prop · GC0382 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens skrivelse 1988/89:82 Regeringenbereder tillfälle att ta del av vad som tagits upp bifogade utdrag urregeringsprotokollet . Iskrivelsen redovisas den svenska invandrings- och flyktingpolitiken och desstillämpning, invandringen tifl av flyktingar och asylsökande samt detkommunala flyktingmottagandel med tonvikt . Vidare redovisasflyktingsituationen i världen, det internationella flyktingarbetet och Sverigesroll i detta. I 1988/89. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:Statsministem , statsråden , , , R. ,, , , , , , ,, Regeringenlämnar, , en skrivelse tifl med redovisning avSveriges flyktingpolitik. Efter samråd med chefen för ochstatsrådet anhåller jag att få lämna följande redovisning för år1988, avsedd att föreläggas . Mottagandeti av flyktingar är endast ett av flera element i den svenskaflyktingpolitiken. I denna skrivelse redovisas alla de åtgärder som Sverigevidtar och stödjer i syfte att bistå de människor, som tvingas att fly, och föratt bidraga till att flyktingproblemen i världen minskas. Densvenska flyktingpolitiken innehåller följande huvudelement: agerandei FN och andra internationella fora för att bidraga till att internationellakonflikter motverkas respektive löses och för att respekten för de mänskliga rättighetemaupprätthålles, ekonomisktstöd till UNHCR, UNRWA och andra organisationer som bedriver flyktingarbeteutanför , intemationelltsamarbete i syfte att verka för en solidarisk ansvarsfördelning och för attstärka flyktingamas rättsliga skydd, överföringtill , ofta i samarbete med UNHCR, av särskilt utsatta personer sombehöver en säker undan förföljelse, mottagandeav flyktingar i , i enlighet med en asyllagstiftning som i vissaavseenden ger med flyktingar jämförbara gmpper ett starkare skydd än vad 1951års flyktingkonvention stadgar, ettav staten finansierat kommunalt mottagande för flyktingar och därmed jämställdapersoner, vilket syftar till att främja deras möjligheter att finna sigtillrätta i del svenska samhället, olikasärskilda insatser, bland annat opinionsbildande verksamhet, för att förbättraflyktingars och jämförbara gmppers situation och möjligheter till integrationi , stödtill flyktingar som frivilligt vill lämna för att bosätta sig i hemlandeteller annat land. 1det följande redovisas huvuddragen i tillämpningen av denna politik. Skälentill att människor flyr från sina hemländer varierar. Ett av de vanligaste ärgivetvis kränkningar av de mänskliga rättighetema. Sådana övergrepp förekommeri ett stort antal länder trots FN:s allmänna förkla- ringom de mänskliga rättigheterna, och trots att en majoritet av FN:s Skr.1988/89:82 medlemsländer anslutit sig till de två ommedborgerliga och politiska respektive ekonomiska, sociala och kulturellarättigheter. Genombland annat våra utlandsmyndigheter, FN och rapporter i svensk och utländskpress, samt från oberoende organisationer och institut, följer regeringen nogautvecklingen i världen i fråga om övergrepp mot de mänskliga rättigheterna.Kränkningarna av gmndläggande mänskliga rättigheter påtalas från svensk sidasom brott mot internationellt vedertagna principer. är Sverigemedlem i FN:s kommission för mänskliga rättigheter. Demokratiskt inflytande ochkrav på respekt för de mänskliga rättigheterna är dessutom ett av målen för detsvenska utvecklingsbiståndet. Detär nödvändigt att understryka att begreppet "flykting" är allt annat änentydigt och ofta används i mycket skiftande betydelser. För det första är detvanligt förekommande i den allmänna debatten att asylsökande, dvs. personer somansökt om asyl men vilkas ansökan ännu varken beviljats eller avslagits,benämns flyktingar. För det andra bör det påpekas att, enligt svensk lagstiftning,endast den person som uppfyfler villkoren i 3§ i uflänningslagen (UtlL,1980:376) är flykting. Personer som fått stanna enligt 5 eller 6 §§ UtlL ellerav humanitära skäl behandlas inom ramen för det svenska flyktingmottagandet somjämställda med flyktingar. I denna skrivelse används dock för enkelhetens skullbegreppet flyktingar för samtliga de personer, som fått uppehållstillståndenligt någon av de nämnda paragraferna eller av humanitära skäl. Somett led i strävandena att skapa en nationefl uppslutning kring den svenskaflyktingpolitiken tillsatte regeringen en flyktingpolitisk beredningmed invandrarministern som ordförande. har beredningen,efter en översyn av verksamheten, omorganiserats till ett flyktingpolitisktråd. Bland annat har medlemskapet breddats och i rådets arbete deltar nurepresentanter för de flesta berörda folkrörelser och intresseorganisationer,svenska myndigheter och FN:s flyktingkommissaries representant i . Underår 1988 har rådet mötts . 2 Den svenska invandringspolitiken Den utomnordiska invandringen till Invandringentill är en del av en världsomfattande process. Vi har under åttiotaletkunnat konstalera en betydande ökning av migrationen, totalt sett, i syd-nordligriktning. Så länge den stora klyftan mellan länderna i syd och i nord består eller i varje fall inte väsentligt minskas kommer denna rörelse med allsanolikhet att fortsätta. Till ökningen i omfattningen och takten av migrationenbidrar naturligtvis det faktum att vi kommunikationsmässigt befinner oss i enkrympande värld. En ytterligare bidragande orsak är de många interna och mellanstalligakonflikter, naturkatastrofer m.m. som finns och äger mm, framför allt i den tredjevärldens fattiga länder. Till följd av den liberalisering som sker iÖsteuropa kan vi också fl 1988/89. konstatera en ökning i migrationenfrån öst till väst. Detta har redan Skr. 1988/89:82 märkts i ett antalländer i men även i viss mån i , där en fortsatt ökning äratt förvänta. Föratt få ett mått på migrationens totala omfattning kan nämnas att antalet iutlandet födda personer, bosatta enbart i de 21 länder i världen som har dethögsta antalet utländska medborgare, uppgår till ca 60 miljoner människor. Projektionerav befolkningsutvecklingen fram räknar å ena sidan med enfördubbling av befolkningen i världen, å andra sidan med en minskning avEuropas andel av denna befolkning till ca en tjugondel. Oavsett faktorer som t.ex.nya flyktingsituationer kan man troligen vänta sig ett ökande migrationstryckgentemot . Dehuvudsakliga invandringskategorierna till är anknytnings-(anhörig) invandringoch invandring av asylsökande och flyktingar, vilka utgör den största gruppen.Majoriteten av de asylsökande kommer från utom-europeiska länder och Sverigetar emot det största antalet asylsökande per capita jämfört med andraländer i . Somtidigare nämnts behandlar denna skrivelse i huvudsak flyktinginvandringen tillSverige. Nedan ges emellertid en generell beskrivning av de regler, som gällerför den utomnordiska invandring, som sker av andra skäl än på politiska gmnder,och denna invandrings sammansättning. Uppehålls-och arbetstillstånd av rena arbetsmarknadsskäl beviljas i princip bara omarbetskraftsbehovet inte kan tillgodoses inom . Detta kan t. ex. gällamontörer, vikarierande läkare m. fl. För nyckelfunktioner inom näringslivet ochindustrin samt anställningar, som är ett led i internationellt utbyte, görsundantag. Dessutom beviljas arbetstillstånd för exempelvis artister ochidrottsmän. Tillstånd beviljas numera vanligen av statens invandrarverk ()efter samråd med () och efter hörande avarbetsmarknadens parter. Svenskpraxis vad gäller invandring ay anhöriga till personer bosatta här är generös ijämförelse med andra jämförbara länders. Make/maka och sammanboende, samtogifta bam under till här bosatta personer, beviljas regelmässigt uppehåflstillståndför bosättning i . En ordning med uppskjuten invandringsprövning underi princip tillämpas när det gäller ingångna äktenskap ellernyligen etablerade samboförhållanden. Om förhållandet upphör företvåårsperiodens utgång tas vid bedömningen av frågan om utlänningen ändå skallfå stanna här hänsyn till samtliga omständigheter i ärendet. Dessa kanexempelvis vara om utlänningen är väl etablerad i arbetslivet, om barn finns,om utlänningen riskerar att bli socialt utstött vid återkomsten till hemlandetosv. Homosexuella förhållanden jämställs med heterosexuella. med minderåriga liksommånggifte ger i princip inte rätt till bosättning . 1988/89:82 här. Bådeensamstående förälder och föräldrapar kan under vissa fömtsättningar fåbosätta sig hos bam som bor i . Ensamstående förälder (änka/änkling, frånskild)beviljas regelmässigt tillstånd. Även ensamstående förälder med medföljandeminderårigt bam beviljas normalt tillstånd om majoriteten av de vuxna barnenbor i . Föräldraparmed samtliga bam i beviljas tillstånd om de är i minst 60-årsåldemeller om starka humanitära skäl finns. Föräldrapar med bam både i och iannat land kan beviljas tillstånd efter en bedömning och vägning av skildafaktorer som föräldrarnas ålder, antalet vuxna bam i och i annat land, föräldramashälsotillstånd och allmänna levnadssituation m. m. Ävenandra anhöriga kan under vissa förutsättningar få bosätta sig här. Det kangälla så kallad "sista länk", dvs. en person, undantagsvis flera,vars samtliga nära släktingar är bosatta i . Det kan också gälla ogiftabarn som dröjt sig kvar i hemlandet på gmnd av studier ellermilitärtjänst. Även andra släktingar, som tillhört samma familjegemenskap, kanbeviljas tillstånd. Anhörigatill politiska flyktingar bedöms något generösare och hänsyn tas i dessa falläven till den härvarande flyktingens situation. Denövriga invandringen består huvudsakligen av personer som varit bosattahär och som utomlands återvänder till , samt av personersom har svenskt påbrå. Vid prövning av ärenden för den som varit bosatt härtidigare tas bl. a. hänsyn till den tidigare vistelsetiden i respektiveutomlands. Svenskfödda, som senare förlorat sitt svenska medborgarskap, samtderas bam beviljas regelmässigt tillstånd. Även fria yrkesutövare och egnaföretagare kan få bosätta sig här om de uppfyller kraven för detta. Dånya riktlinjer för invandringspolitiken antogs gjordes uttalandenbland annat för en generösare viseringspraxis, framför allt i fråga omsläktbesök. När det gäller mycket nära anhöriga, och när omständigheterna ärmycket ömmande, bör visering ges om det inte framstår som uppenbart attavsikten med besöket är en annan än den uppgivna. I mindre behjärtansvärda fallbör regeln vara att visering beviljas om det inte framstår som sannolikt attsyftet är ett annat än det uppgivna. bör leda utvecklingen av viseringspolitiken. Motbakgmnd av en konstaterad "avhoppsfrekvens" på avbeviljade viseringar beslöt om nya riktlinjerför viseringspraxis i fråga om iranska medborgare. Denna praxis ligger fast ochhar tillämpats , vilket lett till att "avhoppsfrekvensen"för iranska medborgare har minskat. Innebörden är i princip att sökanden själv får göratroligt att syftet med resan till är ett besök Skr. och inget annat. Isärskilt ömmande fall tillämpas dock en mer liberal Regelmässigtbeviljas t.ex. visering för att närvara vid en nära anhörigs begravning ellerför att besöka en nära anhörig, som är svårt sjuk. En analys av viseringspraxisbeträffande andra länder, t.ex. och , har visat att viseringför besök av nära släkting praktiskt taget Den utomnordiska invandringen 1988 (inkl bam) 'övriga= art>etskraftsinvandnng, adoptivbarn octi gäststudenter 3 Flyktingsituationen i världen Denöverväldigande majoriteten av världens flyktingar kommer från och finns i defattiga ländema i tredje världen. Beräkningarna av det totala antaletflyktingar i världen varierar beroende på vilken källa man använder. Siffran15 miljoner är emellertid en vedertagen uppskattning av nuläget och används avde flesta berörda FN-organ och frivilliga organisationer. Orsakernatill osäkerheten om antalet flyktingar och skälen tifl de varierandebedömningarna är flera. Den största delen av världens flyktingar finns i utvecklingsländemai , och . I de flesta av dessa länder ärbefolkningsstatistiken osäker och befolkningsräkningar sparsamt förekommande.Dessutom anländer flyktingarna vanligen i stort antal, och underofta kaotiska omständigheter. rer omöjliggör exakthet iberäkningarna av antalet flyktingar. I en del fall Skr. 1988/89:82 kan manockså konstatera en bristande vilja från mottagarländemas sida att få tillstånd en mer precis uppskattning. Detta kan t.ex. hänga samman med en medvetenvilja att av bidragsmässiga skäl överdriva antalet flyktingar. Utöverdessa felkällor förekommer det också att mottagarländema av politiska skälantingen ger en för hög eller en för låg siffra på antalet flyktingar i landet.Berörda FN-organ är tvungna att i första hand förlita sig på mottagarländemasegen statistik och FN:s flyktingkommissarie () kan dessutom inte operera iett land utan dettas medgivande. Följden blir att om ett land t.ex. inte villdra uppmärksamhet till ett flyktingproblem är det omöjligt för UNHCR attengagera sig i denna flyktingsituation. Detta innebär att flyktingarna i frågainte heller tas med i FN:s statistik. Iett stort antal länder förekommer interna flyktingar ("displaced persons"),ibland i ganska stora antal. Dessa människor är politiskt, psykologiskt, socialtoch ekonomiskt lika mycket flyktingar som andra, men . eftersom de inte korsaten nationell gräns omfattas de inte av UNHCR:s mandat och kommer därför inteheller med i den officiella statistiken. Det totala antalet interna flyktingari världen uppskattas till nära hälften av det totala antalet flyktingar. Detbör också noteras att de uppgifter om antalet flyktingar, som lämnas av UNHCR,vanligen inte inbegriper de mer än två miljonerna palestina-flyktingar,eftersom dessa till den överväldigande delen inte omfattas av UNHCR:s mandat. Variationemai uppskattningen av antalet flyktingar beror också på skillnadema idefinitionen av vem som är flykting. Enligt FN:s konvention angåendeflyktingars rättsliga ställning av , den s.k. Genéve-kon-ventionen,definieras en flykting på följande sätt: "...Den som (till följd av händelser, som inträffat före den och) ianledning av välgrundad fmktan för förföljelse på gmnd av sin ras, religion,nationalitet, tillhörighet till viss samhällsgmpp eller politiska åskådningbefinner sig utanför det land, vari han är medborgare samt är ur stånd atteller på gmnd av sådan fmktan, som sagts, icke önskar att begagna sig avsagda lands skydd, eller den som, utan all vara medborgare i något land, tillföljd av händelser som fömt sagts befinner sig utanför det land, vari hantidigare haft sin vanliga vistelseort, samt är ur stånd att eller på gmnd avsådan fmktan, som sagts, icke önskar att återvända dit". (Dennadefinition motsvarar den som återfinns i 3 § UtlL). Isammanhanget bör det uppmärksammas att själva konventionen är tidsmässigt ochgeografiskt begränsad till att gälla "händelser som inträffat före den 1januari 1951" i . Dessa bestämmelser upphävdes genom etttilläggsprotokoll av , men alla de länder, som har ratificerat konventionen,har inte skrivit under tilläggsprotokollet. Detta gäller t. ex. , därdärför stora gmpper av flyktingar fafler utanför statistiken. Olika länder hari kraft av sin nationella lagstiftning också en möjlighet att ge någon form avuppehållstillstånd och/eller flyktingliknande status till andra kategorier avasylsökande, vilka då inte nödvändigtvis tas med i Skr. 1988/89:82statistiken över det totala antalet flyktingar. Deafrikanska staterna har en egen flyktingkonvention (den s. k. ,antagen ), vilken går betydligt längre än när detgäller att definiera vem som är flykting man accepterar t.ex. personer somhar flytt tifl följd av extern aggression, ockupation, utländsk dominans ellerhändelser vilka allvarligt stört den allmänna ordningen i hemlandet. OAU-konventionenär gmnden för det internationella flyktingarbetet i , vilket bl. a. har tillföljd att fler människor erkänns som flyktingar än vad ett strikt tillämpandeav skufle innebära. Slutligen bör det nämnas att medan detblivit vanligt i de flesta europeiska länder att alltmer söka begränsa tiflståndsgivningentifl s. k. mandatflyktingar (dvs. flyktingar enligt ) harutvecklingen i andra delar av världen varit den motsatta. Detta är enutveckling som delvis inleddes med tillkomst och somrepresenterar ett mer pragmatiskt sätt att definiera vem som är flykting något annat skulle knappast heller vara möjligt inom ramen för detinternationella biståndsarbetet till förmån för flyktingar och likstäflda. Dettahar bland annat inneburit att UNHCR, utöver de s. k. mandatflyktingarna, ocksåger bistånd och skydd till personer "som angår" ("are of concernto") flyktingkommissarien. Denna term kan t. ex. avse personer som lämnarsitt land på gmnd av krig. Dethar med andra ord blivit vedertaget att UNHCR i sitt hjälparbete för flyktingari tredje världen kan ha en vidare tolkning av flyktingbegreppet än vad Genéve-konventionenegentligen ger utrymme för. Detta är också utgångspunkten för UNHCR:s arbeteför en mer flexibel tolkning av flyktingkonventionen rent generellt. Allade nämnda faktorema bidrar på olika sätt till att uppskattningama av antaletflyktingar varierar beroende på uppgiftslämnare. De innebär också attstatistiska jämförelser ofta blir vanskliga att göra. Idet följande lämnas en kortfattad översikt av flyktingsituationen i världenoch dess utveckling. Någon detaljerad redovisning av situationen avseenderespekten för de mänskliga rättighetema har inte gjorts eftersom detta görs iannan ordning av . Avnaturliga skäl är det av särskilt intresse för att ha en bild av utvecklingeni de europeiska och övriga industrialiserade länder, med vilka vi samarbetar idessa frågor. Ett proportionellt något större utrymme lämnas därför åtbeskrivningen av situationen i dessa länder. Deafghanska flyktingarna utgör fortfarande den största enskilda flykting-gmppen ivärlden , med mer än fem miljoner människor i exil. Majoriteten av dessaflyktingar, ca tre miljoner, finns i medan har tagit emot drygttvå miljoner. Majoriteten av flyktingarna har levt i exil ,några t. o. m. längre. En viss återvandring har redan Skr. 1988/89:82 ägtmm. Den sovjetiska tmppåterdragningen är nu helt avslutad men hur snabbt och ivilken omfattning återvandringen kommer att ske beror givetvis på den militäraoch politiska utvecklingen i . Fortfarandeanländer flyktingar från , och framför allt då s. k. båtflyktingar frånVietnam, till olika länder i . Uppskattningsvisfinns det ca 160000 flyktingar från , och i olikaländer i under UNHCR:s mandat. Majoriteten av flyktingama är iläger i , medan de övriga återfinns i , ,, och . Många har vistats i läger ,har små utsikter att bli mottagna i tredje land och lever under svåraförhållanden. Utresetaktenunder det s.k. ODP-programmet ("Orderly Departure Programme"), inomvilket vietnameser kan ansöka om utresetillstånd, har ökat och415 personer lämnade landet för under detta program.Samtidigt har man också noterat en ökning av antalet personer som lämnatVietnam på egen hand, framför allt tifl . Ökningen av antaletasylsökande båtflyktingar i har bland annat lett till att enöverenskommelse träffats mellan UNHCR, och vamnderpersoner, som inte bedöms vara flyktingar, erbjuds repatriering till . Denminskade uttagningen från flyktinglägren i tillsammans med denfortsatta utströmningen har lett till att initiativ nu tagits till eninternationell konferens om de indokinesiska flyktingproblemen i Sydostasien.Konferensen avses hållas i och förväntas diskutera ettåtgärdspaket som bland annat inbegriper repatriering och därmed förknippatbistånd till samt omplacering till andra länder. Utöverflyktingarna under UNHCR:s mandat finns mer än 300000 kampucheanska flyktingari gränsområdet mellan och , där UNHCR inte kan opereraeftersom inte erkänner dessa personer som flyktingar. Flyktingarna,vilka befinner sig mitt i ett militärt konfliktområde, får sin försörjningtillgodosedd av ett särskilt FN-organ, United Nations Börder Relief Operation (UNBRO). ISydostasien finns även ett antal mindre flyktinggmpper från ,, olika delar av , med flera länder. En del avdessa flyktingar anses falla under UNHCR:s mandat, andra inte. flyktinggmpp utgör de omkring 200000 tamiler, vilka lämnat Sri Länka tillföljd av de svåra väpnade oroligheterna där. Majoriteten av dessa, ca 140000,tog sin tillflykt till , medan andra sökte skydd i andra delar av Asien.En del kom också till och . Av tamilerna i har närmare40000 personer återvänt till Sri Länka. Förhoppningen är att valen i Sri Länkaskall följas av en politisk utveckling som kommer att göra det möjligt för tamilernaatt återvända. Delpalestinska flyktingproblemet, som uppstod , är det äldstafortfarande olösta och aktiva flyktingproblemet i världen. Nya palestinier flyreller förvisas från de av ockuperade territoriema medan andra föds i lägrentill ett liv i exil. I lägren växer en fjärde Skr. 1988/89:82generation flyktingar upp. Palestiniernautgör också den största enskilda flyktinggruppen i med mer äntvå miljoner människor registrerade som hjälpbe-hövande flyktingar hos UNRWA.Det totala antalet palestinska flyktingar är dock större än det antal somregistrerats hos UNRWA. Sönderfalletav den libanesiska staten har medfört att många människor flytt landet en delär libaneser medan andra är palestinier eller tiflhör andrabefolkningsminoriteter, vilka tidigare sökt och fått skydd i . Antaletflyktingar från och har inte kunnat beräknas exakt men det torde rörasig om några hundratusentals personer. Den största delen är unga män, som flyttundan kriget, men människor flyr också tifl följd av politisk och - när detgäller - religiös förföljelse. Dämtöver har ett stort antal kurder i bådaländerna tvingats fly tifl följd av de krig som pågår mellan de respektivecentralregeringarna och kurdisk gerilla. I synnerhet har den irakiskamilitärens uppmärksammade attacker, bland annat med gasbombning, mot kurdiskabyar lett till stora flyktingrörelser. Mer än 100000 irakiska kurder, däravmånga kvinnor och barn, har tvingats på flykt. Ca 40000 finns i temporära lägeri medan drygt 70000 finns i . Ettbetydande antal av de afrikanska flyktingarna finns i några av världens absolutfattigaste länder. har de afrikanska länderna vinnlagt sig om attföra en uttalat generös flyktingpolitik, vilket bl. a. tagit sig uttryck i dentidigare nämnda , med ett annat flyktingbegrepp än Genéve-konventionens.Del är också på den afrikanska kontinenten, där flyktingar i Genéve-konventionensbemärkelse ofta blandats med människor som flytt från torka, svält, väpnadekonflikter m.m., som flyktingkommissariens begrepp "of concern lo"fått sin mest utbredda tillämpning. Förnärvarande uppskattas antalet flyktingar på den afrikanska kontinenten tillomkring fem miljoner. tvingades mer än 800000 människoratt lämna sina hemländer. Till dessa kommer de ca 5 miljoner angoleser och mocambiqanersom tvingats bli flyktingar i sina egna länder till följd avSydafrika-understödda inbördeskrig. 1södra finns flyktingar dels till följd av direkta politik i och , dels till följd av den indirekta politiken genom stödet till mot regeringarna fientliga väpnade grupper i och Mo- cambique. Man räknar med väl över en miljon flyktingar från i de kringliggande länderna, framför allt.i och Zim babwe. Till detta kommer bortemot 200000 flyktingar från i grannländerna, i synnerhet , och flera tiotusentals flyktingar från . Till följd av fortsatta politik, med militära mot flyktingläger och bosättningsområden i grannstaterna, lever dessa flyktingar i en mycket osäker situation. Människor har också tvingats fly kriget i södra , till bl. a. annat . De största enskilda flyktinggmpernai finns fortfarande i Etiopi- Skr. 1988/89:82 en, och . FrånSudan har flyktingar återvandrat till , och men människorhar också flytt , bland annat från inbördeskriget i södra till Etiopien.Detta krig har förmodligen också påskyndat Uganda-flyktingarnas återvandring,så att nu endast ett fåtal av dessa finns kvar som flyktingar i . Storaflyktinggrupper är också de 300000 somalierna som sökt sig tillEtiopien samt de ca 60000 bumndier som flydde undan massakrer till . 1det senare fallet har majoriteten återvandrat.