prop · GC0360 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89:60 endeställning bör manifesteras i ägarförhållandena, organisationen och deneventuella verksamhetsinriktning som provplatsen kan ha fömtom denobligatoriska kontrollen. Isamtliga riksprovplatser, som regeringen har utsett och som inte ärmyndigheter, har staten det bestämmande inflytandet. Att även fortsättningsviskräva att staten skall ha det bestämmande ägarinflytandet inom de provplatsersom utses och som inte är myndigheter, förefaller inte nödvändigt. För att fåen garanti för att provplatsens oberoende ställning inte skall kunnaifrågasättas bör det vara tillräckligt att staten tillsammans med svenskakommunförbundet eller landstingsförbundet e.d. har det bestämmande inflytandet. Iparagrafens sista stycke får regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer rätt att utfärda närmare föreskrifter om verksamheten vid riksprovplatsoch om hur kontrollen skall utföras. 9 §En riksprovplats som skall utföra obligatorisk kontroll får vid kont rollen utnyttja provningsresultat från tillverkare eller andra med motsva rande ansvar för produkten, om detta medges i föreskrifter eller i beslut i det särskilda fallet. inrådan har det andra stycket i paragrafen i det till lagrådet remitteradelagförslaget utgått. Paragrafenmotsvarar 5 § lagen om obligatorisk kontroll genom teknisk provning m.m. Normaltgäller att alla olika kontrollmoment som ingår i den obligatoriska kontrollenskall utföras av den för kontrollområdet utsedda riksprovplatsen. I paragrafenöppnas möjligheter till att vissa fabrikanters provningsresultat skall kunnautnyttjas. Detta bör endast gälla sådana kontrollområden för vilka riksprovplatsär utsedd. Endast tillverkare eller andra med motsvarande ansvar för denprodukt som skall kontrolleras, t. ex. en importör med egnalaboratorieresurser, skall kunna komma i fråga. 1 övrigt bör det ankomma på deföreskrivande myndigheterna att överväga vilka kontrollmoment som kan utförasav angivna tillverkare och i vilka fall det inte får ske. Atten riksprovplats liksom får utnyttja provningsresultat från andrakontrollorgan som riksprovplatsen har förtroende för, har inte ansetts behövakomma till uttryck i lagtexten. Ätt sådana provningsresultat ligger till grundför riksprovplatsens bedömningar och beslut är på vissa områden vanligt förekommande,t. Det är dock viktigt att komma ihåg att bedömningar ochbeslut i ett ärende alltid sker på riksprovplatsens ansvar även om ett utifrånkommande provningsresultat ligger till gmnd härför. 10 §Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får överlämna till en riksprovplats som är bolag eller annan juridisk person att besluta i ärende som rör myndighetsutövning och som gäller godkännande av personal, utrustning, förfarande, organisation, produkt eller anläggning eller fastställande av avgift för utförd kontroll. Påförslag av lagrådet har paragrafen förtydligats. Paragrafen motsvarar 6 § lagenom obligatorisk kontroll genom teknisk provning m.m. 11 § En riksprovplats kan anlitas för kontroll som det åligger en myndig het att själv utföra eller låta utföra eller som enligt internationell överens- 45 kommelse skall utföras i viss ordning. Paragrafen motsvarar 9 §lagen om obligatorisk kontroll genom teknisk Prop. 1988/89:60 provning m. m. Enligt1 § i lagen är det inte fråga om obligatorisk kontroll i lagens mening, i detfall då en myndighet i sin egenskap av tillsynsmyndighet enligt en visslagstiftning utövar kontroll genom teknisk provning e. d. av anläggningar ellerprodukter vilka tillåtits genom myndighetens beslut. Paragrafen innebär att ensådan kontroll ändå skall kunna inrymmas i systemet på så sätt att en riksprovplatsskall kunna anlitas för kontrollen. 12 § Laboratorier kan få bekräftelse på sin kompetens att utföra en viss typ av provning eller mätning (ackreditering). Statensmät- och provråd meddelar beslut om ackreditering och föreskriver de villkorsom skall gälla för verksamheten. Somframgår i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.1) innebär ackrediteringenligt det nya systemet en kompetensförklaring, som anger att det laboratoriumsom skall ackrediteras kan utföra visst slag av mätning eller provning, somskall preciseras så noga som möjligt. Som en viktig princip anges också attalla mättekniska och provtekniska laboratorier som uppfyller de krav som ackrediteringsorganet,dvs. statens mät- och provråd, ställer för en ackreditering också skall ha enrätt att efter ansökan bli ackrediterade. Någon behovsprövning gmndad på enbedömning av marknaden får inte komma i fråga. Idet andra stycket i paragrafen anges att statens mät- och provråd skall meddelabeslut om ackreditering. 13 § Ackreditering meddelas eller tills vidare. Statensmät- och provråd kan återkalla ackrediteringen om laboratoriet inte längreuppfyller fordringarna för ackreditering eller i något väsentligt hänseendebryter mot de villkor som gäller för verksamheten. Paragrafeninnehåller bestämmelser om giltighetstiden för ackreditering och om återkallelseav ackreditering. Somredovisats ovan är ackrediteringssystemet helt frivilligt. Detta innebär attde som begär ackreditering givetvis underkastar sig de villkor som gällerifråga om den ackrediterade verksamheten. Någon sanktion utöver den iparagrafen reglerade möjligheten att återkalla ackrediteringen vid brott motdessa villkor i något väsentligt hänseende behövs därför inte. 14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med delar närmare föreskrifter om ackreditering av laboratorier. Enligtparagrafen skall regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om ackreditering av laboratorier. Bemyn digandet i fråga om rätten att meddela föreskrifter gäller föreskrifter om ackreditering såväl i fråga om provtekniska som mättekniska laboratorier. De föreskrifter som avses kan både komma att gälla de krav som skall ställas på de ackrediterade laboratorierna bl. a. i fråga om personal, utmst ning och provningsmetoder och förfarandet vid ackrediteringen. I den allmänna motiveringen beskrivs syftet med ackrediteringen och de gmnd läggande dragen i förfarandet (avsnitt 2.2 och 3.2.1). Därvid framgår bl. a. att det behövs ett svenskt ackrediteringssystem som uppfyller de interna krav som kommer att fastställas som europeisk stan- 46 De föreskrifter ifråga om ackreditering som regeringen eller den Prop. 1988/89:60 myndighetsom regeringen bestämmer kommer att utfärda fömtsatts således följa despecificerade internationella bestämmelserna om ackreditering. 15 §Statens mät- och provråd utövar tillsyn över verksamhet enligt denna lag eller de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Förevarandeparagraf innehåller den gmndläggande bestämmelsen om tillsyn. Tillskillnad från motsvarande bestämmelser i lagen om obligatorisk kontroll genomteknisk provning m. m. och lagen om riksmätplatser m. m. (10 § resp. 6 §)omfattar tillsynen numera också de riksprovplatser och riksmätplatser som ärstatliga myndigheter. De statliga myndigheter, vars laboratorier kommer attackrediteras enligt det nya systemet kommer givetvis att omfattas av statensmät- och provråds tillsyn enligt paragrafen. Somredovisas i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.1 och 3.2.2) skall tillsynenöver ackrediterade laboratorier utövas i enlighet med vad som ärinternationellt bmkligt, dvs. med bistånd av en teknisk kommitté och medutnyttjande av personer med fullgod teknisk kompetens. Tillsynen över riksprovplatserbör utformas med utgångspunkt från de internationella kriterierna ochmöjliggöra för tillsynsorganet att vid behov intyga att dessa kriterier äruppfyllda. Vad gäller riksprovplatserna måste formerna för hur statens mät-och provråd utövar sitt tillsynsansvar anpassas till vad som är lämpligt medhänsyn till förhållandena vid de särskilda riksprovplatserna och derasspeciella kompetens inom resp. verksamhetsområde. 16 §Statens mät- och provråd har rätt att hos de organ som omfattas av tillsynen på begäran få tillträde till lokaler samt upplysningar och hand lingar i den utsträckning som behövs för tillsynen. Enligtparagrafen får tillsynsmyndigheten rätt till tillträde till lokaler samt rätttill de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. Någratvångsmedel för utövandet av dessa befogenheter har inte bedömts nödvändiga.För ackrediterade laboratorier som i något väsentligt hänseende bryter motvillkoren kan ackrediteringen återkallas enligt 13 §. 17§ Riksprovplatser och riksmätplatser får ta ut avgift för att täcka kostnadernaför obligatorisk kontroll och för utförda mätningar enligt vad regeringen ellerden myndighet regeringen bestämmer närmare föreskriver. Paragrafenmotsvarar 13 § lagen om obligatorisk kontroll för teknisk provning m. m. vadgäller riksprovplatser och 9 § lagen om riksmätplatser m.m. I paragrafen fastslås rättenatt ta ut avgift för den kontroll som har utförts av en riksprovplats och för de mätningar som har utförts av en riksmätplats. Paragrafen innehåller också ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter 47 om avgifter och omdebiteringen av dessa avgifter liksom de övriga före- Prop. 1988/89:60skrifter som behövs för tillämpningen av bestämmelsen. 18 §Ackrediterade laboratorier skall betala avgift till statens mät- och provråd för att täcka kostnaderna för ackrediteringen och tillsynen. Deackrediterade laboratorierna skall genom att betala avgift för ackrediteringenersätta statens mät- och provråds kostnader för denna. Denna skyldighet omfattarockså de kostnader som sammanhänger med den fortlöpande tillsynen av att kravenför ackreditering är uppfyllda. Regeringen och statens mät- och provrådmeddelar närmare föreskrifter för tillämpningen. 19 §En riksprovplats skall lämna bidrag till statens mät- och provråds kostnader för dess verksamhet enligt denna lag. Bidragetsstorlek fastställs av regeringen. Paragrafenmotsvarar 11 § lagen om obligatorisk kontroll genom teknisk provning m. m. Iparagrafen föreskrivs att en riksprovplats liksom tidigare skall lämna bidragtill den centrala förvaltningsmyndighetens kostnader för administrationen av riksprovplats-och riksmätplatssystemet. 20 §Den som har tagit befattning med ett ärende enligt denna lag får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han därvid fått veta om någons aflförs- eller driftförhållanden. 1det allmännas verksamhet tillämpas i stället bestämmdsema i sekretesslagen(1980:100). Vidberedningen av ärenden om ackreditering och i samband med den tillsyn som skallutövas enligt lagen kommer känsliga uppgifter om de provande organens affärsförhållandenatt inhämtas. Somtidigare redovisats kommer det både i samband med ackrediteringen och i denfortlöpande tillsynen vara fråga om ett tekniskt inriktat förfarande bl. a.under ledning av en teknisk kommitté och med utnyttjande av personer medfullgod teknisk kompetens. torde anlitade personer få sådan anknytningtill myndigheten att sekretesslagen blir tilllämplig. Det kan dock inteuteslutas att i verksam.heten behöver utnyttjas personer som inte har en sådananknytning. Det har därför ansetts behövligt med en särskildsekretessbestämmelse för sådana faU. Tillden del sådana uppgifter finns inom statens mät- och provråd eller andramyndigheter tillämpas sekretesslagens regler. avsedda fall omfattas av 8kap. 6 § enligt vilken bestämmelse särskilt förordnande om sekretess behövs avregeringen. Sådana förordnanden sker genom att viss verksamhet tas upp ibilagan till sekretessförordningen (1980:657). Tystnadsplikt bör dock gällaäven för enskild som får ta del av vad som förekommer i ett ackrediterings-eller tillsynsärende. I paragrafen finns bestämmelser om en sådantystnadsplikt. Densom bryter mot tystnadsplikten kan enligt 20 kap. 3 § dömas tillböter eller fängelse i högst . 21 § Statens mät- och provråds beslut i ackrediteringsärenden enligt 12 och13 §§ och tillsynsärenden enligt 16 § får överklagas hos kammarrätten. Bestämmelserna i 23-25 §§förvaltningslagen (1986:223) om hur beslut Prop. 1988/89:60 överklagas skaUtillämpas också i fråga om beslut enligt 10 § av bolag eller annan juridiskperson. Somen konsekvens av lagrådets förslag att bestämmelsen i 9 § andra stycket i dettill lagrådet remitterade lagförslaget skall utgå, utgår även det förstastycket i denna paragrafi det till lagrådet remitterade förslaget. Iparagrafen behandlas rätten att överklaga de beslut som har meddelats med stödav lagen. Paragrafensförsta stycke upptar en bestämmelse om rätt att överklaga statens mät- ochprovråds beslut i ackrediteringsärenden och i tillsynsärenden enligt 16 § hoskammarrätten. 1det andra stycket i paragrafen anges att 23 25§§ förvaltningslagen skalltillämpas vid överklagande av beslut av ett enskilt organ som har ställning av riksprovplats.De enskilda organ som har ställning som riksprovplats är AB SvenskBilprovning, (), ABStatens Anläggningsprovning och . Den1 trädde den nya förvaltningslagen (1986:223) i kraft. Deninnehåller regler beträflfande handläggningen hos förvaltningsmyndigheterna,bl. a. om ordningen då ett beslut överklagas. trädde lagen(1986:1142) om överklagande av beslut av enskilda organ med offentligaförvaltningsuppgifter i kraft. Denna lag gäller sådana beslut av bolag ochandra enskilda organ som enligt särskilda beslut får överklagas till regeringen,till en förvaltningsdomstol eller till en förvaltningsmyndighet. Lagen innebäratt den ordning för överklagande av beslut som gällde enligt den äldreförvaltningslagen (1971:290) behålls, då ett beslut av ett enskilt organöverklagas om inte någon annan ordning för att överklaga är föreskriven. Genomdet andra stycket i paragrafen införs den föreskrivna ordningen i förvaltningslagenvid överklagande i fråga om de beslut som de angivna enskilda organen meddelari egenskapen av riksprovplats. 22§ Återkallar statens mät- och provråd en ackreditering enligt 13 § andrastycket får rådet besluta att återkallelsen skall gälla med omedelbar verkan. Paragrafeninnebär att i ett beslut om återkallelse av en ackreditering skall kunnabestämmas att beslutet skall gälla . Godtagandeav vissa utländska provningsresultat m. m. 23 § Bestämmelserna i 24 28 §§ gällerprovningsresultat och bevis om överensstämmelse som omfattas av den inom denEuropeiska frihandels-sammanslutningen gällande konventionen om ömsesidigtgodtagande av provningsresultat och bevis om överensstämmelse, vilkenundertecknades i . 24 § Myndigheter och andra organ, vilka, genomgodkännanden eller liknande beslut för vilka provningsresultat ligger till gmnd,medger att en produkt får föras ut på marknaden eller användas, skall därvidutan fömyad undersökning godta provningsresultat från de ackrediterade provningslaboratoriersom anges av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 4 1988/89. 1 saml Nr 60 25 § Om det för en visssektor finns ett avtal, som har tagits upp i bilaga Prop. 1988/89:60 III till konventionen, skall myndigheter och andra organ, vilka genom godkännandeeller liknande beslut medger att en produkt får föras ut på marknaden elleranvändas, utan förnyad undersökning godta provningsresultat och bevis omöverensstämmelse från de organ som anges av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. 26 §Skyldighet enligt 24 eller 25 § att godta ett visst provningsresultat eller bevis om överensstämmelse skall inte hindra myndigheter och andra organ, vilka genom godkännande eller liknande beslut medger att en produkt får föras ut på marknaden eller användas, från att i rimlig omfatt ning göra stickprov. Skyldighetenligt 24 eller 25 § att godta ett visst provningsresultat eller bevis omöverensstämmelse skall inte gälla, om det finns skälig anledning att anta attprovningsresultatet eller beviset är ofullständigt eller felaktigt. 27 § Omdetärnödvändigt för att skydda människors,djurs eller växters liv eller hälsa, egendom eller miljö, får utan hinder av 24eller 25 § tillämpas bestämmelser i författning om återkallelse av en varaeller om förbud mot marknadsföring av en vara. 28 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får meddela föreskrifter om underrättelseskyldighet i denutsträckning som följer av konventionen. Påförslag av lagrådet har andra stycket i 26 § i det till lagrådet remitteradelagförslaget omformulerats och avskiljts som en ny 27 §. Lagrådet har ocksåfunnit att konventionens artikel 2.4.om möjlighet att göra stickprovsundersökningarkräver en bestämmelse om undantag från skyldigheterna enligt konventionen. Bestämmelserna i dessa paragrafer syftar till att med svensk rättinförliva skyldigheterna enligt den inom EFTA gällande konventionen om ömsesidigtgodtagande av provningsresultat och bevis om överensstämmelse, som harundertecknats i . Dessa bestämmelser i lagenförutsätter givetvis att konventionen efter godkännande av de fördragsslutandestaterna träder i kraft. Konventionens bakgrund och syfte redovisas närmare iavsnitt 2.7 och konventionstexten jämte den svenska översättningen är fogad tillpropositionen som bilaga 3. I24 och 25 §§ föreskrivs de grundläggande skyldigheterna för myndigheter ochandra organ, vilka fattar beslut om godkännande eller liknande beslut, som ärgrundade på resultat av utförda provningar, att godta utländskaprovningsresultat och bevis om överensstämmelse i enlighet med artikel 2 ikonventionen. Enligt artikeln är det fråga om godkännanden eller liknandebeslut som utgör en förutsättning för att en produkt skall få marknadsföraseller överhuvudtaget få användas. Den i 24 § föreskrivnaskyldigheten är grundad på själva konventionen (artikel 2.1) och innebär att provningsresultat från de utländska provnings laboratorier som med stöd av artiklarna 2.1 och 2.3.1 har tagits upp i bilaga IV till konventionen skall godtas utan en förnyadundersökning. Bilaga IV till konventionen är en förteckning där deprovningsorgan, vars provningsresultat skall godtas enligt artikel 2.1 skall föras in efter bekräf telse av den ständiga kommittén enligt artikel 8 i konventionen i vilken varje fördragsslutande stat är representerad. I paragrafen bemyndigas ock så regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att tillkänna ge vilka provningslaboratorier som har intagits i bilagan i enlighet med de angivna artiklarna. Den i 25 § föreskrivnaskyldigheten att godta provningsresultat eller Prop. 1988/89:60 bevis omöverensstämmelse förutsätter att det inom berörd sektor eller kontrollområde,dvs. för den produkt, vars kontroll det gäller, finns ett avtal som har tagitsupp i bilaga III till konventionen. Liksomi 24 § bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer atttillkännage vilka organ som med stöd av artiklarna 2.2 och 2.3.1 i konventionenhar tagits in i bilaga IV till konventionen. Enligt26 § gäller inte skyldigheten enligt 24 och 25 §§ beträflfande ett visstprovningsresultat eller bevis, om det finns skälig anledning till misstankeatt provningsresultatet eller beviset är felaktigt. 27§, som motsvarar konventionens artikel 3.2, har utformats enligt förslag avlagrådet. I28 § bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer attmeddela föreskrifter om underrättelseskyldighet i den utsträckning som följerav konventionen. Enligt konventionen skall anmälan göras till den permanentakommittén bl. a. i frågor rörande ackreditering av laboratorier (artikel 2.3.2)och när åtgärder vidtagits enligt några av undantagsreglerna i artikel 3. Denna lag träder i kraft, i fråga om 1 22 §§, , dålagen (1985:1105) om obligatorisk kontroll genom teknisk provning m.m. ochlagen (1974:897) om riksmätplatser m.m. skall upphöra att gälla, och i övrigtden dag som regeringen bestämmer. Om det i lag eller annan författning hänvisas till bestämmelser somersätts genom bestämmelserna i den nya lagen, skall i stället de nyabestämmelserna tillämpas. Bestämmelserna om ackrediterade laboratorier tillämpas på matplatsersom har auktoriserats enligt lagen (1974:897) om riksmätplatser m. m. I frågaom tidigare auktoriserade provplatser för obligatorisk eller frivillig kontrolltillämpas dock äldre bestämmelser intill dess statens mät- och provråd harbeslutat om ackreditering enligt den nya lagen. första punkten anges när den nya lagen skall träda i kraft och att lagen omobligatorisk kontroll genom teknisk provning m. m. och lagen om riksmätplatser m.m.skall upphöra att gälla. I fråga om bestämmelserna om godtagande av vissautländska provningsresultat m. m. (23 28 §§) är avsikten att de skall träda ikraft , då konventionen är avsedd att träda i kraft. Eftersomdetta emellertid förutsätter godkännande från alla de olika fördragsslutandeländerna, bemyndigas regeringen att förordna om ikraftträdandet. Enligt den tredje punkteni övergångsbestämmelserna skall de äldre reglerna tillämpas i fråga om tidigare auktoriserade provplatser. Detta gäller såväl i fråga om de provplatser som har auktoriserats för obligatorisk som för frivillig kontroll. I fråga om de auktoriserade matplatserna enligt lagen om riksmätplatser m. m. skall de nya bestämmelserna vara tillämpli ga. 1 den allmänna motiveringen (avsnitt 3.2.1) redovisas att det vad gäller mätsidan inte är några egentliga skillnader i de nya bestämmelserna i förhållande till de äldre bestämmelserna, eftersom mätsidan redan är anpassad till vad som är internationellt brukligt. Detta medför givetvis att det inte är några svårigheter att integrera de auktoriserade matplatserna i det nya systemet. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställerjag att regeringen delsföreslår att 1. godkännakonventionen mellan EFTA-länderna om ömsesidigt godtagande av provningsresultat och bevis om överensstämmelse samt protokollet rörande tillämpningen av konventionen avseende furstendömet 2. anta förslaget till lag om kontroll genom teknisk provning och ommätning 3. godkänna riktlinjerna för statens mät- och provråds verksamhet,organisation och finansiering (avsnitt 3.3), 4. tadel av vad jag har anfört om genomförandet av det nordiska samarbetsprogrammet för undanröjande av tekniska handelshinder (avsnitt 3.5). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Frågorom teknisk provning och kontroll har fått en allt mer betydelsefull roll i denintemationella handeln. Om produktkraven varierar mellan olika länder måsteprodukterna tillverkas i olika utföranden och provning och kontroU upprepas ivarje land dit produktema säljs. Ettomfattande och aktivt internationellt arbete för att avveckla hinder förhandeln pågår på många nivåer. Vad gäller frågor som rör provning och kontrollär målsättningen att åstadkomma ömsesidiga godtaganden av provnings- ochkontrollresultat i olika länder. I så fall behöver provning och kontrollutföras i endast ett land, normalt tillverkningslandet. Mittuppdrag gäller att kartlägga den intemationeUa utvecklingen inom områdetkontroll genom teknisk provning och dra vissa slutsatser för svensktvidkommande. Jag skall därvid ta ställning till om det mot bakgrund av deninternationella utvecklingen behövs några förändringar i det svenska systemetför provning och kontroll. Vidare ingår det i mitt uppdrag att lämna förslagtill behövliga ändringar vad gäller myndighetsorganisationen inom områdetprovning och kontroll. Det ingår också i mitt uppdrag att belysa frågor omstandardisering i den mån de har anknytning till området kontroll genom tekniskprovning. Iuppdraget ingår inte att lösa problemen inom olika sektorer, utan att ge underlagför sektorsmyndighetemas åtgärder. Påglobal nivå har frågor om provning och kontroU som hinder för handeln tagitsupp i . I har beslutats om ett program för avveckling av tekniskahandelshinder, där nämnda frågor särskilt uppmärksammas. Frågornas behandlingi dessa sammanhang har dock inte fått någon självständig betydelse för minaslutsatser. Minaöverväganden har främst sin utgångspunkt i det fördjupade samarbete mellanEFTA och EG som syftat till att uppnå ett europeiskt frihan-delsområde (EuropeanEconomic Space).