prop · GC0392 · 1988-12-31 00:00:00 — En prospektör som har fått undersökningstillstånd hardärigenom fått räll att göra vissa ingrepp på annans mark i form avundersökningsarbete. 1 övrigt är han, liksom var och en, skyldig att iaktta debestämmelser som kan beröra hans verksamhet. Han måste exempelvis respektera debestämmelser som kan, ha meddelats lill skydd för hotade växt- och djurarter.Om hans arbete kan komma alt väsentligt ändra naturmiljön är han enligt 20 §naturvårdslagen skyldig att samråda med innan han påbörjararbetet. Påträffar han en fast fornlämning är han skyldig alt iakttabestämmelserna i kulturminneslagen. Enligt den lagen måste han ha tillstånd föratl göra ingrepp i fornlämningen och han kan i samband därmed bli skyldig atlsvara för kostnader för dokumenteringen av fornlämningen. Omen prospektör får bearbetningskoncession innebär det, som jag nämnde, baraen rätt gentemot markägaren att efter markanvisningsförrättningen bedrivabearbetning på dennes mark. Genom koncessionen har också samhället gjort denintresseavvägningen att marken får användas för utvinning av mineralfyndighetenpå bekostnad av övriga intressen som skyddas av NRL. 1 övrigt måstekoncessionshavaren iaktta bestämmelser i annan lagstiftning som kan beröragruvverksamheten. De tillstånd som kan behövas får då utverkas enligt aktuelllagstiftning. Den centrala frågan omviss mark skall användas för mineralutvinning eller något annat ändamål gäller samordningen mellan minerallagsliftning en och lagstiftningen om samhällsplanering, främst naturresurslagen och . Frågan om NRL-prövningen har utförligt behandlats i avsnitt 2.3.4 och behöver inte ylleriigare utvecklas här. Mitt förslag innebär att NRL-prövning skall göras, då ställning tas till frågan om bearbetningskoncession och att bergmästaren därvid inte får frångå läns styrelsens bedömning i markanvändningsfrågan. Någon ytterligare intres seavvägning enligt NRL skall inte göras då verksamheten prövas enligt annan efterkommande lagstiftning. Att åtgärder som är av betydelse från hushållningssynpunkl kräver prövning enligt mer än en av de lagar som är anknutna lill NRL gäller emellertid inte bara i fräga om gruvor. En industri kan t.ex. kräva tillstånd enligt såväl som miljöskyddslagen. Även en flygplats kan kräva tillstånd enligt dessa lagar, men den skall dessutom prövas enligt luftfartslagen. Åtskilliga andra ex empel kan anföras på sådan dubbelprövning. Enligt min mening finns det inte heller i sådana fall några bärande skäl för att tillåtligheten från hus hållningssynpunkt ställs under prövning. Det bör vara tillräck ligt att sådana hänsynstaganden som föreskrivs i 2 och 3 kap. NRL, i den mån de kan ha betydelse för åtgärdens tillåtlighet från markanvändnings synpunkt, beaktas vid den prövning som kommer först i turordningen. Om tillstånd till den ansökta åtgärden därvid lämnas, bör någon ytterligare 76 prövning av tillåtlighetenenligt NRL av den prövade markanvändningen Prop. 1988/89:92 inte krävas. Eftersamråd med chefen för bostadsdeparemenlet föreslår jag därför att i I kap. 2 §NRL även las in en bestämmelse som innebär alt, om tillåtligheten av ett visstexploaleringsföretag eller annat ingrepp i miljön skall prövas enligt någon avde lagar som anges i paragrafen, skall bestämmelserna i 2 och 3 kap. NRLtillämpas endast vid den prövning som först äger rum. Vad gällermineralutvinning torde i de flesta fall tillåtligheten frånmarkanvändningssynpunkt avgöras genom koncessionsbeslulet enligt minerallagen,såvida inte prövning skall ske enligt 4 kap. NRL. Fråganom samordningen med den kommunala planeringen enligt PBL är besväriig, eftersomställningstagandet till markens användning för mineralutvinning normalt intekan göras förrän man kan väga olika alternativ mot varandra och detta inteblir möjligt förrän man åtminstone översiktligt känner till arten ochomfattningen av den aktuella mineralfyndigheten. En gruva är intelokaliseringsbar, utan valet står mellan att utvinna en fyndighet på platseneller låta bli. Vissa områden kan naturiigtvis med relativt stor säkerhet utanvidare uteslutas från mineralutvinning, vilket tillgodoses redan i minerallagengenom hindersbestämmelserna. I övrigt avses kommunens synpunkter vad gällermarkanvändningen framför allt tillgodoses i samband med NRL- prövningen. Idenna måste kommunens ställningstagande väga mycket tungt. Normalt kommermineralutvinning att bli aktuell endast utanför områden med detaljplan ellerområdesbestämmelser. För hela kommunen skall dock finnas översiktsplan. Dennakan dock aldrig innebära ell definitivt ställningstagande från kommunens sida imarkanvändningsfrågan utan skall löpande ses över. En nyupptäcktmineralfyndighet innebär nya förutsättningar. Kommer mineralutvinning lillstånd, behövs i vanlig ordning tillstånd till byggnader m. m. enligt PBL. Iavsnitt 2.3.4 har också tagits upp frågan hur kommunens behov skall tillgodosesvad gäller verksamhet som föregår ansökningen om bearbetningskoneession. Härgäller det framför allt att se lill atl undersökaren får kännedom om denkommunala planeringen av undersökningsområdet och de synpunkter kommunen iövrigt kan ha på en eventuell mineralutvinning samt att kommunen i behövligutsträckning får kännedom om planerat och pågående undersökningsarbete. Förall lösa dessa frågor förutsätts vissa administrativa rutiner bli utvecklade,som i viss utsträckning finns . Skyddetför den yttre miljön tillgodoses som nämndes i stor ut sträckning också genom att miljöskyddslagen och naturvårdslagen tilläm pas på verksamhet enligt minerallagen. På undersökningsstadiet är det framför allt vissa bestämmelser i naturvårdslagen som blir aktuella, bl.a. den tidigare nämnda skyldigheten att samråda med om verk samhet som väsentligt kan ändra naturrniljön. På bearbetningsstadiel krävs i flertalet fall tillstånd enligt miljöskyddslagen. Enligt miljöskydds förordningen (1981:574) är det förbjudet att utan tillstånd av koncessions nämnden anlägga gruva eller anrikningsverk. För gruvanläggning för provbrytning krävs tillstånd av . Med gruva menar man nor mall underjordsbrytning. För läkt av sten, gms, sand, lera, jord m.m.för annal ändamål än husbehov krävs tillstånd av enligt 18 § 77 naturvårdslagen.För takten skall finnas en täktplan, som närmare reglerar Prop. 1988/89:92verksamheten. Enligt 3 § naturvårdslagen skall, vid prövning av frågor som rörnaturvården, tillbörlig hänsyn tas till övriga allmänna intressen. Inom ramenför detta beaktas vid tillståndsgivningen bl. a. intresset av en godhushållning med landets tillgångar på sten, grus etc. Vid tillståndsgivningengörs också en avvägning mellan den skada takten kommer att medföra pånaturmiljön och värdet av det resurstillskott som takten innebär. Det är alltsåhushållningen med länets samlade tillgångar på sten, grus etc. somlänsstyrelsen beaktar. Deindustrimineral som föresläs bli intagna under minerallagstiftningen brytsi dag normalt med stöd av täkttillstånd enligt naturvårdslagen. En viktig frågablir då om det vid sidan av koncession också skall krävas täkttillstånd förutvinningen. Kommittén har föreslagit att ett sådant tillstånd inte skallkrävas och att naturvårdslagen ändras i enlighet härmed. Detta har fått visskritik under remissbehandlingen och jag anser att kravet på läkltillstånd börvara kvar. Det frågan gäller är om täkttill-ståndsprövningen innebär en onödigdubbelprövning. Kommittén har förutsatt att det underlag som behövs itäkltillståndsärendet bör kunna föreligga i koncessionsärendet i samband medNRL-prövningen och att en täktplan bör kunna krävas redan då. Säkert ärsituationen i mänga fall sådan att ett fullständigt underlag föreligger ikoncessionsärendet. I många andra fall däremot är utredningen kring denplanerade brytningen inte så detaljerad atl de intressen som skyddas av kravetpå täkttillstånd kan beaktas fullt ut inom ramen för koncessionsprövningenenligt minerallagen. Jag anser därför alt kravet på tillstånd enligtnaturvårdslagen för att anlägga en läkt bör bibehållas oavsett om tillståndenligt minerallagen krävs eller ej. Underförarbetena till nalurresurslagen uppsköts, som jag nämnde under avsnitt2.2.3, minérallagsliftningens inkl. kontinentalsockellagens anknytning tillNRL (se prop. 1985/86:3 s. 149 f.). Då nu den nya minerallagen enligt mittförslag anknyts lill NRL bör detta ske även med kontinen-talsockellagen. Av deskäl som jag angav under avsnitt 2.3.4 bör naturresurslagen tillämpas iärenden om utvinningstillstånd men inte i ärenden om undersökningstillstånd. Jagredogjorde under avsnitt 2.3.6 för riktlinjer för regler om rätt attöverklaga ärenden till regeringen och för utformningen av besvärsregler i nyaärendegrupper. I enlighet med dessa riktlinjer föreslär jag den ändringen i konlinentalsockellagenatt beslut om återkallelse av tillstånd, som meddelas av SGU, får överklagashos kammarrätten i stället för, som , hos regeringen. Delta skall dockbara gälla då återkallelsen föranleds av att föreskrift eller villkor för tillståndethar åsidosatts. Den typen av ärenden innehåller ju huvudsakligen rättsligabedömningar. Återkallelse kan emellertid även ske om synnerliga skäl i annatfall föreligger. Med detta åsyftas att återkallelse kan ske av utrikes- ellerförsvarspolitiska skäl. Sådana ärenden om återkallelse innehåller huvudsakligenpolitiska bedömningar och bör därför, som tidigare, överklagas hos regeringen. Vidarekrävs också ändring i lagen om utländska förvärv av fast egen dom m. m. Enligt den lagen får vissa angivna fysiska och juridiska perso- 78 ner med utländsktinflytande (kontrollsubjekt) inte utan tillstånd förvärva eller i övrigterhålla inmutningsrätl eller rätt till utmål enligt gruvlagen. Sådantförvärvslillstånd meddelas av regeringen eller geologiska undersökning(SGU). Om förvärvstillstånd krävs skall den som söker inmutning eller utmålenligt gruvlagen visa att han fått eller sökt förvärvslillstånd (2 kap. 8 §tredje stycket och 4 kap. 8 § tredje stycket). Bergmästaren får inte slutligtavgöra ett ärende om inmutning eller utmål innan frågan om förvärvslillståndhar avgjorts (3 kap. 11 § och 4 kap. 9 §). I ärenden enligt gruvlagen skallalltså bergmästaren visserligen beakta att förvärvslillstånd har erhållits, menhan skall inte själv pröva tillståndsfrågan, där kriterierna helt saknarsamband med bergsstatens uppgifter. I ärenden enligt gamlaminerallagen är konstruktionen en annan. Koncessioner enligt gamlaminerallagen meddelas av regeringen eller SGU, som därvid också gör de övervägandensom krävs i ärenden om förvärvs-tillstånd. Dessa överväganden görs således inomramen för koncessionsprövningen och ingår som ett led i denna. lag omutländska förvärv av fast egendom m. m. har därför inte gjorts formellttillämplig pä koncessioner enligt den gamla minerallagen (se prop. 1981/82:135s.8l f.). nya minerallagen kommer de flesta tillstånd och koncessioner alt meddelasav bergmästaren. lag bör därför genom vissa redaktionella ändringargöras tillämplig på den nya minerallagen. Liksom enligt gruvlagen bördärför sökanden till sin ansökan foga förvärvstillstånd eller intyg att hansökt sådant. Vidare bör bergmästaren inte avgöra ärendet innan frågan omförvärvstillstånd har avgjorts. Motsvarande bör gälla i ärenden om tillståndtill överlåtelse av koncession enligt 6 kap. 1 § minerallagen. Bestämmelser omdetta bör tas in i regeringens verkställig-helsföreskrifter. Alten sökande enligt nya minerallagen får avslag på sin ansökan omförvärvstillstånd bör leda till att bergmästaren avslår hans ansökan. Slutligenkrävs också vissa redaktionella ändringar i lagen om vissa torvfyndigheter. 2.5.1Kontrollåtgärder vid nedlagda gruvor Mitt förslag:Staten åläggs att ansvara dels för skyddsåtgärder vid nedlagda gruvhål, delsför vissa kontrollåtgärder vid nedlagda gruvor till skydd mot ras ochsättningar. Kommitténsförslag: Överensstämmer med mitt förslag. Remissinstanserna:Rikspolisstyrelsen och SGU har i huvudsak tillstyrkt förslaget. Skälen för mitt förslag: 1nuvarande minerallagsliflning finns vissa regler som tar sikte på åtgärder somskall vidtas då bearbetning upphör. Dessa regler som, med vissa modifikationer,har förts över lill mitt förslag lill ny minerallag, reglerar huvudsakligen hurbyggnader och andra inrättningar Dessa regler är emellertid inte tillräckliga utan jag anser Prop.1988/89:92 det vara angeläget att också införa regler om skyldighet förkoncessionshavaren att i möjligaste mån eliminera de skador på miljön somoundvikligen uppslår vid mineralhantering. Jag föreslår därför att det nuinförs en skyldighet för koncessionshavaren all ulföra efterarbete dåkoncessionen upphör. Så långt som det är möjligt bör villkoren för detta efterarbetefastställas redan i koncessionen. Om dessa villkor senare visar sig varaotillräckliga bör det finnas möjlighet atl fastställa de slutgiltiga villkoreni samband med att koncessionen upphör. De största miljöproblemen vid en nedlagdgruva utgörs av gruvans restprodukter i form av varphögar och sanddammar.Villkor bör därför uppställas som i möjligaste mån förhindrar läckage avmiljöfarliga ämnen från dessa restprodukter. Man bör också ställa upp villkorom att passa in varphögar och sanddammar i naturbilden genom exempelvisutplåning och övertäckning. Avnaturliga skäl går det inte att helt återställa naturen vid en nedlagd gruva.Framför allt kommer gruvschaktet med underjordiska bergrum att finnas kvar.Dessa gruvschakt kräver en viss tillsyn, som naturiigtvis bara staten kanansvara för eftersom behovet kvarstår . Därför bör ansvaret förtillsynen vid en nedlagd gruva övergå på staten då koncessionshavaren harfullgjort de återställningsåtgärder som han har ålagts att ulföra. Redani dag har staien ett sådant ansvar vid nedlagda gruvor. För dessa nedlagdagruvor gäller Kungl. Maj:ls ämbetsskrivelse , enligt vilkendet åligger staten atl svara för stängsel och andra skyddsanordningar kringnedlagda gruvhål om det föreligger uppenbar fara för människor och husdjur.Länsstyrelsen är huvudman för verksamheten och kostnaderna för denna betalasfrån det under andra huvudtiteln uppförda anslaget B 8. Vidett antal nedlagda gruvor, främst i Bergslagen, är det emellertid inte nog medatt stängsla in gruvhålen. Vid dessa gruvor finns det stora öppna brytningsrumunder jord. Dessa brytningsrum ligger ofta nära byggnader, vägar ochjärnvägar. Ras och sättningar kan inte uteslutas inom dessa områden. Ett sättatt komma lill rätta med dessa risker vore att avlysa områdena och stängsla indem. Detta ställer sig dock ganska dyrbart och omständligt då man i mänga fallmåste flytta byggnader och lägga om väg- och järnvägsnät. Betydligt enklare ochbilligare blir del om man i stället genomför kontinuerliga kontrollmätningar.De skyddsåtgärder som måste vidtas kan då anpassas efler förhållandena i delenskilda fallet. Jag föreslår därför att regeringen bemyndigas atl utfärdaföreskrifter om skyddsåtgärder vid nedlagda gruvhål och om kontrollåtgärdertill skydd mot ras och sättningar vid nedlagda gruvor. Jagavser atl ta upp frågan om finansieringen av de åtgärder jag nu nämnt i sambandmed budgetproposition. 2.5.2 Tillsyn övertakter m. m., som inte omfattas av minerallagen Mitt förslag:Länsstyrelsen skall som svara för tillsynen av takter som drivs enbartmed stöd av tillstånd enligt 18 § naturvårdslagen. Kommitténsförslag: Bergstatens tillsyn skall avse även sådana takter såvitt avser riskenför stora ras, hushållning och skydd för tredje mans egendom. , m.fl. har avstyrkt kommitténsförslag medan SGU har tillstyrkt att bergsstaten får utökade tillsynsuppgifter. Skälenför mitt förslag: Kommittén har föreslagit alt bergmästaren, i stället förlänsstyrelsen, skall ansvara för tillsynen över de bergtäkter som drivs endastmed stöd av tillstånd enligt naturvårdslagen. Enligt förslaget skall därvidminerallagens regler om hushållning med och om skydd mot ras tillämpaspå dessa bergtäkter. Jag gör i denna fråga enannan bedömning än kommittén. Tillstånd enligt naturvårdslagen lill anläggandeav bergtäkter meddelas av och så skall även ske ifortsättningen. är väl skickad att utföra denna prövning på grundav den överblick i dessa hänseenden som har över länet. Omtillstånd meddelas har tillsyn över verksamheten, varvidkontrolleras att verksamheten bedrivs i överensstämmelse med de villkor somhar förenats med tillståndet. Med mitt förslag kommer istort sett alla de som är industrieUt användbara att omfattas avminerallagstiftningen. Detta innebär att endast takter av sten, grus etc. förballaständamål kommer att falla utanför minerallagstiftningen och därmed krävaenbart tillstånd enligt naturvårdslagen. Vid dessa takter sker alltså ingenutvinning av särskilda utan utvinningen avser själva materialet somsådant. Det ligger i sakens natur att sådan brytning knappast kan ske på ettsådant sätt att misshushållning med råvaran äger rum. Minerallagenshushållningsbestämmelser behöver därför inte göras tillämpliga på bergtäkter. Kommittén har ocksåföreslagit att minerallagens regler till skydd mot ras skall tillämpas påbergtäkter. Utvinning av med stöd av minerallagen sker vanligen iunderjordsgruvor där det naturligtvis behövs regler till skydd mot ras.Utvinning av för ballaständamäl med stöd av täkttillstånd sker däremoti dagbrott. Risken för ras kan visserligen inte uteslutas men ras i bergtäkterär mycket sällsynta. Jag anser därför inte att det behövs några särskildabestämmelser till skydd mot ras i bergtäkter. Det måste anses ligga inom ramenför tillsynsansvaret att beakta risken för sådana ras. Medmitt ställningstagande i dessa frågor finns det ingen anledning att flytta övertillsynen över bergtäkterna från till bergmästaren. Omlänsstyrelsen i någon fråga behöver tillföras bergleknisk expertis kan dellalösas genom att samräder med bergmästaren. 6 1988/89. 2.5.3 EG-aspekter på dennya minerallagen Prop. Pågrundval av regeringens proposition och den västeuropeiskaintegrationen antog vissa riktlinjer för deltagande i detvästeuropeiska samarbetet (prop. 1987/88:66, UU 24, rskr. 1 propositionenangavs som en av dessa riktlinjer att bör medverka i EFTA:s och EG:sarbete på att skapa ökad rörlighet för varor, tjänster, människor och kapital iVästeuropa. I denna del uttalade att som ell viktigt led i dennasträvan ingår atl i göriigaste mån försöker avveckla tekniskahandelshinder genom att harmonisera lagar och andra författningar till EG:sregler, direktiv eller förslag till direktiv från . Delförslag lill minerallag jag nu lägger fram berör dock inte områden där dessaharmoniseringssträvanden skall äga rum. Minerallagen reglerar inte rörlighetenav varor, tjänster, människor eller kapital över gränserna utan den reglerarexploateringen av vissa mineralfyndigheter inom landet. Såvitt framgår av per eller EG:s förteckning över EG:s samladelagstiftning finns inte heller några regler, direktiv eller förslag tilldirektiv på detta område. Vad gäller frågan om utlänningars rätt att undersökaoch bearbeta mineralfyndigheter inom landet regleras den frågan inte iminerallagen utan i lagen (1982:618) om utländska förvärv av fast egendom m.m.I den frågan anförde att ett svenskt ställningslagande i förhållandetill fick anstå tills ett antal pågående utredningar har avslutats.Riksdagens riktlinjer för deltagande i det västeuropeiska samarbetetföranleder alltså inga åtgärder på minerallagstiftningensområde. Kostnadernaför bergsstaten bestrids helt och hållet via statsbudgeten. De inkomsterför staten som föranleds av gruvverksamhet utgörs främst av försvarsavgifterna,som dock inte är specialdestinerade till bergsstaten. Som jag nämnde underavsnitt 2.3.8 bör försvarsavgifterna, i enlighet med kommitténs förslag,bibehållas för de äldre utmålen. Kommittén föreslog att kostnaderna förtillsynen, till den del de inte motsvarades av influtna försvarsavgifter,skulle finansieras genom tillsynsavgifter. Jag delar dock inte kommitténsuppfattning. Kommittén baserade delvis sin uppfattning på sitt eget förslag attbergsstaten skulle få tillsynsansvaret jämväl för takter enligtnaturvårdslagen, vilket ju skulle föranleda ökade kostnader. Under avsnitt2.5.2 frångick jag dock kommitténs förslag i denna del, varför nämndakostnadsökning inte kommer alt äga rum. Vidare kommer det atl stöta påsvårigheter all konslmera ett rättvist system för beräkning av avgiften.Dessutom kommer en tillsynsavgift att leda till ökat krångel för såväl,gruvinnehavarna som bergsstaten. Mot bakgrund av detta och med hänsyn till deförhållandevis blygsamma kostnaderna för tillsynen är jag inte beredd atlföreslå en tillsynsavgift. 2.5.5 Mitt lagförslagsekonomiska konsekvenser för det allmänna Prop. 1fråga om de ekonomiska konsekvenserna för det allmänna av mitt förslag tillminerallag vill jag anföra följande. Vadgäller prövningen av ärenden om rätt lill undersökning (undersökningstillstånd)bygger mitt förslag i stora delar på inmutningsrättsliga principer. För deinmutningsbara mineralens del innebär mitt förslag därför i sak ingen störreändring. För de som omfattas av gällande minerallag innebär förslagetvissa förenklingar. Den utvidgning av kretsen lagreglerade som mittförslag omfattar kan inte väntas medföra någon större ökning av antalet ärendenhos bergsstaten. Uppskattningsvis ökar antalet ärenden om undersökningstillständmed något eller några tiotal . avgörs något mer än 150inmutningsärenden (inkl. ärenden om förlängning) . Antaletundersökningskoncessioner understiger tio . Antalet ansökningar omundersökningstillslånd inkl. förlängning kan förväntas bli mellan 150 och 200årligen. Prövningenav rätlen att bearbeta som är inmutningsbara kommer,liksom nu är fallet, att göras av bergmästarna. Övergången till ettkoncessionssystem innebär att prövningsgrundefna ändras och all prövningen blirmer omfattande än enligt gruvlagen. Utökningen av kretsen lagreglerade mineralväntas som jag framhållit inte ge upphov till något större antal ärenden.Vad gäller de ärenden som prövas enligt minerallagen sker i sakingen förändring. Prövningen i första instans överflyttas dock enligt miltförslag i princip till bergmästarna. Totala antalet ansökningar om bearbetninginkl. ärenden om förändring av befintliga utmål har under senare är varit färreän tio . Enligt min bedömning kommer denna ärendetyp knappast att överstigatio till femton . Enligtmitt förslag skall vara obligatoriskt samrädsorgan i fråga omtillämpningen av naturresurslagen i ärenden om bearbetningskoncession. Enligtden lagen har ett samordningsansvar när det gällerkunskapsförsörjningen i fråga om hushållning med mark- och vattenresurser.Material som underlag för denna bedömning kommer således all finnas hoslänsstyrelsen som antalet bearbetningsärenden kan förutses bli litet.Mot bakgrund härav kommer mitt förslag i denna del att ta endast marginellaresurser i anspråk i förhållande till vad som kommer atl krävas till följd avlänsstyrelsernas åligganden i övrigt vid tillämpningen av naturresurslagen. Bestämmelsernaom undersökningstillslånd, undersökningsarbete, bearbetningskoncession ochbearbetning i milt förslag kan även med beaktande av att antaletlagreglerade utökas inte väntas ge annat än marginella ekonomiskakonsekvenser för staten. Närdel gäller myndighetsprövningen och fullföljdsfrågorna innebär mitt förslagvissa förenklingar och det kommer sannolikt att innebära vissa besparingar.Även dessa kan dock förutses bli marginella. Mittförslag om skyldighet för innehavaren av undersökningstillslånd all redovisautförda undersökningsarbeten innebär för SGU att myndigheten lättare fårtillgång till viss information som behövs för att den skall kunna fullgöra sinauppgifter. Å andra sidan uppstår en viss hanterings- Prop. 1988/89:92kostnad hos bergsstalen och SGU. De ekonomiska konsekvenserna härav blirmarginella och torde i stort sett ta ut varandra. Utökningenav bergsstatens tillsynsuppgifter som följer med utvidgningen av kretsenlagreglerade kommer enligt min bedömning att kunna inom ramenför befintliga resurser.