs påtala- 4 des av vissa remissinstanser i samband med 1979 årsreform. det (SOU 1974:6) Förenklad konkurs m.m. hade konkurslagskommitténProp. 1988/89:31 föreslagit en föreskrift om att den som stod gäldenären näraeller var beroende av honom inte fick utses till förvaltare. Dåvarande departementschefenuttalade i prop. 1975/76:210 att det var så pass självklart att den somomfattas av närståendebegreppet i lagen (nuvarande 4 kap. 3 § KL) inte borde utsestill förvaltare att en lagbestämmelse om det kunde föranleda felaktigamotsatsslut när det gällde andra situationer. En sådan föreskrift föreslogsdärför varken i prop. 1975/76:210 eller i prop. 1978/79:105. Däremot tog departementschefen i prop. 1978/79:105 (s.158159)upp frågan huruvida den som varit rådgivare åt gäldenärenborde få utses till förvaltare. Det kunde, enligt departementschefen,visserligen vara rationellt.att en person som'var väl insatt i gäldenärensaffärer blev förvaltare, men det låg stora risker i att förordna en sådanperson. Förutom att den som har varit gäldenärens rådgivare i ekonomiskaangelägenheter kunde bli utsatt för misstankar att även under konkursen viljagynna sin förre klient, kunde det också inträffa att han i egenskap av konkursförvaltarebehövde ta direkt befattning med tidigare affärstransaktioner som han självdeltagit i. Departementschefen ansåg därför att den som varit bokförare ellerdeklarationsmedhjälpare till gäldenären eller varit revisor i ett aktiebolagsom försatts i konkurs under inga omständigheter borde förordnas tillförvaltare. Däremot borde det inte vara uteslutet att den som blivit anlitad avgäldenären för att klara upp dennes insolvenssituation blev förordnad tillförvaltare i konkursen. Enligt departementschefen fick det bedömas från falltill fall om ställningen som rådgivare till gäldenären skulle medföra hindermot förordnande. 1 takt med att konkursrätten har utvecklats harförvaltarens uppgifter blivit inte bara mer omfattande utan också annorlunda tillsin art och inriktning. Som exempel kan nämnas förvaltarens skyldighet att ialla konkurser undersöka möjligheterna till återvinning och förekomsten avmisstankar om brott mot borgenärerna och om förfaranden som kan föranledanäringsförbud. I de fall förvaltaren har att tillämpa de fördelningsprincipersom kommit till uttryck i högsta domstolens avgörande i ett mål om fördelningmellan borgenärerna av det upparbetade värdet av företagsintecknad egendom (NJA1982 s. 900), måste förvaltaren vidare i möjligaste mån stå fri i förhållande tillde motstridiga borgenärsintressen som kan finnas. Av bl.a. dessa skäl harfrågan om förvaltarens förhållande till gäldenären och borgenärerna fått ökadbetydelse. Den nyakonkurslagen innebar såvitt gäller kravet att förvaltaren skall vara obunden inte någon saklig förändring, utan de tidigare gällande reglerna fördes oförändrade över till den nya lagen. I 7 kap. 1 § sägs alltså bl.a. att förvaltaren skall ha borgenärernas förtroende. Däremot innebär den nya lagen att förvaltaren ålagts vissa nya uppgifter. Förvaltaren skall bl. a. söka fastställa när obeståndet har inträtt och i aktiebolags konkurs skyldigheten att upprätta s.k. kontrollbalansräk ning enligt 13 kap. 2 § aktiebolagslagen (1975:1384) kan antas ha inträtt. Dessutom skall förvaltaren vid avvecklingen av boet kunna beakta intres set av att sysselsättningen på lång sikt främjas (7 kap. 8 § andra stycket). 11 1988/89 1 .samt. Den senare föreskriftenkan medföra att förvaltaren vidtar åtgärder som i viss utsträckning kan stå istrid med borgenärernas intressen. 1.2 Nya regler om jäv för konkursförvaltare Mittförslag: En uttrycklig jävsbestämmelse för konkursförvaltare förs in ikonkurslagen. Enligt den nya regeln får ingen vara förvaltare som står i ettsådant förhållande till gäldenären, en borgenär eller någon annan att det ärägnat att rubba förtroendet för hans opartiskhet i konkursen. Jäv skall ocksåanses föreligga om det i övrigt finns någon omständighet som medför attförtroendet för förvaltarens opartiskhet kan rubbas. Regler införs vidare omanmälningsskyldighet vid jäv och om möjlighet tilldelat förvaltarskap vid jäv. Promemoriansförslag överensstämmer i sak med mitt när det gäller själva jävsregelnsutformning. Promemorian innehåller inga lagförslag i övrigt med direktanknytning tilfjävsfrågorna. Remissinstanserna:Promemorians förslagom en allmänt utformad jävsregel har godtagits av samtligaremissinstanser. Från flera håll har anförts att det finns behov avkompletterande regler i olika hänseenden. Skälenför mitt forslag: Som framgått av min föregående redogörelse har konkursförvaltarnasuppdrag med tiden blivit alltmer komplicerade och kompetenskraven har imotsvarande mån höjts. De avvägningar som en förvaltare måste göra är ofta grannlaga.Borgenärerna, gäldenären själv och de anställda ställer krav på att förvaltarenskall beakta deras intressen. Vidare skall enligt den nya konkurslagen vissasamhällsintressen tillgodoses. Det är därför angeläget att förvaltaren stårfri och obunden till de motstridiga intressen som kan göra sig gällande i enkonkurs. Borgenärskollektivetutgör inte en homogen grupp med i stort sett likartade intressen. Blandborgenärerna kan finnas de som har skaffat sig förmånsrätt i gäldenärensegendom genom pant eller företagshypotek. Även mellan borgenärer med förmånberättigadefordringar kan råda konkurrens om betalning ur gäldenärens egendom. Andraborgenärer kan göra anspråk på separationsrätt i konkursen. De hävdar då att gäldenäreninte är ägare till viss egendom som finns hos denne och begär att egendomen i frågaskall lämnas ut till dem. Ytterligare borgenärer kan göra anspråk på att derasfordringar på gäldenären skall kvittas mot skulder som de har till gäldenären.Det tidigare omnämnda rättsfallet NJA 1982 s. 900 har accentuerat den latentakonflikten mellan borgenärer med förmånsrätt på grund av företagshypotek ochövriga borgenärer, främst de borgenärer som har allmän förmånsrätt. Redanmed nuvarande regler sker en prövning av om den som är tilltänkt som förvaltarei en konkurs är obunden i förhållande till olika intressen i konkursen. Det harinte hävdats annat än att nuvarande ordning i allt väsentligt tillgodoser dekrav som kan ställas i detta hänseende. Promemorians förslag om en nyjävsbestämmelse syftar inte till någon principiellt ändrad syn när det gällerfrågan vilka som bör ges uppdrag som Som har framhållits under remissbehandlingen av Prop. 1988/89:31 promemoriantorde den omfattning av jävsområdet som har angetts i promemorian i huvudsakmotsvara den praxis som redan nu tillämpas vid domstolarna. Med hänsyn till denutveckling i fråga om konkursförvaltarnas uppgifter som jag redovisat i detföregående delar jag emellertid lagutskottets uppfattning att tiden nu är mogenatt i konkurslagen införa uttryckliga jävsbestämmelser för konkursförvaltare. Närdet gäller frågan hur en sådan bestämmelse lämpligen bör utformas vill jagframhålla följande. Syftet med jävsbestämmelser kan allmänt sett sägas vara attge garantier för att den som utövar en viss funktion är obunden av egnapersonliga eller ekonomiska intressen rörande den fråga eller de personer detgäller. Vidare är det viktigt att jävsreglerna medverkar till att det inte ensuppstår misstankar om partiskhet. Bestämmelser om jäv finns intagna i ettflertal författningar. Särskilt kan nämnas reglerna om domar- och åklagarjäv irättegångsbalken och bestämmelserna om jäv i förvaltningslagen.Rättegångsbalkens jävsregler för domare är uppbyggda på det sättet att det försträknas upp vissa förhållanden, t. ex. släktskap mellan domaren och den enaparten, som alltid medför jäv, och därefter i en s. k. generalklausul anges attjäv också skall föreligga om det annars finns någon omständighet som är ägnadatt rubba förtroendet till domarens opartiskhet i målet. Förvaltningslagensjävsbestämmelser är uppbyggda på ett likartat sätt. Det skall också nämnas attfrågan om jäv för advokater i normala uppdragsförhållanden tas upp i devägledande regler om god advokatsed som utfärdats av . Detkunde ligga nära till hands att söka ledning i vid utformningenav en bestämmelse om jäv för konkursförvaltare. Jag instämmer emellertid ilagutskottets bedömning (LU 1986/87:32 s. 12) att reglerna om domarjäv irättegångsbalken är mindre väl ägnade att tjäna som förebild i dettasammanhang. Till skillnad från bestämmelserna om domarjäv behöver regler om jävför förvaltare t. ex. inte vara absoluta. Släktskap med en borgenär som intekan påräkna någon utdelning och som inte heller är dominerande behöver inteutan vidare vara diskvalificerande. En så sträng och detaljerad reglering somrättegångsbalkens regler om jäv för domare skulle inte bara vara sakligtomotiverad utan också alltför mycket inskränka den redan begränsade krets avpersoner som kan komma i fråga för uppdrag som förvaltare i konkurs. Jag delarutskottets uppfattning att vad som främst kan behövas är regler som förhindraratt till förvaltare utses någon som genom släktskap, ställföreträdarskap ellerannan omständighet är på sådant sätt beroende av gäldenären, en borgenär ellernågon annan med mera betydande intressen i konkursen att man kan befara att haninte förutsättningslöst kan göra de intresseavvägningar som lagen föreskriver.Det är vidare angeläget att en reglering i ämnet inte utformas så att den ledertill onödiga processer om jäv mot förvaltare. Mot bakgrund av det jag nuhar sagt bör en regel om jäv för konkurs förvaltare ge utrymme för att anpassa tillämpningen till omständigheterna i det enskilda fallet. När det exempelvis gäller förhållandet mellan den tilltänkte förvaltaren och en borgenär bör det sålunda vara möjligt att vid jävsprövningen ta hänsyn till storleken av borgenärens fordran och hans 7 utsikteratt få utdelning i konkursen. Jag ansluter mig på grund härav till Prop.1988/89:31 promemorians förslag om en allmänt utformad jävsbestämmelse, vilketallmänt tillstyrkts under remissbehandlingen. Detär i första hand förhållandet mellan den tilltänkte förvaltaren och en gäldenäreller någon av borgenärerna eller någon annan person med mera betydandeintressen i konkursen som bör medföra att vederbörande diskvalificeras somförvaltare på grund av jäv. Det är enligt min mening ' lämpligt att som sketti promemorians lagförslag dessa situationer lyfts fram särskilt i lagtexten.Men det kan inte uteslutas att även andra omständigheter bör grunda jäv. Ettexempel, som förts fram under remissbehandlingen, är att förvaltaren harintresse i en sak som kan bli föremål för återvinning. Jävsregeln bör därförutformas så att den täcker även situationer av nu nämnt slag. Detcentrala momentet i en ny jävsregel bör vara att jäv skall anses föreligga närdet föreligger något förhållande som är ägnat att rubba JÖrlroendel förförvaltarens opartiskhet (jfr 4 kap. 13 § nionde punkten RB). Inom ramen för enallmänt hållen regel av detta slag bör man kunna ta hänsyn till sådanaomständigheter som att t. ex. en borgenärs fordran är liten och utan möjlighettill utdelning i konkursen. I ett sådant fall kan alltså fordringens karaktär m.m.medföra att någon beaktansvärd fara för rubbning av förtroendet inte finns ochatt jäv således inte föreligger. Vad nu sagts innebär att jag anser att detinte som hävdats från något håll under remissbehandlingen .finns något behovav en regel som innebär att man kan förordna en i och för sig jävig person somförvaltare, under . förutsättning att det står klart att jävet saknarbetydelse. Jagåterkommeri specialmotiveringen närmare till frågan om i vilka fall i jävför konkursförvaltare skall anses föreligga. Fråganom jäv aktualiseras i första hand när förvaltare skall utses. manutformar en jävsregel i KL måste man emellertid beakta att man för förvaltarvalet i praktiken inte alltid känner till sådant som kan få betydelse för bedömningen av jävsfrågan. Det är t. ex. inte .sällan oklart vilka som är borgenärer i konkursen, om förvaltaren senare kommer i attsöka återvinna viss egendom till boet och vilka personer som i sådant fall kankomma att bli motparter till förvaltaren i händelse av tvist. Först när boutredningenär klar och förvaltaren har fått en närmare inblick i gäldenärens förhållandenär det i dessa fall möjligt att med större säkerhet bedöma jävsfrågorna. Det ärsjälvfallet lika väsentligt att konkursdomstolen entledigar en förvaltare somunder konkursens gång visar sig jävig som att en jävig person inte utses tillförvaltare. Regeln i 7 kap. 1 § KL bör ges en utformning som gör detta tydligt. Närjäv för förvaltaren visar sig under konkursens gång, kan det ibland framstå somonödigt och olämpligt att helt och hållet entlediga denne.-Det kan i vissa fallvara befogat att i stället förordna en ny förvaltare med ett begränsat uppdragi de delar där jävet har betydelse och låta den jävige förvaltaren fortsättasitt uppdrag i övriga delar. För att möjligheten till delat förvaltarskap idessa situationer skall klart framgå bör, som påpekats under remissbehandlingen,en ändring ske 17 kap. 2 § KL. Jag vill emellertid betona att detmed hänsyn till förvaltaruppdragets. normalt sett inte ärlämpligt att i dessa situationer dela upp förvaltarskapet mellan två personer. Flera remissinstanser harförordat att förvaltaren ges en skyldighet att själv anmäla sådana förhållandensom kan tänkas medföra jäv för honom. Frågan har inte närmare berörts ipromemorian. Jag ser för min del saken på följande sätt. Det är angeläget attomständigheter som kan grunda jäv kommer fram och helstinnan konkursförvaltningen kommer i gång. Det torde visserligen följa avallmänna principer att den som tillfrågas om han viU ta ett uppdrag somförvaltare eller som redan är förvaltare är skyldig att självmant anmäla jäv(jfr 4 kap. 14 § första stycket RB). Det kan emellertid vara av värde att ensådan skyldighet kommer till direkt uttryck i 7 kap. 1 § KL. Jag förordar attså sker. Det torde då vara lämpligast att föreskriva en skyldighet förförvaltaren att rikta anmälan till tillsynsmyndigheten, som sedan får ta uppsaken hos domstolen inom ramen för sina skyldigheter enligt 7 kap. 5 § KL. Omförvaltaren anser det klart att han på grund av jäv inte bör fortsätta sittuppdrag, bör han med stöd av 7 kap. 5 § första stycket begära sitt entledigandedirekt hos rätten. 2.3 inflytande i fråga om vem som skallutses till förvaltare Mittförslag: Någon uttrycklig regel om tillsynsmyndighetens inflytande i fråga omvem som skall utses till konkursförvaltare införs inte. Promemoriansförslag: I KL införs en ny regel av innebörd att rätten vid förordnande avkonkursförvaltare skall fästa särskild vikt vid tillsynsmyndighetensinställning till personvalet. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser har inte någon erinran mot promemorieförslaget. Ettpar remissinstanser avstyrker förslaget. De anser att några särskilda regler omtillsynsmyndighetens inflytande inte behövs. Skälenför mitt förslag: Enligt 7 kap. I § KL i dess nuvarande lydelse skallförvaltaren inte bara ha borgenärernas utan även tillsynsmyndighetensförtroende. När nu en uttrycklig jävsregel införs i KL kan denna regel inte ståkvar. Att förvaltaren skall omfattas av borgenärernas förtroende kan sägasfölja direkt av den nya jävsregeln. Frågan är om föreskriften om tillsynsmyndighetenbehöver ersättas. skall höras innan förvaltare utses framgår av 7 kap. 3 §KL. I förarbetena till denna regel sägs (prop. 1986/87:90 s. 256) att, omtillsynsmyndigheten motsätter sig att en viss person utses till förvaltare,konkursdomstolen är oförhindrad att pröva de skäl som myndigheten åberopar.Någon vetorätt för myndigheten gentemot en viss person har således inte varitavsedd, även om den nuvarande regeln i 7 kap. I § KL kan ge intryck avmotsatsen. Promemorieförslagetom att särskild vikt skall fästas vid tillsynsmyndighetens inställning är inteheller invändningsfritt med utgångspunkt från det motivuttalande jag justnämnde. Meningen är ju inte att tillsynsmyn-' dighetens inställningskall förmodas vara riktig, utan det är tyngden av de Prop. skäl som myndigheten anförsom skall vara avgörande. En annan sak är att myndighetens sakkunskapgör att den i de allra flesta fall givetvis kan anföra goda skäl för sinståndpunkt och därför får denna godtagen av Motdenna bakgrund delar jag den under remissbehandlingen framförda uppfattningenatt det inte behövs någon särskild regel om tillsynsmyndighetens inflytandeöver frågan vem som skall utses till förvaltare.