prop · GC0348 · 1988-12-31 00:00:00 — Vidbestämmelsens tillkomst angavs syftet med skattskyldigheten vara att förhindraatt motorredskap i större omfattning utnyttjas för transporter och därmedkommer i ett gynnsammare läge än lastbilar och traktorer som utför ettlikvärdigt transportarbete (prop. 1969:45, jfr också prop. 1973:94 s. 78). Påliknande sätt som traktorer hänförs motorredskap till skatteklass 11 när tjänstevikteninte överstiger . Trafikskadelagen(1975:1410, TSL) reglerar frågor om trafikskadeersättning och trafikförsäkringför motordrivna fordon. När det gäller motorredskap tillämpas lagen på dessaendast om de är eller bör vara registrerade i bilregistret. De flestamotorredskapen är därför undantagna från TSL och omfattas alltså inte av trafikskadeansvaretoch trafikförsäkringsplikten. Påde motorredskap för vilka TSL inte gäller tillämpas i stället bestämmelserna iskadeståndslagen (1972:207). För rätt till ersättning vid skada orsakad av ettmotorredskap krävs därför styrkt vållande. Ersättningen i dessa fall tasnormalt ut ur en ansvarsförsäkring, i den mån en sådan försäkring finns. Närdet gäller motorredskap som är inrättade huvudsakligen för att självständigtanvändas vid transporter, vilket bl. a. är fallet med gafi'el-tmckar ochhjullastare, har i rättspraxis den tidigare bilansvarighetslagen ansetts varatillämplig (jfr rättsfallen NJA 1965 s. 468 och 1973 s. 100). Genom att TSLgäller "motordrivet fordon" med den innebörd uttrycket har i FK(1972: 595) kan ett fordon med transportfunktioner falla under TSL trots attdet i andra sammanhang behandlas som motorredskap. Dessa fordonstyper, somalltså är trafikförsäkringspliktiga, har av trafik-försäkringsbolagen förts uppi särskilda förteckningar. Av förordningarna SFS 1976:363 och 1976:364framgår att gaffdtmckar och stenröjnings-vagnar inte är undantagna från trafikskade-och trafikförsäkringslagstiftningen. 2 Den framtida ordningen Detförfattningsområde som det här är fråga om är så uppbyggt att de olika förordningar som reglerar indelningen av de motordrivna fordonen också styr vad som gäUer om dessa fordon i fråga om bl. a. förarkompetens, '° Jag anser det därför nödvändigt att i detta Prop. sammanhang redogöra för deförslag till bl. a. ändrad gmppindelning för motorredskap och traktorersom jag ämnar föreslå regeringen och vars genomförande är en fömtsättningför de här redovisade lagförslagen. förslag som jag redovisaröverensstämmer i huvudsak med förslagen i Somframhållits i promemorian är en av de största nackdelarna med den nuvaranderegleringen att den utgår från den konstmktiva hastighetsbegränsningen. Dettamedför nämligen bl. a. att handeln med de berörda fordonen försvåras genom attdessa måste konstmeras särskilt för svenska förhållanden. Vidare kan i vissafall fordonens fulla effekt inte utnyttjas. Det är därför angeläget att en nyreglering på området i största möjliga utsträckning inte kommer att innehållanågon begränsning som utgör hinder för handeln eller för ett effektivtutnyttjande av fordonen. Slopasden konstmktiva hastighetsbegränsningen kommer detta att beröra fordon som merän undantagsvis är avsedda att förflyttas på väg, t. ex. större traktorer,mobilkranar, hjullastare, grävlastare och väghyvlar. För sådana fordon bör då istället gälla en legal hastighetsbegränsning som bestäms med hänsyn till deolika fordonsslagens art och som utmärks med en särskild skylt som sätts fastpå bakre delen av fordonet. 1de fall då den legala hastighetsgränsen för ett fordon kommer att överstiga 40km/tim bör hinder inte möta att framföra fordonet på motorvägar. De fordon dethär är fråga om är normalt stora och tunga vilket innebär att det är lämpligareatt framföra dem på motorvägar och motor-trafikleder än på ett alternativtvägnät som utgörs av mindre vägar som ofta går igenom tättbebyggda områden. Viden ny indelning av motordrivna fordon bör också noteras att det finns en mängdfordon med mycket skiftande utförande och användningssätt som mycket sällanframförs på allmänna vägar, t. ex. motorredskap som är inrättade att framförasav gående, grävmaskiner, kyrkogårds-tmckar och skördetröskor. Det som utmärkerdessa fordon är att deras grundutförande innebär att den högsta hastigheten medvilken fordonen kan framföras oftast väsentligt understiger . Detfinns också vissa fordon som används för vägarbeten som är konstmerade på dettasätt, t. ex. vägvältar och asfaltutläggare. Från de utgångspunkter som bär uppvägtrafikförfattningarna är det naturligt att sammanföra de nu berördafordonen med hjälp av en gemensam inddningsgmnd till en särskild kategori somlämpligen bör inrymmas under motorredskapen och benämnas motorredskap klass II. En liknande indelning görs för övrigt i den norskavägtrafiklagstiftningen. För dessa fordon skulle i princip de nuvarandereglerna alltjämt gälla. Genom den låga hastigheten kommer de nu aktuellafordonen, bortsett från de fordon som används i vägarbete, normalt inte attframföras på väg några längre sträckor. Den nämnda kategorin av fordon börsåledes omfatta långsamtgående motorredskap och vissa lastbärande fordon.Definitionen av begreppet motorredskap bör därvid utvidgas så att däri ocksåinbegrips fordon som är avsedda för kortare förflyttningar av gods, t. ex.gaffeltruckar och kyrkogårdstmckar. Dessa frågor behandlas närmare i detföljande avsnittet. 2.1.1 Ny gruppindelning Prop. Förnärvarande indelas traktorer i skattehänseende enligt VSL i två klasser, klassI (trafiktraktorer) och klass 11 Oordbmkstraktorer). Det som utmärker entrafiktraktor är i huvudsak dels att den har en tjänstevikt som överstiger ., dels att den används på allmän väg för andra transporter än sådanasom avser produkter från jord- eller skogsbmk e. d. samt för vissa andrabegränsade transportändamål. Dennu nämnda indelningen har endast betydelse för beskattningen av fordonen ochden har således ingen motsvarighet i trafikförfattningarna. Detta innebär bl.a. att samma utmstningskrav gäller för de båda traktor-klassema. Kraven på förarkompetensär inte heller beroende av om traktom hänförs till klass I eUer klass 11. Omden konstmktiva hastighetsbegränsningen slopas för traktorer, bör i ställetolika legala hastighetsgränser bestämmas för jordbmkstraktorer och trafiktraktorer.Detta återverkar i sin tur på de utmstnings- och körkortskrav som bör gälla.Det finns alltså även från trafiksynpunkt skäl att indela traktorer i två gmppersom då lämpligen bör sammanfalla med den indelning som gjorts i VSL. De båda gmppernabör ha samma benämning som där, nämligen trafiktraktorer och jordbmkstraktorer.Ett särskilt problem i detta sammanhang utgörs av de mindre fyrhjuligaterrängfordon som ofta registreras som traktorer och används av ungdomarför bl. a. färd på allmänna vägar. Om kravet på en konstmktivhastighetsbegränsning tas bort för dessa fordon kan de användas för nöjesåkningpå allmän väg på ett sätt som innebär en uppenbar fara för trafiksäkerheten. Jaganser därför att den konstmktiva hastighetsbegränsningen måste finnas kvar förlättare traktorer. En lämplig gräns i detta sammanhang är enligt min mening entjänstevikt på ., dvs. samma gräns som skiljer jordbmkstraktorer fråntrafiktraktorer. Den gränsen bör också användas för att dela upp s. k. A-traktoreri olika gmpper, vilket jag återkommer till. Ettannat problem i detta sammanhang utgörs av de dragtmckar som används inomhamnar för på- och avlastning av påhängsvagnar på fartyg. Dessa fordon klassasi dag som trafiktraktorer men de bör enligt förslagen i promemorian klassas somlastbilar eftersom de är försedda med anordning för påhängsvagn. Förslagen ipromemorian motiveras av syftet att skilja traktorer från lastbilar som användssom dragfordon för påhängsvagnar. Enligtmin mening är det en rimlig ordning att de särskilda dragfordonen i hamnarnaäven i fortsättningen hänförs till gmppen trafiktraktorer. Detta bör ske genomatt den i promemorian föreslagna förordningen om hänförande av bilar till annatfordonsslag, som i övrigt avses reglera de s. k. A-traktorerna, även böromfatta denna typ av dragtmckar. Närdet gäller motorredskapen bör i enlighet med vad som sagts den förändringen göras att motorredskapen delas upp i två skilda gmpper. Den ena gmppen, som bör benämnas motorredskap klass 1, utgörs av fordon 20 som huvudsakligen ärinrättade antingen som arbetsredskap eller för kor- Prop. 1988/89:48 tareförflyttningar av gods och som kan föras med en hastighet som överstiger 30km/tim. Den andra gmppen motorredskap klass II, kommer att utgöras av olikatyper av fordon inrättade för samma syften som den nyssnämnda gruppen men medden skillnanden att fordonen inte kan föras fortare än . Den här fordonsgmppenkommer då att omfatta fordon såsom kyrkogårdstmckar, skördetröskor, vägvältar,grävmaskiner samt sådana fordon som är avsedda att föras av gående. Underde senaste årtiondena har vissa lastfordon utvecklats i en sådan riktning attde inte på ett naturligt sätt ryms inom de nuvarande bestämmdsema. Dettagäller särskilt fordon som traktordumprar och skötare. Trots att dessa måsteanses vara självständigt lastbärande har de hänförts till fordonsgmppentraktorer med släp. Detsom utmärker dessa fordon är att de är konstmerade för att forsla last isvåråtkomlig terräng. a. är markfrigången hög och fordonen har drivning påsamtliga hjul. Vidare är egenvikten stor och marktrycket lågt. Med hänsyn tillsin stora lastkapacitet får fordonen inte föras på allmänna vägar med fulllast. Fordonen framförs därför på väg främst vid transport av själva fordonetmellan olika arbetsplatser. Traktordumprar används huvudsakligen vidanläggningsarbeten medan skötare används i skogsbmket för timmertransporter iterräng. Konstmktionenär sådan att den lastbärande delen inte är avsedd att skiljas från den del därmotorn finns. Det är därför naturligt att betrakta kombinationen som ett endafordon. Vidare har fordonen ofta en sådan motoreffekt och kraftöverföring attdet är svårt att begränsa hastigheten . Mot denna bakgmndföreslås i promemorian att traktordumprar och skötare hänförs till gmppenterrängfordon. Enligt3§ terrängtrafikkungördsen (1972:594), som gäUer bl. a. terrängfordons beskafienhetoch utmstning, indelas terrängfordon i terrängmotorfordon och terrängsläp. Medterrängmotorfordon avses ett motordrivet fordon som är inrättat huvudsakligenför att självständigt användas för person- dier godsbefordran i terräng.Terrängmotorfordonen indelas i sin tur i terrängvagnar och terrängskotrar.Terrängvagnar är terrängmotorfordon med en tjänstevikt över ihuvudsak snövesslor och terrängskotrar sådana fordon med en tjänstevikt avhögst . Terrängfordonen har i allmänhet band eller medar men kan ocksåha hjul. Alla terrängfordon är registreringspliktiga men inte skattepliktiga. EnligtVTK gäller vissa begränsningar i rätten att framföra terrängfordon på väg.Huvudregeln är att sådana fordon inte får föras på andra vägar än enskilda,dvs. på det allmänna vägnätet eUer på gatumark (118§). Undantag frånhuvudregeln gäller vid korsande av en väg eller när terräng-förhållandena gördet nödvändigt att färdas på vägen (I I9§) och för vissa personalkategorier iyrkesutövning (I23§). När ett terrängfordon körs på andra vägar än enskildadier på enskilda vägar som i större utsträckning 21 används av allmänhetenför trafik, får passagerare inte tas med (121 §) och hastigheten är begränsadtill (122 §). När det gäller enskilda Prop. 1988/89:48 vägar ärdet i princip vägens ägare som avgör om terrängfordon får föras på vägen ellerinte. Detkan i sammanhanget anmärkas att det enligt 67 § VTK gäller en generellhastighetsbegränsning för fordon med band och för fordon medhjulringar av järn eUer annat hårt material . Detfinns mycket som talar för promemorians förslag att hänföra traktordumprar ochskötare till gruppen terrängfordon, främst dessa fordons konstmktion ochanvändningsområde. En sådan ändrad klassificering bör emellertid inte leda tillnågon inskränkning i möjligheten att framföra traktordumprar och skötare påväg. Detta kräver att undantag görs från de nämnda bestämmelserna i promemorian bör detta ske genom att undergruppen terrängvagnar delas uppi två kategorier, lätta och tunga terrängvagnar, där gränsen går vid entjänstevikt av . För lätta terrängvagnar (och terrängskotrar) skullebegränsningarna i VTK av rätten att framföra fordonen på andra vägar änenskilda fortfarande gälla, däremot inte för tunga terrängvagnar, till vilkenkategori traktordumprar och skötare skulle komma att hänföras. Traktordumprarhar en tjänstevikt som ofta överstiger . Tjähstevikten för skötarevarierar men torde inte understiga . Detprincipiella förbudet att framföra terrängfordon på det allmänna vägnätet harmotiverats förutom av skattefriheten av att kraven i fråga om förarbehörighetoch fordonens beskaffenhet och utmstning är mindre långtgående än när detgäller bilar. Ett viktigt skäl är också de skador som bandfordon kan orsaka påvägbanan. Denuvarande kraven på en terrängvagns beskaffenhet och utrustning skiljer siginte på något avgörande sätt från vad som gäller i fråga om bilar, frånsett atten terrängvagn kan vara utrustad med band eller medar. När det gäller förarbehörighetenkrävs B-körkort. En terrängvagn som är försedd med gummihjul torde inte slitapå vägen mer än en bil av motsvarande storlek. Jag kan därför inte se att detfinns något hinder mot att gummihjulsförsedda terrängvagnar får framföras pådet allmänna vägnätet, om föraren har den nödvändiga förarbehörigheten ochfordonsskatt betalas för fordonet. Promemorieförslaget innebär att tungaterrängvagnar, dvs. terrängvagnar med en tjänstevikt över ., skulle få framföraspå det allmänna vägnätet utan begränsningar och att sådana terrängvagnar skullevara skattepliktiga. Det torde knappast finnas någraterrängvagnar som väger över . Den i promemorian föreslagnagränsdragningen skulle därmed fylla syftet att, om traktordumprar och skötarehänförs till klassen terrängvagnar, skilja ut dessa fordon från övrigaterrängvagnar såvitt gäller rätten att använda det allmänna vägnätet ochbeskattningen av fordonen. Enligtmin mening kan det inte uteslutas att det kan finnas terrängvagnarmed en tjänstevikt över . som är försedda med band eller medar. Dessaskulle då komma att få framföras på det allmänna vägnätet utan begränsningar,något som inte är lämpligt. En grundfömt-sättning för att så skall få ske bör varaatt fordonet är försett med gummihjul. finns det knappast anledningatt' införa skattskyldighet föralla terrängvagnar som har gummihjul, om fordonet är konstmerat för Prop.1988/89:48 att till helt övervägande dd användas i terräng. Den gräns vidvilken skattskyldigheten bör inträda kan lämpligen i enlighet med vad som föreslåsi promemorian sättas vid en tjänstevikt av . Jagförordar alltså att gmppen terrängvagnar i enlighet med promemorieförslagetdelas in i två klasser, lätta och tunga terrängvagnar, där gränsen går vid entjänstevikt av . Alla tunga terrängvagnar bör i fortsättningenbeskattas. Om en tung terrängvagn är försedd med gummihjul bör den vidare utanhinder av bestämmelserna i 118123 § VTK få framföras på det allmänna vägnätet. Jagkan i sammanhanget nämna att statsrådet senare denna dag kommer att taupp frågan om en proposition med förslag till bl.a. ändringi terrängkörningslagen(1975:1313)i syfte att jämställa aUa motordrivna fordon såvitt gäller förbudet i 1 § mot körningi terrängen. Enligt 2 § i lagen får emellertid regeringen eUer den myndighetsom regeringen bestämmer föreskriva undantag från förbudet i fråga om köming i bl.a.viss näringsutövning eller när det annars föreligger särskilda skäl. Det fårsenare övervägas i vad mån en komplettering av nuvarande undantag i 1 § terrängkömingsförordningen(1978:594) från förbudet mot köming i terrängen behövs på grund av att traktordumpraroch skötare förs till den nya gruppen tung terrängvagn. Enligtde nuvarande reglerna är traktorer utom de som är försedda med järnhjul samt terrängfordon registreringspliktiga. Det finns inte något skäl för attinskränka registreringsplikten för de nämnda fordonen. De nuvarandebestämmelserna bör därför i huvudsak kvarstå oförändrade. Undantaget frånregistreringsplikten för järnhjulstraktorer torde dock numera sakna praktiskbetydelse och behöver inte längre finnas kvar. Förmotorredskap inträder registreringsplikten endast när de används på allmän vägför transport av personer dier gods. förordade enomfattande registreringsskyldighet som i stort sett skuUe gälla för samtligatyper av motorredskap. TSV förordade att i princip alla dessa fordon utom de s.k. områdesfordonen, dvs. fordon som används uteslutande inom inhägnat område (9§första stycket BRK), skulle registreras. Somfömt framhållits bör registreringsskyldigheten nu utökas på så sätt att den ihuvudsak kommer att beröra de fordon som mer än tillfälligt framförs på deallmänna vägarna. Detta innebär att motorredskap som kan framföras fortare än30 km/tim, dvs. motorredskap klass I, aUtid skall vara registreringspliktiga.För motorredskap klass 11 bör den nuvarande omfattningen avregistreringsskyldigheten behållas. Mittförslag: För att få föra trafiktraktor och motorredskap klass I skall kravenvara B-behörighet. Promemoriansförslag överensstämmer med mitt förslag, fömtom att det i promemorian föreslåsatt traktorkort inte skall få utfärdas för 15-åringar. Remissinstanserna:Flera remissinstanser ifrågasätter förslaget om att 15-åringar inte skall få tatraktorkort. Bl.a. framhålls att problem kan uppkomma vid undervisningen vidvissa skogs- och lantbmksskolor. Detta gäller även förslaget om att det skallkrävas B-behörighet för att i fortsättningen föra skötare. RPSanser att det bör krävas C-behörighet för att föra motorredskap klass 1 medhögre hastighet än . och anser att det bör krävas C-behörighetför att framföra tunga motorredskap och tunga trafiktraktorer på väg. När dessafordon framförs med släp bör kraven vara CE-behörighet. anser att B- och E-behörighet bör gälla för att framföratraktorer med släp som har en last som överstiger . Skälenför mitt förslag: Med en ny ordning enligt vilken den konstmktivahastighetsbegränsningen inte får samma betydelse som fömt måste i ställetlegala hastighetsgränser införas. Denuvarande reglerna om förarkompetensen innebär att det endast fordrastraktorkort för att få framföra traktorer och motorredskap på väg. Förslaget omslopande av den konstruktiva hastighetsgränsen medför att större krav änhittills måste ställas på förarkompetensen. Teoretiskt finns det ingen gränsför hur fort fordonen faktiskt kan framföras. Enlämplig ordning för kraven på förarkompetensen bör vara att kraven förtraktorkort skärps på så sätt att förarprovet kommer att omfatta samma momentsom gäller för körkort, dvs. inte bara ett teoriprov utan också ett körprov.Jag anser emeUertid, i likhet med några remissinstanser, att det inte finnsskäl att ta bort den nuvarande möjligheten för den som fyllt att tatraktorkort när särskilda skäl föreligger för detta. Närdet gäller bilar som byggts oin till traktorer, s. k. A-traktorer, skall dessanormalt anses vara trafiktraktorer, vilket i princip innebär att de endast fårframföras av den som har B-behörighet. Emellertid bör den nuvarande möjlighetenför ungdomar att bygga om och köra vissa A-traktorer inte helt tas bort. Dettaframhålls även i promemorian. Jag anser därför att till traktorer ombyggdabilar vars tjänstevikt är högst . och som har en konstmktivhastighetsbegränsning tiU även i fortsättningen skall få framföras avden som endast har traktorkort. Detta kan åstadkommas genom föreskrifter iförordning om att sådana fordon i fråga om förarbehörigheten skall anses som jordbmkstraktorer(jfr 32 § första stycket KKL). Idetta sammanhang vill jag också beröra vad som framförts från några remissinstanser om att elever vid bl. a. skolor som bedriver skogsutbild ning även i fortsättningen skall kunna få föramtbildning på skötare trots 24 att de inte uppnått denålder, som normalt berättigar dem att övningsköra. Jag anser att möjlighet tillövningsköming i dessa fall bör kunna medges genom föreskrifter i förordning. När det gäller de fordonsom skall få föras fortare än bör kravet på förarbehörigheten vara B-behörighet.För vissa av dessa fordon kan kraven på förarbehörighet komma att behövaskärpas ytterligare, om den hastighet med vilken fordonen skall få framförasöverstiger . Minbedömning: Tillämpningsområdet för lagen (1972:435) om överlastavgift (ÖVL) behåUstills vidare oförändrat. Promemoriansförslag innebär att tunga terrängvagnar och släpvagnar som dras av traktorereller tunga terrängvagnar skall omfattas av ÖVL. Remissinstanserna: EMSAanser att det inte är rimligt att låta ÖVL omfatta fordon som t. ex. traktordumprar. Lantbruksstyrelsen och LRFpekar på svårighetema att fastställa överlasten för släpvagnar, som inte är typbesiktigade.Enligt LRF bör överlastavgift endast utgå i de fall axel- dier boggietrycketär högre än det som är tillåtet för vägen. Även ÄKpåpekar att det kanuppstå problem med att fastställa överias-ten för släpvagnar där uppgifter omlastförmåga inte finns i bilregistret. anser att lagenom överlastavgift bör omfatta även sådana fordon, som inte är lastbärande.Enligt har det inträffat att broar rasat på gmnd av färd med alltförtunga fordon. Skälen för min bedömning: Enligtpromemorian bör tunga terrängvagnar och släpvagnar som dras av en traktor elleren tung terrängvagn omfattas av ÖVL. Flera remissinstanser har kritiserattanken på att inordna fordonen i ÖVL. Några remissinstanser har anfört att defordon som avses i regel förs endast korta sträckor på väg. Dessa fordon ärdessutom försedda med lågtrycksdäck vilka är mer skonsamma för vägarna än andratyper av däck. Några remissorgan har också fäst uppmärksamheten på att det kan varasvårt att fastställa överlasten för släpfordon som inte är registrerade och förvilka således uppgifter om lastförmågan saknas. Frågan om att föra de häraktuella fordonen under ÖVL:s tillämpningsområde rymmer en rad övervägandensom inte lämpligen bör göras i detta sammanhang. ÖVL är emellertid föremål föröversyn på gmndval av departementspromemorian (Ds 1988:72) Överlastavgift.Frågan kan därför komma att tas upp på nytt i det sammanhanget. Mittförslag: För de motorredskap som till följd av ändringama ivägtrafikförfattningarna blir registreringspliktiga, och därmed skattepliktiga,införs en enhetlig fordonsskatt om . Vissa lätta motorredskapskall dock liksom beskattas som jordbmkstraktorer, medan sådanamotorredskap som används för godstransporter skall beskattas enligt deskatteskalor som gäller för trafiktraktorer. Ensärskild skatteskala införs för fordonsslaget tunga terrängvagnar. Skattenskall beräknas efter fordonens totalvikt. En tung terrängvagn som inte användsför godstransporter eller endast för transporter i jordbmk m. m., skall dockbeskattas som en jordbmkstraktor. En bestämmelse om skatteplikt även försläpvagn eller terrängsläp till tung terrängvagn införs. Fordonsskatteskalanför jordbmkstraktorer sammanslås av förenklingsskäl till en enhetsskatt om 225kr. Sådanaombyggda fordon som avses bli registrerade som traktorer skall beskattas somtrafiktraktorer. För de dragtmckar som används inom hamnar, terminaler ellerliknande områden och som jag tidigare angett bör registreras somtrafiktraktorer, lindras beskattningen i vissa fall. Promemoriansförslag överensstämmer i stort med mitt förslag. Enligt promemorian skall dockskatten för tunga terrängvagnar bestämmas efter fordonens tjänstevikt, ochefter den skatteskala som gäller för trafiktraktorer. Promemorian innehållerheller inget förslag om skatt för terrängsläp eller om en enhetlig skatt för jordbmkstraktorer. anser att skattereglema för mobilkranar bör utformas på ett sätt sommotsvarar fordonets vägkostnadsansvar och övriga kostnader i enlighet med vadsom redovisats i betänkandet (DsK 1987: II) Den tunga trafikens kostnader. Lantbruksstyrelsen anseratt det föreslagna skattebeloppet är för högt för motorredskap klass I somanvänds inom jordbmket. Dessa fordon bör inte belastas med högre skatt än densom tas ut för jordbmkstraktorer.