prop · GC03128 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:128 om ändring i bilavgaslagen (1986:1386), m.m. Regeringenförelägger vad som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet för de åtgärder och de ändamål somframgår av föredragandens hemställan. 1propositionen föreslås ändringar i bestämmelserna i bilavgaslagen (1986:1386)om tillverkarens ansvar för brister i fordonens avgasreningssystem.Tillverkarens ansvar gentemot bilägaren föreslås bli utvidgat till att ocksåomfatta kostnader för reparationer som har utförts av bilmärkesobundnaverkstäder. Ersättning för en sådan reparation skall av tillverkaren betalasdirekt till verkstaden. Vidareföreslås en utvidgning av tillämpningsområdet för terrängkör-ningslagen(1975:1313) till att omfatta motordrivna fordon över huvud taget, så attanvändningen av traktorer och motorredskap också kommer att regleras genom terrängkörningslagstiftningen. Vissaändringar föreslås också i lagen (1976:1054) om svavelhalligt bränsle.Ändringarna innebär att alla slags svavelhaltiga bränslen kommer att omfattasav samtliga bestämmelser i lagen. Lagändringarnaföreslås träda i kraft den . Lagförslageni denna proposition har granskats av lagrådet. Propositionen innehåller därförtre huvuddelar: lagrådsremissen (s. 6), lagrådets yttrande (s. 40) ochföredragande statsrådets ställningstagande till lagrådets synpunkter (s. 42). Densom vill ta del av samtliga skäl för lagförslagen måste därför läsa alla tredelarna. 1988/89. 1 saml Nr 128 Propositionenslagförslag pp- 1988/89:128 Lag om ändringi bilavgaslagen (1986:1386); Härigenomföreskrivs att det i bilavgaslagen (1986:1386) skall införas en ny paragraf, 6a §, av följande lydelse. Om bilägaren låter någon annan än tillverkaren avhjälpa brist som omfattasav åtagande enligt 6 § och därvid anlitar någon som yrkesmässigt utförbilreparationer, är tillverkaren skyldig att betala skälig ersättning förreparationen tiU den som har utfört arbetet.Denne har inte rätt att fåbetalning för reparationen från bilägaren och får inte heller gentemotbilägaren göra gällande åtgärder som kan komtna i fråga vid bristandebetalning. Anspråk på ersättning som avses i första stycket skall, om intetillverkaren medger annat, åtföljas av en redogörelse för de åtgärder som har vidtagitsoch en utredning om resultatet av reparationen. Tillverkaren har rätt att från det att han fick del av ersättningsanspråket kräva att den somhar utfört arbetet tillställer tillverkaren på dennes bekostnad de delar somhar bytts ut vid reparationen. Tillverkaren får inte ifrågasätta betalningsskyldighetensedan fyra veckor har förflutit efter det att han fick del av ersättningsanspråketoch, om han har krävt att erhålla utbytta ddar, dessa delar tillställdes honom. Om tillverkaren har betalat ersättning som avses i första stycket, fårhan därefter inte gentemot bilägaren åberopa brist i reparationen som sådanomständighet som avses i 6 § andra stycket. Dennalag träder i kraft den . Lag om ändring i terrängkörningslagen (1975; 1313); Härigenomföreskrivs att I § terrängkörningslagen (1975:1313) skall ha följande lydelse. Körningi terräng med terrängfordon och motorfordon är förbjuden i hela landet 1. påbarmark, 2. på snötäckt skogsmarkmed plant- eller ungskog, om det ej är uppenbart att körningen kan ske utan risk för skada på skogen. Inom de delar av Qällområdetsom regeringen bestämmer är körning i terräng med terrängfordon ochmotorfordon förbjuden även på annan mark än som anges i första stycket. Körningi terräng med motordrivet fordon är förbjuden i hela landet 1. påbarmark, 2. på snötäckt skogsmarkmed plant- eller ungskog, om det inte är uppenbart att körningen kan ske utan risk för skada på skogen. Inom de delar av Qällområdetsom regeringen bestämmer är körning i terräng med motordrivet fordonförbjuden även på annan mark än som anges i första stycket. Dennalag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1976:1054) om svavelhalligtbränsle; Härigenomföreskrivs att 3, 5 och 7 §§ lagen (1976:1054) om svavelhalligt bränsle skallha följande lydelse. Regeringen ellerförvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att den somdriver handel med eller importerar JössiU bränsle skall lämna uppgift omsvavelhalten i bränslet. Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att den som driver handelmed eller importerar bränsle skall lämna uppgift om svavelhalten i bränslet. Tillsynsmyndighethar rätt att efter anfordran erhålla de upplysningar och handlingar sombehövs för tillsynen enligt denna lag. ägertillträde till lokal eller område där fossiU bränsle förvaras och får där göraundersökning och taga prov på bränsle eller rökgas. För uttaget prov utgår ejersättning. Om skyldighet attersätta tillsynsmyndighet kostnader för provtagning och undersökning av provföreskriver regeringen eller förvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer. Tillsynsmyndighetenhar rätt att på begäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Tillsynsmyndighetenhar rätt till tillträde till lokal eller område där bränsle förvaras och fårdär göra undersökning och ta prov på bränsle eller rökgas. För uttaget prov betalasinte ersättning. Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får föreskriva om skyldighet att ersätta entillsynsmyndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov. Tillböter eller föngelse i högst dömes den som uppsåtligen eller av oaktsamhetbryter mot föreskrift som har meddelats med stöd av 1 §, om ej gärningen ärringa. Till böter dömes den som uppsåtligeneller av oaktsamhet underlåter att lämna uppgift eller lämnar oriktig uppgifti fall då uppgiftsskyldighet har föreskrivits med stöd av 3 §. Ansvar enligt första ellerandra stycket inträder ej , om ansvar för gärningen kan ådömas enligtbrottsbalken. Om ansvar för import avfossilt bränsle i strid mot föreskrift som har meddelats med stöd av 1 § och försökdärtill finns bestämmelser i Tillböter eller föngelse i högst döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhetbryter mot föreskrift som har meddelats med stöd av I §, om inte gärningen ärringa. Till böter döms den som uppsåtligeneller av oaktsamhet underlåter att lämna uppgift eller lämnar oriktig uppgifti fall då uppgiftsskyldighet har föreskrivits med stöd av 3 §. Tillansvar enligt denna lag döms inte , om ansvar för gärningen kan ådömas enligtbrottsbalken. Omansvar för import av bränsle i strid mot föreskrift som har meddelats med stödav I § och försök därtill finns bestämmelser i lagen Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. lagen(1960:418) om strafi" för va- (1960:418) om straff för varu- rusmuggling. Dennalag träder i kraft . Miljö-och Prop-1988/89:128 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde den 23 febmari 1989 Närvarande;statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , R. , , , ,, G.Andersson, Lönnqvist, , , , , Lagrådsremiss om ändring i bilavgaslagen (1986:1386), m.m. Regeringenlade i prop. 1985/86:61 fram förslag till riktlinjer för skärpta avgasreningskravför personbilar. Riktlinjerna godtogs av (JoU 1985/86:11, rskr. 101).Riksdagen har därefter beslutat (prop. 1986/87:56, JoU 7, rskr. 106) om enbilavgaslag (1986:1386). Genom bilavgaslagen och bilavgasförordningen(1987:586) har i enlighet med dessa riktlinjer avgaskrav införts förpersonbilar. Dessa krav innebär bl.a. att biltillverkarna för att få ett s.k.avgasgodkännande skall gentemot bilägarna åta sig att kostnadsfritt avhjälpavissa brister i fordonens avgasreningssystem. Jordbruksutskottethar i sitt betänkande (JoU 1987/88:23) med anledning av prop. (1987/88:85) ommiljöpolitiken inför 1990-talet anfört att det tillverkaråtagande som gällerför närvarande innebär en allvarlig risk för inskränkning av konkurrensen inom bilreparationsmarknaden.Riksdagen har gett regeringen lill känna vad utskottet har hemställt om förslagtill en sådan ändring av bilavgaslagen, att bilägaren kan få reparationernautförda även av andra verkstäder än de som anvisas av tillverkaren (JoU 1987/88:23sid. 93 ff, rskr. Jag kommer att närmare redogöra för de allmännautgångspunkterna för en sådan ändrad ordning (2.1.1) samt lämna förslag tilländringar i fråga om tillverkarens ansvar (2.1.2) och bilägarens rättigheter(2.1.3). Isamband med beredningen av förslaget till ändring i bilavgaslagen har överläggningarägt rum med företrädare för den bilmärkesobundna sektorn.Bilindustriföreningen, (), ,och . År1985 redovisade regeringen i en skrivelse (skr. 1984/85:203) till enöversyn av terrängkörningslagstiftningen. har därefteri en framställning till regeringen föreslagit vissaändringar i lagstiftningen. Förslaget avser bl.a. en utvidgning av terrängkörningslagens(1975:1313) tillämpningsområde så att det omfattar samtliga motordrivnafordon, dvs. även traktorer och motorred- Prop. 1988/89:128 skåp. Jag kommer idet följande att redovisa utgångspunkterna för en sådan utvidgning (2.2.1) ochlämna förslag till ändring i terrängkörningslagen (2.2.2). Mitt förslagöverensstämmer med . Dämtöver har verket föreslagit vissaändringar i terrängkörningsförordningen. framställning börfogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Framställningen har remissbehandlats.En förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av yttrandena börfogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Jagkommer slutligen att lämna förslag till vissa mindre ändringar i lagen(1976:1054) om svavelhalligt bränsle (2.3). Enligtbilavgaslagen kan tillverkaren genom beslut av myndighet åläggas att rättabrister i avgasreningssystemet ända tills en bil är eller harkörts , om fel framkommer vid s. k. nybilskontroll eller hållbarhetskontroll.Därutöver har tillverkaren en skyldighet gentemot bilägaren att kostnadsfrittavhjälpa brister som framkommer i andra sammanhang, t. ex. vid den årligakontrollbesiktningen. Beträffande bakgrunden till kontrollsystemet samt dennärmare utformningen av delta hänvisar jag till prop. 1986/87:56 ombilavgaslag, sid. 8-14. Tillverkarensansvar gentemot bilägaren har utformats som en skyldighet att lämna ettåtagande att kostnadsfritt avhjälpa uppkomna brister i avgasreningssystemet.Ett sådant åtagande är en förutsättning för att ett s.k. avgasgodkännande skallges. Bestämmelserna om åtagandet återfinns i 6 § bi lavgaslagen. Skyldighetengäller inte beträffande fordon som är äldre än eller som har körts merän och inte heller fordon som vid registrerings- eller typbesiktningbetecknats som 1988 eller tidigare års modell. Brister som beror på fordonetsägare eller brukare eller på en olyckshändelse eller därmed jämförligomständighet omfattas inte heller. Bilägaren är enligt 13 § bilavgasförordningenskyldig atl låta bilen genomgå den underhållsservice som behövs. Han måsteenligt bestämmelsen också använda blyfri bensin och får inte vid utbyte avdelar använda sådana som är sämre från miljösynpunkt än de som bilen varutrustad med när den var ny. Enligt 12 § andra stycket bilavgasförordningengäller beträffande åtagandet att tillverkaren inte får föreskriva att bilenunder alla omständigheter måste repareras av en viss verkstad eller attreservdelar av ett visst fabrikat måste användas. Vidriksdagsbehandlingen av förslaget till bilavgaslag utgick jordbmksutskottet isitt av godkända betänkande från att regeringen skulle meddela föreskrifterom en rätt för bilägare att vid fel på avgassystemet lämna in sina bilar förreparation hos den märkesobundna sektorn. Verkstaden borde därvidenligt utskottet ha rätt till ersättning av billeve- Prop. 1988/89:128 rantÖrenför sådana reparationer. och Bilindustriföreniiigen har, i överensstämmelse medbilavgaslagen och bilavgasförordningen, träffats enöverenskommelse om tillverkarens åtagande. Överenskommelsen omfattar, förutomde regler jag nu redovisat, vissa preciseringar och utvidgningar avtillverkaransvaret. Som framgår av det följande ger överenskommelsen inte denbilmärkesobundna sektorn någon rätt att utföra reparationer som omfattas avåtagandet annat än i fall då det aktuella felet inte har blivit avhjälpt avtillverkaren inom skälig tid. Enligtåtagandet gäller som huvudregel att reparation skall ske på av tillverkarenanvisad verkstad. Tillverkaren skall dock låta avhjälpa felet på annan verkstadän den han normalt anvisar om det finns särskilda skäl. Sådana särskilda skälär att tillverkaren inte kan avhjälpa felet inom sådan tid som enligtmyndighets föreläggande gäller för bilägaren eller att avståndet mellan den avtillverkaren anvisade verkstaden och bilägarens bostad är mer än 50 kilometer. Bilägarenär enligt åtagandet skyldig att följa de av tillverkaren föreskrivna och föravgasgodkännandet godtagna anvisningarna för nödvändig service och underhåll avbilen och skall på begäran kunna visa att bilen har genomgått angivenunderhållsservice. Omfel för vilket tillverkaren ansvarar inte har blivit avhjälpt inom skälig lidenligt åtagandet, har ägaren rätt att på tillverkarens bekostnad avhjälpa feletpå annan verkstad. I sådana fall skall tillverkaren genast betala ersättningtill ägaren för reparationen. fall körförbud inträder för bilen och della beror på omständighet för vilkentillverkaren ansvarar skall han enligt åtagandet ersätta ägaren för kostnaderpå grund av körförbudet. Tillverkaren skall också svara för kostnaden för ensådan ombesiktning av bilen som föranleds av anmärkningen mot bilensavgasreningssystem. Somjag har anmält inledningsvis har jordbruksutskottet tagit upp frågan omtillverkarens åtagande i samband med behandlingen av prop. 1987/88:85 ommiljöpolitiken inför 1990-talet. Enligt utskottet bör åtagandet utformas såatt det skall avse antingen skyldighet att kostnadsfritt avhjälpa eventuellabrister genom en av tillverkaren anvisad verkstad eller skyldighet att i rimligutsträckning ta det ekonomiska ansvaret för "garantireparationer"utförda av en obunden verkstad som anlitats av bilägaren. Kunden skall enligtutskottet åtnjuta full säkerhet att hållas skadeslös enligt garantiklausulen,om han inte har brustit i sina åligganden enligt 13 § bilavgasförordningen.Tillverkarens ansvar gentemot den obundna sektorn bör dock enligt utskottetinte vara obegränsat. Det bör sålunda inte omfatta mer än skäliga kostnader förreparationer, varvid skälighetsbedömningen i första hand bör grundas på vadmotsvarande reparation skulle ha kostat på en auktoriserad verkstad. Vidaremåste reparationen uppfylla även högt ställda krav på fackmannamässiglutförande. Utskottetsäger sig vara medvetet om att den föreslagna utformningen av garantiålagandet i något fall kan leda till tvist mellan tillverkaren och den obundna verkstaden. Det är enligt utskottet därför angeläget att de 8 berördabranschorganisationerna kan utforma ett frivilligt system för att lösa sådanatvister. För att skydda bilägarnas konsumenternas intressen bör enligt jordbruksutskottet i de föreskriftersom regeringen enligt 6§ kan komma att utfärda även ingå krav på enförsäkringslösning för de bilmärkesobundna verkstädernas ochbildelsleverantörernas ansvar enligt bilavgaslagen vid reparationer ochleveranser av reservdelar. Bilägaren bör således hållas skadeslös om denenskilda verkstaden eller någon av branschorganisationerna skulle råka iobestånd eller upphöra att existera. Inledningsvisvill jag framhålla att reglerna om tillverkarens skyldighet att lämna ettåtagande gentemot bilägaren beträffande avgasreningssystemets funktion intehar någon motsvarighet i i övrigt. Det finns därför inte anledning att idetta sammanhang diskutera frågan om en EG-anpassning av regelsystemet. Jagskall nu närmare redogöra för mina förslag till ändringar i bilavgaslagen, somföranleds av beslut. 2.1,2Tillverkarens ansvar Mittförslag: Bilägaren skall ha rätt att lämna sin bil till en obunden verkstad föratt åtgärda en brist i avgasreningssystemet som omfattas av tillverkarensåtagande. Tillverkaren skall vara skyldig att betala ersättning till verkstadenför en sådan reparation, om bilägaren har anlitat någon som yrkesmässigt utförbilreparationer. Tillverkaren har rätt att kräva utredning i fråga om enreparation som har utförts av en obunden verkstad om ett sådant krav framställsinom från det att tillverkaren mottog ersättningsanspråket. Hanmåste ta ställning till anspråket . Sedan betalning skett fårtillverkaren inte åberopa felaktigheter i reparationen gentemot bilägaren, omåtagandet blir aktuellt igen. Skälenför mitt förslag: Det tillverkaråtagande som har överenskommits mellankonsumentverket och ingår i de rättigheter som tillkommerden som köper en personbil. Även om tillverkaren anvisar en utomståendeverkstad för att avhjälpa ett fel som omfattas av åtagandet är det tillverkarensom är bilägarens motpart och som han kan rikta anspråk mot. Under fömtsättningatt det rör sig om ett konsumentköp, framgår det av konsumentköplagen(1973:877) att bilägaren dessutom kan åberopa åtagandet mot säljaren av bilen,om denne är en annan än tillverkaren och om åtagandet kan anses lämnat försäljarens räkning. Omen bilägare utnyttjar den ordning som har förordat och direkt vändersig till en märkesobunden verkstad för att få en reparation av det aktuellaslaget utförd, blir förhållandet ett annat. Bilägaren kommer i detta fall attingå ett självständigt avtal med verkstaden om reparation. Reglerna ikonsumenttjänstlagen (1985:716) blir i huvudfallet tillämpliga. Sålunda kan denobundna verkstadens skyldigheter mot bilägaren inte till någon del bestämmas avinnehållet i tillverkarens åtagande. måste därför meddelas somingriper i det avtal om reparation som träffas mellan den oberoendeverkstaden och bilägaren. I motsats till vad som normalt gäller skall ju ienlighet med jordbruksutskottets uttalande, om det är fråga om en reparationsom omfattas av åtagandet, tillverkaren och inte bilägaren vara skyldig attersätta verkstaden för reparationskostnaderna. Närdet gäller den lagtekniska utformningen av det utvidgade tillverkaransvaret ienlighet med beslut ligger det nära till hands att anknyta tillsystemet med ett åtagande som en förutsättning för avgasgodkännande.Bestämmelserna i bilavgaslagen och i bilavgasförordningen om vad åtagandetskall innehålla skulle kunna utvidgas till att omfatta skyldigheten attersätta en obunden verkstads kostnad för reparation. Genom en överenskommelseliknande den som träffats mellan och konsumentverketskulle de närmare villkoren för ersättningsskyldigheten kunna regleras. Vid deöverläggningar med berörda myndigheter och organisationer som har förekommitunder beredningen av ärendet har det dock framkommit att några förutsättningarför en sådan överenskommelse i praktiken inte föreligger. Mot den bakgmndenmåste såväl skyldigheten att ersätta en obunden verkstads kostnad för enreparation som de närmare villkoren för betalningsskyldigheten regleras direkti författningstext. Däremot är det inte nödvändigt att frångå konstmktionen medett tillverkaråtagande gentemot bilägaren. Åtagandet måste dock kompletterasmed en hänvisning till bestämmelserna om ersättningsskyldighet avseende arbetesom utförs av annan. Även på vissa andra punkter måste den gällande lydelsen avåtagandet ändras med hänsyn till de regler jag här föreslår. Det blir därförnödvändigt atl komplettera de bestämmelser om åtagandets innehåll som med stödav bemyndigande har meddelats i bilavgasförordningen. Jag kommersenare att föreslå regeringen att sådana ändringar vidtas. Eftersombilägaren inte skall ansvara för reparationskostnaden gentemot den som utförreparationen, bör som jordbruksutskottet anför tillverkarensbetalningsskyldighet gälla direkt gentemot den obundna verkstaden. Ombilägaren föredrar att betala verkstaden, t. ex. i samband med en störrereparation som bara delvis skall ersättas enligt tillverkaråtagandet, och attsedan själv framställa anspråk mot tillverkaren på ersättning enligt åtagandetbör något hinder inte möta mot detta. Han måste då givetvis vara beredd attuppfylla de villkor för ersättning som, enligt vad som framgår av det följande,i annat fall gäller för verkstaden. Föratt utvidga tillverkarens ansvar i enlighet med vad har förordat krävs att sådana föreskrifter meddelas som rör enskilda personers ekonomiska förhållanden inbördes. Sådana civilrättsliga föreskrifter skall enligt 8 kap. 2§ regeringsformen meddelas genom lag. Jag föreslår därför att de nya bestämmelserna tas in i bilavgaslagen. Detframtida ansvaret enligt åtagandet Prop. Jagvill ta upp ytterligare en fråga av principiell karaktär innanjag övergår till dennärmare utformningen av de nya reglerna. I jordbmksutskottets betänkande anförsatt en förutsättning för ersättningsskyldighet bör vara att den verkstad somutför reparationen övertar ansvaret enligt tillverkarens åtagande i den delsom den aktuella reparationen omfattar. Dettaligger i linje med strävandena att åstadkomma största möjliga konkurrens mellanolika bilverkstäder. Det ligger för bilägaren närmast till hands att vända sig tilltillverkaren vid fel på avgasreningssystemet. För att de obundna verkstädernaskall kunna konkurrera fullt ut med tillverkarna krävs att konsumenterna harsamma trygghet vid kontakter med obundna verkstäder som när de anlitar en avtillverkaren anvisad verkstad. Ettövertagande av tillverkarens åtagande tillsammans med en av den obundnaverkstaden tecknad försäkring skulle i och för sig uppfylla kraven på frikonkurrens och konsumentskydd. En ordning som innebär att det framtida ansvaretenligt åtagandet delas mellan flera parter kan dock enligt min mening medföraavsevärda praktiska tillämpningsproblem. Ansvarsfördelningen kan framstå somoklar för bilägaren, särskilt om bilen bytt ägare sedan reparationen utfördes.Komponenterna i bilarnas avgasreningssystem samverkar på ett komplicerat ochofta svårfömtsägbart sätt. Om ansvaret enligt åtagandet är fördelat mellanflera och det uppkommer ett nytt fel på avgasreningssystemet, kandet vara mycket svårt att avgöra vem som skall stå för reparationskostnaden.Den situationen kan uppkomma att varken tillverkaren eller den verkstad somutförde den tidigare reparationen anser sig ansvarig, vilket medför attbilägaren kan komma i ett besvärligt läge. Därtill krävs att ett system förregistrering av i vilken utsträckning ansvaret har överlåtits byggs upp hostillverkarna. Ytterligare komplikationer kan uppstå om flera obundna verkstäderhar avhjälpt brister som omfattas av åtagandet, så att ansvaret enligt dettablir än mer fördelat. Enligtmin mening kan sådana olägenheter i stor utsträckning undvikas om ansvaretenligt åtagandet blir kvar hos tillverkaren även efter det att en reparation avavgasreningssystemet har utförts av någon annan. Detta förutsätter bl.a. alttillverkaren ges en reell möjlighet att bedöma om den utförda reparationen hargett det önskade resultatet innan ersättning betalas. I och med att betalning erlagtsbör dock tillverkaren inte kunna ifrågasätta reparationen om det i framlidenuppkommer en ny brist som omfattas av åtagandet. Det faktum att tillverkarenbehåller sitt ansvar enligt åtagandet bör inte medföra någon inskränkning i detansvar som enligt vanliga civilrättsliga regler åvilar den obundna verkstad somhar utfört en reparation av det aktuella slaget. Bilägaren kan komma i en situationdå han måste vända sig till denne med anledning av det utförda arbetet. Vidberedningen av detta lagstiftningsärende har presenterats två olika utkast tillförsäkringslösningar som i en sådan situation kan komplettera det skyddbilägaren åtnjuter enligt konsumenttjänstlagen. MRF är inne på ett utökatkundskydd, kompletterat med en återförsäkring. andra utkastet, som harutarbetats av den bilmärkesobundna sektorn, tänker man sig en lagfästförsäkringsplikt för en obunden verkstad. 1988/89:128försäkring tar främst sikte på reklamationer med anledning av en reparationsom har utförts på avgasreningssystemet och är inte direkt avhängig av allverkstaden övertar tillverkarens åtagande. Deutkast som sålunda presenterats är såvitt jag kan finna lämpliga både frånkonsument- och konkurrenssynpunkt. De torde kunna utformas och tillämpas utanstöd i någon lagstiftning.