prop · GC035 · 1988-12-31 00:00:00 — 2. avslag på en begäran atttvångsisoleringen skall upphöra, 3. avslag på en begäran omtillstånd att vistas utanför sjukhusefs område enligt 48 §, 4. återkallelse av tillstånd atfvistas utanför sjukhusets område enligt 49 §. ' Överläkarensbeslut enligt 47 § får överklagas hos länsrätteh. Andra beslut enligt denna lagav smittskyddslåkaren eller annan läkare får infe överklagas. 54 § beslut om föreläggande eller förbud enligt 68 § får överklagas hos kammarrätten. Handläggningenav mål och ärenden 55 § Mål och ärenden enligtdenna lag skall handläggas skyndsamt. 56 § Frågor som ankommer pålänsrätt enligt denna lag prövas av länsrät- . ten i det ländär den som har beslutat i frågan eller ansökt om åtgärden har 57 § Länsrätten skall fa upp mål om tvångsisolering enligt 39 eller 41 § till avgörandeinom frän den dag då ansökan kom in eller underställ- 320 Om beslutet om tvångsisolering inte är verkställt när det Prop.1988/89:5 underställs, skall målet tas upp till avgörande inom frånden dag Bilaga 4 beslutet verkställs. Länsrätten får dock förlänga dessatider om det behövs ytterligare utredning eller om det på gmnd av någon annansärskild omständighet är nödvändigt. I mål om tvångsisolering enligt 38, 39 eller 41 § färlänsrätten förordna rörande saken i avvaktan pä målets avgörande. 58 § I mål om tvångsisolering som prövas avlänsrätten efter ansökan eller underställning skall rätfen hälla muntlig förhandling, om det inte är uppenbart obehövligt. Sådan förhandling skall allfid hållas, om den som saken gäller begär det. Denne skall av rätfen upplysas om sin rätt till muntlig förhandling. Om den som saken gäller har kallats vid vite att infinnasig personligen vid en förhandling uteblir, fär rätten förordna att han skallhämtas till rätten antingen eller fill en senare dag. 59 § Vidhandläggning i kammarrätt av mål enligt denna lag skall nämn- demäningå i rätten. 60 § Om offenfiigtbiträde och annan rättshjälp i mål och ärenden enligt denna lag finnsbestämmelser i rättshjälpslagen (1972:429). 61 § Viddelgivning med enskild i mål och ärenden enligt denna lag gäller inte 12 och 15§§ delgivningslagen (1970:428). 62 § Ett beslutenligt denna lag gäller , om infe annat förordnas i beslutet. 63 § skall lämna biträde på begäran av 1. smittskyddsläkarenför aft genomföra läkarundersökning enligt 36 §, 2. smiffskyddsläkarenför att föra den som tillfälligt skall tas om hand enligt 37 § eller som skalltvängsisoleras enligt 38 eller 39 § till sjukhus, 3. smiffskyddsläkareneller överläkaren för att återföra den som har avvikit frän ett sjukhus, därhan enligt beslut skall vara tillfälligt omhändertagen eller tvångsisolerad,eller den som infe har återvänt till sjukhuset sedan hans tillstånd att vistasutanför sjukhusets område har gått ut eller återkallats, 4. smittskyddsläkarenom någon som enligt 50 § har överförts till en institution skall återföras tillsjukhuset, 5. miljö- bereda nämnden tillträde till områden, lokaler ochandra utrymmen som avses i 35 §, 6. socialstyrelsenvid styrelsens tillsyn. 64 § ÄII undersökning, värd och behandling som behövs frånsmitf-skyddssynpunkt vid en samhällsfarlig sjukdom skall vara gratis för patienteninom den landsfingskommunala hälso- och sjukvärden. En undersökning som utförs av en privat verksam läkare föratt utreda om någon har smittats av en samhällsfarlig sjukdom är gratis för patienten, om läkaren är ansluten till sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om 321 21 1988/89. Deläkemedel som behövs från smitfskyddssynpunkt vid behandling av Bilaga 4 en samhällsfarlig sjukdomskall vara gratis för patienten. Bestämmelsernai denna paragraf om gratis förmåner för patienter gäller den som är sjukförsäkradenligt lagen om allmän försäkring. 65§ Landstingskommunen svarar för kostnader för ätgärder som avses i 64 §första stycket samt för kostnader för läkemedel som avses i 64 § tredje stycketoch som förordnas inom den egna verksamheten. Staten svarar för övrigakostnader som följer av 64 §. 66 § har fillsynen översmittskyddet i landet. " 67 § har rätt attpä begäran få dé upplysningar ochta dél av de handlingar som behövs förtillsynen. 68 § får meddelade förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att denna lag ellerföreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. Ettföreläggande eller förbud fär förenas med vite. 69 §Socialstyrelsen har rätt atf inspektera smitfskyddsverksamhet som bedrivs av smittskyddsläkare, miljö- och hälsoskyddsnämnder och hälso- och sjukvårdspersonal. Den vars verksamhet inspekteras är skyldig att lämna det biträde som behövs vid inspektionen. 70§ Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter 1. omåtgärder för att förhindra aft smittsamma sjukdomar förs in i landet eller sprids fill utlandet, . 2. omandra frågor inom smittskyddet som inte gäller vaccinafion. Regeringen får meddela föreskrifter oni undantag från lagens tillämpning påförsvarsmakten, i den mån föreskrifterna infe gäller tvångsåtgärd mot enskild. Regeringenfår överlåta åt myndighet att meddela föreskrifter som avses i denna paragraf. 71§ Regeringen fär meddela särskilda föreskrifter om smittskyddet enligt dennalag, om riket kommer i krig eller krigsfara eller om det råder sådanautomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara somriket har befunnit sig i. 1988/89:5 Bilaga 4 1.1 difteri fläckfeber gula febern hepatit B hepatit non A non B virala hemorragiska febrar exkl. hemorragisk nefrosonefrit 1.2 hepatit A kolera mjältbrand paratyfoidfeber pest infektion av HIV (humant immunbristvims) 2 Andra anmälningsplikliga sjukdomar änsamhällsfariiga 2.1 amöbainfektion hemorragisk nefrosonefrit infektioner orsakade av atypiska mykobakterier 2.2 botulism campylobacter giardia lamblia legionärssjuka listerios papegojsjuka toxoplasmainfektion Denna lag (nyalagen) träder i kraft den , då smittskydds-lagen (1968:231) (gamlalagen) skall upphöra atf gälla. Föreskriftersom har meddelats enligt 7 § gamla lagen om isolering och om inskränkning inågons verksamhet och enligt 12 § gamla lagen om åtgärder för aft hindraspridning av smitta skall anses ha meddelats enligt 16 § nya lagen. Den som vidikraftträdandet är intagen pä sjukhus enligt 7 eller 14 § gamla lagen skallanses intagen enligt 38 § eller, efter ett beslut om omedelbar tvångsisoleringav en läkare som avses i 2 § andra stycket gamla lagen, 323 39 § nya lagen. Vidtillämpning av den nya lagen skall beslutet om intag- Prop. 1988/89:5 ning anses ha fattats vid ikraftträdandet. Om ett mål hos länsrätten omintagning pä sjukhus inte är slutligt avgjort vid ikraftträdandet skall rättenpröva förutsättningarna för tvångsisolering enligt nya lagen. Beslut som miljö- ochhälsoskyddsnämnden har meddelat enligt den gamla lagen skall anses meddeladeenligt den nya lagen, i den mån det enligt den nya lagen ankommer pä nämndenaft meddela sädana beslut. Ärenden hos länsstyrelsenenligt 7, 10, 14 eller 15 § gamla lagen som inte har avgjorts föreikraftträdandet och ärenden enligt nämnda lagmm i vilka beslut enligt meddeladfullföljdshänvisning därefter överklagas hos skall efterikraftträdandet prövas av länsrätten i länet. Om det i en lag eller i enförfattning som har beslutats av regeringen hänvisas fill den gamla lagen,skall hänvisningen i stället avse den nya lagen. Hänvisas det till enföreskrift som har ersatts genom en föreskrift i den nya lagen, tillämpas istället den nya föreskriften. 2 Förslagtill Prop. Lag om undersökning beträffande HIV-smitta i brottmål 1 §Den som skäligen kan misstänkas för ett sexualbrott, varigenom infektion av HIV (humant immunbristvims) har kunnat överföras fill måls äganden, skall undersökas med avseende på sädan infektion, om måls äganden begär det. Undersökningenligt första stycket skall ske även i fråga om den som är skäligen misstänktför något annat brott, om det pä grund av särskilda omständigheter kan befarasatt infektion av HIV har kunnat överföras till målsäganden genom brottet ochmålsäganden begär det. 2 §I fråga om förfarandet vid beslut om undersökning samt om utföran det av undersökningen gäller bestämmelserna i om kroppsbesiktning. Beslut om undersökning skall dock fattas av åklagaren eller rätten. Målsägandenoch åklagaren skall underrättas om resultatet av undersökningen. 3§ Staten skall svara för kostnaderna för undersökningen. Dennalag träder i kraft . Lagen gäller ej i fråga om brott sombegåtts före ikraftträdandet. 32522 1988/89. 3 Förslag till Prop. Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 7 kap. I § sekretesslagen(1980:100)' skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. I § Sekretess gäller, om inte annat följer av 2 §, inom hälsö-och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personligaförhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att denenskilde eller någon honom närstående lider men. Detsamma gäller i annanmedicinsk verksamhet, såsom rättsmedicinsk och rättspsykiatrisk undersökning,insemination, fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, kastreringoch åtgärder mot smittsamma sjukdomar, samt i verksamhet som avser särskildaomsorger om psykiskt utvecklingsstörda och därmed likställda. Sekretess enligt första stycket gäller också i sådanverksamhet hos myndighet som innefattar omprövning av beslut i eller särskildfillsyn över allmän eller enskild hälso- och sjukvård. I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen ihögst . Utan hinder av första stycket får Utan hinder av sekretessen fär uppgifter om insemination i vissa uppgifl lämnas tillenskild enligt faU lämnas till enskild enligt vad vad som föreskrivs i lagen som föreskrivs i lagen (1984:1140) (1984:1140) om insemination och om insemination. lagen (1988:00) om undersökning beträffande HIV-smitta i brottmål. Denna lag träder i kraft den . Lagen omtryckt 1988:9, 326 Utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:f.d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställanav statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. smittskyddslag, 2. lag om undersökning beträffandeHIV-smitta i brottmål, 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn ochhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttranden. Ilagförslaget görs en indelning i samhällsfariiga sjukdomar och övrigasmittsamma sjukdomar. De mera ingripande bestämmelserna i lagförslaget ärtillämpliga endast i fråga om de samhällsfariiga sjukdomarna. Närdet gäller de samhällsfariiga sjukdomarna har lagens fillämplighet bestämtsgenom en uppräkning av de åsyftade sjukdomarna, vilken har tagits in i enbilaga i lagen. Den valda lagstiftningstekniken fyller högt ställda krav påprecision och innebär atf får ta ställning till vaije sjukdom somskall klassificeras som en samhällsfarlig sjukdom. 4§ i lagförslaget innehåller emellertid en bestämmelse, som innebär attregeringen under vissa i lagrummet angivna förutsättningar kan föreskriva, atten viss sjukdom, som inte nämns i bilagan, skall omfattas av bestämmelserna omsamhällsfariiga sjukdomar. Bakgmnden till bestämmelsen är att det har bedömtsnödvändigt aft kunna snabbt ingripa med långtgående ätgärder, om en verkligtallvarlig smittsam sjukdom oväntat och plötsligt uppträder i landet ochriksdagens beslut inte kan avvaktas. Lagrådetifrågasätter på intet sätt det sakligt befogade i den gjorda bedömningen. Denvalda lagstiftningstekniken kan emellerfid uppfattas så att tvångsåtgärder avlångtgående slag kan utlösas pä grund av ett beslut av regeringen som fattatsmed stöd av en i lag given delegation från . Fråga uppkommer därmed omen sädan ordning är förenlig med bestämmelserna i regeringsformen omriksdagens och regeringens normgivnings-makf. Detremitterade lagförslaget innehåller regler om tvångsåtgärder, som innebär att ingrepp kan komma aft göras i enskildas personliga och ekono miska förhållanden. Lagförslaget innebär ocksä atf privat verksamma läka re åläggs aft vidta vissa åtgärder. Det är alltså fråga om sådana föreskrifter 327 som enligt 8 kap. 3 §regeringsformen skall meddelas genom lag. I förslaget Prop. 1988/89:5 finnsvidare bestämmelser om åligganden för landstingskommuner och kommuner. 5 § regeringsformen följer aft sädana bestämmelser skall meddelas genomlag. Enligt8 kap. 7 § första stycket regeringsformen kan regeringen efter bemyndigande ilag genom förordning meddela föreskrifter om bl. a. skydd för liv, personligsäkerhet eller hälsa. Den möjlighet till delegation av normgivningskompetensenfrän till regeringen som lagmnimef ger får emellertid princip inteutnyttjas, om det rör sig om en föreskrift som enligt 2 kap. regeringsformenendast fär meddelas genom lag (8 kap. 1 §). Eftersom det remitterade lagförslagetinnehåller bestämriielser om tvångsundersökning, tillfälligt omhändertagandeoch tvångsisolering blir det i detta sammanhang aktuellt att uppmärksammabestämmelserna i 2 kap. 6 § regeringsformen om skydd mot påtvingat kroppsligtingrepp och i 2 kap. 8 § om skydd mot frihetsberövande och skydd för frihetenaft förflytta sig. Denyss angivna fri- och rättigheterna får enligt 2 kap. 12 § första stycketregeringsformen begränsas genom lag. Efter delegation från enligt 8kap. 10 § regeringsformen får emellertid begränsning av grundlags-skyddade fri-och rättigheter göras även genom annan författning än lag. Fråga uppkommerdärmed om denna särskilda delegationsbestämmelse kan tillämpas i detta fall. 10 § innebär bl. a. att regeringen, efter bemyndigande i lag, i ämne somavses i 8 kap. 7 § första stycket kan genom förordning bestämma, att föreskrifti lagen skall börja att fillämpas. 8 kap. 7 § första stycket punkten 1 handlarom skydd för liv, personlig säkerhet eller hälsa. I förarbetena till denpunkten nämns som exempel på föreskrifter, som avses i punkten,hälsovårdsstadgan (SOU 1972:15 s. 161, prop. 1973:90 s. 311 jfr prop.1975/76:209 s. 161-162). I doktrinen har påpekats att beskrivningen i punktenhar ganska stor räckvidd (, Normgivningsmakten enligt 1974 ärsregeringsform s. 86). Idet remitterade lagförslagets 4 § har utförligt angetts under vilka fömtsättningarregeringen skall kunna föreskriva, att reglerna om samhällsfariiga sjukdomarskall kunna tillämpas pä en sjukdom som inte upptagits som en samhällsfarligsjukdom i bilagan till lagen. Det skall enligt motiven vara fråga om en"ny" sjukdom. Detta kan uppfattas så att regeringen med stöd av ett ilag givet bemyndigande förordnar, att de rättighetsbegränsande lagreglerna omsamhällsfariiga sjukdomar skall börja att fillämpas i fråga om den"nya" sjukdomen i den mening som avses i 8 kap. 10 § regeringsformen.Det kan inskjutas att om det från grundlagssynpunkt är möjligt att utforma enlagsfiftning som en beredskapslagstiftning, vars tillämpning fordrar beslut avregeringen, det även bör finnas möjlighet aft utforma en lag i viss del som enberedskapslagstiftning (jfr Petreri-Ragnemalm, grundlagar s. 190 samtStrömberg, Normgivningsmakten enligt 1974 ärs regeringsform s. 94). Deomständigheter som 4 § första stycket avser att täcka får anses vara så speciella att det är fullt försvarbart att uppfatta bestämmelsen som ett slags beredskapslagsfiftning. För aft bestämmelsens särskilda > karaktär skall framgå tydligt och för aft fä en bättre anknytning till ordalagen i 8kap. 10 § regeringsformen börsärskilt föreskrivas aft bestämmelsen tillämpas Prop. 1988/89:5 fråntidpunkt som regeringen bestämmer. Lagrådet föreslår vidare att det i lagtextensärskilt markeras att 4 § skall fillämpas bara i brådskande situationer närriksdagens beslut om ändring i bilagan inte kan avvaktas och det ärfråga om en sjukdom som infe var känd såsom samhällsfarlig när förteckningen ibilagan över samhällsfariiga sjukdomar kom till. Lagrådetföreslär att 4 § första stycket ges följande lydelse: "Om riksdagensbeslut om ändring av bilagan infe kan avvaktas, får regeringen föreskriva attbestämmelserna om samhällsfariiga sjukdomar skall tillämpas frän tidpunkt somregeringen bestämmer på en viss smittsam sjukdom som uppträder eller inom kortkan uppträda här i landet, om sjukdomen bedöms dels ha hög smittsamhet ellerkunna få explosiv utbredning, dels medföra hög dödlighet eller bestående skadorbland de smittade. Sädan föreskrift får meddelas endast om nämnda verkningar avsjukdomen inte var kända vid tillkomsten av bilagan." Om regeringen harmeddelat en föreskrift av det angivna slaget, bör bilagan i lagen snarastkompletteras med uppgift om den "nya" sjukdomen. Eftersom dettafordrar beslut av , synes det böra övervägas om föreskrifter somregeringen meddelat enligt 4 § första stycket lagförslaget skall underställasriksdagen för prövning, se 8 kap. 12 § regeringsformen. Närdet gäller anmälningspliktiga sjukdomar innefattar lagförslaget inte såingripande regler aft det kan bli fråga om någon begränsning av degmndlagsskyddade fri- och räftigheterna. Förslaget innebär emellerfid i dendelen bl.a. att privatprakfiserande läkare åläggs vissa skyldigheter. Genom detbemyndigande som innefattas i 4 § andra stycket ges regeringen rätt aft medstöd av 8 kap. 7 § regeringsformen utvidga tillämpningsområdet för lagen genomatt föreskriva att sjukdomar som inte upptagits i bilagan skall varaanmälningspliktiga. Lagrådet har ingen erinran mot förslaget i den delen. 5,9, 11 och 12 §§ samt rubrikerna närmast före 5 §, 7 §, 9 § och 10 § Enligtden nya smittskyddslagen skall ansvaret för smittskyddet övergå från kommunernafill landsfingskommunerna. Smittskyddsätgärder som avser djur, livsmedel,vattentäkter, avloppsvatten, ventilationsanläggningar och andra objekt skalldock fortfarande ankomma på kommunerna. I allmänhet regleras kommunernasåligganden i dessa hänseenden av särskilda lagar såsom livsmedelslagen,hälsoskyddslagen, renhållningslagen och miljöskyddslagen. I den män skyldighetoch befogenhet för kommunerna att vidta objektinriktade smittskyddsätgärderinte kan grundas på andra föreskrifter ger 9 § i den föreslagna nyasmittskyddslagen sådan grund. Förhållandetmellan landstingskommunen och kommunerna i fråga om ansvaret för smittskyddet anges i specialrnofiveringen till 5 § vara, atf kommunernas lagstadgade ansvar för smittskyddet upphör och att lands tingskommunen skall ha det odelade ansvaret. Det filläggs aft kommuner na dock kommer att ha uppgifter inom smittskyddet även med den nya 229 smittskyddslagen.Detta synsätt kommer också till uttryck i lagförslagets Prop. 1988/89:5 5 §,där det heter att varje landstingskommun svarar för att behövligasmittskyddsåtgärder vidtas inom landsfingsområdet samt atf av 9-11 §§ framgåratt kommuner och läkare har vissa smittskyddsuppgifter. Bilden avlandsfingskommunen som ett överordnat organ med ansvar också för uppgifter somutförs av kommuner och läkare återspeglas även i rubrikerna i denna del avlagen. mening är det angivna synsättet inte förenligt med intentionerna i förslaget.Landstingskommunen och kommunerna skall enligt detta dela på ansvaret försmittskyddet på det sättet att svarar för de personinriktadeåtgärderna medan kommunema svarar för de objektinriktade åtgärderna. Kommunernaskall även i fortsättningen ha ett fullt och självständigt ansvar för sin delav smittskyddet och landsfingskommunen får inte någon befogenhet att befattasig med denna del. De problem som kan uppkomma på grund av det delade ansvaretskall enligt förslaget lösas genom samverkan mellan de landstingskommunala ochprimärkommunala organen. Enligt8 kap. 5 § regeringsformen skall föreskrifter om kommunernas (varmed i dettafall inbegrips landstingskommunernas) befogenheter och åligganden meddelas ilag. Det är ocksä för tillämpningen av 4 § kommunallagen angeläget attföreskrifter avseende kompetensfördelningen mellan landsfingskommunerna ochkommunerna inte lämnar rum för tvekan. Ävende smittskyddsätgärder som ankommer på de behandlande läkarna fullgörs av dessapå eget ansvar utan möjlighet för landstingskommunen att meddela föreskrifterför eller utöva tillsyn över denna verksamhet. Pågmnd av det anförda förordar lagrådet följande ändringar i lagförslaget. Rubrikenbyts ut mot "Allmänna bestämmelserom ansvar och åligganden". Rubrikerna"Smiftskyddsläkarens uppgifter", "Kommunens uppgifter" och"Läkarnas uppgifter" utgår. 5§ första stycket ges följande lydelse: "Varje landstingskommun svarar föratt behövliga smittskyddsätgärder vidtas inom landsfingsområdet, i den månannat inte följer av 9-11 §§. 9§ första stycket ges följande lydelse: ' 'i enkommun svarar för aft smittskyddsätgärder vidtas mot sädana djur, livsmedel,vattentäkter, avloppsvatten, ventilationsanläggningar och andra objekt somsprider eller misstänks sprida smittsamma sjukdomar." Andrastycket i 9 § hör innehållsmässigt samman med bestämmelserna i 12 §. Det kanlämpligen bilda en andra mening i 12 § första stycket och ges följande lydelse:"Särskilt skall miljö- och hälsoskyddsnämnderna informerasmittskyddsläkaren om iakttagelser som kan våra av betydelse för hansverksamhet och samråda med honom om beslut och andra viktigare ätgärder somberör smittskyddet." 11§ andra stycket ges följande lydelse: "Om behandlande läkares åliggandenenligt denna lag finns närmare föreskrifter i 15-23, 25-27, 29, 32och36§§." 10 § Prop.1988/89:5 Enligtandra stycket är varje läkare som har kompetens atf undersöka och behandlasamhällsfariiga sjukdomar skyldig att ta sig an var och en som vänder sig tillläkaren och som har anledning att anta att han har smittats av en sädansjukdom. Bestämmelsen gäller både offentligt och privat verksamma läkare ochoavsett om läkaren är ansluten fill sjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) omallmän försäkring eller ej. Enläkare som sålunda undersöker eller behandlar en patient blir enligt 11 §atf betrakta som behandlande läkare. Som sådan har han en rad olika åligganden. Han skall bl.a. ta prov på patienten, informera honom om sjukdomen, meddela honom förhållningsregler och se fill att förhållnings reglerna följs. Han skall vidare bedriva smittspårning och göra anmälning ar till smiffskyddsläkaren i olika situationer. Enligt64 § är all undersökning, värd och behandling som behövs fränsmitfskyddssynpunkt vid en samhällsfariig sjukdom gratis för patienten om denutförs inom den landstingskommunala sjukvärden. Likaså är en undersökning somutförs av en privat verksam läkare för aft utreda om patienten har smittats aven samhällsfarlig sjukdom gratis för pafienten, om läkaren är ansluten fillsjukförsäkringen. Densammantagna effekten av bestämmelserna är att en på området kompetentprivatläkare som inte är ansluten fill sjukförsäkringen är skyldig attundersöka och behandla en patient även om det är uppenbart att denne infe kanbetala läkaren för arbetet och kostnaderna. Läkaren synes till och med varaskyldig att i sädana fall själv svara för kostnaderna för analys av prov somhan tagit från patienten. Behandlingen kan pågå men läkaren fårinte avvisa patienten eller hänvisa honom till annan läkare, trots aftpafienten underiåtit att betala vad han är skyldig. En till sjukförsäkringenansluten läkare är däremot i regel garanterad aft fä ut den del avläkarersättningen som inte skall betalas av patienten. Detsynes inte rimligt och infe heller förenligt med allmänna rättsgmnd-satser atfålägga en privat näringsidkare omfattande arbetsuppgifter för det allmännasbästa utan att denne är garanterad någon ersättning för sitt arbete och sinakostnader. En privat verksam läkare som inte är ansluten till sjukförsäkringenbör därför undantas frän undersöknings- och behandlingsskyldigheten enligt 10§ andra stycket. Det torde inte medföra att smittskyddet berövas nödvändigkapacitet. Däremot bör även en sädan läkare vara skyldig att vidta de fögabetungande åtgärder som avses i 10 § första stycket, främst att hänvisamisstänkta smittade till en lämplig läkare för undersökning och behandling.