prop · GC0395 · 1988-12-31 00:00:00 — 2.4.9Vissa lagtekniska frågor m.m. Isamband med atl domförhetsreglerna för tingsrätt ändras finns del anledning allse över reglernas lagtekniska utformning. Närdet gäller tvistemål är huvudregeln att tingsrätt är domför medtre lagfarna domare. Som jag tidigare nämnt avgörs emellertid enöverväldigande majoritet av tvistemålen med en enda lagfaren domare. Allförberedande handläggning sköts dessutom i princip av en lagfaren domare. Dessaförhållanden bör bättre än nu avspeglas i lagtexten. är detolämpligt att låta tredomarsammansättningen vid huvudförhandling få ställningav ett mer eller mindre betydelselöst undantag. Jagförordar en lagteknisk lösning som innebär att huvudregeln blir att tingsrätt ibåde brottmål och tvistemål skall bestå av en lagfaren domare, om del inte ärföreskrivet något annat. I de två följande paragraferna ges föreskrifter omannan sammansättning vid huvudförhandling i tvistemål respektive brottmål. I ensärskild paragraf föreskrivs härefter att rätten i vissa andra fall får ha densammansättning som är föreskriven för huvudförhandling. I en därefter följandeparagraf tas de nuvarande särreglerna i I kap. 3 a § för tvistemål om mindrevärden in. Föreskrifterom annan sammansättning än enligt huvudregeln finns också i särskilda lagar,exempelvis . Denvalda lösningen innebär att det inte blir tillåtet med annan sammansättning änen lagfaren domare vid exempelvis sammanträde för muntlig förberedelse oeh vidsyn som äger mm utom huvudförhandling. Det innebär formellt sett en nyhet iförhållande till gällande räll. Det förekommer emellertid knappast i praktikenatt tingsrättema utnyttjar möjligheten till kollegial sammansättning ellersammansättning med nämndemän vid sådan handläggning. Närdel gäller avgörande av mål utan huvudförhandling oeh prövning av frågor som hör till rättegången bör det däremot även i fortsättningen - och då bortser jag frän smämålen finnas utrymme för flera domare att delta, om detta skulle vara nödvändigt med hänsyn lill målets beskaffenhet. Lagtexten bör utformas i enlighet med detta. 2.5Bostadsdomstolens sammansättning m. m. Mittförslag: Intresseledamöter som är förtrogna med förvaltning avbostadsrättsfastighet skall i hyresnämnd oeh i bostadsdomstolen delta endastvid prövning av frågor där de har särskild sakkunskap. Reglerna om vilkaintresseledamöter frän fastighetsägarsidan som skall medverka i mål omhyresfastigheter förenklas. Bostadsdomstolen skall vid prövning som inte avsersjälva saken vara domför med tre juristdomare. En mindre ändring genomförs närdet gäller den tid för vilken en ledamot i domstolen skall utses. Bostadsdomstolensförslag överensstämmer i allt väsentligt med mitt förslag. Remissinstanserna:Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran. Skälenför mitt förslag: Bosladsdomstoleninrättades som överinstans till hyresnämnderna. Regler ombostadsdomslolens sammansättning och förfarandet inför bostadsdomstolen finns ilagen (1974:1082) om bostadsdomstol. Enligt 5 § består domstolen av lagfarnaledamöter, en teknisk ledamot och intresseledamöter. De senare företräderfastighetsägares, hyresgästers eller bostadsrättshavares intressen.Domförhetsreglerna finns i 1216§§. Enligt huvudregeln skall domstolen varasammansatt av lagfarna ledamöter och intresseledamöter. Såvitt nu är avintresse innebär bestämmelserna i övrigt följande. När målet rör enbostadsrättsfastighel skall de intresseledamöter som företräderfastighetsägarintressen vara väl förtrogna med förvaltning av sådanafastigheter. Om målet gäller en hyresfastighet som tillhör en enskild skallinlresseledamöterna på fastighetsägarsidan vara väl förtrogna företrädesvis medförvaltning av sådana fastigheter. Rör målet en annan hyresfastighet skallledamöterna vara väl förtrogna företrädesvis med förvaltning avhyresfastigheter som tillhör andra än enskilda. Ett undantag från reglerna ommedverkan av intresseledamöter gäller enligt 16 §. Enligt denna paragraf får enlagfareri ledamot ensam företa förberedande åtgärd samt pröva fråga omavskrivning av mål. Deltagande av intresseledamöter som är förtrogna med förvaltning avbostadsrättsfastighet Bostadsdomstolenprövar olika slag av tvister som har anknytning till bostadsrällsfastigheter.De tvister som kan kräva speciella kunskaper om förvaltning av sådanafasligheter är tvister om rätt till inträde i föreningen (52 §bostadsrällslagen, 1971:479) oeh tvister om giltigheten av vissa stämmobeslut(60 § första stycket 1 bostadsrättslagen). Det torde främst ha varit tvister avdessa slag som föranledde att den nu aktuella intressegmp- pen fick särskildrepresentation i bosladsdomstolen (jfr prop. 1988/89:95 91).När lagen om bostadsdomstol tillkom torde del nämligen mera sällan haförekommit hyreslägenheter i bosiadsrättshus. Läget är nu ett annat. Genomtillkomsten av lagen (1982:352) om rätt till faslighelsförvärv förombildningtill bostadsrätt och förbudet att med bostadsrätt upplåta lägen-helsom är uthyrd (2 § tredje stycket och 8 § tredje stycket bostadsrättslagen)har det blivit vanligt att bostadsrättsföreningar också är hyresvärdar.Tvister mellan föreningar och hyresgäster förekommer. Än mer frekventa ärhyreslvister av olika slag, främst rörande besittningsskydd, mellanbostadsrätlshavare och personer som hyr bosladsrättslägenhet. Enligtde nuvarande reglerna skall alltså inlresseledamöterna på faslig-hetsägarsidanha erfarenhet av bostadsrättsfasligheter både vid prövning av typiskabostadsrällsfrågor och vid prövning av vanliga hyresrättsliga frågor som rörbostadsrättsfasligheter. Bostadsdomstolen har i sin skrivelse lilljustitiedepartementet ansett del vara en olägenhet att likartade frågor kanprövas i olika sammansättningar. Domstolen har därför föreslagit att deledamöter som är förtrogna med förvaltning av bostadsrätts-fastighet skalldelta i rätten endast vid prövning av frågor där de har särskild sakkunskap,dvs. frågor enligt 52 § och 60 § första stycket 1 bostadsrättslagen. Föregen del ser jag del som en fördel att hyresrätlsliga frågor prövas avledamöter som har särskild sakkunskap när del gäller sädana frågor. Jagförordar därför att den av bostadsdomstolen föreslagna lagändringen genomförs.Motsvarande ändring bör också göras i lagen (1973:188) om arrendenämnder ochhyresnämnder. Hyresfastighetsom tillhör enskild respektive annan än enskild Somjag nämnt inledningsvis är i mål som rör en hyresfastighet frågan om vilkaintresseledamöter som skall della på fastighetsägarsidan beroende av omfastigheten tillhör enskild eller annan än enskild. Av förarbetena (prop.1974:151 s. 56 och 117) framgår att tiU gruppen annan än enskild vid sidan avstat och kommun i första hand hör de allmännyttiga bostadsföretagen. Härmedavses bolag eller stiftelser som enligt 32 § förordningen (1986:694) omhandläggning, förvaltning m.m. av bostadslån och räntebidrag ellermotsvarande äldre bestämmelse av länsbostadsnämnden godkänts somallmännyttiga. Det finns inte någon fullständig förteckning över dessaföretag, och det kan därför inte uteslutas att domstolens sammansättning någongång på grund av förbiseende kan bli felaktig. Enligt förarbetena bör vidaretill gruppen annan än enskild räknas vissa förelag som angivits i förstastycket 3 5 kungörelsen (1972:60) om undantag från tillämpningen av lagen omhyresreglering m.m. De praktiska svårigheterna atl avgöra om ett förelag hörtill någon av dessa kategorier är betydande. Def förekommer att inte ensförelagen kan ge klara besked. Bosladsdomstolenhar i sin skrivelse pekat på svårigheterna att i de angivna fallen utreda vilken sammansättning domstolen skall ha och hemställt om lagändring i två hänseenden. Först och främst har domstolen 71 föreslagitatt begreppen enskild respektive annan än enskild förtydligas i Prop.1988/89:95 lagtexten, exempelvis efter mönster från 12 kap. 1 § sjätte stycketjordabalken. Vidare har domstolen föreslagit att reglerna utformas så alt delinte blir domvilla om domstolen i något fall skulle ha annan sammansättning änden i första hand avsedda. Enligt domstolen skulle del kunna åstadkommas genomatt del i lagtexten anges atl intresseledamöterna företrädesvis skall varaförtrogna med förvaltning av respektive huskategori. Somjag nämnt i avsnitt 2.4 anser jag all del är angelägel att regler om domstolssammansättning inte görs onödigt komplicerade. De nuvarande begreppen enskildrespektive annan än enskild har visat sig komplicera den förberedandehandläggningen hos bosladsdomstolen. Den av domstolen föreslagna förändringeninnebär att man skiljer mellan ä ena sidan fastigheter som ägs av staten,kommun, landstingskommun, kommunalförbund, allmännyuigt bostadsföretag ochaktiebolag som helt ägs av en kommun eller en landstingskommun och å andrasidan fastigheter som ägs av någon annan. Det torde innebära en inte obetydligförenkling av reglerna. Jag förordar all förslaget i denna del genomförs. Bostadsdomstolenhar vidare föreslagit att domförhetsreglerna mjukas upp, så att del inte blirdomvilla om sammansättningen skulle vara annan än den som följer aven strikt tillämpning av de nämnda reglerna. Mina förslag i avsnitt 2.3 innebäratt bristande domförhet i fortsättningen inte automatiskt medför undanröjandepå grund av domvilla, utan bara när felet kan antas ha inverkat på måletsutgång. Det skulle därför i och för sig kunna sägas att behovet av denföreslagna lagändringen är ringa. Jag förordar ändå alt domförhetsreglernamjukas upp något för atl ge utrymme för en mer flexibel tillämpning. Härigenomges domstolen möjlighet atl i undantagsfall handlägga exempelvis ett mål somrör en fastighet som ägs av en enskild fastighetsägare i en sammansättning somär avsedd för mål som rör fastigheter som ägs av andra än enskilda. Idetta sammanhang vill jag nämna att den europeiska domstolen för de mänskligarälligheterna kan förväntas avgöra ett mål där del bl.a.är fråga om medverkan av intresseledamöter i vissa fall. Frågan om behovet avytterligare ändringar i fråga om bostadsdomstolens sammansättning får bedömasmot bakgrund av vad domstolen kommer fram till. Prövningav vissa processuella frågor Somjag nämnt skall bosladsdomstolen i regel vara sammansatt av lagfama ledamöter och intresseledamöter. Ett undantag är alt enligt 16 § en lagfa ren ledamot ensam får företa förberedande åtgärder samt pröva frågor om avskrivning av mål. Bostadsdomstolen har påpekat all det finns ell behov av all utöver vad som följer av 16 § kunna avgöra vissa frågor utan alt behöva kalla in intresseledamöter. Det kan enligt domstolen gälla frågor om undanröjande av ett hyresnämndsavgörande av processuella skäl, t. ex. på grund av återkallelse av talan, rättegängshinder eller domvil la samt frågor om avvisning av besvär eller stadfästelse av förlikning. Ett annal exempel som domstolen anfört gäller prövning av rältshjälpsfrågor 72 som förekommer i sambandmed atl mål avskrivs efter återkallelse av Prop. 1988/89:95 överklagande.Bostadsdomstolen har föreslagit atl bestämmelserna ändras så alt domstolen vidprövning som inte avser själva saken är domför även med tre lagfarna ledamöter. Jagdelar uppfattningen atl det bör finnas möjlighet alt avgöra processuellafrågor utan medverkan av intresseledamöler och förordar alt bostads-domstolensförslag genomförs. Med anledning av ett påpekande under remissbehandlingen villjag nämna att bosladsdomstolen redan enligt gällande regler är domför med enlagfaren ledamot vid prövning av rätts- ' hjälpsfrågor i samband med målsavskrivning efter återkallelse av besvärstalan (jämför prop. 1982/83:41 s.26). Enligt6 § lagen om bostadsdomslol skall ledamot i bostadsdomstolen förordnas för treår. Det finns ingen motsvarighet till regeln i 4 kap. 8 § RB, enligt vilken enny nämndeman skall utses för den tid som är kvar av förordnandetiden i de fallen nämndeman avgår . Del har visat sig finnas ett praktiskt behov av ensådan regel för atl förordnandelidpunkler-na för ledamöterna skall bli såenhetliga som möjligt. Jag föreslår därför att 6 § lagen om bostadsdomstolkompletteras med en regel enligt vilken, om en ledamot avgår undertjänstgöringstiden, en ny ledamot skall utses för återstående tid. Deföreslagna lagändringarna bör träda i kraft den 1 september 1989.Övergångsbestämmelser krävs när det gäller vissa regler. Jag återkommer tilldetta i specialmotiveringen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättalsförslag lill 1. lagom ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen(1929:145) om skiljemän, 4. lag om ändring i lagen(1946:807) om handläggning av domstolsärenden, 5. lag om ändring i lagen(1949:164) med vissa bestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål, 6. lag om ändring i lagen(1969:249) om domstolar i fastighetsmål, 7. lag om ändring irättshjälpslagen (1972:429), 8. lag om ändring i lagen(1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 9. lagom ändring i lagen(1974:1082) om bostadsdomslol, 73 2. lagom ändringi lagen (1976:600)om offentlig anställning, samt Prop. 3. lagom ändringi vattenlagen(1983:291). Del under 10 angivna lagförslaget har upprättals i samråd med chefenför . Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 5. 5.1 Förslaget till lag om ändring i Deförändringar som föreslås när det gäller reglerna om tingsrätts sammansättninghar, i enlighet med vad som utvecklats i avsnitt 2.4.9, föranlett omarbetningav de grundläggande domförhetsreglerna. Som en huvudregel har angivits alttingsrätten är domför med en lagfaren domare, om inte annat är föreskrivet.Därefter har domförhetsreglerna för huvudförhandling delats upp på tvåparagrafer, en för tvistemål (3 a §) och en för brottmål (3 b §). Därefterföljer regler om att tingsrätten även i andra fall än vid huvudförhandling kanha kollegial sammansättning eller sammansättning med nämndemän (3 c §) ochregler om obligatorisk endomarhandläggning i tvistemål om små värden (3 d §). /kap 3 § ParagrafeninnehåUer i sin nuvarande lydelse sammansätlningsregler både fdr tvistemål ochbrottmål. Somen grundläggande domförhelsregel för all handläggning vid tingsrätterna har iförslaget angivils all rätten skall beslå av en lagfaren domare, om det inte ärföreskrivet något annal. Denna regel avser både förberedande handläggning ochavgörande av mål. Regeln är obligatorisk, vilket innebär atl det inte ärtillåtet med starkare sammansättning om del inte är särskilt föreskrivet.Tingsrätten får således till skillnad från vad som gällt intebestå av fler än en domare vid exempelvis sammanträde för muntlig förberedelseeller vid bevisupptagning eller syn på stället utom huvudförhandling.Föreskrifter om annan sammansättning finns i de följande paragraferna i 1 kap.RB. Det finns också en del särbestämmelser om tingsrätts sammansättning vidprövning av vissa speciella mål. Här märks främst reglerna i äktenskapsbalkenoch om handläggning av familjemål. Paragrafeninnehåller i sin nuvarande lydelse regler om sammansättningen i tvistemål ommindre värden, s.k. småmål. Dessa regler har i förslaget flyttats till den nya1 kap. 3 d §. Dennya lydelsen av paragrafen innehåller bestämmelser om tingsrätts domförhet vid huvudförhandling i tvistemål. Som en huvudregel har i 74 förstastycket angivits alt tingsrätten skall bestå av tre lagfarna domare. Prop.1988/89:95 Möjligheten till en sammansättning med fyra lagfarna domare haravskaffats (jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 2.4.4). Iandra stycket föreskrivs all rätten skall bestå av en lagfaren domare närhuvudförhandlingen hålls i förenklad form. Formellt sett innebär förbudet molen sammansättning med tre lagfarna domare i delta fall en nyhet. Det bliremellertid en följd av det i föregående paragraf föreskrivna förbudet mot ensådan sammansättning vid sammanträde för muntlig förberedelse. Itredje stycket, som motsvarar den nuvarande regeln i I kap. 3 § femte stycketRB om möjlighet till avgörande av mål med en enda domare när det ärtillräckligt med hänsyn till målets beskaffenhet, föreskrivs alt rätten i vissafall är domJör med en i stället för tre domare. I dessa fall är det såledesinte förbjudet att tre domare deltar i rätten. Möjligheterna tillendomarsammansättning har utvidgats i enlighet med vad som utvecklats i denallmänna motiveringen, avsnitt 2.4.2. Först och främst kommer möjligheten lillendomarhandläggning till användning i den situationen att parterna samtyckertill denna sammansättning och rätten anser den tillräcklig. 1första hand är naturligtvis målets beskaffenhet avgörande för om det ärtillräckligt med en enda domare. Generellt kan sägas att det inte bör komma ifråga att mål med omfattande muntlig bevisning avgörs med en enda domare. Omdet förekommer svåra rättsfrågor bör det i regel också föranleda att tre domaredeltar. Det är dessutom naturligt att domarens egna kunskaper och erfarenhet pådel i målet aktuella ämnesområdet i viss mån får inverka pä bedömningen. Jagvill i detta sammanhang påpeka att bestämmelsen är tillämplig även ifamiljemål. Det är i sådana mål naturligt att särskild hänsyn tas tillparternas önskemål om alt målet avgörs av en ensamdomare. Medden utformning bestämmelsen nu fåll torde det knappast bli aktuellt för högrerätt all återförvisa målet pä grund av bristande domförhet, även om den högrerätten skulle finna att målet bort avgöras i en större sammansättning. Enligtden föreslagna regeln är tingsrätten, oavsett parternas samtycke, domför med enlagfaren domare också i den situationen att målet är av enkel beskaffenhet. Detär svårt att på ett allmängiltigt sätt definiera vad som menas med atl målet ärav enkel beskaffenhet. Ett exempel som nämnts i den allmänna motiveringen ärmål där det av handlingarna verkar framgå att svarandens inställning mer haratt göra med betalnings-svårigheter än med sakliga invändningar mot kravet.Även sådana förmögenhetsrättsliga mål där det är fråga om någorlundalättillämpade rättsregler, exempelvis vardagliga mål inom köprätten och avtalsrätten,bör, om bevisningen inte är omfattande, ofta kunna bedömas som enkla. Detligger i sakens natur att mål som rör stora värden ofta är mera kompliceradeoch av den anledningen inte kan avgöras av en enda domare med stöd av den nuaktuella regeln. Bestämmelseni tredje stycket är tillämplig även i familjemäl. Mål om underhållsbidrag lill barn är inte sällan sä enkla att de bör kunna avgöras av en lagfaren domare oavsett om parterna samtycker till det. tvistiga vårdnadsmäl iregel inte avgöras av en lagfaren domare utan Prop. 1988/89:95 parternassamtycke. Äveni fastighetsdomstolsmål gäller om endomarbehörighet, se 4 § lagen(1969:246) om domstolar i faslighetsmål. Många mål om skadeståndsanspråk mothyresgäst, krav på betalning av hyra och yrkanden om förpliktande all avflyttapå grund av underiålenhel atl betala hyra torde vara av enkel beskaffenhet ilagrummets mening. Paragrafensj(/rfrrfe stycke innehåller den i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.4.2,föreslagna nya regeln om domförhet med tvä lagfarna domare om en av de tredomarna i fullsutten rätt får förfall sedan huvudförhandlingen påbörjats. Paragrafeninnehåller regler om hur tingsrätt skall vara sammansatt vid huvudförhandling ibrottmål. Förstastycket innehåller huvudregeln all rätten skall vara sammansatt av en lagfarendomare och tre nämndemän. Den nuvarande regeln om en sammansättning med femnämndemän i vissa grova brottmål har utgått. De överväganden som ligger bakomförändringen har redovisats i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.4.6. Andrastycket innehåller den regel om endomarkompetens i mål om lindrigare brott somnu står i I kap, 3 § femte stycket. Tredjestycket ger en möjlighet att öka antalet ledamöter i rätten, om det föreliggersärskilda skäl med hänsyn till målets omfattning eller svårighetsgrad. Rättenkan förslärkas med en lagfaren domare och/eller en nämndeman. Regeln harkommenterats i den aUmänna motiveringen, avsnitt 2.4.5. Möjligheten tillförstärkning bör i första hand utnyttjas i mycket omfattande mål. I mål som ärjuridiskt myckel komplicerade kan möjligheten att anlita ytterligare enlagfaren domare också utnyttjas. Iparagrafen föreskrivs att tingsrätten, utan hinder av reglerna i 1 kap. 3 §,vid avgörande av mål utan huvudförhandling och vid prövning av frågor som hörtill rättegången får ha samma sammansättning som vid huvudförhandling. Uttrycket/raor.? (?whör till rättegången förekommer även i 16 kap. 2 § och 29 kap. 2 §. Angåendetolkningen av uttrycket kan bl.a. hänvisas till nya kommentar tillrättegångsbalken, s. 16:6 f Exempel på frågor som kan behöva prövas avfullsutten rätt är svårbedömda frågor om rättegängshinder. kan det ocksåvara lämpligt att svåra frågor om tillålande av bevisning som aktualiserasinför en huvudförhandling prövas av samma domare som skall delta ihuvudförhandlingen. Itvistemål om mindre värden är det aldrig tillåtet att flera domare deltar (jfr 1 kap. 3 d §). Paragrafeninnehåller de bestämmelser om mål om mindre värden som har återfunnitsi 1 kap. 3 a §. Hänvisningeni första stycket har ändrats på grund av övriga ändringar isammansättningsreglerna. Regelni andra stycket om en sammansättning med fem eller sex nämndemän har utgått. Sistastycket har utgått, eftersom en hänvisning till särskilda sammansättningsreglerinförts i 3 §. Paragrafeninnehåller de grundläggande domförhetsreglerna för hovrätt. Första stycket harändrats sä atl preliminärfrågor under beredningen alltid kan avgöras med tredomare, även i de fall där tingsrätten har bestått av tre domare. Ändringen harkommenterats i den allmänna motiveringen, avsniu 2.4.8. Paragrafeninnehåller en fommregel för s.k. småmål. Den har ändrats redaktionellt på grundav den ändrade redigeringen av 1 kap. 1paragraf ens första stycke har en numera föråldrad regel om vadeanmälan utgått. Paragrafeninnehåller regler om rättegångskostnader i s. k. småmål. Den har ändratsredaktionellt på grund av den ändrade redigeringen av 1 kap. Paragrafensandra stycke reglerar frågan om förnyat upptagande i högre rätt av bevis som i målet upptagits i lägre rätt. För att betona rättens ansvar för avgörandet av frågan om omhörande har, som utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2.5), den nu gällande regeln om parternas inflytande pä frågan tagits bort. Som framhållits i den allmänna motive ringen är avsikten dock att parternas uppfattning i frågan även fortsätt ningsvis i praktiken skall beaktas. 47kap 3 och 4B' Prop. 1paragraferna har felaktiga hänvisningar lill 2 § i samma kapitel ändrats. Iparagrafen har en numera föråldrad regel om vadeanmälan tagits bort. Paragrafenreglerar den förberedelse som kan bli nödvändig sedan genmälet har kommit intill hovrätten. Huvudregelnär atl den fortsatta förberedelse som kan bli erforderlig skall ske genomskriftväxling. Regeln härom i andra stycket är oförändrad. Itredje stycket har införts den i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.2.5,föreslagna regeln om sammanträde under förberedelsen. Som framgått är avsiktenatt ett muntligt inslag i förberedelsen skall uppfattas som ell undanlag. Föratt markera det har det i bestämmelsen angivits att sammanträde får hällas omdet behövs för en ändamålsenlig handläggning av målet. Sammanträdet bör såledesvara till klar fördel för handläggningen. Vid bedömningen av om så är falletbör hovrätten väga in de kostnader för samhället och för parterna som en extrainställelse vid rätten kan föranleda. Syftet med sammanträdet bör vara att redaut vilka omständigheter och bevis som åberopas eller vilka bevisleman som äraktuella. Syftet kan också vara atl planlägga den fortsatta handläggningen. Däremotbör hovrätten inte kalla lill ett sammanträde enbart för att undersöka möjligheternatill föriikning. Det hindrar naturligtvis inte att hovrätten under ettsammanträde kan ta upp frågor om förlikning (jämför vad som sägs om förlikningi avsnitt 2.2.6 i den allmänna motiveringen). Detär naturligtvis framför allt i dispositiva tvistemål som det blir aktuellt medsammanträde under förberedelsen. Men även i indispositiva mål kan en muntligförberedelse ibland ha positiv effekt, inte minst när det gäller planläggningenav omfattande mål.