prop · GC0376 · 1988-12-31 00:00:00 — Som exempel påsituationer då felet får anses bero på köparen eller ett förhållande på dennessida kan nämnas utöver vållande på köparens sida att köparen enligt avtaletskall tillhandahålla material för varans tillverkning och materialet visar sigvara behäftat med ett dolt fel som inte har kunnat upptäckas av säljaren samtdet dolda felet leder till att varan inte fungerar på avtalsenligt sätt. Ett annatexempel kan vara en olyckshändelse som inträffar efter det att risken för varanhar gått över på köparen. Depåföljder som köparen enligt denna paragraf får göra gällande när varan ärbehäftad med fel är avhjälpande av felet eller omleverans (se 34 - 36 §§),prisavdrag (37 och 38 §§) eller hävning av köpet (39 §). Vidare kan köparen harätt till skadestånd på grund av felet (40 §). Han har också rätt att hållainne så myckel av betalningen att hans krav på grund av felet säkerställs (42§). Deregler om hävning och om rätt att hålla inne betalning som nämns i dennaparagraf kompletteras med bestämmelserna om hävning vid successiv leverans (44§) och vid befarat avtalsbrott (65 och 66 §§). 1 49 § regleras det fallet attendast en del av leveransen är felaktig. Bestämmelsernai förevarande paragraf avser endast faktiska fel i varan. En vara kanemellertid också vara behäftad med rättsliga fel. Rätten att göra gällandefelpåföljder vid rättsliga fel regleras i 41 §. Lindersökningav varan efter avlämnandet Närvaran har avlämnats skall köparen så snart omständigheterna medger detundersöka den i enlighet med god affärssed. Framgårdet att varan skall transporteras från platsen för avlämnandet, får köparenvänta med undersökningen till dess att varan har kommit fram. Omköparen ändrar bestämmelseorten medan varan är på väg eller sänder varan vidareutan att ha haft skälig möjlighet att undersöka den och säljaren vid köpetkände till eller borde ha känt till möjligheten av en sådan omdestinering ellervidaresändning, får undersökningen uppskjutas till dess att varan har kommitfram lill den nya bestämmelseorten. (Jfr33 § i arbetsgruppens förslag) 1905års lag innehåller i 51 § bestämmelser om köparens skyldighet att vidhandelsköp undersöka godset. I 20 § finns regler omköparens undersökning av varan före köpet. Den paragrafen innehåller inte någon generell plikt för köparen att undersöka varan. Bestämmelserna i förevarande paragraf ger däremot köparen en generell skyldighet att undersöka varan när den har avlämnats. Undersökningsplikten har samband med köparens reklama tionsskyldighet, dvs. skyldigheten att meddela säljaren om fel i varan (32 §). En köpare som försummar sin undersökningsplikt drabbas inte av 120 någon direkt påföljd fördet. Har underlåtenheten att undersöka varan fått Prop. 1988/89: 76 tillföljd att reklamationsskyldighelen har åsidosatts, kan det enligt 32 § 31 §medföra alt köparen går miste om rätten alt göra gällande påföljder på grund avfel. Undersökningsplikten har således ingen självständig betydelse vid sidanav reglerna om reklamation i 32 §. Av49 § andra stycket framgår att köparen har rätt att innan han betalar för envara undersöka den på det sätt som följer av sedvänja eller som med hänsyn tillomständigheterna bör medges, om inte det avtalade sättet för avlämnande ochbetalning är oförenligt med en sådan undersökning. Genomhänvisningen i första stycket till god affärssed blir undersökningspliktensinnehåll beroende av olika förhållanden i del enskilda fallet, såsom varutyp,användningsområde, förpackningssätt och parternas placering idistributionsledet. Skall köparen sälja varan vidare i obruten förpackning, fårdet betydelse för kravet på undersökningens omfattning. Det kan t.o.m.förekomma all god affärssed över huvud tagel inte påkallar några särskildaåtgärder för att undersöka varan. Om en varas förpackning är utformad för attskydda eller bevara varan , kan det vara kutym att varanlagras hos köparen i den ursprungliga förpackningen innan den tas i bruk ellersäljs vidare. I sådana fall kan undersökningsplikten vara begränsad till attomfatta endast yttre omständigheter som kan bedömas utan att förpackningenbryts. Vidköp av maskiner och annan teknisk utrustning kan sedvänjan vid undersökningenvariera inom vida gränser. I vissa fall, särskilt vid köp av mer kompliceradeller special utformad teknisk utmstning, kan det krävas att varans egenskapertestas vid realistisk provdrift, medan det i andra fall kan vara tillräckligtalt varans tekniska funktion provas i samband med dess normala användning utanatt några särskilda tester anordnas. Undersökningensomfattning får bedömas mot bakgrund av köparens förutsättningar. Kraven på enköpare som har ingått avtal i sin yrkesverksamhet och som därför har särskildsakkunskap och erfarenhet av liknande köp måste bli strängare än de som kanställas på en privatperson. Även beträffande en köpare som uppträder somnäringsidkare kan kraven på undersökningspliktens omfattning bli helt olika,beroende på om köpet avser varor som han omsätter eller tillgodogör sig i denaffärsmässiga verksamheten eller om det är fråga om inköp av varor av annatslag, exempelvis kontorsutrustning. Omnågon undersökningsplikt enligt god affärssed inte skall anses föreligga, fårfrågan huruvida köparen har försummat vad som skäligen kan ankomma på honom förall vara bevarad vid rätten att göra gällande fel bedömas med utgångspunktenbart i reklamalionsreglerna i 32 §. Dessa föreskriver att meddelande om feletskall lämnas utan oskäligt uppehåll efter det all köparen bort märka felet. Huvudregelnenligt första stycket, enligt vilken undersökningsplikten är knuten till varans avlämnande, blir tillämplig bl. a. vid hämtningsköp (6 §) och vid sådana transportköp som regleras i 7 § första stycket. Om varan skall hämtas från säljarens affärsställe eller en transportterminal på köpa- 121 rens ort där avlämnandetsker, innebär första stycket i förevarande para- Prop. 1988/89: 76 gråfäll köparen iallmänhet kan vänta med undersökningen tills även den 31 § lokala transporten harutförts och varan har kommit fram till köparens Om köparen dröjer med att hämta varan efter det att den har avlämnats,kan detta emellertid läggas honom till last vid bedömningen huruvidaundersökningsplikten har fullgjorts . Omvaran skall sändas eller annars transporteras från platsen för avlämnandet,kan undersökningen anstå tills varan har kommit fram. Detta avser främst sådanatransportköp där avlämnandet skall anses ske i samband med att varanöverlämnas lill en självständig transportör som har åtagit sig att transporteravaran från avsändningsorten. Bestämmelsen i andra stycket kompletterar såledeshuvudregeln i första stycket genom att ange att undersökningen av en vara vidtransportköp kan uppskjutas tills varan har kommit fram till bestämmelseorten,även om avlämnandet har skett tidigare. När varan har kommit fram tillbestämmelseorten behöver undersökningen i allmänhet inte ske i direktanslutning till att huvudtransporten avslutas, exempelvis vid entransportterminal, utan den kan även i fall som avses här ske när varan efterden lokala transporten har kommit fram till köparens affärsställe ellerhemvist. Enligttredje stycket får köparens undersökning av en vara uppskjutas tills dess attden kommit fram till ny bestämmelseort om köparen ändrar bestämmelseorten medanvaran är på väg eller sänder varan vidare utan alt ha haft skälig möjlighet attundersöka den. Fömtsättningen härför är att säljaren vid köpet kände till ellerborde ha känt till möjligheten av en sådan omdestinering eller vidaresändning.Att köparen inte haft skälig möjlighet att undersöka varan innan den har kommitfram till den nya bestämmelseorten kan bero på alt den har förpackats på ettsådant sätt att det skulle vara förenat med besvär och kostnader att brytaförpackningen eller, såsom vid containertransporterade varor, alt göra varornaåtkomliga för undersökning. I det fall alt en vara omdestineras medan transportpågår är det vanligtvis inte ens möjligt att undersöka varan innan den har nåttfram till den nya bestämmelseorten. Det är tillräckligt att säljaren, på grundav vad han vet om köparens förhållanden, har kunnat räkna med möjligheten attdenne ändrar bestämmelseorten eller sänder varan vidare utan föregåendeundersökning. Säljaren kan t. ex. vela att köparen har ett affärsställe påannan ort än bestämmelseorten och att varan med hänsyn till omständigheternasannolikt är avsedd att användas på detta ställe. Säljaren kan också veta attköparen inte är detaljist utan säljer varan vidare i stora kvantiteter och altdetta kan föranleda sådana åtgärder som avses i tredje stycket. 32 § 32 § Köparenfår inte åberopa att varan är felaktig, om han inte lämnar säljaren meddelandeom felet inom skälig tid efter del att han märkt eller borde ha märkt felet(reklamation). Reklamerarköparen inte från det att han har tagit emot varan, förlorar hanrätten att åberopa felet, om inte annat följer av en garanti eller liknandeutfästelse. (Jfr34 § i arbetsgmppens förslag) Paragrafeninnehåller regler om köparens skyldighet att meddela säljaren att en vara ärbehäftad med ett fel (reklamera). Påföljden av att köparen underlåter attreklamera är att han förlorar rätten att åberopa att varan är felaktig.Reklamation måste enligt paragrafen ske . I första stycket angesden tid inom vilken köparen måste reklamera sedan han märkt eller borde hamärkt felet. Detta kompletteras i andra stycket av en regel om en tvåårigreklamationsfrist som räknas från det att köparen har tagit emot varan. Medreklamation avses här endast s.k. neutral reklamation, dvs. ett meddelande omatt varan är behäftad med fel som köparen vill åberopa. Köparen kan senareprecisera den eller de påföljder han vill göra gällande, om han inte är bereddatt göra det redan i samband med reklamationen. Den tid inom vilken köparenskall framställa krav på avhjälpande av felet eller omleverans eller lämnameddelande om hävning regleras i 35 respektive 39 §. I1905 års lag innehåller 52 § första stycket regler om reklamation, medanpreskriptionsregler återfinns i 54 §. Enligtförsta stycket skall köparen, om han vill åberopa att varan är felaktig, reklamera inom skälig tid efter det att han har märkt eller borde ha märkt felet. Den tidpunkt, då köparen bort märka felet, följer oftast av reglerna i 31 § om köparens undersökningsplikt. Felet kan emellertid vara sådant att det inte kan upptäckas vid en normal undersökning utan visar sig först senare efter det alt varan har tagits i bmk eller sålts vidare (s. k. dolda fel). I sådana fall räknas reklamationsfristen från det att felet visar sig eller, vid vidareförsäljning, har kommit till köparens kännedom exem pelvis på grund av en senare köpares reklamation. Frågan om när köparen borde ha märkt felet kan även vara beroende av hans sakkunskap. Skyldig heten att reklamera inträder nämligen inte nödvändigtvis redan då t. ex. de funktionsstörningar som felet förorsakar först kunde konstateras, utan man bör dessutom fömtsätta att köparen borde ha insett att störningarna kan bero på fel i varan och inte något annat, såsom felaktig användning e. d. Någon viss form för reklamation fordras inte, men uttrycket "medde lande om felet" innebär att köparen måste ange antingen vari felet huvud sakligen består, hur det visar sig, eller i vilket avseende varan enligt köparens uppfattning avviker från avtalad standard. Någon detaljerad beskrivning av felels beskaffenhet krävs inte, men det är inte heller till- 123 räckligt att köparenendast i allmänna ordalag klagar på varan eller hävdar . 1988/89:76 att den är felaktig. Dentid inom vilken meddelande om ett fel bör lämnas efter det att det upptäcktskan variera beroende bl. a. på vem som är köpare. Att meddelande skall lämnasinom skälig tid avser således att medge en bedömning som tar hänsyn till deomständigheter som föreligger i det särskilda fallet. Som regel bör bedömningenvara strängare om köparen är en näringsidkare, och särskilt om köpet harsamband med dennes ordinarie näringsverksamhet, än om köparen är enprivatperson. När köparen är näringsidkare kan man oftast kräva att meddelandeom felet lämnas , i regel någon eller efter det altfelet har observerats. Vilket mått av sakkunskap köparen har är också enomständighet som bör beaktas. En köpare kan behöva biträde av en sakkunnigperson för att bedöma humvida ell fel föreligger som kan göras gällande motsäljaren. Vamslaget inverkar också på vilket mått av skyndsamhet som kanbegäras. I vissa fall, såsom beträffande färskvaror, måste köparen reageramycket snabbi om varan visar sig vara behäftad med fel. Detbör anmärkas att i enlighet med vad som framgår av 17 § en vara skall ansesfelaktig när en kvantitativ brist i säljarens prestation föreligger. Dettainnebär att tillämpningen av förevarande paragraf medför att en köpare somunderlåter att reklamera måste betala för den avtalade och faktureradevarumängden, trots att en del därav aldrig levererats. Omköparen inte reklamerar inom den tid som framgår av första stycket, förlorarhan - såvida inte 33 § blir tillämplig - all rätt att göra gällande påföljderpå grund av felet. Detta gäller även beträffande rätten till invändning motsäljarens krav på betalning. Av82 § följer att det är säljaren som står risken för att ett meddelande omreklamation inte kommer fram. Andrastycket innehåller en regel om preskriptionstid för anspråk på gmnd av fel ivaran. Reklamerar inte köparen från del alt han har tagit emotvaran, förlorar han rätten att åberopa felet. För fel som visar sig ellerreklameras först efter utgången av svarar säljaren såledesinte, såvida inte annat följer av 33 § på gmnd av att säljaren har handlatgrovt vårdslöst eller i strid mot tro och heder. 1och för sig följer redan av 3 § att regeln i första stycket inte gäller närannat är avtalat, men i andra stycket har likväl markerats att en garanti ellerliknande utfästelse som avser än naturligtvis innebär attköparens rätt att göra gällande påföljder i enlighet med utfästelsen intebegränsas av den lagstadgade tvåårsfristen, även om ingenting uttryckligensagts om köparens reklamationsskyldighet. Å andra sidan följer av lagensdispositiva karaktär att en garanti som lämnats än kaninnebära en förkortning av preskriptionstiden. Omsäljaren har lämnat en utfästelse att svara för en varas funktion eller någon egenskaps bestånd, kan köparen i vissa fall ha rätt att reklamera även efter denna tids utgång. En bedömning av reklamations- 124 frislen enligt reglerna iförsta stycket kan leda till sådant resultat, om ett fel Prop. 1988/89: 76som omfattas av utfästelsen upptäcks först i slutskedet av den utfästa 33 §tiden. En sådan möjlighet får anses följa av utfästelsen, såvida det inteuttryckligen angetts att utfästelsen enbart gäller fel som reklamerats inom denutsatta tiden. Fråganom den tidpunkt som skall läggas till gmnd för bedömningen av humvida varan ärfelaktig regleras i 21 §. Ulanhinder av 31 och 32 §§ får köparen åberopa att varan är felaktig, om säljarenhar handlat grovt vårdslöst eller i strid mot tro och heder. (Jfr35 § i arbetsgmppens förslag) Reglerav liknande slag men med annan utformning finns i 53 och 54 §§ lag. Paragrafeninnehåller vissa undantag från reglerna om köparens reklamationsskyldighet i32 §. De reglerna tillgodoser säljarens intresse att inom rimlig tid få vetskapom huruvida köparen anser avtalet rätteligen fullgjort eller huruvida köparenvill göra gällande någon påföljd på gmnd av fel i varan. Det saknas emellertidanledning att låta en illojalt handlande säljare åberopa reklamationsreglernaför att freda sig mot köparens anspråk på gmnd av fel. Därför föreskrivs iförevarande paragraf att om säljaren handlat grovt vårdslöst eller i strid mottro och heder får köparen åberopa ett fel i varan utan hinder av attreklamation inte har skett inom den i 32 § första stycket angivna tiden elleratt den i andra stycket av samma paragraf angivna preskriplionsfristen har löptut. Föreskriftenatt köparen "utan hinder av 31 och 32 §§" får åberopa att varan ärfelaktig innebär vidare att den i 31 § föreskrivna undersökningsplikten saknarbetydelse i dessa fall. fall som avses i förevarande paragraf behöver alltså reklamations-reglerna i32 § inte iakttas. Detta innebär dock inte att köparen kan dröja i obegränsadtid med att lämna meddelande om felet efter det att han märkt det. En sådanpassivitet kan enligt allmänna principer medföra förlust av rätten alt åberopafelet. Vidare gäller även i här avsedda fall de allmänna reglerna ompreskription av fordringar. Köparenhar rätt att kräva att säljaren avhjälper felet utan kostnad för köparen, omavhjälpande kan ske utan oskälig kostnad eller olägenhet för säljaren. Istället för att avhjälpa felet får säljaren företa omleverans enligt 36 §. Köparenhar rätt att kräva omleverans, om avtalsbrottet är av väsentlig betydelse förhonom och säljaren insåg eller borde ha insett detta. Köparen har dock interätt att kräva omleverans, om det föreligger ett sådant hinder ellermissförhållande som avses i 23 §. Köparen har inte heller rätt att ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. kräva omleverans, om detär fråga om en vara som fanns vid köpet och Prop. 1988/89:76 som, medhänsyn till sina egenskaper och till vad parterna måste antas ha 34 §förutsatt, inte kan ersättas med någon annan vara. Omsäljaren inte fullgör sin skyldighet att avhjälpa felet, har köparen rätt tillersättning för försvarliga kostnader för att avhjälpa det. (Jfr36 § och 45 § första stycket i arbetsgruppens förslag) Paragrafenreglerar köparens rätt alt vid fel i varan kräva avhjälpande av felet elleromleverans. Bestämmelsenom köparens rätt att kräva att felet avhjälps saknar motsvarighet i 1905 årslag. Omvaran är felaktig, får köparen enligt första stycket kräva alt säljaren ulankostnad avhjälper felet, förutsatt att avhjälpandet kan ske utan att säljarenåsamkas oskälig kostnad eller oskälig olägenhet. Skulle avhjälpandet medföraoskälig kostnad eller oskälig olägenhet för säljaren, får han alltså avvisaköparens krav. Denne är då hänvisad till de andra påföljder som kan slå tillbuds vid del fel i varan som det är fråga om. Säljarensresurser att själv utföra en reparation har ingen avgörande betydelse för hansskyldighet att avhjälpa ett fel. En säljare inrättar ofta sin verksamhet så,att han låter avhjälpa fel genom tillverkaren eller annan. Det förekommer ocksåofta att en tillverkare antingen själv eller genom ett serviceföretag reparerarfel på de produkter som saluförs genom försäljningsbolag eller annanfristående försäljningsorganisation. En säljare kan också ha möjlighet att föravhjälpande av fel i levererade varor anlita hantverkare eller en verkstad somhan vanligen anlitar i den egna verksamheten. Även om en säljare inte självkan avhjälpa ett fel, är det sålunda ofta möjligt för honom att åstadkommaavhjälpandet. Köparensrätt att kräva avhjälpande är inte beroende av att felet är väsentligt. Feletsart kan emellertid, bland andra omständigheter, inverka på bedömningen av om avhjälpandetkan ske "ulan oskälig kostnad eller olägenhet för säljaren".Skyldighet att avhjälpa felet kan vara oskäligt betungande för säljarenexempelvis om han saknar tekniska eller organisatoriska resurser för ändamåleteller om anskaffandet av erforderliga reservdelar skulle vara mycket kostsamt.Därför torde avhjälpandeskyldig-het inte utan vidare komma i fråga förexempelvis en detaljhandlare som endast bedriver återförsäljning. Att varanfinns på en avlägsen ort kan också utgöra skäl mot en skyldighet för säljarenall avhjälpa fel. Vidare bör viss hänsyn las till köparens intresse av att fåfelet undanröjt. Härvidlag kommer felets betydelse för köparen in ibedömningen. Närsäljaren inte är näringsidkare torde oftast en skyldighet all avhjälpa fel fåanses vara oskäligt betungande, särskilt om avhjälpandet fömtsätter reparationav varan. Är säljaren privatperson torde därför skyldighet att avhjälpa ett felendast undantagsvis komma i fråga. Regelnom säljarens skyldighet att avhjälpa fel innebär enligt dess lydel se att avhjälpandet skall ske på säljarens bekostnad. Skulle kostnaderna bli höga, t. ex. på grund av att en dyrbar transport lill en utländsk tillverkare . erfordras, får denomständigheten beaktas i anslutning till frågan huruvida Prop. 1988/89:76 säljaren över huvud skall vara skyldig att avhjälpa felet. Attavhjälpandet skall ske utan kostnad för köparen innebär emellertid inte attdenne skall kunna fordra all avhjälpandet skall ske helt ulan varje olägenhetför honom. Köparen kan således inte med stöd av förevarande bestämmelse fordraatt säljaren i alla situationer skall låta hämta varan, alternativt repareraden på plats, ulan han kan, beroende på omständigheterna, vara skyldig attsjälv avlämna varan lill säljaren eller till någon som säljaren anvisat.Innebörden av skyldigheten att avhjälpa felet måste nämligen bestämmas efteren allmän bedömning av vad som är ekonomiskt rimligt i det enskilda fallet.Köparen blir dock, enligt vad som framgår av ordalydelsen, berättigad lillersättning för de utlägg som han ådrar sig i sammanhanget. Av37 § första stycket framgår att säljaren, sedan köparen har framställt krav påavhjälpande, har en efter omständigheterna skälig tid alt efterkomma kravet.Köparen kan således inte utan vidare ändra sig och häva köpet, såvida det inteav säljarens meddelande eller på annat sätt står klart att säljaren inte kommeratt efterkomma köparens krav. Om å andra sidan felet inte avhjälps inom skäligtid, får köparen göra gällande de övriga påföljder som enligt lagen kan komma ifråga på grund av fel. Vid bedömningen om avtalsbrottet är väsentligt, vilketär en förutsättning för hävning och omleverans, bör man även beakta betydelsenav att köparens krav på avhjälpande inte har efterkommits. Istället för att avhjälpa ett fel får säljaren välja att företa omleverans, dvs.leverera en ny, felfri vara. Genom hänvisningen till 36 § blir denna säljarensvalfrihet beroende av att sådan omleverans kan ske utan väsentlig olägenhetför köparen och utan risk för att köparen inte får sina egna kostnader ersattaav säljaren. Är denna förutsättning inte för handen, får köparen således enligt36 § vägra godta omleverans. I1905 års lag finns regler om köparens rätt att kräva omleverans i 43 §. Enligtandra stycket i förevarande paragraf har köparen rätt att kräva omleverans, omavtalsbrottet är av väsentligt betydelse för honom och säljaren insåg ellerborde ha insett detta. Utgångspunkten för väsenllig-hetsbedömningen skallsåledes vara felets betydelse för köparen. I stället för en abstraktväsentlighelsbedömning blir det fråga om vad som är väsentligt för denindividuelle köparen. Från den utgångspunkten får ett avtalsbrott i allmänhetanses vara väsentligt, om det medför en sådan olägenhet för köparen att del ihuvudsak berövar honom vad han hade rätt alt vänta sig av avtalet. För attköparen skall ha rätt all kräva omleverans fordras vidare att säljaren skall hainsett eller i vart fall borde ha insett all avtalsbrottet skulle leda till attköparen i huvudsak gick miste om vad han hade rätt att förvänta sig till följdav avtalet. Köparensrätt att kräva omleverans är förenad med vissa undantag. Säljaren är befriad från omleverans om del föreligger ett sådant hinder eller missförhållande som avses i 23 §, d. v. s. om det föreligger hinder som han inte kan övervinna eller om omleverans skulle innebära uppoffringar 127 som inte står i rimligproportion till köparens intresse av att erhålla felfri Prop. 1988/89: 76vara. Skyldigheten att avlämna felfri vara är således förenad med samma 34§ undantag som skyldigheten att fullgöra köpet när ingen vara har levererats.Beträffande den närmare innebörden av dessa undantag hänvisas till vad som haranförts i specialmotiveringen lill 23 §. Säljarenär också befriad från skyldigheten att omleverera i fråga om en vara som fannsvid köptillfället, om den, med hänsyn till sina egenskaper och vad parternamåste anses ha förutsatt, inte kan ersättas av en annan vara.