prop · GC03108 · 1988-12-31 00:00:00 — En sådan ordning förpå ett naturligt sätt med sig att riktlinjerna ses över och omprövas åtminstoneen gång . Givetvis måste det finnas möjlighet att ändra ellerannars avvika från de utfärdade riktlinjerna om Prop. 1988/89:108 det föranleds av inträffade händelser e. d. Bilaga1 Innanregeringen utfärdar riktlinjer för säkerhetspolisen bör de enligt kommitténförankras parlatnentarlskt med hänsyn till riktlinjernas stora betydelse bådeför rikets säkerhet och den enskildes rättssäkerhet. Sekretesskravet gör detdock nödvändigt att begränsa antalet personer som tar del av riktlinjerna.Kommittén förordar att utfärdandet av riktlinjer för säkerhetspolisen föregåsav överiäggningar mellan regeringen och ledarna för de riksdagspartier som ärföreträdda i utrikesnämnden. Frånbåde principiella och praktiska synpunkter bör regeringen, enligt vad kommitténframhåller, i regel avstå från att bestämma om handläggningen av enskildaärenden hos säkerhetspolisen, även i de fall regeringsformen inte läggerhinder i vägen. I undantagsfall kan det dock finnas skäl för regeringen att geäven sådana direktiv, t.ex. genom att uppdra åt säkerhetspolisen att göra enviss utredning. Detsom nu har sagts om riktlinjer och andra direktiv för säkerhetspolisen liggerenligt kommitténs uppfattning inom ramen för regeringens formellabeslutsfattande. Dessutom kräver verksamheten enligt kommittén injbrmdlakontakter mellan säkerhetspolisen och i informationssyfte.Inte minst viktigt är det att kontakterna utnyttjas för att ge säkerhetspolisenfortlöpande information i säkerhetspolitiska frågor. Kommitténförordar vidare att handläggningen av säkerhetspolisärenden inom olikadepartement samordnas genom justitieministerns försorg. (Som redan framgåtthörde säkerhetspolisen till område när kommitténsbetänkande lades fram.) Regeringen bör därigenom få bättre möjligheter att taett samlat grepp på frågorna om säkerhetstjänsten. InomRPS fattas som nämnts de viktigaste besluten om säkerhetspolisen avrikspolischefen och chefen för säkerhetsavdelningen i samråd. Av de två synesenligt kommittén rikspolischefen dominera i kraft av ställning och bakgrund. Ennackdel med denna beslutsordning är dock att rikspolischefen av naturliga skälär tvungen att dela sin uppmärksamhet mellan säkerhetspolisen och den öppnapolisen. mening är det nödvändigt att verksamheten vid säkerhetspolisen ledsfrån verkschefsnivå i högre grad än . Detta beror på flera omständigheter:verksamhetens samband rried säkerhetspolitiska förhållanden, det närasamarbetet med regeringen, de internationella kontakterna och ärendenas vitalabetydelse för rikets säkerhet och'för rättssäkerheten. Detfinns enligt kommittén knappast praktiskt utrymme för rikspolis chefen att ägna sig åt säkerhetspolisen i den utsträckning som vore önsk värd. Det måste enligt kommitténs mening vid sidan av rikspolischefen finnas en befattningshavare som också har verkschefskvalifikatiorier öch som kan biträda rikspolischefen i frågor rörande säkerhetspolisen: ' Kommittén föreslår därför att tjänsten som avdelningschef för säker- n hetsavdelningen ersätts av en tjänst som chef för säkerhetspolisen med tjänsteställning närmast under generaldirektör. Kommitténsförslag i denna del går alltså ut på att till chef för säkerhets- 38 polisen utses en personmed kompetens att vara verkschef I detta ligger Prop. 1988/89:108 enligtkommittén bl. a. att han eller hon har goda chefsegenskaper, har en Bilaga 1 godöverblick över samhällsförhållandena och åtnjuter ett allmänt medborgerligtförtroende. Det är också önskvärt att den som utses har insikter isäkerhetspolitiska förhållanden, liksom i polisiära frågor och säkerhetsfrågori allmänhet. Säkerhetspolischefen bör förordnas för bestämd tid liksom andrabefattningshavare på verkschefsnivå. Utnämningen bör lämpligen föregås avöverläggningar med ledarna för de partier som är företrädda i utrikesnämnden. Kommitténföreslår vidare att den parlamentariska insynen i säkerhetspolisen stärks. Enmodell som övervägts inom kommittén är att föra över verksstyrelsensbefattning med säkerhetspolisen till en särskilt inrättad, parlamentarisktsammansatt nämnd, som uteslutande skulle kunna ägna sig åt dessa frågor.Kommittén har dock stannat för att föreslå att man bygger vidare på dennuvarande, väl fungerande organisationen med insyn genom verksstyrelsen.Styrelsens roll som insynsorgan bör därvid klargöras och stärkas. Kommitténförordar att styrelsen får i uppdrag att nära följa verksamheten vidsäkerhetspolisen och särskilt granska tillämpningen av de riktlinjer somregeringen har beslutat för verksamheten. Resultatet av granskningen bör varjeår redovisas för regeringen. Ett sådant uppdrag till styrelsen bör kunna utgöraen grund för en fördjupad och mera systematisk kontroll av säkerhetspolisen. Styrelsensbeslutanderätt på säkerhetspolisens område hänför sig i första hand till anslagsfrågoroch löpande personalkontrollärenden, dvs. ärenden om att lämna utregisteruppgifter om personer som innehar eller söker s. k. skyddsklassadetjänster inom totalförsvaret. Enligt kommittén borde det vara möjligt attfrigöra en hel del kapacitet hos styrelsen till förmån för de nämndagranskningsuppgifterna om handläggningen av personalkontrollärenden flyttadesöver till exempelvis en särskild registernämnd. Kommittén kommer att närmareöverväga dessa frågor i samband med översynen av personalkontrollsystemet, somenligt utredningsdirektiven skall behandlas i nästa etapp av utredningsarbetet. Kommitténframhåller att säkerhetspolisen har en nyckelroll inom totalförsvaret som förmed sig större krav på effektivitet hos verksamheten än vad som gäller för deflesta myndigheter. Attbedriva säkerhetspolistjänst är dock enligt vad kommittén framhål- ' ler en mycket svår uppgift som fordrar stor yrkesskicklighet hos persona len. Till detta kommer att säkerhetstjänstens karaktär ställer krav utöver det vanliga när det gäller utövarnas rent personliga egenskaper.' . Kravenpå personliga egenskaper hänger enligt kommittén samman bl.a. med att säkerhetspolisen arbetar i en delvis sluten värid med sträng sekretess. Karaktäristiskt är också att man hanterar information av mycket känslig karaktär omenskilda människors personliga förhållanden. givetvis av synnerligbetydelse för rättssäkerheten öch den enskildes per- 39 sonliga integritet attsådan information hanteras med omdöme och diskre- Prop. 1988/89:108 tion. Ensärskild påfrestning innebär det för personalen att tvingas iaktta i Bilaga 1 detnärmaste total tystnad om sitt arbete i privatlivet, ja t. o. m. i förhållandetill den egna familjen. Vidare anför kommittén att verksamhetens slutenhet gördet viktigt att de som utövar verksamheten verkligen är besjälade av endemokratisk anda och öppna för tänkesätt som är levande i resten av samhället.Risken att främmande makter försöker värva befattningshavare vidsäkerhetspolisen som agenter gör vidare att säkerhetspolisen inte kanacceptera medarbetare med personliga förhållanden som erfarenhetsmässigt kanvara en inkörsport till en agentvärvning, såsom alkoholproblem, dålig ekonomi,trassliga familjeförhållanden eller vantrivsel på arbetsplatsen. Dessamycket speciella krav i fråga om verksamhetens effektivitet samt i fråga ompersonalens yrkesskicklighet och personliga förhållanden gör enligt kommitténatt man får vara beredd att i vissa avseenden avvika från den personalpolitiksom tillämpas vid arbetsplatser i allmänhet och som bygger på en avvägningmellan arbetsgivar- och arbetstagarintressen som är anpassad till mera normalaförhållanden. Enviktig del i en sådan personalpolitik gäller rekrytering och utbildning. Polisernavid säkerhetspolisen rekryteras från den öppna polisen. Efter ett mycketnoggrant urvalsförfarande följer en årslång provtjänstgöring med omväxlandeteoretisk och praktisk utbildning. Också icke-polisiär personal, som intenödvändigtvis rekryteras från den öppna polisen, tjänstgör på prov under enperiod som dock inte alltid uppgår till . Kommitténhar funnit att denna rekryteringsordning fungerar bra och att säkerhetspolisenlyckas rekrytera många av de bästa poliserna. Kommittén förordar att manhåller fast vid denna ordning och utvecklar den ytterligare. a. börprovtjänstgöringen i princip vara för all personal. Kommitténbetonar också vikten av att utveckla utbildningen inom säkerhetspolisen, t.ex.genom att anlita pedagogisk expertis. I viss utsträckning bör man iutbildningen lägga in tjänstgöring vid andra myndigheter, såsomutrikesförvaltningen och andra myndigheter inom totalförsvaret. Utbildningenav personalen vid regions- och länssektionerna bör enligt kommittén förbättrasgenom att en större del av den praktiska tjänstgöringen under utbildningenförläggs till säkerhetspolisens centrala organisation i . Kommitténföreslår också att säkerhetspolisen tillförs ytterligare specialistkompetensinom olika områden, såsom samhällsvetenskap, juridik, teknik, utrikespolitikosv. finns sådan kompetens företrädd, men inte i tillräckligutsträckning. Specialistkompetenskan tillföras på olika sätt: genom att anställa perso ner med specialistutbildning, genom att anlita utomstående specialister som konsulter, genom att ge specialistutbildning till den personal man har eller genom att låta specialister vid andra myndigheter kommen deras för tjänstgöring vid säkerhetspolisen. Alla fyra metoderna bör enligt kommittén komma till användning. Det bör ankomma på verksledningen att avgöra från fall till fall vilken metod som är lämplig och att vidta de 40 åtgärder som behövs föratt behovet av specialistkompetens skall bli tillgo- Prop. 1988/89:108dosett. Klart är dock enligt kommitténs mening att en kvalificerad tekni- Bilaga 1 ker bör knytas till verksamheten för övergripande uppgifter påstabsnivå. Vidare föreslår kommittén att UD biträder säkerhetspolisen medutrikespolitisk expertis på konsultbasis. Vadsom nu sagts gäller i första hand behovet av att tillföra specialistkunskaperpå akademisk nivå. Kommittén förordar dock också att man tar tillvaramöjligheterna att i ökad utsträckning anställa icke-polisiär personal påbefattningar med något mindre specialistbetonade arbetsuppgifter, såsomadministration och registerföring. Ett sådant ökat inslag av icke-polisiärpersonal kan innebära en god hushållning med tillgängliga resurser ochmotverkar att verksamheten vid säkerhetspolisen blir alltför sluten. Ett av huvudförslagen från kommittén gäller införandet av ett system medpersonaldrkulation mellan säkerhetspolisen och den öppna polisen. Polisernaoch en stor del av övrig personal vid säkerhetspolisen rekryteras från denöppna polisen. Däremot finns det inget organiserat återflöde av personalfrån säkerhetspolisen. Kommitténförordar att man nu gör verklighet av tanken på att införa ett system medpersonalcirkulation vid säkerhetspolisen. Cirkulationssystemet måste vara såutformat att det utgör en lämplig avvägning mellan kravet på vitalisering avverksamheten och kravet på en god kontinuitet. Självfallet måste systemet byggapå att personalen har full anställningstrygghet hos staten. Cirkulationssystemetbör enligt kommittén vara differentierat efter olika personalkategorier ochefter de enskilda tjänstemännens fömtsättningar. Som utgångspunkt bör gällaatt normal tjänstgöringstid vid säkerhetspolisen inte bör överstiga . Kortare tid, omkring , bör kunna tillämpas för livvakter medhänsyn till de särskilda krav i fysiskt hänseende som ställs på dem. För vissabör däremot tjänstgöringstiden vid säkerhetspolisen kunna vara längre än tioår. Till denna gmpp bör i första hand höra befattningshavare med särskildaspecialkunskaper, befordrade tjänstemän samt administrativ personal. De angivnatjänstgöringstiderna bör uppfattas som riktmärken, från vilka avsteg kan görasnär det finns anledning. Kommittén framhåller att cirkulationen så långtmöjligt bör bygga på samförstånd mellan arbetsgivaren och respektivetjänsteman. Ävenom cirkulationen i första hand bör ske i samförstånd mellan myndigheten och den enskilde tjänstemannen bör det enligt kommittén naturiigtvis finnas möjlighet för myndigheten att omplacera en tjänsteman till en tjänst utanför säkerhetspolisen också mot tjänstemannens vilja. Med hänsyn till säkerhetstjänstens särskilda karaktär är det enligt kommit tén också nödvändigt att arbetsgivaren har förhållandevis stora möjlighe ter att med kort varsel omplacera en tjänsteman som har visat sig olämplig för fortsatt tjänstgöring vid säkerhetspolisen. De regler som gäller för omplacering av arbetstagare i allmänhet har kommittén funnit inte vara tillräckliga för säkerhetspolisens del. Exempelvis räckte reglema inte till för att flytta den spiondömde från säkerhetspolisen när började visa personlig olämplighet och misstanke uppstod om att han var en säkerhetsrisk. finnssärskilda regler i en hemlig förordning om skyldig- Prop. 1988/89:108 hetför tjänstemän vid säkerhetspolisen att under vissa fömtsättningar Bilaga 1utöva tjänst vid en lokal polismyndighet. Reglerna ger en grund för omplaceringav tjänstemän som visat sig olämpliga ur säkerhetssynpunkt. Däremot tarreglerna inte sikte på andra fall av personlig olämplighet eller på bristandeyrkesskicklighet. Kommitténframhåller att möjligheterna till omplacering ökar alltefter som man går över tillden av kommittén förordade ordningen med att polismanstjänsterna vidsäkerhetspolisen administrativt tillhör den lokala polisorganisationen. 1princip kommer då en polisman att kunna flyttas från säkerhetspolisen till denlokala polisorganisationen genom ett enkelt arbetsledningsbeslut. Svårigheternakvarstår dock beträffande dem som har fasta tjänster vid säkerhetspolisen,såsom administratörer och specialister. Motbakgmnd härav föreslår kommittén att man inför en särskild regel om attarbetstagare inom säkerhetspolisen får förflyttas till en annan tjänst inompolisväsendet eller vid någon annan statlig myndighet, för polismän dock endasttill en annan polismanstjänst. Regeln bör tas in i lagen om offentliganställning, som redan innehåller en liknande regel oni förflyttning avstatstjänstemän som är tillsatta med fullmakt och av militärer. Depersonalpolitiska frågor som har berörts syftar till att säkerställakvaliteten på personalen vid säkerhetspolisen med hänsyn till säkerhetstjänstensspeciella karaktär. Kommittén har dock även tagit upp frågan om det fackligamedbestämmandet vid säkerhetspolisen. gäller i stort sett samma regler pådet området som i fråga om det statliga arbetsta-garområdet i allmänhet. mening bör dock de höga krav på effektivitet, som måste ställas påsäkerhetspolisen med hänsyn till skyddet för rikets säkerhet, leda till attarbetsgivaren har en större frihet när det gäller att leda verksamheten vidsäkerhetspolisen än vad som är normalt på de flesta andra områden. Det kansålunda finnas skäl att införa särskilda regler om möjligheten att disponerapersonalen utöver ordinarie arbetstid, om begränsningar i konflikträtten och omutövandet av den fackliga förhandlingsrätten i allmänhet vid säkerhetspolisen.Kommittén förordar att arbetsmarknadsparterna tar upp förhandlingar medvarandra för att lösa dessa frågor avtalsvägen. Grundlägganderegler om polisens organisation och verksamhet finns i polislagen (1984:387). Lägen innehåller inga särskilda regler för säkerhets polisen, men åtskilliga av lagens allmänna bestämmelser är ändå tillämpli ga på den. Också i många andra författningar finns regler som i högre eller mindre grad har betydelse för säkerhetspolisen. Utöver de centrala straff bestämmelserna i (18 och 19 kap.) finns exempelvis regler om användning av tvångsmedel i , lägen (1952:98) med sär skilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. Ledning, organisation och verksamhet vid RPS regleras i förordningen 42 med instruktion förrikspolisstyrelsen (1988:762). Av instruktionen fram- Prop. 1988/89: 108 går bl.a.att RPS får leda polisverksamhet rörande brott mot rikets säker- Bilaga 1 hetoch att det vid myndigheten skall finnas en avdelning för säkerhetsfrågor.Också genom en del andra författningar har RPS tilldelats uppgifter medanknytning till rikets säkerhet, såsom personalkontrollkungörelsen, säkerhetsskyddsförordningenoch upphandlingsförordningen. Den närmare regleringen av vilka av myndighetensarbetsuppgifter som skall handläggas vid säkerhetsavdelningen finns dock imyndighetsinterna föreskrifter som RPS själv beslutar. Somskäl för att ta in grundläggande regler om polisens organisation och verksamheti polislagen anfördes i lagens förarbeten att polisverksamheten intar encentral och för medborgarna betydelsefull plats i rättssamhället. Samma skältalar enligt kommitténs mening för att också gmnderna för säkerhetspolisensorganisation och verksamhet slås fast i lagform. Motbakgrund härav föreslår kommittén att det i polislagen tas in en ny paragraf, 7a §, med grundläggande regler för säkerhetspolisen. nya paragrafen bör det enligt kommittén föreskrivas att RPS får leda ochbestämma om polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot riketssäkerhet och att det för sådan polisverksamhet finns en särskildpolisorganisation inom RPS (säkerhetspolisen). Därigenom slår man fast säkerhetspolisensorganisatoriska ställning och dess centrala arbetsuppgift. Vidare bör detenligt kommittén föreskrivas att säkerhetspolisen också skall fullgöra annanpolisverksamhet som regeringen bestämmer. Dennya regeln i polislagen bör enligt kommittén också lägga fast grunderna förledningen av säkerhetspolisen genom en särskild chef under verksstyrelsen ochrikspolischefen. Också grunderna för den parlamentariska insynen isäkerhetspolisen bör regleras i paragrafen. Kommitténsförslag föranleder också ändringar i RPS instmktion. Förteckning över remissinstanser Pfop. Bilaga 2 Efterremiss har yttranden över delbetänkandet (SOU 1988:16) avgetts av justitiekanslern(), riksåklagaren (), (), (),överbefälhavaren (), , ,överstyrelsen förcivil beredskap, försvarets underrättelsenämnd,, , , luftfartsverket, statensarbetsgivarverk, statens invandrarverk, statskontoret, hovrätten över Skåneoch , , ,regionåklagarmyndigheten i , åklagarmyndigheterna i ochGöteborg, polismyndigheterna i , , , ochGöteborg, länsstyrelserna i och , ombudsman(JO), ombudsmannen mot etnisk diskriminering, . ()har utan eget yttrande översänt yttrande från och Statstjänstemannaförbundet.Centralorganisationen /SR har översänt yttrande från Förbundet förjurister, samhällsvetare och ekonomer () och instämt i där framfördasynpunkter. Kommitténs lagförslag Prop. Lag om ändring i polislagen (1984:387) Härigenomföreskrivs att det i polislagen (1984:387) skall införas en ny paragraf, 7 a §,av följande lydelse. Rikspolisstyrelsenfår leda och bestämma om polisverksamhet för att förebygga och avslöja brottmot rikets säkerhet. För sådan polisverksamhet finns en särskildpolisorganisation inom (säkerhetspolisen). Säkerhetspolisenskall också fullgöra annan polisverksamhet som regeringen bestämmer. Förledning av säkerhetspolisen under högsta ledning finns ensärskild chef Ettorgan som regeringen bestämmer och i vilket lekmän ingår skall nära följaverksamheten vid säkerhetspolisen. Dennalag träder i kraft den 2 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1976:600) om offentliganställning; ' Härigenomföreskrivs att 7 kap. 8 § lagen (1976:600) om offentlig anställning skall haföljande lydelse. Arbetstagarehos staten som är anställd med fullmakt får förflyttas till annan statligtjänst, som tillsättes med fullmakt. Inom försvarsmakten får dessutomarbetstagare, som har en militär tjänst och som är anställd med förordnande tillsvidare, förflyttas till annan militär tjänst enligt de närmare föreskriftersom regeringen meddelar. Åven arbetstagare inom säkerhetspolisen fårförflyttas till annan tjänst inom polisväsendet eller vid någon annan statligmyndighet enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar. Enarbetstagare som är polisman får därvid endast förflyttas UU annanpolismanstjänst. Förflyttningenligt första stycket till anställning hos myndighet inom annatverksamhetsområde får ske endast om arbetsuppgifterna är likartade ellerarbetstagaren i allt fall med hänsyn till sin utbildning är lämpad för anställningen. Omförflyttning av den som är utnämnd till ordinarie domare förskrives iregeringsformen. Dennalag träder i kraft den Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... .... I Propositionenslagförslag..................................... ... 2 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde . 1 Inledning....................................................... ... 4 2 Säkerhetspolisen .............................. ... 6 2.1 Inledning................................................... ... 6 2.2 Organisatorisk hemvist................................. 7 2.3 Arbetsuppgifter ........................................ ... 8 2.4 Organisation.............................................. ... II 2.5 Ledning och pariamentariskinsyn .................. 13 2.5.1 Statsmakternas styrning........................ .. 13 2.5.2 Säkerhetspolisens ledning ..................... 14 2.5.3 Parlamentarisk insyn ............................ .. 15 2.6 Personalpolitik............................................ .. 16 2.6.1 Rekrytering och utbildning...................... .. 16 2.6.2 Specialistkompetens............................. .. 18 2.6.3 Personalrörlighet.................................. .. 19 2.6.4 Förflyttningsskyldighet ....................... 22 2.7 Lagteknisklösning....................................... 24 3 Anslagsberäkning............................................. 27 4 Författningsförslag ......................................... 27 5 Specialmotivering............................................ 27 6 Hemställan..................................................... 30 7 Beslut........................................................... 31 Bilaga1 Översiktlig beskrivning av säkerhetspolisens nuvarande in riktning och organisation samt en sammanfattande redogö relse för ddbetänkandet (SOU 1988:16) - Säker hetspolisens inriktning och organisation.......... 32 Bilaga2 Förteckning över remissinstanser .............. .. 44 Bilaga3 Kommitténs lagförslag............................... 45 Tryckeri, Stocktiolm 1989 47