prop · GC03136 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:136 Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag urregeringsprotokollet . 1propositionen läggs fram förslag till en lag om försäkringsmäklare. Lagen bestårav näringsrättsliga och civilrättsliga regler, som skall tillämpas på juridiskaoch fysiska personer som yrkesmässigt förmedlar direktförsäkringar från olikaförsäkringsgivare. Denäringsrättliga reglerna innebär bl.a. atl varje försäkringsmäklare skall vararegistrerad hos försäkringsinspektionen och stå under dess tillsyn. Mäklarenkan registreras som förmedlare av alla slag av försäkring eller som förmedlareav enbart personförsäkring eller enbart skadeförsäkring. Förregistrering krävs att mäklaren har en ansvarsförsäkring, har tillfredsställandeutbildning och i övrigt bedöms lämplig som försäkringsmäklare samt att han ärfristående i förhållande till försäkringsgivarna. Enligtde civilrättsliga reglerna skall mäklaren utföra sitt uppdrag omsorgsfullt ochmed iakttagande av god försäkringsmäklarsed. Han skall klarlägga sinuppdragsgivares behov av försäkring och föreslå lämpliga lösningar. Omförsäkringsmäklaren uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sinaskyldigheter, blir han skadeståndsskyldig mot uppdragsgivaren och andra som ärberoende av att han utför sitt uppdrag på rätt sätt. De civilrättsliga reglernaföreslås bli tvingande i konsumentförhållanden. Denföreslagna regleringen bedöms inte kunna bli något hinder för Sverigesdeltagande i den västeuropeiska integrationen på försäkringsområdet, även omdet ännu är i viss mån oklart vad som kommer att gälla där. Dennya lagen förslås träda i kraft . Särskilda övergångsbestämmelserföreslås för de mäklare som då redan är verksamma. I propositionen föreslås också ändring i försäkringsrörelselagen 1 1988/89. I saml Nr 136 (1982:713). Efter mönsterav aktiebolagslagen (1975:1385) föreslås ett Prop. 1988/89:136 förenklatförfarande när del gäller att kungöra uppgifter som har införts iförsäkringsregistret, om kungörelsen avser ändring i ett förhållande somtidigare har införts i registret. 1 Förslag till Prop. 1 § Med försäkringsmäklare avsesi denna lag en juridisk eller fysisk person som ulan atl vara beroende avförsäkringsgivarintressen yrkesmässigt till olika uppdragsgivare förmedlardirektförsäkringar från flera från varandra fristående försäkringsgivare. 2 § Avtalsvillkor som avvikerfrån bestämmelserna i 13 eller 14 § får inte åberopas mot uppdragsgivaren ellernågon som härleder sin rätt från honom, om uppdragsgivaren är en konsument ochuppdraget avser försäkring huvudsakligen för enskilt bruk. Registreringoch tillsyn m. m. 3 §Varje försäkringsmäklare skall vara registrerad hos försäkringsin spektionen och stå under dess tillsyn. Registreringen kan avse förmedling av 1. allaslag av försäkring, 2. enbart personförsäkring, eller 3. enbart skadeförsäkring. Benämningenförsäkringsmäklare får användas bara av den som är registrerad enligt dennalag. 4 §För att en juridisk person skall bli registrerad som försäkringsmäkla re krävs att 1. denjuridiska personen inte till någon del ägs av elt försäkringsföretag eller någon som är närstående till ett försäkringsföretag på det sätt som sägs i 4 kap. 3 § andra stycket konkurslagen (1987:672), 2. den juridiska personen har enförsäkring för skadeståndsskyldighet som kan åläggas denna om dess skyldigheteråsidosätts, oeh 3. de fysiska personer som för denjuridiska personens räkning förmedlar försäkringar är registrerade somförsäkringsmäklare. 5 §För att en fysisk person skall bli registrerad som försäkringsmäklare krävs atl han 1. inte är underårig, i konkurseller underkastad näringsförbud eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § , 2. inte är anställd av elleruppdragstagare hos något försäkringsföretag eller någon som är närstående tillett försäkringsföretag på det sätt som sägs i 4 kap. 3 § andra stycketkonkurslagen (1987:672), 3. har en försäkring förskadeståndsskyldighet som kan åläggas honom om han åsidosätter sinaskyldigheter, 4. har en tillfredsställandeutbildning, och 5. i övrigt är lämplig som försäkringsmäklare. Sådanförsäkring som avses i första stycket 3 krävs inte om mäklaren förmedlar försäkringar uteslutande för en juridisk person som är registre rad som försäkringsmäklare. 6 § Närmare föreskrifterom villkoren för registrering och om registre- Prop. 1988/89:136 ringsförfarandet får meddelas av regeringen eller den myndighet som 7 § Försäkringsmäklaren ärskyldig att på begäran av försäkringsinspektionen lämna de upplysningar omverksamheten som inspektionen behöver för att fullgöra sin tillsyn enligtdenna lag. Om inspektionen anser att det behövs, får dén inhämta upplysningarnagenom en undersökning hos mäklaren. 8 § Om försäkringsmäklaren enligtlag skall utse revisor, får försäkringsinspektionen förordna en revisor attmed övriga revisorer delta i revisionen hos mäklaren. 1 ettrevisorsförordnande kan inspektionen ge särskilda direktiv till revisorn. Revisornhar rätt att få arvode för sitt arbete av mäklaren. Arvodets storlek bestäms avinspektionen. 9 §Försäkringsmäklarna skall med årliga avgifter bekosta försäkrings- inspektionens verksamhet enligt de närmare föreskrifter som regeringen meddelar. Särskildaregler som skall iakttas i mäklarverksamheten 10 § Pengar och andra tillgångarsom försäkringsmäklaren får hand om för någon annans räkning skall hållasavskilda från andra tillgångar och utan dröjsmål vidarebefordras tillmottagaren. 11 § Om mäklaren får ersättning iform av provision eller arvode från försäkringsgivaren, är han skyldig att påbegäran av uppdragsgivaren upplysa denne om ersättningens storlek. 12 § Försäkringsmäklaren skall se tillatt uppdragsgivaren får den information som en försäkringsgivare enligt 5 §och 6 § första stycket konsumentförsäkringslagen (1980:38) är skyldig altlämna i samband med att en försäkring tecknas. 13 § Försäkringsmäklaren skallutföra sitt uppdrag omsorgsfullt och med iakttagande av god försäkringsmäklarsed.Han skall, i den utsträckning som omständigheterna kräver det, klarläggauppdragsgivarens behov av försäkring och föreslå lämpliga lösningar. 14 § Om försäkringsmäklaren uppsåtligeneller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter enligt 13 §, skall hanersätta den skada som till följd av detta drabbar uppdragsgivaren ellerförsäkringsgivaren eller någon som härleder sin rätt från uppdragsgivaren. Ingripandemot försäkringsmäklare m. m. 15§ kan återkalla registreringen om en försäkringsmäklare 1. inte uppfyller kraven förregistrering enligt 4 eller 5§ eller enligt Prop. 1988/89:136 föreskriftersom meddelats med stöd av 6 §, 2. inte lämnar begärdaupplysningar enligt 7 §, eller 3. inte betalar föreskrivnaavgifter enligt 9 §. Inspektionenfår bestämma att ett beslut om återkallelse skall gälla . Omdel är tillräckligt, får inspektionen i stället för att återkalla registreringenmeddela varning. 16 §Om någon utövar sådan verksamhet som omfattas av denna lag utan att vara registrerad som försäkringsmäklare, skall försäkringsinspek tionen förelägga honom vid vite att upphöra med delta. Detsamma gäller om en registrerad försäkringsmäklare yrkesmässigt förmedlar försäkringar av ett slag som han inte är registrerad för och om någon använder benäm ningen försäkringsmäklare utan alt vara registrerad som sådan. Ettföreläggande enligt första stycket får också meddelas i samband med ett beslutom återkallelse enligt 15 §. 17 §Försäkringsinspektionens beslut enligt denna lag får överklagas till kammarrätten. Denna lag träder i kraft den 1januari 1990. Den som vid lagensikraftträdande utövar sådan verksamhet som omfattas av lagen skall ansöka omregistrering . Om inte försäkringsinspektionen bestämmerannat, får den som senast den dagen har ansökt om registrering fortsätta sinverksamhet till dess att ansökan har prövats slutligt. Den som vid lagensikraftträdande utövar sådan verksamhet som omfattas av lagen men inte harföreskriven utbildning kan trots detta registreras som försäkringsmäklare.Försäkringsinspektionen får begränsa tiden för registreringens giltighet ochsom villkor för fortsatt registrering föreskriva att mäklaren före tidensutgång skaffar sig viss utbildning. Lag om ändring i försäkringsrörelselagen (1982:713) Härigenomföreskrivs att 20 kap. 2 och 3 §§ försäkringsrörelselagen (1982:713) skall haföljande lydelse. Försäkringsinspektionenskall genast i Post- och kungöra vad som införs i försäk-ringsregislrelmed undantag av registrering av underrättelser enligt 14 kap. 20 §. Försäkringsinspektionenskall utan dröjsmål i Post- och kungöra vad som införs i försäkringsregistretmed undantag av registrering av underrättelser enligt 14 kap. 20 §. Enkungörelse som avser en ändring i ett förhållande som har införts iregistret behöver endast ange ändringens art. Det som enligt denna lageller särskilda bestämmelser har införts i försäkringsregistret och kungjorts iPost- och skaU anses ha kommit tUl tredje mans kännedom, omdet inte av omständigheterna framgår att han varken ägde eller bort ägavetskap om det. Det som enligt dennalag eller särskilda bestämmelser har införts i försäkringsregistret skaU ansesha kommit tiU tredje mans kännedom, om införandet har kungjorts i enligt 2 § och det inte av omständigheterna framgår att hanvarken kände UU eller borde ha känt tiU det som kungjorts. Dennalag träder i kraft den . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden . , , ,, , Lööw Proposition om fbrsäkringsmäklare 1 Inledning År1979 tillkallades med stöd av regeringens bemyndigande en kommitté, försäkringsverksamhetskommittén,E 1979:01 (f d. landshövdingen , ordförande, riksdagsledamotenBritta Bjelle, byråchefen , riksdagsledamoten ,riksdagsledamoten , försäkringsdirektören ,verkställande direktören , riksdagsledamoten departementsrådet ) för atl se över lagstiftningen omförsäkringsbolagens och försäkringsinspeklionens verksamhet m. m. Kommitténskulle behandla bl.a. frågor om koncessionsvillkor för svenska och utländskaförsäkringsbolag, avgränsningen av försäkringsverksamhet,försäkringsverksamhet i s.k. captivebolag, försäkringsbolagensförsäljningsverksamhet, däribland frågan om försäkringsmäklare, försäkringsinspeklionensverksamhetsformer samt även vissa konsumentfrågor. Idetta ärende behandlas kommitténs betänkande (SOU 1986:55) Försäkringsmäklarei . Underberedningen i har hållits en hearing för diskussion av vissaviktigare frågor, bl.a. frågan om vilka typer av förmedlare som skall omfattasav lagstiftningen. I hearingen deltog företrädare för försäkringsinspektionen,försäkringsrättskommittén (Ju 1974:09), ,, , Svenska Försäkringsmäklares ochFörsäkringskonsulters Förening, och . Till protokollet i delta ärende bör fogas dels en sammanfattning av betänkandetFörsäkringsmäklare i som bilaga 1, dels de lagförslag som läggs fram ibetänkandet som bilaga 2 dels en förteckning över remissinstanserna och ensammanställning av remissyttranden som bilaga 3. Regeringenbeslutade att inhämta lagrådets yttrande över ett inomfinansdepartementet upprättat förslag till lag om försäkringsmäklare.Lagförslaget och lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga4 och 5. Lagrådet har i sitt yttrande förslagit Prop. 1988/89:136 ändringari I, 7 och 8 §§ samt övergångsbestämmelserna i det remitterade lagförslaget.Som kommer att framgå av det följande anser jag att lagrådets förslag tilländringar bör godtas. Även i övrigt bör vissa redaktionella ändringar göras ilagförslaget. Försäkringsinspektionenhar i en skrivelse som kom in till den 8 mars 1989föreslagit en ändring i 20 kap. 2 § försäkringsrörelselagen (1982:713), FRL,om inspektionens skyldighet att kungöra ändringar i försäkringsregistret. Jagtar upp detta förslag i avsnitt 4. Under beredningsarbetet har upplysningarinhämtats från () och företrädare förförsäkringsbranschen. Deförslag som jag i det följande förordar innebär att försäkringsinspektionen iinledningsskedet kan beräknas få hand om registrering och tillsyn av 150 200försäkringsmäklare, varav flertalet anställda i ca 50 mäklarfö-retag. Jag harför avsikt att återkomma till regeringen i frågan om vilka resurser sominspektionen kan komma att behöva till följd av den nya tillsynsuppgiften. 2 Bakgrund till lagstiftningen om försäkringsmäklare Enligt7 kap. 16 § FRL skall styrelsen och verkställande direktören i ett försäkringsbolagövervaka att anskaffning av ansökningar om försäkring hos bolaget sker på ettsätt som överensstämmer med god försäkringssed. En motsvarande bestämmelsefinns i 20 § lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag altdriva försäkringsrörelse i (LUF); ell utländskt försäkringsförelagsgeneralagent i skall övervaka all anskaffning av ansökningar omförsäkring hos företagel sker på ett sätt som överensstämmer med god affärssed. Delär emellertid inte bara dessa båda lagar som reglerar försäkringsbolagensförsäljningsverksamhet. Andra lagar som gäller på området är marknadsföringslagen(1975:1418) och konsumentförsäkringslagen (1980:38). De frågor inom försäljningsverksamhelensom regleras genom dessa lagar avser bl. a. reklam- och informationsfrågor.Även konkurrenslagen (1982:729) är tillämplig på försäkringsområdet. Försäkringsbolagensförsäljningsverksamhel handhas i allmänhet av försäkringsombud. Ellförsäkringsombud är någon som för elt eller flera försäkringsbolags räkning motavtalad ersättning medverkar vid försäljning eller vidmakthållande avförsäkring, oavsett om han arbetar direkt för ett bolag eller biträder någotannat ombud. Ett ombud kan vara specialombud eller allmänt ombud. Ettspecialombud företräder bolaget endast vid försäljning av försäkringar som tillhandahållssom en serviceåtgärd i anslutning till en viss försäljnings-, förmedlings-eller reparationsverksamhet. Exempel på sådana specialombud är resebyråer,bil- handlare m. fl. Ett allmäntombud kan vara antingen bolagets arbetstagare . 1988/89:136 (anställd ibolaget t. ex. som fälltjänsteman) eller bolagets uppdragstagare. Bestämmelseni 7 kap. 16 § FRL överensstämmer i sak med vad som gällde enligt FRL:sföregångare, lagen (1948:433) om försäkringsrörelse. Bakgrunden till att ensådan regel infördes torde bl. a. ha varit att kritik riktats motförsäkringsbolagen för att de hade alltför många och ibland dåligt utbildadeombud eller agenter och att detta förhållande bidrog till atllivförsäkringsavtal ofta annullerades till skada för såväl bolag som försäkringstagare.Det kan också erinras om att lag allmänt skärpte kontrollen överförsäkringsverksamheten: skälighetsprincipen lagfästes inom både liv- ochskadeförsäkringen, en behovsprincip infördes i fråga om nyetablering avförsäkringsbolag, principen att försäkringsbolag endast får drivaförsäkringsrörelse slogs fast. I1948 års lag lämnades en möjlighet öppen för regeringen att utfärda närmarebestämmelser i ämnet. Denna möjlighet kom dock aldrig att utnyttjas. Dettasammanhänger med att försäkringsbolagen träffade en skriftlig överenskommelseför främjande av god försäkringssed inom anskaffningsverksamheten. I FRLsaknas motsvarighet till denna bestämmelse. 1 propositionen till FRL (prop.1981/82:180 s. 199 f.) anfördes bl. a. att försäkringsbolagen hade träffatöverenskommelser, som dittills varit utformade så att det inte hade funnitsanledning för regeringen att utfärda särskilda föreskrifter. Ytterst var detenligt departementschefen försäkringsinspektionens uppgift alt övervaka attanskaffningsverksamheten sker i enlighet med god försäkringssed. Försäkringsinspektionensbefattning med begreppet god försäkringssed har beståtti underhandskontakter med försäkringsbolagen och samråd vid utformandet avbranschöverenskommelser på området. Till branschöverenskommelserna återkommerjag i nästa avsnitt. Försäkringsbolagenträffade två s. k. anskaffningsöverenskommelser. Dessa reviderades år1964 respektive 1975. tillsattes inom branschen en utredning föröversyn av överenskommelserna. Motivet var behov av anpassning till ny ellerförändrad lagstiftning och överhuvud nya principer för marknadsföringen somhade växt fram . Arbetet resulterade i två s. k.marknadsföringsöverenskommelser vilka trädde i kraft . Dessasades upp av ett flertal försäkringsbolag och upphörde som följdhärav att gälla i febmari 1986. En ny marknadsföringsöverenskommelse träffadesfrån . Ett betydande antal bolag anslöt sig emellertid intetill denna. Vissaav bestämmelserna i marknadsföringsöverenskommelsen och dess föregångare innebar i praktiken att försäkringsbolagen endast fick sälja försäkringar genom egna ombud, vilka undantagsvis också kunde vara ombud även för ett annat bolag om det första bolaget medgav det. Över enskommelsen innebar alltså alt ett försäkringsbolag inte fick sälja försäk- 9 ring och i samband därmedutbetala provision till fristående mäklare eller Prop. 1988/89:136 mäklarföretag.Det var bl.a. denna punkt i överenskommelsen som rönte kritik och somföranledde att försäkringsbolagen inte kunde enas om en ny marknadsföringsöverenskommelse. Överenskommelsenändrades så att det blev möjligt för försäkringsbolagen att, undervissa förutsättningar, lämna ersättning till försäkringsmäklare vid försäljningav försäkringar. I anslutning till den senaste överenskommelsen harförsäkringsinspektionen utfärdat allmänna råd angående försäkringsmäklare(1988:1). 2.3 Försäkringsmäklare och försäkringskonsulter Enförsäkringsmäklare bmkar i inte anses representera något försäkringsbolagutan är fri att upphandla försäkringar hos vilket försäkringsbolag som helst.Hans funktion är att sammanföra försäkringstagare och försäkringsgivare tillett avtal i båda parters intresse. Mäklaren får regelmässigt sitt uppdrag avden blivande försäkringstagaren och uppträder som hans representant, vilketinnebär att han i sin förmedlande roll är köpare av försäkring frånförsäkringsgivaren. 1 mäklarsystemet uppbär mäklaren normalt provision av försäkringsgivarenför sitt arbete. Det förekommer att mäklaren tar emot och utbetaldaskadeersättningar för vidarebefordran samt att han medverkar vidskadereglering. Frånförsäkringsmäklare har man bmkat skilja försäkringskonsulterna. En konsult gersin uppdragsgivare råd i försäkringsfrågor. Konsulten kan ge råd i en mängdfrågor, exempelvis skadeförebyggande verksamhet men också råd till kunden ombästa försäkringsskydd och bästa försäkringsgivare i ett visst fall samtbiträda kunden vid upphandling av försäkring. Konsulten får arvode av kunden.Denna uppdelning mellan mäklare och konsulter är närmast en svensk företeelse.Internationellt görs ingen sådan uppdelning. 2.4 anpassning till förhållandena inom EG Internationelltpågår en utveckling som syftar till att undanröja hinder för handeln med bl.a.tjänster. Tjänstefrihetär en av EG:s fyra friheter. lade ijuni 1985 fram sin s.k. vitbok om fullbordandet av den inre marknaden. kan betecknas som ett aktionsprogram, en instmktionsbok och en tidsorienterad uppläggning av problemområdenas avverkning. 1 vitbo ken framhålls bl. a. att försäkringsväsendet är ett av de områden där det är särskilt angeläget att öppna gränserna inom EG. Arbetet inom EG med att harmonisera regelsystemet har emellertid inte på alla områden kommit lika långt inom försäkringsektorn som när det gäller bl.a. bank- och kreditseklorn samt värdepappersmarknadssektorn. Endast när det gäller vissa utpräglat kommersiella risker och andra större skadeförsäkringsris ker har rådet antagit direktiv som bygger på principen om frihet att förmedla tjänster över gränserna och hemlandskontroll. 1 fråga om andra skadeförsäkringsrisker har gränsöverskridande handel på olika sätt under- 10 lättats men ett betydandeinflytande lämnas alltjämt åt regelgivningen i det Prop. 1988/89:136 landdär risken är belägen; en fortsatt liberaliseringssträvan föreligger dock inomramen för vilboksarbelet. Endastvissa har en särskild lagstiftning om försäkringsmäklare. a. , där en Act som reglerar bl. a.mäklarnas verksamhet antagits, och . I har lagstiftningövervägts men inte bedömts nödvändig så länge som mäklarna anses verka enligtde etiska regler som deras branschförening antagit. I de länder som harsärskild lagstiftning sägs huvudskälet för denna normalt vara att åstadkommaett konsumentskydd. Ledande företrädare för har uttalat attvissa nationella bestämmelser kan utgöra ett oförsvarligt hinder för etableringav gränsöverskridande verksamhet som utövas av mäklare i andra medlemsländeroch förklarat atl kommissionen har en klar skyldighet alt undersöka de nationellalagarna från den utgångspunkten och, om nödvändigt, angripa regler som äroförenliga med eller gällande gemenskapslagstiftning. Ifråga om etablering av försäkringsmäklare finns vissa regler i ett direktiv(77/92 EEC) som antogs . I detta definieras försäkringsmäklare enligtföljande: yrkesmässig verksamhet av personer som, under fullständig frihet vadgäller valet av försäkringsföretag, sammanför personer som söker försäkringmed försäkringsföretag, förbereder slutande av försäkringsavtal samt, där så ärlämpligt, medverkar i skötsel och fullföljande av sådana avtal, i synnerhetnär skadefall görs gällande. I direktivet finns regler om rätt att åberopaverksamhet på försäkringsområdet i andra medlemsländer när ett medlemslanduppställer vissa kvalifikationskrav för utövande av mäklarverksamhet. Fråganom försäkringsmäklares rätt alt förmedla försäkring från en försäkringsgivareutan koncession i det land där den försäkrade risken är belägen berörs såledesinte i detta direktiv. I förslaget lill ett andra livförsäkringsdirektiv fråndecember 1988 behandlas bl. a. frågan om gränsöverskridande handel medlivförsäkringar. Enligt förslaget skall den enskilde försäkringstagaren ha rättall på eget initiativ vända sig till en försäkringsgivare i ett annatmedlemsland för atl teckna en livförsäkring. Förslaget anknyter lill de s. k. koassuransdomarna(mål nr 205/84, 206/84, 220/84 och 252/84); i dessa slogs bl. a.fast att ett medlemsland inte kan förbjuda biträde av mäklare vid upphandlingav försäkring i ett annat medlemsland, om försäkringstagaren enligt dennationella lagstiftningen har rätt att köpa försäkring från ett bolag i ettannat medlemsland. Försäkringstagaren skall således ha rätt att använda sig aven mäklare i kontakterna med det utländska försäkringsbolaget. Riksdagenhar uttalat sig för atl skall medverka i ett brett västeuropeisktsamarbete (prop. 1987/88:66, UU 24, rskr. a. skall medverka iEFTA:s och EG:s arbete på att skapa ökad röriighet för varor, tjänster,människor och kapital i . har ett starkt intresse av att sålångt det är möjligt delta i det västeuropeiska samarbetet för atl möjliggöraen enhetlig marknad för finansiella tjänster. 3 Allmänmotivering till förslaget till lag om försäkringsmäklare 3.1 Försäkringsmäklare på den svenska marknaden Mitt förslag:Försäkringsmäklare skall få verka på den svenska försäkringsmarknaden. Derasverksamhet regleras i en särskild lag. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Praktiskt taget alla remissinstanser delar bedömningen att försäkringsmäklareskall få verka på den svenska försäkringsmarknaden och att deras verksamhetskall regleras i lag. Endast TCO, och FörsäkringsanställdasFörbund är helt avvisande till förslaget. De båda förbunden föreslårlagstiftning med förbud för försäkringsbolagen att lämna ersättning föranskaffning och vidmakthållande av försäkring till andra än egna anställda ochuppdragstagare. Skälenför mitt förslag: Näringsfriheten är en av gmndstenama i vårt ekonomiskasystem, och inskränkningar i näringsfriheten har varitsparsamma och haft speciella bevekelsegmnder. Etable-ringskontroll finnstypiskt på sådana områden där omsorgen om viktiga säkerhetsintressen motiverarsärskild kompetensprövning, såsom beträffande hälsovård och luftfart, ellerdär man har velat skydda allmänhetens ekonomiska intressen, såsom beträffandebank- och försäkringsrörelse. En allmän strävan har varit attavskaffa etableringshinder i form av behovsprövning.