prop · GC03142 · 1988-12-31 00:00:00 — Delegering till valutabankerna av godkännandet av direktainvesteringar har skett i viss omfattning. Vidare har reglerna för finansiellupplåning i utländsk valuta förenklats och minimilöptiden sänkts lill ett år.Även när det gäUer kommersiella krediter har förenklingar gjorts.Valutabankerna har fått rätt att ge krediter lill och utfärda garantier förutländsk verksamhet som inte behöver ha anknytning till . Detsammagäller deras köp av utländska obligationer. På värdepappersområdet hargenerell dispens utfärdats för försäljning av svenska börsnoterade och OTC-aktiertiU utlandet. Vidare har liberaliseringen av valutainlänningars placering iutländska aktier inletts genom atl tillstånd utfärdats mol avgift efteranbudsförfarande. Fullmäktigehar vidare denna dag tagit beslul om ändringar i tillämpningsföreskrifternatill valulaförordningen som innebär följande ytterligare liberaliseringar ochförenklingar: Valutainlänningfår oinskränkt rätt atl från utlandet köpa utländska aktier på villkor attaktierna inläggs i depå hos valutabank eller av godkänd fondkommissionär. Valutainlänningsom är juridisk person får fritt förvärva utländsk fast egendom. Valutainlänningsrätt all lill valulautlänning sälja svenska börsnoterade aktier och OTC-aktierutvidgas till atl gälla även icke börsnoterade aktier. Generelldispens utfärdas för såväl utgående som ingående direkta investeringar. Ioch med dagens beslut har fullmäktige fullföljt vad som enligt remissyttrandeskulle bli den första etappen i en successiv avreglering. 3 1988/89. I saml Nr 142 Frågan är därmed om delfinns anledning att nu gå vidare och avveckla Prop. 1988/89; 142 även dedelar av valutaregleringen som angetts som mera centrala för Bilaga 2 penning-och valutapolitiken. Är del möjligt alt i dagens läge avstå från att regleraockså sådana valutatransaklioner som främst styrs av ränior och valutakursersamt förväntningar om ändringr i dessa? Erfarenheternaav liberaliseringsprocessen har varit goda. Några omfattande utflöden har inteägt rum och det har inte varit några svårigheter all uppnå balans i valutaflödenamed generella kreditpolitiska åtgärder och variationer i kronans kurs inombandbredden. Valutaregleringen har använts i en strävan attstödja en kreditpolilik som hållits stram för att dämpa inhemsk efterfrågan ochinflation. Räntedifferensen i förhållande till utlandet har hållits varaktigthög och mycket hög. En stor räntedifferens gör att allt fler blirintresserade att dra nytta av den relativt höga svenska räntenivån. Kanaler fördetta utgörs av rätten för svenska företag att låna utomlands inte minst i formav kortfristig upplåning, som är fri inom vida gränser av hänsyn tillinternationella åtaganden att underlätta export- och importfinansiering. Frånutlandet söker man också olika vägar att kunna placera lill svensk räntenivå.En väg atl göra detta är att köpa svenska kronor på termin och erhålla ett terminspåslagsom svarar mol räntedifterensen. En väl fungerande terminsmarknad är en viktiggrund för ell effekiivt handelsutbyte varför även på detta område lämnats storfrihet. Julängre en hög räntedifferens består desto större blir risken för att kapitalsöker sig via de vägar som står öppna och därmed reduceras effektiviteten ivalutaregleringen. Detta är en generell erfarenhet som gäller kvantitativaregleringar. Ju hårdare de utnyttjas desto mindre effektiva blir de. Sofistikeringsgradenhos placerarna har ökat genom de finansiella marknadernas utveckling. Dennautveckling påskyndas ytterligare genom alt regleringar skapar vinstpotentialer.Även om valutaregleringen bedöms ha vissa effekter som utgör ett stöd förden förda penningpolitiken, får man räkna med atl dessa effekter successivtreduceras. Valutaregleringeni kombination med att har flera stora internationellt verksamma företagmedför också att finansenheterna successivt flyttar utanför landet. Därigenomfår dessa företag mycket stora möjligheter alt genom motposilioner i utländskaföretag genomföra de transaktioner de önskar. Några effektiva metoder altförhindra alt valutaregleringen på detta sätt succesivt urvattnas finnsknappast utan stora administrativa ingrepp och kostnader i form av försämradresursallokering och konkurrenskraft. Utvecklingen innebär att valularegleringeni allt större utsträckning blir ett hinder främst för mindre företag ochprivatpersoner medan storföretagen med de största finansiella potentialerna ipraktiken får en allt större frihet i sina transaktioner. Det är också de storaföretagen som främst drar nytta av de möjligheter till räntearbilrage somföljer av stora räntedifferenser mot utlandet. Enbibehållen valutareglering slår också i konflikt med ambitionen att 34 utforma regelsystem på delekonomiska området i harmoni med utveck- Prop. lingen inom europeiskagemenskapen, där internationaliseringsprocessen Bilaga 2 pågår med slor kraft inteminst på det finansiella området. förverkliga den inremarknaden inom EG innebär bl.a. att valutaregleringarnai medlemsländerna i stort sett slopas. voreolyckligt om skulle ställa sig vid sidan av denna utveckling. Detfinns således anledning att ifrågasätta om valutaregleringen kan utgöra ettvaraktigt effekiivt stöd för en kreditpolitik som är stram med hänsyn tillinhemsk efterfrågan. Till detta kommer att den gynnar större företag påbekostnad av mindre förelag. Slutligen står en bibehållen valutareglering ikonflikt med våra strävanden att närma oss EG. Effektenpå valutaflödena av en avreglering är mycket svår att uppskatta. Frihet försåväl in- som utgående transaktioner leder till motverkande flöden. Vid rådanderäntedifferens måste det anses troligt att en avreglering som omfattarräntebärande papper medför ell nettoinflöde. Storlekenpå valulainflödet beror på om del finns nära substitut till de kapitaltransaktionersom valutaregleringen vill förhindra. Valutautlänningars bankplaceringar ikronor i svensk bank får t. ex. inte vara räntebärande, men det finns ettnära substitut till räntebärande kronkon-lon som är fullt tillåtet. Placeringarsom ger en ränta motsvarande den svenska räntenivån kan erhållas genom attbankplaceringar i utländsk valuta kombineras med försäljning av utländsk valutapå termin mot svenska kronor. Eftersom terminssatsen svara mot skillnadenmellan den svenska och utländska räntenivån erhålls totalt en avkastning somsvarar mot den svenska räntenivån. Detta utgör en förklaring till atl utlandeti förändrade sin terminsposition mot svensk bank med ca 10 miljardernär räntedifferensen ökade till följd av en uppdragning av den svenskaräntenivån. Det bör dock observeras atl komplikationsgraden gör alt dessatransaktioner inte utgör perfekta substitut till placeringar på räntebärande kronkonton.Slutsatsen bör dock vara att, om förbudet mot räntegottgördse på kronkontonslopas, bör detta inte leda lill alltför stora valutainflöden. Närdet gäller valutautlänningars placeringar i svenska räntebärande värdepapperkan effekten bedömas bli större, eftersom det inte existerar så nära substitutoch den svenska penningmarknaden är relativt likvid och välfungerande i eltinternationellt perspektiv. Vid en liberalisering kan det således uppkommarelativt stora inflöden och/eller en press nedåt på räntenivån. En inteoväsentlig räntesänkning har dock redan ägt rum på obligationsmarknaden iavvaktan på fortsall avveckling av valutaregleringen. Valutainflödenakan tas om hand genom att valutareserven tillåts öka samt genom amorteringar påstatens utlandslån. På penningmarknaden kan likvidiseringen motverkas t.ex.genom att minskar sin utlåning till bankerna. Enavreglering kommer dock att medföra en ökad känslighet för kortsik tiga förväntningsbetingade kapitalrörelser, vilka skulle öka ränteberoendet mot utlandet. Läget är dock utsatt till följd av svängningar i korta utlandslån och terminsaffärer och vår penningpolitiska autonomi 35 I den mån kortsiktiga flöden inte kan tolereras kan Prop.1988/89:142 de mötas med kortsiktiga räntepoliliska åtgärder. En tillfälliguppgång i Bilaga 2 nivån för den korta räntan behöver inte ha några allvarliga realekonomiskaeffekter. Utvecklingen har också medfört att aktörernapå penning- och valutamarknaderna har en mer professionell bedömning av riskervarför effektiviteten i de normala kredit- och valuta-politiska instrumentenökat som en ökad sofistikeringsgrad medför att deras beroende avvalutaregleringen minskat. Detförtjänar tilläggas att de omfattande stockarna av utlandslån med åtföljandestora löpande amorteringar tillsammans med möjligheterna att förskjutabetalningar i utrikeshandel medför att valutaregleringen inte längre utgörnågot påtagligt skydd mot valutautflöde i tider med valutaoro. Medhänvisning till det anförda vill fullmäktige för sin del ansluta sig till den iårets finansplan uttryckta uppfattningen att den pågående avvecklingen avvalutaregleringen bör fortsätta och att målet bör vara att avvecklaregleringen i dess helhet, så att valutalagstiftning därmed skulle behållas endasti beredskapssyfte. 4 Valutareglering som stöd för skattekontroll,Statistikinsamling och styrning av bankernas valutainnehav Denfortgående avvecklingen av valutaregleringen kompliceras av att denna medriksdagens godkännande kommit att tas i anspråk också för andra syften.Valutaregleringen är sålunda av betydelse för skattekontrollen. Förstagången skaltekontrollintresset erkändes som ell självständigt motiv förvalutareglering var när finansutskottet summerade huvudmotiven förregleringen och därvid, efter att ha angivit tre ekonomisk/politiska motiv förregleringen, tillade att "ett fjärde, mer speciellt motiv för valutaregleringenär slutligen atl man med dess hjälp kan förhindra eller försvåraskatteflykt" (FiU 1973:26 sid 4). Denna valutaregleringens betydelse förskattekontrollen kommer till uttryck på olika sätt; i första hand genom att valutainlänningargenerellt ej medges göra portföljplaceringar i utlandet. För svenskskallemyndighet svårövervakade placeringar i utlandet i form avkontobehållningar, lån m. m. uppkommer därför i princip ej under nuvarandevalutareglering. Genom atl valutaregleringen tvingar alla betalningar mellanSverige och utlandet att gå genom det svenska banksystemet sker vidare enregistrering av betalningarnas ändamål liksom av belopp, betalningskonlrahenlerm.m. Detta material ligger i och för sig under stark sekretess men är påbegäran tillgängligt för länsskattemyndighet som vid taxeringsrevisioner ocholika typer av efterkontroller kan begagna sig därav. Attskatteväsendet sålunda kan utnyttja valutaregleringsmaterial blir en indirekt effekt av den övervakning av utlandsbelalningarna som valutareg leringen förutsätter. Men därutöver har i vissa fall reglerna direkt utfor- 36 mats för att tillgodoseskattekontrollintressen. Sålunda måste emigranter Prop. 1988/89:142 frånSverige styrka all de ej häftar i skatteskuld innan med- Bilaga 2delar dem tillstånd att utföra sitt kapital (prop. 1972:147, sid 49, SkU 1973:2sid 13). Vidare har de generella dispenserna för valutainlänningars förvärv avutländska aktier utformats på så sätt atl förvärvade aktier måste läggas i depåhos valutabank eller av godkänd fondkommissionär. Motivet härför äri första hand skatteväsendets intresse av att kunna kontroUera innehav ochutdelningar även ifråga om utländska aktier. Slutligenhar i något fall även förekommit att man vid utformningen av skattelagsliftningförutsätter att valutareglering skall upprätthållas. vid 1986 årsändringar i lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt kapitalförsäkringarmeddelade av utländska livförsäkringsanstalter undantogs från beskaltningsområdetmotiverades della med att "valuta-lagstiftningen medför begränsningar imöjligheterna för i bosatta personer att teckna försäkringar iutlandet". Departementschefen ansåg sig därför kunna anta att "ellsådant undantagande inte (borde) medföra en överströmning avförsäkringssparande till utländska bolag (prop 1986/87:61 sid 34). Påolika sätt har sålunda valutareglerings- och skattekontrollintressen sammanvävts.Detta innebär att om valutaregleringen ej längre anses behövlig somekonomisk/politiskt instrument och därför dess regelverk försvinner, kommer om inga andra åtgärder vidtas en del av skatte-kontrollsyslemet att raseras.Frihet för kapitalöverföringar till utlandet innebär frihet att flytta pengar tillutländska bankkonton och att köpa utländska värdepapper liksom fastigheter ochandra objekt i utlandet. Kapital kommer sålunda att fritt kunna placerasutomlands med härav följande svårigheter för svensk skattemyndighet atl fåinsyn i placeringen och i härifrån härrörande avkastningar. Vidare kommer inomförmögenhetsbeskattningen den förutsättningen från vilken reglerna om förmögenhetsbeskattningav livförsäkringar utformats att brista vilket kan medföra att reglerna får ettannat utfall än vad som avsetts. Avskaffandeav valutaregleringen medför sålunda skatlekontrollpro-blem genom densammanlagda effekten av att svenska skattesubjekt då kommer alt hålla ocksåutländska placeringar, som svårligen låter sig övervakas, och av art deöverföringar som leder till sådana placeringar inte längre blir registreradeinom valutaregleringen och därigenom tillgängliga för svensk skattemyndighet.Det är viktigt alt finna en lösning på dessa problem så atl en fungerandeskattekontroll kan upprätthållas även . Fullmäktige förutsätter attdessa kontrollproblem skall så långt möjligt lösas utanför valutaregleringen genomerfoderliga kompletteringar av skattelagstiftningen eller på annal sätt. Föratt ge tid härför lär emellertid förordnande behöva meddelas om attvalutalagens fullmakter skall tillämpas och valutaförordningen fortsätta attgälla under . Fullmäktigevill understryka att avvecklingen av valutareslriktionerna kan liksom hittillsfortgå, utan hinder av alt valutaförordningen sålunda förblir i kraft. Måletskall vara atl i allt väsentligt avveckla valutareglering- en före den 30 juni 1990.Detta sker genom att tillämpnings- Prop. 1988/89:142 föreskrifter lill valutaförordningen ändras. Ocksåmetoden för framställning av den svenska betalningsbalansstatistiken ärsammankopplad med valutaregleringen genom att statistikfångsten är baserad påvalutabankernas registrering av betalningar till och från . Detta blir möjligt genom att valutaförordningen kräver att allabetalningar mellan och utlandet går via valutabank. Denna teknik för statislikfångstenhar redovisats för och därVid jämförts med ett statistiksystem byggtpå företagsenkäter. har därvid funnit att stalistikfångst genombanksystemet ger en snabbare rapportering och har därför sett det "som enfördel att betal-ningsbalansslatislik- och kontroUintressena (inomvalutaregleringen) kan kopplas samman på ett praktiskt och totalt sett resursbesparandesätt" (FiU 1985/86:11 sid 6). Omvalutaförordningen upphävs innebär detta för den nuvarande produktionen av belalningsbalansslatistikenför det första all betalningar kommer att gå vid sidan av det svenskabanksystemet, varigenom nuvarande statistik ej längre blir heltäckande, ochför det andra att det ej längre kommer att finnas formella fömtsättningar föratt från bankerna fordra in uppgifter över de genom banksystemet verkställdabetalningarna. När nuvarande slatistiksystem sålunda ej längre blir heltäckandeoch inte heller kan motiveras av att valutaregleringen i viss utsträckningbehöver samma uppgifter för sin kontrollfunktion är dess fördelar ej längrelika framträdande. Fråganom hur belalningsbalansslatistiken skall tas fram när utlandsbetalningar ejlängre behöver gå genom banksystemet, bör därför ytterligare övervägas. För attbereda tid härför föreslås att det på nuvarande valutaförfattningar baseradesystemet får fortsätta att gälla till . Delta innebär förlängningav nu gällande fullmakter i valulalagen och av gällande valutaförordning. 4.3 Bankernas valutaexponering m. m. Debanker, som är valutabanker, åläggs genom de på valutaregleringen baserade valutahandelstillståndenoch härtill hörande föreskrifter vissa begränsningar i valutahandeln ochinnehavet av valuta. Ettsyfte med dessa föreskrifter är att se till att bankernas risktagande slår irimlig proportion till deras kapitalbas och att de har kapicitel att bedöma derisker som valutahandeln innebär. Arbetet i dessa tillsynsfrågor sker i närasamarbete med bankinspektionen. annalsyfte med föreskrifterna rörande valutainnehavet är rent valu tapoliliskl. Om t.ex. bankerna kraftigt ökar sitt valulainnehav i en period med omfattande valutaulflöde kan genom alt reducera limiter na för bankernas valutainnehav tvinga dem att växla in valuta. Därmed skapas ett inflöde vilket förstärker valutareserven. Limiterna utför således 38 ett valutapolilisklinstrument vilket i extremsiluationer kan användas för Prop. 1988/89:142att understödja andra penning- och valutapolitiska åtgärder. För att få Bilaga 2 avsedd effekt måste åtgärderna kunna genomföras smidigt och utan publicitet. Vidavveckling av valutaregleringen måste rättsligt stöd för en fortsatt regleringav bankernas valutapositioner och tillsyn från över bankerna ochöver den svenska valutamarknaden beredas på annat sätt. 5 Förslag och hemställan Fullmäktigehar med de beslutade ändringarna i tillämpningsföreskrifter tillvalutaförordningen slutfört den första etappen av den avveckling av valularegleringensom fullmäktige tillkännagav remissyttrande. Såsomfullmäktige utvecklat i föregående avsnitt finns skäl som talar för att i alltväsentligt avveckla återstående delar av valutaregleringen. I enlighet härmedavser fullmäktige atl avskaffa också de valutarestriktioner som brukatbetecknas som regleringens "hårda kärna". Såsompåvisats har emellertid valutaregleringen under kommit atlmotiveras också av skattekonlrollhänsyn. Valutalagstiftningen utgör även denlegala basen för statislikfångsten för belalningsbalansslatistiken och förövervakning av bankernas valutaställning. Fullmäktige anser att dessasekundära av sanktionerade motiv för valutareglering utgör skäl föratt valutalagens fullmakter skall kunna tillämpas och valutaförordningenförlängas . Genom att valutaregleringens yttre regelverksålunda behålles, kan skattekontroll-, statistik- och övervakningsintressenatillvaratas genom olika på valutaförordningen baserade föreskrifter ochvillkor. vinnes lid för att åstadkomma det rättsliga stöd som gör detmöjligt alt även tillvarata dessa intressen. Medåberopande av det anförda får fullmäktige hemställa att regeringen måtte delsföreslå atl antaga lag om tillämpning av 2 § första stycket 1, 2 och4 8 samt 5 § I och 3 valulalagen att gälla - 30juni1990, dels förordna om fortsatt giltighet av valulaförordningen. Sammanställning av remissyttranden över Prop. fullmäktiges i riksbank framställning om Bilaga3 förlängning av valutaregleringen Deav , bostadsinstituten m. fl. emitterade räntebärande lånenutgörs uteslutande av löpande skuldebrev, innehavarskuldebrev ellerorderskuldebrev. De praktiska problem och risker med fysisk transport avvärdepapper som f. n. finns har föranlett att riksgäldskonloret, ,andra banker m. fl. har beslutat utveckla ett ADB-baserat system förvärdepapperslös hantering. Detta skall ombesörjas av Penningmarknads-Centralen PmCAB (PmC). Enavreglering innebärande generell rätt till utförsel av t.ex. statsskuldväxlaroch riksobligationer skuUe kunna leda till att dessa instmment hanteras påutländska värdepappersmarknader. Ett flertal negativa effekter skulle kunnauppstå till följd av detta. För det första skulle stora volymer löpandeskuldebrev på de utländska marknaderna kunna leda till skatlekontrollproblemför respektive lands myndigheter. För det andra skulle betydandelåneadministrativa investeringar krävas för bl.a. del. Fördet tredje skulle en övergång tiU kontobaserad hantering av räntebärandetillgångar avsevärt försvåras om värdepapper fördes ul ur landet. Mot bakgmndav den tämligen näraliggande starten för PmCs värdepappershantering skulledetta vara olyckligt. Enligt fullmäktiges mening bör därför ett generellt kravfinnas innebärande att man inte tillåter atl på den svenska marknadenemitterade löpande skuldebrev får lämna landet. I stäUet bör dessa skuldebrevförvaras i depå hos svensk bank eller fondkommissionär för utländskainvesterares räkning. Iövrigt tillstyrker fuUmäktige bifall till framställningen. Motremissens lydelse reserverade sig och , vilkaanförde följande. "Iskrivelsen från fullmäktige i Riksbank föreslås, att nuvarandevalutaförordning skall förlängas till . Tiden tills dess har ansettsnödvändig för att överväga och föreslå lösningar på skattekontroll-syslem, slatistikproblemoch övriga administrativa detaljer. Folkpartietoch anser att valutaförordningen inte skall förlängas längre äntill och med 1989-12-31.1 god tid bör återstående avregleringarkunna vara genomförda, och skattekontrollsystem upplagda. Vare sigskattekontroll eller statistik torde vara av större värde om den endast avserdel av ett kalenderår, när deklaranterna ju i alla fall endast lämnar uppgifterför elt helt år." ÄvenKnut reserverade sig enligt följande. "Jagställer mig i huvudsak bakom RiksbanksfuUmäkliges skrivelse tillFinansdepartementet angående avveckling av valutaregleringen. Jag biträderdock inte förslaget att valutaregleringen likväl bör förlängas till den 30 juni1990. De anförda skälen, huvudsakligen skattekontroll och statistik-problem,torde enligt min uppfattning inte vara så svårlösta att de motiverar ell årsförlängning av valutaregleringen. Jagreserverar mig afltså lill förmån fören avveckfing Prop.1988/89:142 1989." Bankinspektionenhar ingen erinran mot de förslag som fullmäktige i redovisat iskrivelsen. LOinstämmer i fullmäktiges hemstäUan, som dels gäller lag om tillämpning av 2 §första stycket 1, 2 och 4 8 samt 5 § I och 3 valutalagen att gälla undertidenden - 30juni 1990, och dels förordnande om fortsatt giltighet avvalutaförordningen. LOdelar däremot inte fullmäktiges uppfattning atl målet skall vara atl i aUtväsentligt avveckla valutaregleringen före den 30juni 1990. Fullmäktigemeddelar atl man avser alt avskaffa också de valutarestriktioner som brukatbetecknas som regleringens "hårda kärna". LOs inställning gmndas påen annan syn på ansvaret för den ekonomiska politiken, på kapitalrörelsernassammanhang med stabiliseringssträvandena och på tidtabellen för fortsattaliberaliseringsåtgärder. Synpunkterpå ansvaret för den ekonomiska politiken LOslår fast vid den syn som angavs i yttrande 1986 över statsskuldspolitiskakommitténs betänkande. Där anfördes att ansvaret för den ekonomiska politikeninte kan delas, utan del faller helt på regeringen. traditionellaroll som formell huvudman för får inte inverka på dennaansvarsfördelning. Närdel nu gäller all överväga om och i så fall när en nära nog fullständig liberaliseringav valutatransaktionerna skall kunna ske kommer stabiliseringspolitikens kravdirekt i blickpunklen. LO delar uppfattningen atl en avreglering i princip ärönskvärd. Fömtsättningama för en avreglering måste dock vara atl möjligheterbevaras atl föra en ekonomisk politik med hög prioritering av den fullasysselsättningen, som rimlig prissta-bililet och yttre balans uppnås.Riksbanksfullmäktige har som LO ser det inte analyserat om dessa fömtsättningarföreligger eller rättare sagt inte bedömt i vad slags situationer nämnda fömtsätlningarriskerar att ryckas undan. Densvenska ekonomins funktionssätt och den existerande styrkan i internationell konkurrens avgör i hög grad om nämnda risker är små. Exempelvis kan en ökning av konkurrensgraden på marknaden, tillbaka pressning av monopolistiska tendenser och förstärkt incitament till metod- och branschrationaliseringar öka utsikterna till gynnsammare produktivi tetsutveckling. Möjligheter finns genom omläggning av exempelvis jord- 41 Men det är omvittnat att konkurrensbe- Prop.1988/89:142 gränsningar är ett problem i nästan varje sektor. Ocksåarbetsmarknaden och förhandlingssystemet spelar en roll i sammanhanget för attange utrymmet för en lyckosam stabilisering.