prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Utredaren menar atthuvudsyftet med verksamhet bör vara att bidra till industriellautveckling genom att medverka till kunskapsöverföring från svenska företag fill företagi . måste utforma en profil som betonar dess särart i biståndet, nämligen att arbetapå ett till affärslivet anpassat sätt som de biständspolitiska målen främjas. Fördetta krävs en ökad flexibilitet i fondens verksamhetsfält, instrument ochresurser. bör få en sammansättning som, pä ett bättre sätt än , balanserarlandrisken. Man skall också vara beredd attinvestera i de som är intressanta för de svenska partnerföretagen. Det finns ingen anledning attupprätthålla den nuvarande starkabegränsningen av verksamheten till ett urval fattiga länder. Två kriterier skall vara avgörande för landvalet. Iförsta hand skall värdlandet föra enutvecklingspolifik som ligger i linje med de svenska biståndspolitiskamålsättningarna. Dessutom bör ett riktmärke vara att endast länder med en per capita inkomst understigande 1/5 avSveriges bör komma ifråga för samarbete. Utredaren anser attSWEDFUND:s strävan måste vara att investeringsverksamheten skall täcka sinaegna kostnader. Som en förutsättning för en rimlig avkastning på kapitalet börätagandevolymen tredubblas. För att skaparesurser för detta föreslås att grundkapitalet ökas från 250 milj. kr. till500 milj. kr. bör SWEDFUNDöverväga att utvidga närings- Prop. 1988/89: 100 inriktningen fill att omfatta också mineral- och naturresursområdet. De kontaktskapandeaktiviteterna måste öka och samarbetsformerna bli flexiblare. Målsättningen börvidgas till att omfatta industriellt samarbete också i projekt där SWEDFUNDinte är delägare. Dessa insatser bör inte räknas till investeringsverksamhet, med därav följandekostnadstäckningskrav. Särskilda medel, 50 milj. kr., föreslås avsättas förinformafions-, kontaktskapande och investeringsfrämjande akfiviteter. Den tidigarebegränsningen till trepartsägande skall i vissa fall kunna brytas. Samägdaföretag utan lokal partner bör dock inte förekomma. På den svenske partnernskall ställas krav på ett långsiktigt engagemang men ej nödvändigtvis iform av delägarskap. deltagande skall präglas av affärsmässighet vid såvälingåendet som avvecklandet av ett projektengagemang.En mer restriktiv atfityd än vad gäller en fortsatt drift av likvidationsmässig verksamhet kan vara påkallad. I avsikt att kunnastödja mindre projekt inom ramen för ett effektivt resursutnyttjande, föreslås att gesmöjligheter att träffa avtal med lokaltverksamma utvecklingsbanker. Dessa skulle, med medel som ställer tillförfogande, finansiera projekt som uppfyller kriterier. Kraftiga insatser för att stärkaföretagsledning och utbildning anses mångagånger vara en förutsättning för att få till stånd industriell verksamhet i ett u-land. Behoven och därmed kostnadernaär ofta under inifialske-det höga.Stödinsatser på detta område är en huvuduppgift för . Utredaren föreslåratt särskilda medel, 100 milj. kr., anslås för följande slag av igångsättningskostnader: - kostnaderför tekniskt stöd till företaget - kostnaderför inledande marknadsföringsåtgärder - kostnaderför nödvändiga investeringar i infrastruktur vilka normalt sett ej bör belasta ett enskilt företag ochsom i ett enskilt fall skulle vara en stor belastning om inte förmånliga finansieringsvillkor kunde erbjudas. I allmänhet finnsinte fog för att låta igångsättningsstödet lämnas i form av gåva. Utredarenföreslår att det ges med upp till återbetalningstid och ränta i låginkomstländerna. Ilägre medelinkomstländer skulle stödet ges med upp fill 15 årsåterbetalningstid och ränta. I övriga länderföreslås reguljära lånevillkor gälla. Medlen för det särskildaigångsättningsstödet bör tillföras en fond som ges formen av en osjälvständigstiftelse, med separat redovisning och med som förvaltare. Stödet skall uteslutandeges vid nyetableringar. Avsikten är att lyfta av de kostnader som iinifialskedet är oproportionerligtstora, inte att täcka samfliga kostnader för företagsledning och tekniskt stöd. Efterfrågan på lånfrån har blivit lägre än vad som förut sågs. Det finns dock starkaskäl för att akfivera sin utlå- 124 ningsverksamhetsom ett komplement till övriga biståndsinstrument. 1988/89: 100 att förbättra fömtsättningarna härför presenterasolika förslag till ätgärder. En jämförelse medutlåningsräntorna vid liknande organisationer i andra länder visar att de av SWEDFUNDtillämpade räntorna hgger högre. Detfinns skäl att dessa sänks till samma nivåer som tillämpas av konkurrerandeorganisationer. Utredaren anservidare att det i de fattigaste länderna kan finnas skäl för att lämna lån med hel ellerdelvis återbetalning i lokal valuta, bör i det sammanhangeteftersträva att använda dessa medel lokalt, t. ex. genom att återinvestera dem. För att minskavalutarisken för projektföretaget föreslår utredaren att i vissafall skall kunna garantera en lokal upplåning i stället för att ge lån i svenska kronor. BeträffandeSWEDFUND:s ledning föreslår utredaren att styrelsen utses på grundval avsakkunskap och erfarenhet. Några skäl för parts- eller intresserepresentation anses inteföreligga. Antalet styrelsemedlemmar börminskas till sju. Fonden bör själv utse direktör, alternafivt att beslut härom fattas av regeringen efter anmälan avstyrelsen. De frågor somföranlett flest kommentarer från remissinstanserna är landvalskriteriet,fondens samarbetsformer samt stödet för igångsättningskostnader. Utredarens förslag om en projektportföljmed balanserad landrisk har fått ett blandat mottagande av remissinstanserna.Sveriges industriförbund, Sverigesexportråd, kommerskollegium m. fl. välkomnar förslaget om en breddning avländerkretsen. Också stöder förslaget, men framhåller samfidigl att fondens roll vad gäller projektgenomförandeoch påverkan på svenska företagsinvesteringsbenägenhet är viktigare i fattiga än i rika länder. SIDAliksom flera svenska u-landsambassader varnarför att utredarens förslag kan medföra att industribiståndet till de fattigasteländerna minskar. Man understryker vikten av att SWED-FUND:s engagemang i de fattiga länderna försvaras också . Kravet på breddadekontaktytor, flexiblare samarbetsformer samt sats ning påinformations- och investeringsfrämjande verksamheter har motta gitspositivt av remissinstanserna. Samarbetet med industrin, finansie ringsinstitut, utvecklingsbanker m. fl. Bl.a. ambassaderna i NewDelhi och påpekar också värdet av ett utökat samarbete med ambassader/biståndskontor.Svenska arbetsgivareföreningen anser att re surser behöver avsättas förinformationsinsatser. menar att behovet av breddade kontaktytor är stortoch välkomnar det föreslagna resurstillskottet för samarbets- och investeringsfrämjande aktiviteter. SIDA menar att utredningen inte tillräckligtbelyst möjligheterna till en effektivisering avindustribiståndsverksamheten genom en ökad samord ning mellan och för man fram tanken på att sammanföra de organisationer eller delar av organisafioner som arbetar med industribistånd i en enhet. Remissinstansemainstämmer i utredarens bedömning att SWED- Prop. 1988/89:100 FUND:sresurser behöver behovsanpassas bättre. SIDA, BITS samt Bil. 5ambassaderna i och håller med om behovet av särskilt stöd för igångsättningskostnader. Man anser i motsatstill utredarens förslag, att detta skall utgå i form av gåva. Fleraremissinstanser anser att stöd bör kunna ges också vid större rehabiliteringaroch rekonstruktioner. ochambassaden i menar att en intressant möjlighet tillbehovsanpassade instmment vore att, efter Världsbanksmodell, inrätta etthårt och ett mjukt fönster för verksamhet. Det hårda fönstret skulle riktas till de för utländska investerare mer attraktiva u-länderna.Det mjuka fönstret skulle riktas mot för utländska investerare mindreattraktiva länder. är att främja industriell utveckling i . Att bidra Ullkunskapsöverföring är ett viktigt instmment för detta. En central faktor för bedömningen av fondensverksamhet och nödvändiga instmmentär efterfrågan på de tjänster man har att erbjuda. Sedan fonden etablerades har det ekonomiska läget imånga starkt försämrats. Förutsättningarna för fondens verksamhet hardärmed påverkats i negativ riktning. Svenska företags benägenhet att investerai är låg. har en viktig roll att spela föratt sfimulera svenska företags intresse föru-landsinvesteringar. Den rollen är, som fonden påpekar i sitt remissvar,vikfigare i fattiga än i mindre fattiga länder. är det enligt min mening uppenbart attSWEDFUND också måstekunna söka samarbetsobjekt inom en relativt vid krets av länder. Särskilt när ekonomiska problem, såsom ,hämmar investeringarna i många är det väsentligt för fondenstrovärdighet som industriell samarbetspartner,att kunna medverka i projekt i länder där investeringar har goda chanser att lyckas. En vidgning avkretsen av potentiella samarbelsländer skulle, enligt min bedömning, gynnaockså de fattigare länderna. Allt eftersom kan utveckla ett välfungerande samarbete med svenska partnerföretag kan också dess möjligheter attstimulera dessa företagsinvesteringsbenägenhet i fattigare länder förbättras. Fondens verksamhet i de, industriellt sett, något meravancerade länderna bygger dessutomupp en viktig kunskapsbas som, via och de svenska partnerföretagen, kan överföras till företag imindre utvecklade länder. Fondens verksamhetbör koncentreras till låginkomstländer och lägre medelinkomstländer. Detta ger för närvarandeett riktmärke för per capita inkomstens övre gräns på . En förutsättning föratt samarbete skall komma i fråga är att värdlandet för en utvecklingspolitik somligger i linjemed de svenska biståndspolitiska målsättningarna. har sitt verksamhetsområde inomindustrisektorn. Jag finner det naturligt att de näringsgrenarsom kommer i fråga för samarbete är tillverkningsindustri, gruvor och mineralbrott samt byggnadsindustrin. Därutöver instämmer jag i utredningens uppfattning att vissa tjänster på 126 industri-och transportområdet skall betraktas som möjliga samarbetsom- Prop. 1988/89:100 råden. Jag delar utredarens syn på behovet avflexiblare samarbetsformer. Kravet på trepartsägande skall i vissa fall kunnaöverges. Projekt utan lokal ägarpartner bör dock inte stödjas av . Ettytterligare krav är att det måste finnas ettlångsiktigt engagemang hos den svenska partnern.Delägarskap bör också i fortsättningen vara en huvudform för detta. Vid andra former av projektengagemang ärdet väsenfligt att den svenska partnems deltagande sker på ett sätt somgaranterar ett reellt långsiktigt intresse i projektföretagets framtidautveckling. I allmänhet torde detta, enligtmin bedömning, kräva att den svenska partnems ekonomiska utbyte åtminstone delvis görs avhängigt avprojektföretagets långsiktigaresultatutveckling. Beträffande fondens projektdeltagande instämmer jag i utredarens krav på att detta skallpräglas av affärsmässighet såväl vid ingåendet som avvecklandet av ettprojektsamarbete. Fonden måste vara bereddatt avveckla ett projektengagemang som saknar långsiktiga överlevnadsmöjligheter. Detta både i eget och imottagarlandets intresse. Jag vill understryka att en utdragen subventioneringav ineffektiva och olönsammaindustriföretag ej gagnar värdlandets ekonomiska utveckling. En viktig del av detsvenska industribiståndet består av samarbets- och investeringsfrämjande aktiviteter. SåvälSWEDFUND som SIDA och BITS bidrar genomförinvesteringsstudier till en värdefull kunskapsuppbyggnad i . Genom denna skapas imottagarländerna förutsättningar för framtida industrisatsningar. Jag finnerutredarens förslag om att bör tillämpa mindre strikta kriterierför dessa typer av kostnader väl motiverat. Jag anser att detta, under enförsöksperiod, bör ske inom ramen förSWEDFUND:s nuvarande finansiella resurser samt i samverkan med BITS ochSIDA. Utredaren föreslåratt bereds tillfälle att träffa avtal med lokalautvecklingsbanker. Jag instämmer i utredarens bedömning att en samverkan skulleöka fondens möjligheter att stödja små och medelstora företag imottagarländerna. När det gäller finansiella bidrag genom utvecklingsbankerhar jag tidigare uttalat ett stöd för BITS ansträngningar mot ett ökat samarbete med lokalautvecklingsbanker. En samordning mellan BITSoch : s aktiviteter på detta område bör eftersträvas och kommer naturligenatt beaktas i utredningen om organisation och arbetsformer i detbilaterala biståndet. Utbildnings- ochigångsättningskostnader är tunga komponenter vid fö-retagsetableringar iu-länderna. har, i samarbete med BITS och SIDA, med biståndsmedelfinansierat delar av dessa kostnader i projektföretagen. Finansieringen har varit omstridd äveni de fall där kostnaderna för särskilt stöd inte varit störte än vidmotsvarande insatser i svenskregionalpolitik. Jag anser att det är en uppgift för biståndetatt täcka särskilda utbild nings- och igångsättningskostnader.Samtidigt är det väsenfligt att varje samarbetsprojekt bedöms utifrån sinaaffärsmässiga förutsättningar. Detta innebär enligt mitt förmenande, attigångsättningsstödet inte får dominera i förhållande till övriga projektkostnader. Projekt som kräver biståndsmedel 127 isådan omfattning lämpar sig bättre för traditionell biståndsverksamhet. 1988/89: 100 Ett sådant fall är t. ex. när storainfrastmkturinvesteringar krävs för att en Bil. 5 företagsetablering skallkunna bli möjlig och lönsam. Till skillnad motutredaren anser jag att utbildnings- och igångsättningsstödet bör ges i formav gåva. vill jag understryka att stödet skall ges endast för att täcka kostnader sombedöms som oproportionerligt stora.Kostnader för företagsledning m. m. som krävs för företagets långsiktiga drift skall inte subventioneras. Stödetbör i huvudsak ges vid nyetableringar. Jag anser dock att det, i särskildafall, skall kunna komma ifråga också vid rehabiliteringar och rekonstmktionersom genom sin omfattning kan jämställas med nyetableringar. För täckande av deovan berörda igångsättningskostnaderna föreslår utredaren att 100 milj. kr. tillförs ensärskild fond som ges formen av en osjälvständig stiftelse. Jag anser att ettställningstagande till detta förslag bör anstå i avvaktan på resultatet av den nyligentillsatta utredningen om det bilaterala biståndets framtida organisation. /90 har jag föreslagit att 20 milj. kr. av reservationen underanslagsposten u-krediter avsätts för utbildnings- ochföretagsledningsinsatser genom BITS. Utredaren föreslårolika åtgärder för att förbättra förutsättningar för att ge låntill projektföretagen. Jag instämmer i utredarens bedömning attutlåningsverksamheten utgör ett värdefullt komplement till övrigainstrument. Jag avser inte att föreslå några ändrade riktlinjerför upp- och utlåningsverksamhet. Min bedömning är att frågan bör behandlasi anslutning till den prövning av möjligheterna till en samordning av olika finansiellastödformer som görs inom ramen för översynen av organisations- och arbetsformeri det bilaterala biståndet. Jag delar utredarens uppfattning attSWEDFUND:s styrelse bör ha en sammansättningdär sakkunskap och erfarenhet väger tungt. Utredaren har föreslagit att fördubblas från 250 milj. kr.till 500 milj. kr. Enligt min bedömning bör denna fråga avgöras medbeaktande av de resultat som framkommer inom ramen för den tidigare refererade utredningen om det bilaterala biståndetsorganisafion. För budgetåret1989/90 föreslår jag att fonden tillförs ytterligare 25 milj. kr. inom ramen förden av beslutade (prop. 1984/85:100, bil. 5, UU 12, rskr.225) höjningen av fondens grundkapital. Dessa medel tas från ointecknade medel under postenför u-krediter. Våren1988 beslutade (prop. 1987/88:100, bil. 5, UU 20, rskr. 226)om inrättande av anslagsposten Projektbistånd till vissa . anvisades för verksamheten under budgetåret1988/89. konstateradeatt det kan finnas behov av att från svensk sida gå in med särskilda insatser i vissa för att markera vårtstöd till ett land i ett ,_ kritiskt skede där utgången kan bli avgörande förframtida utvecklingsmöj- Prop. 1988/89: 100 ligheter. Svenska insatser kan t. ex. verksamt bidra fillatt främja en Bil. 5 utveckling i demokratisk riktning. Stödet bör varaprojektorienterat och avse väl definierade insatser som skall genomföras avbiståndsmyndigheterna eller andra svenska eller internationella biståndsorgan. harregeringen beslutat om stöd till , och . , somspelar en central roll i fredssträvandena i har ekonomiskaproblem. Landet uppmärksammar mark- och miljövård som ett högtprioriterat område och har bl.a. verkat för att flera naturvårdsprojekt kommerfill stånd i provinsen . har bidragit till dessa insatser. Regeringen harvidare gett BITS och IMPOD i uppdrag att bereda och genomförabiståndsinsatser i som delvis finansieras med medel frånanslagsposten Projektbistånd till vissa . Företrädesvis är det mindre insatserinom områdena skog, miljö, energi, gruvor, telekommunikation och offentligförvaltning som kommer i fråga. Även utbytes-och stipendieprogram utarbetas. För rehabilitering av industrihar 10 milj. kr. anvisats från dennaanslagspost till Östafrikanskautvecklingsbanken. Jag finner att deanvisade medlen under anslaget utgör ett värdefullt komplement fillannat bistånd. Genom snabba beslut har angelägna önskemål om insatser iländer utanför programlandskretsen kunnat tillgodoses. Möjligheten fillsammanhållna stödinsatser är värdefull. Jag förutser att finansiering överanslagsposten blir aktuell för fortsatta insatser i , Filippinernaoch . Nya initiativ kan bli motiverade även i andra länder ochregioner. Jag föreslår att 70 milj. kr. anvisas för Projektbistånd till vissau-länder under /90 enligt de riktlinjer som antog . Särskilda insatser i skuldtyngda länder Växande skuldbördor har undergrävtutvecklingen i många . Skuldkrisen utgör ett allvarligt hinder förländernas möjligheter att mobilisera de resurser som behövs för att genomföranödvändiga strukturreformer och lägga grunden för långsiktig ekonomisk ochsocial utveckling. Särskilt utsatta är de fattigaste, skuldtyngda länderna i ,men också för mångamedelinkomsUänder, främst i , utgör skuldkrisen ett allvarligt utvecklingshinder. Skuldkrisen kommer längeän att vara ett centralt problem för utvecklingen. Bred samstämmighetråder bland i-länder att åtgärder krävs för skuld lättnadoch stöd för ekonomisk anpassning i de fattigaste och mest skuld tyngdau-länderna. I arbetet med att driva dessa frågor har spelat enaktiv roll. Genom att medel avsatts i biståndsbudgeten för dessa ända målhar vi haft en beredskap att bidra till att samordnade aktioner kommit 129 9 1988/89. För de fatUgaste länderna har vissa framsteg gjorts, menytterli- Prop. 1988/89: 100 gareåtgärder kommer att bli nödvändiga . ochInternationella valutafonden, som i frågor om skuldkrisen ochekonomiska strukturanpassningsprogram spelar mycket viktiga roller, tog under1987 och 1988 flera initiativ för de fattigaste länderna. Valutafondeninrättade den särskilda s. k. utvidgade fonden för strukturanpassning (ESAF),som används för att med lån på mjuka villkor stödja anpassningsprogram ifattiga . Till denna har godkänt en utfästelse på 150milj. under fyra budgetår /91 att användas för räntesubventioner. En förstautbetalning gjordes under budgetåret1987/88. harökat sina insatser särskilt för de fattiga och skuldtyngda länderna iAfrika. hölls ett första möte fillsammans med givarländer föratt mobilisera ett ökat biståndsflöde till stöd för strukturanpassningi dessa länder. Det resulterade i det tidigare omnämnda särskilda programmetför (SPA). Under /88 beslutade regeringen om ettbidrag till SPA på totalt 150 milj. kr. för samfinansiering med ifem länder: (48 milj. ), (42 milj. ), (20 milj.kr. ), (20 milj. och (20 milj. För /89 harregeringen beslutat om ett bidrag för samfinansiering om sammanlagt 120 milj.kr., fördelat på (60 milj. ), (30 milj. ),(20 milj. )samt Säo Tomé och Principe (10 milj. Som ytteriigare bidrag till SPA harSverige /89 utfast ett bidrag om 105 milj. kr. för att underlättabetalning av vissa Världsbanks skulder. Det är en följd av attSverige och de övriga nordiska länderna i Väridsbanken fått gehör för ett särskilt förslag till skuldlättnad förde fattigaste länderna. En stor del av dessa länders skuldbörda består av räntor på lån till . Tidigarekunde de flesta av dessa länder ta lån från både på bankensmarknadsmässiga villkor, s. k. IBRD-lån, och på dess mjuka villkor, s. k. IDA-lån. Många av länderna befinner sig nu i ett så svårtekonomiskt läge att de endast kan ta IDA-lån, men skuldbördan fråntidigare IBRD-lån väger fortfarande tungt. Återbetalningarna på utgörca av dessa länders skuld tjänst och ofta en ännu större andel av vad länderna faktiskt betalar i skuldtjänst. Sköts intevärldsbankslån tvingas banken avbryta pågående projekt liksom ny finansiering tillstöd för strukturanpassningsprogram men. Därmed skulle u-ländernasåterhämtning försvåras på ett avgörande sätt. har beslutat att en del av de återbetal ningar som vaije år flyter tillbaka till IDAsom en följd av tidigare utlåning fr. o. m. /89 skallanvändas till att betala förfallen på dessa s. k. IDA-länders IBRD-lån. En förutsättning är att denna användning sker i anknytning till strukturanpassningsprogram. Bidraget från IDA-återflödet är emellertid inte tillräckligt för att klara av ländernas betalningsförpliktel ser på . Flera givariänder har därför utfast bilaterala bidrag. har under /89beslutat om ett bidrag på 105 milj. kr., fördelat på (60 milj.kr. ), , och Östafrikanska gemenskapen (10 milj. kr. vardera),samt utanför , Bo- 130 liviaoch Sri Länka (5 milj. kr. I den s. k. omförhandlas deu-landsskulder som är offent- Prop. 1988/89: 100 ligt garanterade i långivarländerna. I innebär detta fordringarsom Bil. 5 garanterats av exportkreditnämnden (EKN). har tidigare genomsärskilda insatser med biståndsmedel lyft av sådana fordringar på några av defattigaste och mest skuldtyngda länderna i , däribland ,och . Som en följd av att flera av dessa länder har slutit avtal med Valutafonden och genomförtskuldomförhandlingar inom , har avsattbiståndsmedel för att underlätta för u-ländernaatt fullfölja sina förpliktelser under bilaterala skuldkonsolide-ringsavtal. I harytterligare steg tagits för att lätta skuldbördan för de fattigasteländerna. accepterades möjligheten till koncessionen konsolidering av samtligakreditorländer i . Man har kommit överens om att tillämpa ett"paket" omfattande tre i princip likvärdigaomförhandlingsahernativ vid framtida skuldomförhandlingar med de fattigasteländerna. Ett av dessa alternativ är ett ursprungligen svenskt förslag om att konsolideringar för defattigaste länderna bör ske på mjukare villkor än till marknadsränta. har drivitskuldlättnadsfrågor också när det gäller u-landsskuld som inte är garanterad i långivarlandet.Sådan privat skuld säljs mellanfordringsägare till priser betydligt under skuldsedlarnas nominella värden. Olika metoder prövas nu för att hjälpau-länderna att tillgodogöra sigmarknadens diskontering av skuldernas värde. Det handlar om återköp ochbyten av fordringar ("debt buy backs" och "debt swaps").Sverige har främjat sådan marknadsbaseradskuldlättnad, bl.a. genom att under innevarande budgetår bidra med 10 milj. kr. till en fond för återköp avBolivias skulder till privatalångivare. Fonden, som sköttes av Valutafonden, var ett första försök att iett multilateralt samarbete genomföra skuldåterköp. Det ledde till atthälften av skulder till privata kreditorer kunde återköpas och annulleras till en kostnadmotsvarande av skuldernas nominella värde. har i olikainternationella sammanhang understrukit skuldkrisens allvar och sökt främjainternationellt samordnade aktioner för särskilt de fattigaste länderna. Våramöjligheter att själva utfästa bidrag har varit viktiga för att få sådana akfioner till stånd. De båda senasteåren har sett ett genombrott för fleraskuldlättnadsinitiativ. Från initiativ fill överenskommelse och utbetalningkrävs emellertid , vilket lett till relativt stora reservationer under de båda budgetåren1986/87 och 1987/88. För /89har anslagit 470 milj. kr.