prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Ser man pålagtexten borde nog för tydlighets skull huvudregeln, all säljaren inte fårkräva ut avtalad köpeskilling, framgå av andra styckets inledning. Därefter bördet skrivas alt säljaren i stället har rätt till ersättning. Anser man allsäljaren också skall ha ersättning för vinst,bör man absolut inte som iförslaget skriva att säljaren har rätt till ersättning för förlust enligt 7174§§. Slutligen kan en regel ges om de undantagssilua-tioner, där köparen trotsallt är tvungen att betala hela den avtalde köpeskillingen mot erhållande avden färdiga varan. Utgårman ifrån att grunden för regeln är all träffa en kompromiss där säljaren fårsitt positiva kontraktsinlresse tillgodosett ulan att köparen tillfogas onödigautgifter, kan man fråga sig om inte en avbeställningsrält borde finnas även iandra fall än vid tillverkningsköp (jfr det norska förslaget, som även ger avbeställningsrättnär säljaren skall skaffa varan för köparen). Anledningen till att en sådanrätt inte givits i det svenska förslaget torde vara, att specialtillverkat godsär svårare att avyttra för köparenutan nämnvärd föriust än vad det är att avyttra standardgods. andrasidan uppstår säkerligen ofta en föriusl för köparen även vid avytt- Prop.1988/89: 76 ring av standardgods, eftersom han inte yrkesmässigt säljer varorav detta Bilaga 3 slag, och beräkningen av säljarens utgifter och uteblivnavinst skulle vara något enklare vid avbeställning av standardvaror som skaffasfrån annan. Även i dessa fall uppstår emellertid problem med beräkning av over-head-kostnadero. dyl. Fakultetsstyrelsen har därför ingen erinran mot att 58 § 2 st tolkasmotsatsvis beträffande andra slags köp, men vi vill framhålla attdet synes lämpligt att departementet i lagstiftningsärendets fortsattahandläggning diskuterar även dessa frågor och talar om hur skyldigheter altbegränsa motpartens förlust. 58§ 2 st. Om man godtar alt införa en rätt till avbeställning uppstår dock någrafrågor. Det talas om att "avbrott av tillverkningen" skulle medföraväsentlig olägenhet etc. Avbeställningar sker ju ofta innan tillverkningen harbörjat, och för sådana fall förefaller ordet "avbrott" mindreträffande. SOU hade (37 § i dess förslag) uttrycket att säljaren var skyldig"inställa tillverkningen", och man frågar om valet av ett annat ordåsyftar en begräsningav något slag. Beträffandeersättningen hänvisas i sista meningen till de allmänna stadgandena i 71 74 §§om skadestånd. Enligt motiven (s 322) lar man inte ställning lill om "subtraktionsmeloden"eller "additionsmetoden" skall tillämpas. Ehuru köplagsulredningenföreslog en addilionsmetod, utgick den från all allmänna skadeslåndsrättsligaprinciper entydigt pekar på subtraktionsmeloden och att därför ett särskiltstadgande är nödvändigt om additionsmetoden skall tillämpas. Samfundethänvisar till punkt 4. i "Allmänna synpunkter" (avsnitt 4) Samfundetanser del värdefullt att en regel om "avbeställningsrätt" för köparentas in i köplagen. Samfundet anser det angeläget att regeln konstrueras så allsäljaren inte förlorar på avbeställningen och inte heller p.g.a.bevissvårigheter riskerar att föriora på avbeställningen. Säljaren skall hellrebli överkompenserad än underkompenserad. Denföreslagna lagtexten ger emellertid inte tillräcklig vägledning för vad som skall gälla. En avbeställning kan sägas innebära, eller i vart fall jämställas med, en obefogad hävning, en förklaring att köparen inte kom mer alt fullfölja avtalet, d. v. s. ett befarat (minst) avtalsbrott. En avbeställ ning måste nämligen uppfattas som en förklaring från köparen att han inte kommer att betala den överenskomna köpeskillingen. Detta i sin tur måste anses som ett sådant väsentligt avtalsbrott att vid en avbeställning rekvisi tet i 66 § är uppfyllt, nämligen att det står klart att det kommer att inträffa ett avtalsbrott som ger ena parten rätt alt häva köpet. Utgångspunkten är alltså att säljaren vid en avbeställning har rätt att häva köpel och kräva skadestånd. Men vad som inledningsvis måste ut är om säljaren vid en avbeställning har rätt till fullgörelse från köparens sida. För att del över huvud taget skall vara någon mening med all skapa en "avbeställnings rätt" bör utgångspunkten vara alt en avbeställning innebär att köparen 163 intelängreärskyldigattfullgöra köpet, d. v. s. la leverans och betala priset Prop. 1988/89:76 eller iövrigt fullgöra de skyldigheter i fråga om ställande av säkerheter etc. Bilaga3 som kan framgå av köpavtalet. Nästa steg är att konstalera all avbeställningeninnebär att även säljarens skyldighet all fullgöra har upphört, d.v.s. säljarenbehöver inte avge någon särskild hävningsförklaring till skillnad mot vad somgäller för all säljarens skyldighet all fullgöra sina förpliktelser skallupphöra vid en obefogad hävning från köparen. Nästa steg är att reglera huravtalsförhållandet skall avvecklas. Det viktigaste därvid är att för det förstakonstatera att säljaren har rätt till skadestånd, för det andra att ange desärskilda regler som skall gälla för beräkning av skadeståndet. Det kan vidarevara av värde att reglera i vilken mån säljaren är skyldig att ställa tillköparens förfogande, mot betalning givelvis, de delar av leveransen för vilkatillverkningen kan ha kommit så långt alt de kan ha ett värde för köparen.Skadeståndet bör beräknas så all det motsvarar köpeskillingen plus säljarenskostnader (andra än försäljningskostnader) för att göra sig av med godset iden form det befinner sig vid avbeställningen (råvaror, halvfabrikat eller färdigtillverkadedelar av leveransen) med avdrag för dels de kostnader som köparen kan visa altsäljaren inte längre behöver la därför att tillverkningen avbryts (hos säljareneller legolillverkare), dels säljarens nettointäkter (intänkter minusförsäljningskostnader m. av en försäljning av godset lill annan än denursprunglige köparen. Vid beräkning av de kostnader säljaren inte behöver la därföralt tillverkningen avbryts bör hänsyn las till att säljaren har egna fastakostnader eller kanske genom avtal med underleverantörer eller legolillverkareär skyldig att betala lika stort belopp till dem oavsett avbeställningen. Fördet fall godset kan säljas till annan än den ursprunglige köparen, men säljareninte gör så, bör i stället för en nettoinlänkl upptas en post som motsvarar vadköparen kan visa att säljarens nettointäkt skulle ha varit om han sålt godset. Man får inte vara främmande för möjligheten att skadeståndet kan bli likahögt som köpeskillingen, ibland högre. Samfundethar uppfattat förslaget så att köparen i vissa fall skall ha men i vissa fallinte skall ha en "avbeställningsrätt" i den betydelsen att köpareninte är skyldig att fullgöra köpet genom att ta leverans och betalaköpeskillingen o. s. v. ulan har rätt att få dessa förpliktelser ersatta medförpliktelsen att utge på visst sätt beräknad ersättning till säljaren. Enligtsamfundels mening framgår del emellertid inte tydligt av den föreslagnalagtexten alt köparen i vissa fall skall ha men i vissa fall inte skall hasådan "avbeställningsrätt". Tillatt börja med anges all säljaren inte får fullfölja tillverkningen för köparens räkning. Detta uttryck är missvisande. Det finns ingen anledning alt konstruera del som ett lagbrott all köparen fullföljer tillverkningen. Del är ju inte heller det som är avsikten. Avsikten är att ange att säljaren i visst fall inte får ersättning för tillverkningen efter en avbeställning. Rekvi sitet "såvida inte ett avbrott av tillverkningen skulle medföra enväsentlig olägenhet för säljaren" varmed torde avses ett fall då köparen inte har "avbeställningsrätt" är innehållslöst så länge det inte angesvilken räll lill ersättning säljaren har vid avbeställning i de fall köparen har en "avbeställningsrält". Del framgår nämligen inte av paragrafen vad som skulle kunna vara en olägenhet för säljaren. Lika litet har rekvistitet"risk för all hans föriusl till följd av avbeställningen inte blir ersatt" något innehåll så länge det inte anges vad hans förlust till följd av avbeställning en kan bli och vad det är för omständigheter som skulle utgöra en risk för att denna förslut inte blir ersatt. Reglerna om beräkning av skadeeslånd i 71 74 §§ lill vilka hänvisas innehåller nämligen inte någon särskild regel om skadestånd vid avbeställning. Enligt samfundets mening bör del vara 164 så all säljaren inte skallbehöva göra någon förlust lill följd av avbeställ- Prop. 1988/89:76 ningen,och della torde även vara avsikten enligt lagförslaget. Det är därför Bilaga 3 svårt all förstå uttrycket "förlust till följd av avbeställningen". Enligtsamfundets mening framgår det heller inte med tillräcklig tydlig- . het i vilkafall köparen skall ha eller inte skall ha "avbeställningsrätt". Rekvisilen"olägenhet" och "risk för att... föriusl... inte blirersatta" ger inte tillräcklig vägledning, främst eftersom rekvisilensinnehåll är beroende av vilken rätt till ersättning säljaren har i de fallköparen har en "avbeställningsrätt" och förslaget är oklart på dennapunkt. Det skulle vidare vara värdefullt med ett förtydligande av detresonemang som i motiven (s. 322) förs om att säljarens ställning kanförbättras genom all tillverkningen fortsätts, med hänsyn till detsäkerhetsvärde godset kan representera. Ett exempel på ett sådant fall skullevara värdefullt. Samfundetförordar att förslaget till 58 § andra stycket utgår i sin helhet och ersättsav ett stadgande, gärna med rubriken "", som tydligtreglerar vad som gäller vid avbeställning. Samfundet hänvisar dessutom till vadsamfundet anfört i sitt yttrande över köplagsutredningens betänkande"Köplag", se TSA 1977 s. 473 f Såvittavser paragrafens andra stycke om avbeställning delar organisationerna desynpunkter som framförs av professor i hans särskilda yttrande. Organisationernaavstyrker därför en lagreglering av köparens avbeställning. Om en sådan bestämmelseändå införs borde det dock vara självklart all säljaren skall hållas skadeslösvid det köparens kontraktsbrott som avbeställningen utgör. Regeln måste därföri sådant fall kompletteras så alt del av lagtexten framgår all skadeståndetskall beräknas enligt den s. k. subtraktionsmeloden. Densituation som paragrafen behandlar inträffar ytterst sällan. Redan av dennaanledning kan regeln utgå. Den verkan av säljarens passivitet som föreskrivs förlust av rätten all kräva betalning ter sig dessutom främmande förflertalet näringsidkare. Väsenllighetsbedömningenvid köparens kontraktsbrott bör, i motsats till vad som gäller vid säljarenskontraktsbrott, bedömas objektivt med hänsyn tagen till kontraktsbrottel somsådant (jfr det danska förslaget på dessa punkter och motiven s 326 ö). 60 §tillstyrks därför. Uttalandena i motiven (s 326) om säljarens rätt att häva köpel när betalning krävs motdokument och köparen inte betalar 165 Åena sidan sägs att varje dröjsmål inte nödvändigt- Prop. 1988/89: 76 vis har lika storbetydelse, och hävning får då inte ske utan hänsyn till Bilaga 3 Å andra sidan sägs,ett par rader längre ned, att utgångspunkten bör vara all säljaren (menasmöjligen köparen) får räkna med att betalningen med risk för hävning skallske när dokumentet presenteras. där det synes viktigt attha klara regler är motiven så försiktigt skrivna att de skapar oklarhet. Samfundethänvisar till punkt 9. i "Allmänna synpunkter" (avsnitt 4) Beträffandefjärde stycket hänvisas till tidigare kommentarer till 57 §. I övrigttillstyrker organisationerna förslaget. Kanske bör det dock i motiven ännuklarare utsägas att säljarens finansiella ställning är helt ovidkommande vidbedömningen av om köparens dröjsmål är väsentligt. Angåendeuttrycket "meddela köparen all han vill häva" hänvisar samfundet lillvad samfundet anfört under 31 §. Paragrafenhar en begränsad betydelse. När köparen väl betalt hela priset har säljarennormalt sett inget intresse av att häva köpet. Det kan till och medifrågasättas huruvida han bör ha en sådan rätt. I vart fall bör han dock varaskyldig att i så fall avge sin hävningsförklaring genast. 1den mån paragrafen är tillämplig på förskotts- eller delbetalningar har dendäremot betydligt större betydelse. Detta fall behandlas dock inte i motiven. Den nuvarande anleciperingsregeln i köplagen (vilken har en liknandemen inte helt överenstämmande formulering: "all anledning saknas")har särskilt av , Hävningsrätt och förtida uppsägning vidkontraktsbrott, 1967, s 297 ff, kritiserats såsom varande alltför sträng mot gäldenären.Man frågar om någon ändring är avsedd. Samfundethänvisar här till vad samfundet anfört under 50 § om behovet aven utvidgad detentionsrätt. 1gällande köplag 29 § har säljaren räll att häva beträffande senare poster bilaga3 om inte "all anledning saknas att befara dröjsmålets upprepande". 1jämförelse härmed innebär förslaget en inte obetydlig inskränkning av säljarensrätt till hävning av senare poster. Närköparen redan gjort sig skyldig till väsentligt dröjsmål beträffande en post,bör det räcka alt man kan förutse ytterligare dröjsmål för alt säljaren skallfå häva avtal såvitt avser leverans av senare poster. Något krav på all sådantytterligare dröjsmål skall vara av kvalificerad art bör inte uppställas. Orden"som ger rätt lill hävning" bör därför utgå ur andra stycket. Köparensskadeståndsskyldighet är strängareän säljarens, eftersom enligt 63 § endast forcemajeure-händelser utgör befrielsegrunder, medan alla slags hinder utanförsäljarens kontroll kan vara befrielsegrunder vid säljarens kontraktsbrott.Detta kan godtas med hänsyn till regleringen i skuldebrevslagen och räntelagenoch till att säljaren sällan torde vara berättigad till skadestånd utöverdröjsmålsränta, eftersom en sådan skada anses ofta vara inadekvat (s. 359 y).' Manlägger märke lill alt del i motiven (s 335 y) sägs all säljarens rätt tillskadestånd på grund av köparens avbeställning i allmänhet bör bedömas enligtföreliggande stadgande (om skadestånd vid köparens dröjsmål med betallningen).Men om detta finns ett särskilt stadgande (58 § 2 st sista meningen). Arbetsgruppenhar ett antal regler som avser köparens kontraktsbrott. Tanken är all låtarättspraxis utveckla principer för säljarens rätt lill skadestånd och hävningpå grund av köparens bristande medverkan i andra fall än då säljaren harsärskilt intresse av all bli av med varan (63 § 2 st). Hithörande rättsområdehar endast i obetydlig utsträckning blivit rättsligt belyst. Med den utformninglagtexten fått synes det dock tveksamt om reglerna kommer att få någon störrepraktisk betydelse. LRF noterar all endast köparens biförpliklelser ochförsening av dem regleras. I övrigt lämnas andra bristande uppfyllelser utanreglering. Här kan svårigheter uppkomma i det nordiska samarbetet med hänsyntill skillnader i lagförslagen. Förslagetinnebär liksom förslag- en rätt till skadestånd Samfundet anser mot bakgmnd av att frågan om förhållandetmellan ränta och skadeståndenligt svensk rätt inte är helt klar all denna fråga är värd en närmare analys än vad isom- framgår av 167 motiven.Samfundet vill sätta i fråga om de kanske finns skäl all göra Prop. 1988/89:76skillnad på å ena sidan den typ av skada som avser kostnader/förluster i Bilaga3 fråga om godset p. g. a. den försenade betalningen och å andra sidan den typav skada som avser frånvaron av pengar t. ex. ränteförluster. Man skulle kunnatänka sig att den förra typen av skada regleras enligt en särskild regel iköplagen, l.ex. med "fullt skadestånd", medan regleringen av densenare typen av skada följde allmänna regler i t. ex. skuldebrevslagen ochräntelagen (jfr vidare kommentar till Skuldebrevslagen, not 10till6§). Textenkan läsas så att det motsatsvis gäller att säljaren aldrig har rätt tillskadestånd om han inte har ett särskilt intresse av att bli av med det han såll.Samfundet utgår från att denna mening inte är avsedd och föreslår att lagtextenformuleras om. Vadbeträffar paragrafens andra stycke hänvisas till kommentaren till 57 §.Därutöver har vi ell par detaljanmärkningar. Föratt uppnå kongruens i andra stycket bör kanske andra meningen lyda:"Säljaren har dock inte rätt till skadestånd, om det har förelegal etthinder för köparens medverkan motsvarande det som avses i 29 §." Avtredje styckets formulering framgår inte huruvida det skall läsas självständigteller om, såvitt avser köparens bristande medverkan, skadeståndsskyldighetendast inträder när även rekvisilen i 57 § och 63 § 2 st är uppfyllda. Olikatolkningar härvidlag vore olyckliga. Förövrigt vore det skrivningsmässigt tydligare om regeln återges i sin helhet istället för att hänvisa till 30 §. Detråder som bekant stora meningsskiljaktigheter om det är nödvändigt och lämpligtatt i ett köp ha bestämmelser om köparens underlåtenhet att utföraspecifikation. Det kan till en början vara äventyrligt att tvinga en köpare altta emot en vara som avviker från vad han vill ha, även om han visar passivitet.Det föreslagna stadgandet är en så gott som ordagrann översättning avmotsvarande stadgande i (art. 65), med undantag för att i detsvenska förslaget det saknas några ord (motsvarigheten till "without prejudiceto any other righls he may have"), vilka dock finns i den norska texten.Det framgår inte av stadgandet vilken sanktionen är om köparen underlåter attspecificera och säljaren handlar så som föreskrivs. En gissning skulle vara attköparen inte kan göra gällande alt godset är felaktigt om säljaren har utförtspecifikationen i enlighet med bestämmelsen. Men i så fall borde regeln finnasbland dem som beskriver kraven på varans beskaffenhet. 65 § Prop. Detkan ifrågasättas om det inte vore bättre att i 65 § uttryckligen nämna konkursoch inledande av ackordsförhandling som särskilda grunder, vilka alltidberättigar till innehållande av prestation. Eftersom den innehållande partenhandlar på egen risk, är det angelägel att lagtexten ger så klart besked sommöjligt. En okunnig läsare skulle då dessutom direkt få klart för sig allkonkurs är av betydelse ej blott vid tillämpning av 67 §. Dettaär enligt min mening en av de viktigaste sakliga nyheterna i förslaget. Denuvarande begränsade reglerna om säljarens stoppningsrält, dvs. rätt allinnehålla gods i vissa opreciserade fall av köparens obestånd, har ersatts meden allmän bestämmelse om rätt att innehålla prestation vid andra partensbefarade kontraktsbrott. Det är en praktiskt betydelsefull fråga, om part (intebara vid köp utan även vid andra avtal) vågar hålla inne sin prestation när hanfruktar all motparten inte kommer att fullgöra sina förpliktelser. Tar han felriskerar han att detta betraktas som (anteciperat) kontraktsbrott från hansegen sida. luckras detta upp starkt, efter mönster av FN-konvenventionen(art. 71), men formuleringen i den svenska texten förefaller att ge den part sombefarar kontraktsbrott av den andra parten ändå större frihet all innehållaprestation än konventionen gör (jfr "han får antas inte komma alt uppfyllaen väsentlig del av sina förpliktelser" med konventionens "it becomesapparent that the other party will not perform a subslantial part of hisobligations"). En principfråga av della slag borde bli föremål för eningående diskussion innan man bestämmer sig för en så betydande ändring ikontraktsrätten. Uttrycket"avsänt" bör bytas ut mot ett uttryck som klarare anger hur långt sloppningsrättensträcker sig. Exempel: Har säljaren stoppningsrätt om godset avsänts medfraktförare som anlitats a v köparen? 1övrigt hänvisar samfundet till punkt 7. i "Allmänna synpunkter"(avsnitt 4) stoppningsrätten har i förslaget (65 66§§) utökats till att avse även detfall all säljaren har problem att fullfölja avtalet. Eftersom en köpare, liksomen säljare, kan ha stort intresse av alt avtalade prestationer fullföljs ochbör skyddas mot det fall där de misslänks ej komma all bli fullföljdaförefaller den föreslagna regleringen ha fog för sig (s. 339 ff). Organisationernahar inget all invända mot förslagels principer. Emeller tid är rekvisitet för stoppningsrätt mycket allmänt hållet vilket kan föran leda lillämpningssvårigheter. Den precisering som vore önskvärd finns inte heller i motiven. 66 § Prop. T u II Bilaga 3 Ävendenna bestämmelse, om rätt all häva köp på grund av motpartens anteciperadekontraktsbrott, är vittgående. Man frågar varför det inte enligt lagtextenfinns någon hänvisning till möjligheten att hindra hävning genom att ställasäkerhet, något som beträffande innehållande av prestation föreskrivs i 65 §.Detta antyds visserligen i motiven (s 344), men om det anses lämpligt attföreskriva del i 65 § bör så ske också i 66 §. Det saknas också i 66 § en sådanföreskrift om skyldighet att meddela om avsikten att vidta åtgärd som finns i65 § (jfr FN-konvenlionen art. 72 (2)). Enbetydelsefull nyhet i förslaget är att delta saknar en motsvarighet till 40 § igällande köplag. Enligt motiven (s 345 x) skall köparens konkursbo inte längreha någon rätt alt tillträda köpet, utan konkurs hos köparen liksom hossäljaren blir i fortsättningen alltid en hävningsgrund. 1 betänkandet haringen som helst motivering gjorts för della förslag. I det norska förslaget geskonkursboet en generell inträdesrätt t.o. m. vid säljarens konkurs (där dennorska konkurslagstiftningen inte är lika otvetydig), och enligt dansk rättfinns en sådan inträdesrätt i allmänhet enligt den danska konkurslagen. Det äralltså missvisande när det i motiven till köplagsförslaget står all medkontrahenlenenligt det danska förslaget inte är skyldig all ge boet tillfälle att tillträdaköpet. Fakulletsstyrelsen anser det ytterst angelägel att en motsvarighettill 40 § köplagen behålls, så länge det inte finns generella regler omkonkursbos inträdesrätt i gäldenärens avtal i den svenskakonkurslagstiftningen. Eljest skulle stor ovisshet kunna uppkomma och 12 kap.31 § jordabalken kunna ifrågasättas vara en singu-laritet. Som just antyddes ärdet tvärtom önskvärt att vi i svensk rätt snart genom lagstiftning undanröjerden besvärande oklarhet som råder angeånde ett konkursbos inträdesrältvid kontraktstyper som är oreglerade, t. ex. leasingavtal, köpavtal vidsäljarens konkurs, entreprenadavtal etc. Ett sådant lagstiftningsärende lärför övrigt vara anhängigt i justitiedeparlemenlel men vilande i avvaktan påfullbordandel av ett avhandlingsarbete härom i . Vid ett temporärtöverförande av nuvarande 40 § till 67 § i förslaget bör det även klargöras, altkonkursboets inträdesrält är tvingande. Förslagets 3 § kan, liksom 1 § igällande köplag, lätt leda lill missförstånd (se Hastad, Sakrätt, 2 uppl s 271vid not 16 och handelsbolagslagen 29 §). Del kan även övervägas, huruvidakonkursboet generellt skall vara skyldigt att ställa säkerhet om boet inträder.Enligt gällande köplag har della ansetts olämpligt, eftersom konkursboet oftainte skulle klara av att ställa säkerhet för olika utestående kontrakt innanboets ställning är utredd; enligt vår mening bör det vara tillräckligt att medkon-traheteni förhållande till boet kan utöva passiv stoppningsrätt, om det finns anledningatt antaga att boet är insolvenl. Beträffande67 § önskar fakulletsstyrelsen framhålla att del bör klargö ras, att säljarens separationsrätt gäller oavsett om säljaren kände till att köparen gått i konkurs (se Hastad, Sakrätt, 2 uppl s 282 not 30). Alméns uttalanden (Köplagen, 4 uppl § 41 vid not 30 ff), vilka inte accepterats i och , sprider en ovisshet på denna punkt. Skadeståndets beräkning Prop. Omfattningenav de poster som en säljare måste betala när han blir skadeståndsskyldig tordebli den främsta anledningen lill att parter i kommersiella förhållanden kommeratt skriva särskilda avtal även fortsättningsvis. Man kan fråga sig om intelagen borde anpassas till vad som är en normal kommersiell lösning, nämligenatt indirekta skador endast ersatts vid grov vårdslöshet från säljarens sida.Det lagda förslaget till 71 § med rätt lill ersättning även för "annanförlust" i kombination med långtgående och svåröverblickbarajämkningsregler i 74 § beträffande oskäligt betungande skadestånd verkar inteövertygande. De allmänt hållna motiven till jänikningsreglen (s 367) ökar inteklarheten, utan åtskilliga tvister kan förväntas uppkomma.