prop · GC0386 · 1988-12-31 00:00:00 — JK:s erfarenheter från granskning i utlänningsärenden har givit vid handen att den skyldighet som härvidlag åligger de beslutsfattande myndigheterna enligt 20 § förvaltningslagen (1986:223) och 102§ utlänningslagen (1980:376) åsido sätts. Så får inte ske. Enligt JK:s mening syftar en klar motivering även till all förkorta handläggningstidema i utlänningsärendena genom att eljest nödvändiga förklaringar som måste ges i efterhand till fattade beslut kan undvikas. Del gäller t. ex. i samband med alt besluten överklagas". Hovrätten för VästraSverige påpekar som sin uppfattning att ett förverkli- Prop. 1988/89:86gande av kravet på klargörande och utförliga beslutsmotiveringar kommer Bilaga 4 att la i anspråk större resurser än vad utredningen utgår från.Hovrätten ansluter sig inte lill utredningens bedömning att muntlighandläggning och utförliga beslutsmotiveringar kommer att leda lill väsentligtfärre omprövningar och också något färre överklaganden. Rättshjälpsnämndeni anser att en utförligare beslutsmotivering kan underlätta för denasylsökande och hans offentliga biträde att avgöra om del är meningsfullt attöverklaga och därmed i viss mån minska kostnaderna för hanteringen avasylärenden. Polismyndigheteni anser att starka rättssäkerhetsskäl talar för att beslut iutlänningsärenden bör vara klart motiverade och inte bara återge innehållet iåberopat lagrum. Förutom fördelen all sökanden får besked om grunderna för ettnegativt beslut och härigenom i vissa fall får lättare att söka ändring ibeslutet kan utredare/beslutsfattare vid handläggning av en ny ansökan lättarese om denna innehåller omständigheter som inte tidigare prövats. Detta börenligt polismyndigheten avsevärt öka effektiviteten i bl.a. avlägsnandeärenden. Polismyndigheteni anser att utförligare beslutsmotivering bör eftersträvas eftersomsådana kan leda tifl snabbare förfarande och färre överklagande. RRVanser att klara beslutsmotiveringar, konsekvent och väldokumenterad praxisliksom tidig kontakt med offentliga biträden är inslag i ulred-ningsprocessensom inte minst i kombination kan skapa fömtsätlningar för att nödvändiginformation anförs i ett ärendes inledande skede. Invandrarverketanser att utförligare beslutsmotiveringar bör medföra all handläggningen av överklagadeärendenförenklas. Även ombudens arbete förenklas. Viktigt är också att utförligaremotiveringar bör öka förståelsen för verkels beslut. Verket påpekar att mandock måste räkna med att ökade personalresurser krävs för myndighetens del ochatt handläggningstiderna tenderar att förlängas. Beträffandeförslaget om ändring av sekretesslagen anför invandrarverket: "Eftersomsjälva besluten normall inte skall sekretessbeläggas utgår invandrarverketfrån att den praktiska hanteringen av den avsedda ordningen blir att man iinvandrarverkets protokoll över utvisnings- och avvisningsbeslut hänvisar sekretessbelagd bilaga, där beslutsmotiveringen anges. Bilagan måste stämplas,sändas och i övrigt hanteras enligt vad som gäller för hemliga handlingar. Åtminstonei trovärdighelsfall torde man kunna utgå från att de utförligarebeslutsmotiveringarna regelmässigt får anses vara till men för utlänningen.Man måste alltså räkna med att en sekretesshanlering får ske genomgående idessa fall. De utförligare beslutsmotiveringarna medför alltså förinvandrarverket ett merarbete och en ökad tidsutdräkt inte bara medutformningen av motivskrivningen utan också med hanteringen". Advokatsamfundetfinner det starkt tillfredsställande att utredaren föreslår attavslagsbesluten skall motiveras. Detta är en förutsättning för väl utfor- Det är dockenligt samfundet tveksamt att det skall bli Prop. 1988/89:86 möjligt att iså stor utsträckning sekretessbelägga motiveringarna till fatta- Bilaga 4de beslut. påpekar att en viktig uppgift för motiveringarnaär alt de skall vara en kontroll över den asylpolitik som förs somden skall vara lill vägledning för beslutsfattare och biträden. "Rödakorset har länge varit av uppfattningen att nuvarande beslutsmotiveringar intekan accepteras. Vi ser därför fram emot den nyordning som utredningsmannenföreslår. Denna torde innebära en avlastning för både regeringen och detoffentliga biträdet. Rättssäkerhetsmässigt är det ett stort steg framåt. Visaknar emeflertid ett förslag om hur en dokumentation av praxis skallutformas. Att så bör ske sägs i prop. 1983/84:144. En sådan skulle kunna varatill stor hjälp både för beslutsfattare och biträden och med kortarehandläggningstider som följd. Över huvud taget måste en uppföljning av lagenstillämpning vara mycket viktig att få till stånd. Vi har föreslasgit attregeringens tillämpning av utlänningslagen i framför allt avvisningsärenden skaflfå större betydelse. Delta fömtsätter naturligtvis både väl motiverade beslutoch en bra dokumentation av regeringens beslut. Detta skulle troligen, förutomde rent rättssäkerhetsmässiga vinsterna, även leda till kortare väntetider.Ett annat sätt att bilda praxis kan vara att i större utsträckning än nu ta uppenskilda ärenden till beslut inför invandrarverkels styrelse. Även denna praxisborde vara lämplig och värdefull alt dokumentera på ett bra sätt". ÄvenRädda barnen, flyktingrådet. m.fl., asylkommittén och SvenskaIran Kommittén pekar på behovet alt successivt publicerad praxis av beslut iutlänningsärenden. Rädda barnen anför: "har uppdrag att sammanställa ochredovisa tillämpad praxis. Ett uppdrag som emeflertid inte fullgjorts. Behovetatt en successivt publicerad rättspraxis är emeflertid stort. Det skulle ge enöverblick av utlänningslagens tillämpning och därmed gagna rättssäkerheten. Förasylsökande, deras advokater och andra ombud är nackdelen med dagens brist påredovisad praxis betydande. Utan tillräcklig upplysning om de resonemang sominvandrarverket och regeringen för hamnar den enskilde i stor osäkerhet. Dettainnebär att flykiingombudet i sådana fall arbetar i ell besvärande underläge iförhållande till den beslutande myndigheten och inte har möjlighet alt göraett fullgott arbete. Av della följer all den allvarliga konsekvensen alt ettrejält underlag för en offentlig debatt kring flyktingjuridiken inteföreligger". JUSEKpåpekar att det vid fastställande av organisationen för handläggning av avvisningsbeslutmåste tas hänsyn tifl den längre handläggningstid som åtgås för att motiverabesluten. Flyktingrådelanser att skyldighet att motivera beslut bör gälla också beträffande visering,arbetstillstånd och tidsbegränsade uppehållstillstånd. Liknandesynpunkter lämnas av . Föreningenkurdernas vänner i anser att även beslut enligtterroristbestämmelserna bör motiveras. Länsrätten i Östergötlandslän avstyrker bestämt den föreslagna änd- Prop. 1988/89:86 ringen i sekretesslagen. "Enligt20 § förvaltningslagen får skälen för ett beslut utelämnas helt eller delvis omdel är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, skyddet för enskildaspersonliga eller ekonomiska förhållanden eller något jämförbart förhållande.Har skälen utelämnats bör myndigheten på begäran av den som är part dock ommöjligt upplysa honom om dem i efterhand. Enligt länsrättens mening bör maninte tumma på den viktiga regeln att förvaltningens beslut i princip äroffentliga. Offentligen är viktigare än att besluten blir utförligt motiveradeoch detta så mycket hellre som parten i efterhand kan upplysas om det som manav sekretesskäl inte har velat skriva i klartext i beslutsskälen. Det kan förövrigt noteras att den befogenhet som domstolar fått att sekretessläggadomskäl utnyttjas synnerligen restriktivt, om ens alls utom i spionmål o. d. Deflesta domstolar föredrar att i stället skriva domskälen med tiflbörlig hänsyntagen tifl föreliggande sekretessbehov framför att sekretesslägga sina domskälhelt eller delvis. Sekretessbelagda domskäl vållar för övrigt tekniskahanteringsproblem". 6 Kontrollfrågor 6.1 Allmänt Hovrättenför , RPS, invandrarverket och JK delar de synpunkter utredarenallmänt anför rörande asylsökande utan identitetshandlingar och de därvidframförda förslagen. DO är dock kritisk och anför: "Detär ingen ny företeelse, att asylsökande uppträder utan handlingar vare sigdetta beror på att de ej kunnat få några eller därpå alt de velat förbättrasina möjligheter eller tvingats återlämna handlingarna tifl deras rätta ägareeller för fortsatt bmk vid organiserad flykt. Att företeelsen fått storomfattning sammanhänger med att då krävtuppehållstillstånd före inresan, vilket den asylsökande av olika skäl inte kanfå samt de västeuropeiska staternas bristande samarbete, unilaterala åtgärdermot invandring och helt regelösa skickande av asylsökande mellan sig underåberopande av en första asyllandsprincip, om vilkens rätta tolkning ingensamfälld europeisk överenskommelse finns. nämnda risken för att tertoristeroch andra icke önskvärda personer som papperslösa skulle ta sig till Sverigeförefaller mig även överdriven. Sådana personer bmkar uppträda under svårgenomskådadfalsk identitet och icke j avsaknad av sådan. Lösningpå problemet är att söka i europeiskt samarbete och endast där. Om en person vid sin första landning på en europeisk kontrollplats tillfrå gades vart han ämnade sig och man då kopierade hans pass- eller andra handlingar, äkta eller falska, behöriga eller obehöriga, så kunde dessa sedan genom telefax vidarebefordras tifl bestämmelseorten, vilket skufle göra handlingarnas förstörande eller bortkastande meningslöst. På mot svarande sätt kunde man från personer, som verkligen helt saknade hand lingar göra anteckning om detta och om de uppgifter om identitet och 294 bakgrund, som den papperslösedå lämnade. Ett sådant samarbete torde Prop. 1988/89:86 emellertidförutsätta samtidiga västeuropeiska överenskommelser om Bilaga 4 t.ex.första asyllandsprincipen och en-routereglerna, m.a.o. i frågan vilket land,som skall ha ansvaret för flyktingskapsfaslställelsen". 6.2Nya förvarsgrunder för vuxna Förslagettillstyrks av RPS, polismyndigheterna i , och ,åklagarmyndigheten i , kammarrätten i och . RPSanser att det bör göras klara molivuttalanden rörande vilken effekt man villuppnå med förvarstagande på gmnd av oklar identitet och hur länge ell sådantförvarslagande bör vara. Såväl RPS som invandrarverket anför alt tiden föromprövning etc. av förvarstagande bör ha det faktiska förvarslagandel somutgångspunkt och inte beslutet om förvar. Invandrarverketi frågasätter om kopplingen mellan förvarstagande p.g.a. oklar identitet och tidpunkterdå utlänningen söker uppehållstillstånd är ändamålsenlig. Enligt verket torderegeln behöva tillämpas även vid andra tillfäflen. JOställer sig tveksam till förslaget om utvidgade möjligheter att ta utlänningari förvar i fall av oklar identitet och av uredningsskäl. "Detkan ibland finnas ett behov av att hålla en oidentifierad utlänning i förvar,särskilt när det inte finns några uppgifter all lägga till grund för enbedömning av sannolikheten för att han kommer att avlägsnas från landet. Ocksåi fall av vägran från utlänningen att medverka i utredningen bör det nog finnasmöjligheter all i särskilda fall förordna om förvar. Emellertid går förslaget idenna del alldeles för långt. att gå in på några språkliga eller juridiskaanalyser av vad uttrycket "identiteten är oklar" egentligen innebär,vill jag påstå att den föreslagna regeln ser ut som om den kunde läggas lillgrund för livstids internering i flyktingläger eller allmänt häkte. Detsammagäller en utlänning som inte anses bidra till utredningen i tillräcklig grad.Sådana tolkningar är självfallet inte avsedda. Jag vill bara med det sagda pekapå alt det måste föras in absoluta begränsningar i fråga om den lid enutlänning skall kunna hållas i förvar ulan någon relation till sannolikhetenför avvisning eller utvisning. Enligt min mening bör, med hänsyn till den restriktivitetsom måste prägla regler om frihetsberövande, tiden för förvar som grundas på 5kap. 5§ 1 och 2 p i förslaget inte få översliga någon eller några få dagar.Därefter bör prövning ske med reglerna i tredje punkten som grund". Polismyndigheteni delar inte utredningens bedömning att förvarstagande är en bättrelösning än att kvarhålla en person för förhör. Det sistnämnda borde enligtmyndigheten få äga rum . Socialstyrelsenföreslår att lydelsen i 5 kap. 5 § första stycket lagförslaget ändras på sådantsätt att ordet "endast" infogas mellan orden förvar och om. Förslagenavstyrks helt av Röda korset. Sociala Missionen och Svenska Kommittén, medan flyktingrådet och Svenska 295 kyrkan m. fl. avstyrkeratt förvar får ske av utredningsskäl. 1988/89: 86 ochSvenska kyrkan m. fl. anser även att bestämmelsen om förvar på gmnd Bilaga4 av oklar identitet måste ges en annan utformning. "Beträffande5 kap 5 § I anser vi att utredaren salt beviskravet för högt när han vill göradet möjligt att la en utlänning som inte har fåll tillstånd att stanna i Sverigei förvar om han inte kan styrka sin identitet. Vi avstyrker detta och menar attdet bör vara tillräckligt att utlänningen gjort sannolikt all han innehar denidentitet han påslår sig ha. Ett högre beviskrav befarar vi kan leda till ettmycket stort antal förvarsbeslul för identitetskonlroll. Beträffande 5 kap. 5§2 anser vi det klart olämpligt att tiflgripa förvar för all genomföra enutredning. Hela förfarandet skall bygga på frivillighet. En asylsökande somskall uppge varför han känner välgmndad fmktan för förföljelse och somsamtidigt sitter tagen i förvar kan inte ha de bästa förutsättningarna för attutveckla sin talan. De undantagsfall som det sannolikt är frågan om när enasylsökande ej inställer sig hos dem som skall sköta utredningen, motiverarinte ett stadgande av förvar". Rödakorset och flyktingrådet anser också att de föreslagna reglerna slår i stridmot uttalanden från . Röda korset anför: "PåArlanda flygplats har man regelmässigt tagit alla i förvar somkan tänkas komma att avvisas. Som bekant tar invandrarverket över avdessa ärenden. 1 praktiken innebär detta att ett stort antal personer, iblandsjuka eller skadade, har varit förvarstagna i för all sedan deförhörts och sedan invandrarverket övertagit ärendet, släppas ur förvar. Dettaanser vi vara en oacceptabel tillämpning av förvarsreglerna i utlänningslagenoch såvitt vi vet har den inget stöd i regeringens praxis. De avutredningsmannen föreslagna ändringama leder till en kodifiering av denbeskrivna tillämpningen. Röda korset tar kraftigt avstånd från detta liksomfrån införandet av ett "utredningsförvar" i svensk asylrätt. Såvittvi kan se strider de föreslagna reglerna också mot den conclusion samtycktelill vid UNHCR:s exekutivkommittés sammanträde 1986. Där överenskoms att förvarkan tillgripas endast om det framstår som nödvändigt, d. v. s. inga andra medelstår till buds, och t. ex. för att ta ställning till vilka element som enasylansökan gmndar sig på. Med del senare avses en preliminär intervju och intenågon utredning av ärendet. 5 kap. 5§ första stycket 2 i den föreslagnalagtexten går långt utöver detta. Vi noterar att det ingenstans i denföreslagna lagtexten finns fastslaget att förvar endast får tillgripas då detär oundgängligen nödvändigt". Flyktingrådelanser inte att det bör krävas av utlänningen att han förmår styrka sinidentitet. Del måste enligt rådet räcka med att uppgifterna om identitetenframstår som sannolikt riklig. Advokatsamfundetavstyrker förslaget och föreslår att tillämpliga regler i 5 kap. ändras så att förvar kan komma i fråga endast då det inte kan anses tillräckligt att utlänningen ställs under uppsikt. Av beslutet om tagande i förvar skall det enligt samfundets mening framgå varför det inte är tillräck ligt att ställa utlänningen under uppsikt; og avstyrker förvar för att genom- Prop. 1988/89:86 föra en utredning. Förslagettillstyrks av kammarrätten i och invandrarverket. RPShar inga invändningar mot förslaget om än snävare regler för att få ta barn iförvar. Uttalandet om att förvarstagande måste "vara nödvändigt för all enverkställighet, som svårligen kan uppskjutas, inte skall förhindras" ärdock enligt RPS:s mening något oklart. RPS understryker all det förhållandelatt någon eller några familjemedlemmar håller sig undan inte bör få utgörahinder mot förvarstagande av övriga familjemedlemmar. Del är enligt RPS hög tidatt samhället med skärpa reagerar mot ofoget alt sätta myndigheters och iförekommande fall regeringens beslut ur spel genom att gömma undan den som intefår stanna i landet. JUSEKanser att de skärpta kraven beträffande förvar av barn kommer att leda tillverkställighetsproblem och längre handläggningslider. Rödakorset och anser att förvarslagande av barn bör undvikas närså är möjligt och att den föreslagna bestämmelsen inte ger del skydd sombehövs. "Vadgäller förvar av barn måste ytterligare försiktighet säkerställas. Sådantskall helst aldrig få ske men vi är inte främmande för att det kanvara nödvändigt. Det måste i lag och förarbeten absolut säkerställas attförvarslagande av barn inte får förekomma utom när del är den enda möjlighetenför all en beslutad avvisning eller utvisning skall kunna verkställas. Vidförvar av barn är del mycket viktigt att förvarslokalerna är ändamålsenliga. Destarkaste argumenten mot förvar av barn handlar ju trots allt Om hur barnetupplever sin situation. Trots upprepad kritik och trots upprepade löften att taitu med saken har förhållandena i förvarslokaler för barn ännu inte uppnått enacceptabel nivå. Det är viktigt för regeringens trovärdighet i dessa frågor atts. k. krafttag görs för detta. Vi anser inte all den föreslagna lagtexten i 5kap. 6§ ger nödvändigt skydd för barnet. Inte heller resonemanget ispecialmotiveringen om när barn skall få tas i förvar, inger någotförtroende". Länsrätteni anser all 16-årsgränsen bör ersättas med en 15-årsgräns föratt större likhet skall nås med andra författningsbestämmelser rörande barn. DO,Juridiska Jäkulteten vid , . Räddabarnen, flyktingrådel, m. fl., Sociala missionen, asylkommitténoch Svenska Kommittén anser att barn över huvudet taget inte bör kunna tasi förvar. DOanser all det ur humanitär synpunkt är stötande och inte hedrar vårt land attbarn tas i förvar. Än viktigare anser han de negativa verkningarna vara förbarnen själva, deras anhöriga och de svenska befattningshavare som arbetar medflyktingbarnen i dessa situationer. "Nackdelarna medförvarslagande av barn överväger samfälld de näck- Prop. 1988/89:86 delarsom kan förutses, om detta ej längre skulle vara tillåtet. Särskilt Bilaga4 möjligheterna lill uppsikt på utredningsslussar och förläggningar bör välkunna balansera sådana eventuella nackdelar". Advokatsamfundetanser att del är direkt motbjudande all i avlägsnande-ärenden behållamöjligheten att ta minderåriga i förvar. Ett omfattande underiag ger enligtsamfundet stöd för att minderåriga kan ta så allvarlig skada av att tas iförvar att det inte är försvariigt all enbart av effektivitetsskäl bibehållamöjligheten att ta minderåriga i förvar. Rädda barnen anför bl. "Räddabarnen vidhåller sin tidigare redovisade uppfattning att fängsligt förvar avasylsökande barn bör vara förbjudet. Det är ett oavvisligt krav eftersom deltillfogar barnen stor skada. Separation av barn från föräldrar på detta sättblir särskilt traumatisk enligt Rädda barnens erfarenhet. Grundprincipen måstevara att familjen skall hållas samman i dessa utsatta situationer. Barn somhamnar i fängsligt förvar med eller utan nära anhörig upplever del som mycketobegripligt och skrämmande. Det kan skapa psykiska problem för barnet som kanbestå över . Erfarenheten visar tydligt att ett absolut och olvetydligtförbud mot förvar av bam är påkallat". m. fl. "Pågrund av de uppenbara skaderiskerna för bamen, bristen på lämpliga lokaler ochtjänstgörande personal med barnkompetens samt polisens vidlyftiga tolkning avbegreppet "synnerliga skäl" avstyrker vi förvarstagande av barn, såsom det kommit till uttryck i lagförslaget 5 kap. 6§. Om statsrådet finner attbehov av förvarslagande av barn kan föreligga, vill vi starkt understryka att dellainte bör förekomma utom när del är enda möjligheten för att en beslutadavvisning eller utvisning skall kunna verkställas. Lagförslagets möjlighet atttillgripa förvar finner vi alltför omfattande. Förvar som leder tillfamiljesplittring får under inga omständigheter förekomma. Talet om särskildalokaler måste få en förankring i verkligheten om förvarstagande av barnöverhuvudtagel skall få förekomma. Lokalerna skall utrustas så all de kanuppfylla kravet på en civil miljö. Del är dessutom otillfredsställande all, somidag, anställa personal ulan speciell barnkompelens. De stora skaderiskernavid barnförvar ställer speciella krav på kunskaper och insikt hos personalen.Ett absolut förbud mot förvar av barn i polisarrest måste införas. Inte ens brottsmisstänktasvenska barn får vistas i polisarrest. Utländska barn skall intebehandlas sämre än svenska. Om det inte införs ett förbud mot tagande av barnunder i förvar kräver vi en uppföljning och kontroll över hurförvarsinstitutet tillämpas. Denna skall innehålla en sammanställning avuppgifter från berörda myndigheter gällande förvarens längd, uppgifter om varbarnen placerats, om någon form av familjesplittring förekommit och i vilkenutsträckning sociala myndigheter och barnpsykologisk expertis medverkat". Flyktingrådetanser att förslaget r stället för att stärka avsevärt försämrar skyddet förbarnen och anför: "Det förslag till frihetsberövandeav barn som presenteras i utredningen är Prop. 1988/89:86 direktuppseendeväckande. Det är förvisso i realiteten inte fråga om något Bilaga 4förtydligande och inskränkta förvarsregler, vilket görs gällande. Föreslagenlagtext talar om uppenbar risk för undanhållande medan specialmo-tivering förstsänker graden till påtaglig risk för alt därefter konstatera:"Förvarsbeslut få alltså alltjämt fallas om del finns risk för alt barnethåller sig undan"(!). Till saken hör att i vart fall polismyndigheten iArlanda vaktdistrikt regelmässigt ansett att det föreligger uppenbar risk förundanhållande om avvisningsbeslut övervägs. Det är vidare helt oacceptabeltatt införa utökad möjlighet till frihetsberövande av barn utan vårdnadshavare.Oavsett föräldrarnas agerande har samhället skyldighet att se till att barninte löper så allvarliga risker som ett frihetsberövande innebär. Omsynnerligen kortvarigt förvar av barnfamilj ändå kommer att tillåtas i ytterstaundanlagsfall, måste ell förbud mot förvar i polisarrest införas. Inte ens ett brottsmisstänklsvenskt barn får förvaras i polisarrest". vid är tveksamt till om den föreslagnatexten verkligen stärker barns ställning. Juridiskafakulteten vid anser att ett förbud mot förvarstagandeav barn bör övervägas i del fortsatta lagstiftningsarbetet. Socialstyrelsenanser att förvar av barn inte bör få ske och anför: "Styrelsenär dock medveten om att det kan finnas påtagliga risker för alt barn undanhållsi syfte att förhindra verkstäfligheten av ett avlägsnandebeslut. I de fåtalfall, där det finns en påtaglig rymningsrisk, bör familjen tas om hand på ettsådant sätt att skador undviks. Formema för ett sådant förvarstagande bör, ominstitutet skall finnas kvar inom ramen för en ny utlänningslag, enligtstyrelsens mening utredas närmare. har därför den 7 mars 1988hemställt hos regeringen att regeringen måtte ge styrelsen ochrikspolisstyrelsen i uppdrag att utreda hur alternativ till ett förvarstagandelämpligen bör utformas. Styrelsen har för den händelse statsmakterna finner attett förvarstagande av barn och barnfamiljer måste finnas kvar i andra handhemställt att regeringen måtte uppdra åt att tillsammans medrikspolisstyrelsen utarbeta och meddela föreskrifter för samverkansformer meflanlandsting, kommuner och polismyndigheter i ärenden om förvarstagande av barnoch barnfamiljer. Styrelsen har därvid betonat vikten av att familjer intesplittras, att familjerna och barnen tas om hand eller hålls under uppsikt igodtagbara lokaler och av personal med kunskap om barn och barns utveckling samtall den lokala polismyndigheten samarbetar med socialnämnden i dessafrågor".