prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Sådana insatser börplaneras av SIND och genomföras av utvecklingsfonderna, som kan nå ut tillflertalet mindre företag som har en exportpotential men kan möta svårighetervid sin marknadsföring på Europamarknaden. 1 utvecklingsfondernasuppgifter bör även ingå att stödjasamarbetsprojekt mellan småföretag i och EG. SIND bör samråda med när insatserna planeras. har 2,5 milj. kr.anvisats från detta anslag för stöd till arbelskooperation m.m. Medlen harefter beslut av regeringen disponerats av kooperativa rådet (I 1983:G). Jag har tidigare anmält att ansvaret för kooperativa rådet under innevarande budgetår avses föras över från industridepartementet tillcivildepartementet. Efter samråd med 30 statsrådetWallström förordar jag att medel för stöd tillarbelskooperation Prop. 1988/89:100 m.m. fr.o.m. /90 intelängre beräknas under anslaget Bil. Statsrådet kommer att föreslå att 2,5 milj.kr. för motsvarande ändamål tas upp på ett anslag under trettonde huvudtiteln. Jag förordar attanslaget Småföretagsutveckling sammantaget beräknas till 182,5 milj. kr. Jag hemställer att regeringen föreslår att till Småföretagsutveckling /90 anvisa ett reservationsanslag på . Täckande av förlustervid viss garantigivning, m. m. 1987/88 Utgift 25 815084 1988/89Anslag 25000000 1989/90 Förslag 10000000 Medel från anslaget används för att: 1. infria statligagarantier enligt förordningen (1978:507) om industriga-rantilån m. m. (upphävd 1987:424), 2. infria statliggaranti som har beviljats enligt brev () den 30juni1965 till kommerskollegium och fullmäktige i angående föreskrifter i fråga om statliggaranti för lån till turisthotell, 3. infria statliggaranti som har lämnats enligt förordningen (1977:387) om investeringsgaranti (upphävd1980:442), 4. infria statliggaranti som har lämnats enligt förordningen (1977:1123) om statligt stöd tillstrukturåtgärder inom specialstålindustrin m. m. (upphävd 1979:1180), 5. infria statligastrukturgarantier, särskilda strukturgarantier för textil-ochkonfektionsindustrierna samt särskilda strukturgarantier för glasindustri som harlämnats enligt förordningen (1981:661) orri strukturgarantier m.m. (upphävd 1985:434), 6. infria garantiersom har lämnats till Tillväxtinvestbolag m.m. enligt föreskriftersom regeringen meddelar, 7. bekosta bidrag tillregionala utvecklingsfonder för att till viss del täcka föriuster i anledning av sådana garantier enligt förordningen(1982:682) om statlig finansiering genom regional utvecklingsfond(omtryckt 1984:556) som fonderna harbeslutat 1983 Qfr prop. 1983/84:40 bil. 10, NU8, rskr. har medelfrån anslaget använts även för att dels infria vissa garantier tillskogsindustrin, dels bekosta bidrag för räntebefrielse i samband med vissa strukturgarantilån. Behov av medelför dessa ändamål kan inte längre uppstå. Några nya åtaganden som kan leda till utbetalningar pådetta anslag görs 31 intelängre sedan beslutat att garantier enligt punkt 1 inte längre Prop. 1988/89:100 skall lämnas (prop. 1986/87:74, NU 30, rskr. Infriandetav uteståen- Bil. 14 de sådana garantier kommer dock troligen att under denärmaste budgetåren svara för huvuddelen av utgifterna på anslaget. Jagberäknar anslaget för /90 011 lOmilj.kr. Jag hemställer att regeringen föreslår att till Täckande av förluster vid vissgarantigivning, m. m. för /90anvisa ett förslagsanslag på . 1987/88Utgift 92239 300 Reservation 89921 145 1988/89Anslag 70000000 1989/90 Förslag 85000000 Från anslaget somdisponeras av statens industriverk (SIND), bekostas industripolitiska åtgärder för textil-och konfektionsindustrin samt viss statistik.Våren 1986 förelades (prop. 1985/86:100 bil. 6, 10, 12 och 14) förslag om åtgärder för tekoindustrinunder en treårsperiod räknat fr.o.m. /87. Förslagen innebar bl.a. (bil. 14) fortsatta industripolitiskaåtgärder för branschen samt inrättande av ett produktionstekniskt utvecklingscentmm i för tekoindustrin. För dessa ändamålangavs att 92, 80 resp. 70milj. per budgetår borde avsättas fr. o. /87. beslutade i enlighet medförslaget och har för budgetåren 1986/87,1987/88 resp. 1988/89 anvisat 92, 80 resp. 70 milj. kr. till industripolitiska åtgärder förtekoindustrin (prop. 1985/86:100 bil. 14, NU 32, rskr.306, prop. 1986/87:100bil. 14, NU25, rskr.203 samt prop. 1987/88:100 bil. 14, NU 29, rskr. Tekoindustrins situation är gynnsammare än tidigare.Textilindustrin ökade sinproduktion med jämfört med året innan men beräknas enligt statens industriverk ha minskat produktionen med ca 4%under år 1988. Inom trikåindustrin uppnåddes en produktionsökning med ca1% . beräknas produktionen inom trikåindustrin ha sjunkit med ca5%. Konfektionsindustrin minskade sin produktion med och beräknasår 1988 ha minskat produktionen med . De kraftigasysselsättningsminskningarna bromsades upp . De minskningar av sysselsättningen som sker beror ihuvudsak på rationaliseringsåtgärder inom företagen. fanns enligtstatens industriverk 25 000 årsanställda inom tekobranschen. beräknas sysselsättningen ha minskat med ca 500årsanställda och år Prop. 1988/89:100 1989förväntas en sysselsättningsminskning om ca 800 årsanställda. Exportvärdet för teko inkl. reexportökade från ca . Exporten avsvensktillverkade varor ökade frånca . Exporten av i tillverkade varor harav statens industriverk beräknatsmotsvara av produktionsvolymen inom textilindustrin och inom trikå- och konfektionsindustrin.År 1984 var motsvarande exportandelar 50 resp. . Efter en nedgång i lönsamheten under år1986 redovisade företagen inom både textil-och konfektionsbranschen påtagliga lönsamhetsförbättringar . Ibåda branscherna uppnåddes högre avkastning på totalt kapital än under 1980-talet.Industriverket har i rapporten redovisat en lönsamhetsundersökningavseende ett urval företag inom tekoindustrins samtligadelbranscher. förväntadesig av samtliga tekoföretag oförändrad eller förbättrad lönsamhet. SIND har underhösten 1988 gjort en ny undersökning. Härvid har framkommit att lönsamheten sannoliktblir lägre inom konfektionsindustrin än vad som tidigare förväntades beroende på minskadeförsäljningsvolymer. Branschprogrammet för tekoindustrin startade budgetåret1970/71. Syftet med programmet är att, vad avser textilindustrin, medverka tillatt öka produktionsvolymen bl. a.genom att finna nya användningsområden och öka exporten. Vad avser konfektionsindustrin skall det medverka till att produktionsvolymenbehålls på oförändrad nivå bl.a. genom ökad export. För /anvisat 70 milj. kr. Ansvarig förbranschprogrammet för tekoindustrin är statens industriverk. Insatser inomprogrammet avseende stöd till olika exportaktiviteter samt rådgivning harbidragit till att föra ut svenska tekoprodukter på världsmarknaden. Exportmedvetenheten och exportkunnandethar ökat och många företag som tidigare endast arbetade på hemmamarknaden harstartat exportverksamhet. SIND:s insatser inom teknikområdet harvarit viktiga och har medverkat till att höja den tekniska nivån inom svenskkonfektionsindustri. Åtgärderna harmedverkat till att utveckla ochinföra ny datorbaserad teknik. Verkets möjligheteratt ge bidrag till konsultkostnader har stimulerat företagen att använda utomstående konsulter ochdärigenom höja effektivitetoch lönsamhet. Utbildningsverksamheten,bidrag till Svenska Moderådetoch till olika designprojekt samt till olika samverkansgrupper är andra exempel på åtgärder som i olika avseenden hjälpt till attstärka den svenska tekoin dustrins internationellakonkurrenskraft. föreslår att ett nytt treårsprogram fastställs för branschprogram Teko fr.o.m /90 och att för verksamheten anvisas 70, 60 resp. 50 milj. kr. förbudgetåren 1989/90, 1990/91 resp. 1991/92. Av de 70 milj. kr. som äskas för detförsta budgetåret (1989/90) föreslårverket att ca hälften används för exportfrämjande åtgärder och att resterandedel används för rationaliseringslån, produktutveckling, teknikspridning samtadministration. SIND konstateraratt tekobranschen efter en långvarig och djupgående kris nu nått ettstabilare läge och en mer begränsad sysselsättningsminskning. Denna sysselsättningsminskning ärnu enligt verket baserad främst pårationalisering och inte, som varit fallet, oftast föranledd av omfattandenedläggningar. Synpunkter ochförslag i fråga om statliga åtgärder på tekoområdet har lämnats av , /, textil- ochkonfektionsindustriförbund samt Fackklubbsordförandena inomBeklädnadsarbetarnas Förbund vid . Tekoindustrinssituation är gynnsammare . Regeringens tekopolitik med åtgärder inom handels-, försörjningsberedskaps-, arbetsmarknads-och näringspolitikens områden har medverkat till att tekobranschen omstrukturerats och stärkts. 1 regeringens proposition (prop. 1988/89:47) om vissaekonomisk-politiska åtgärder m. m. som förelades under hösten 1988föreslås en omläggning av handelspolitiken på tekoområdet. har beslutat i enlighetmed förslaget (1988/89:FiU 10, rskr. Det innebär art samtliga importrestriktioner vad avser tekovarorskall vara avvecklade den 31 juli 1991.1 syfte att öka förmågan hos de svenska tekoföretagen att kunna möta den ökade konkurrens, som ett frisläppande avimporten från de s. k. lågprisländerna kommer att medföra, aviserades ipropositionen att förslag om fortsatta åtgärder till förmån förbranschen inom export-, rationaliserings-,produktutvecklings- samt utbildningsområdena skulle läggas fram i 1989 årsbudgetproposition. Jag återkommer till dessa frågor. För stora delar avbranschen finns möjligheter att ytterligare stärka marknadspositionerna. Jaganser liksom industriverket att branschprogram Teko bör fortsätta och inriktas mot områdena export,teknik, design och utbildning. Det är ocksåviktigt att branschprogrammet, såsom varitfallet , även i fortsättningen inriktas mot företag som visar tillväxtpotentialoch utvecklingsförutsättningar. Mot denna bakgrund föreslår jag ettprogram för fortsatta, offensiva insatser inom tekoindustrin . böransvara för genomförandet i samråd med övriga berörda organ och Prop.1988/89:100 företrädare för branschen. Jag förordar attsammanlagt 255 milj. kr. anvisas för budgetåren 1989/90-1991/92 med en fördelning om 85milj.kr. Avdessa medel bör minst 60milj. per åranvisas för branschfrämjande åtgärder främst inom områdena export,teknikspridning, produktutveckling (design)samt utbildning och högst 25 milj. kr. anvisas för fortsatt verksamhet med lån till rationaliseringsinvesteringar inom den konfektio-nerandeindustrin. Mitt förslag tillett fortsatt treårsprogram för tekoindustrin innebär att nivån på de industripolitiska insatserna för tekoindustrin höjs. Vad gäller utrikeshandelspolitiken på tekoområdet skall,som jag tidigare nämnt,restriktionerna mot import av tekovaror från s.k. lågprisländer upphöra underår 1991. Chefen för försvarsdepartementet hartidigare (bil. 6) redovisat förslag till försörjningsberedskapspolitiskaåtgärder som innebär att totah 43,3 milj.kr. avsätts under /90 för främst olika slag av industriellaåtgärder inom den grundtextila industrin. 1 enlighet medriksdagens beslut om en omläggning av tekopolitiken (prop. 1982/83:130 bil.I, NU 42, rskr. 321) har chefen för arbetsmarknadsdepartementettidigare (bil. 12) föreslagit att det s.k. äldrestödet upphör i och med utgången av /89. I syfte att,parallellt med tekoprogrammet vid industriverket, stärka branschen inför detökade konkurrenstryck som kan komma att uppstå vid slopandet avimportrestriktionerna har chefen för vidare föreslagit att den nu gällandemöjligheten till bidrag för utbildningav nyanställda inom tekobranschen bör förlängas för ytterligare en treårsperiod. Utbildningen beräknas omfatta ca700 personer och kommer att bedrivas som arbetsmarknadsutbildninganpassad för tekobranschen. Mål och riktmärken för tekopoUtiken har vid olika tillfällen behandlat frågan ommål och riktmärken för denstatliga tekopolitiken. De ambitioner som därvid kommit till uttryck grundas enligt uttalanden i propositioneroch utskottsbetänkanden på bl.a. försörjningsberedskaps-,sysselsättnings- och regionalpolitiska motiv. uttalade 1979 (NU 1978/79:48) art ett långsiktigt mål för den statligatekopolitiken bör vara att svensk tekoin dustri skall svara för eller mer av den totala tillförseln avtekovaror. Någon formell låsning på denna nivå bördock enligt utskottet inte komma i fråga. anslöt sig till vad utskottet anfört (rskr. 1978/79:390). Riksdagenbeslutade att ett upprätthållande av Prop. 1988/89:100produktionsvolym bör utgöra ett riktmärke för den fortsatta tekopolitiken Bil. 14 (prop. 1980/81:100 bil. 14, NU 47, rskr. Den samlade produktionsvolymeninom tekoindustrin varar 1982 lägre än . beslutade (prop. 1982/83:130, NU 42, rskr. 321) atttekopolitiken även fortsättningsvis skulle baseras på riktmärket om 1978 års produktionsvolym och målet om attsvensk tekoindustri skall svara för av tillförseln av tekovarorpå hemmamarknaden. Enligt uppgift frånstatens industriverk svarade inhemsk produktion för avtillförseln till den svenska marknaden av textilvaror. För beklädnadsvarorutgjorde andelen inhemsk produktion av tillförseln . Produktionsvolymerna låg förtextilindustrin lägre, för trikåindustrinca lägre och för konfektionsindustrin lägre än 1978 årsvolymer. 1 fråga omtextilvaror och trikåtyg har produktionsvolymen successivtökat och närmat sig nivå. Inom konfektionsindustrin har utvecklingen varit denomvända. I 1986 årsbudgetproposition (1985/86:100 bil. 14, NU 32, rskr. 306) konstaterades att såväl målet om att inhemsk produktionskall svara för av tillförselnsom riktmärket att upprätthålla produktionsvolym enligt regeringens uppfattning i första hand motiverats avförsörjningsberedskapsskäl. Härvid hänvisades till att skulleta ställning till totalförsvarets utveckling /881991/92varefter dåvarande chefen för industridepartementet hade för avsikt att återkomma till regeringen i frågan om hur ambitionen för den statligatekopolitiken skulle uttryckas. Inför beslut om totalförsvaretsutformning (prop. 1986/87:95bil. 1, FöU 11, rskr. 310) behandlades frågan om karaktären på sådana kriser och krigssituationer som börutgöra grund för planeringen av totalförsvaret. En konflikt iEuropa torde inledas med ett förkrigsskede. Detta antas i planeringenha en varaktighet av upp till . I början av detta förkrigs skede antas deninternationella handeln och tillgången på varor ha i huvudsak normal omfattning. Främst mot slutet av perioden kan däremot avsevärda handelsbegränsningar förekomma.Ett totalt handelsbortfall ter sig emellertid för de flestavaruområden inte realistiskt ens vid förkrigsske- dets slut. Ett undantag kan därvid utgöras av sådana förnödenheter där något land har en ren monopolsituation.Detta förkrigsskede förutsätts i planeringen följas av en period med krig i landets omvärid. Under detta krig kan stå neutralt alternativtdras in redan inledningsvis eller . Ett sådant akut krigsskede uppskattas för planeringsändamål kun na komma att omfatta några månader. Totalförsvaret skall ha en betryg gande uthållighet i relation härtill. Ingen utrikeshandel antasförekomma i denna situation. 1 ett skede efter ett krig i vår omväridbör fömtsättas att utrikeshandeln Prop. 1988/89:100 återgår till enacceptabel nivå. bör i planering- Bil. 14 en beaktas främst i form av vissa analyserrörande omställning av inhemsk produktion av livsnödvändigaförnödenheter. Nämnda grunder förtotalförsvarets planering innebär en väsentlig förändring jämfört med deplaneringsförutsättningar som gällt för beredskapen på beklädnadsområdet. På beklädnadsområdetliksom för flera andra varuområdenförutsätts således en mer omfattande utrikeshandel än vad som hittillslegat till grund för planeringen. En följd av de nyaplaneringsförutsättningarna är att behovet av att upprätthålla produktionskapacitet kommeratt minska. De kapacitetsbevarande åtgärder som härvid kommer att aktualiserasberör i första hand tillgången på främst vissa grundtextila varor. beslutinnebär att tidigare gällande planeringsfömtsättning-ar avseendekrislängd, kristida utrikeshandel och s. k. krigsgarderob samt riktmärke förproduktion upphävs som av beslutad inriktning. I stället ankommerdet på funktionsansvarig myndighet, dvs. överstyrelsen för civilberedskap (ÖCB) vad gäller tekoområdet, att på gmndval av allmänna uttalandenav statsmakterna göra de preciseringar av försörjningsberedskapsmål somerfordras. Sysselsättnings- och regionalpolitiska mål Full sysselsättning är ett av de viktigaste målen förregeringens ekonomiskapolitik. Sysselsättningspolitiken är inriktad på att förhindra arbetslöshetoch att påverka utbudet av arbetskraft på arbetsmarknaden. Detta innebär att varje människa som vill arbeta skallha rätt till ett arbete. Huvudansvaret föratt klara den fulla sysselsättningen faller på den ekonomiskapolitiken men arbetsmarknads-, närings- och regionalpolitiken m.fl. bidrar till att underlätta attmålet om full sysselsättning kan uppnås. För att pressa tillbaka arbetslöshetenoch öka utbudet av arbetskraft på ett sådantsätt att sysselsättningen tryggas också på lång sikt krävs en god och stabiltillväxt. God tillväxt ställer dock krav på ständiga förändringar, arbeten försvinner och nya kommer till. Detta kanleda till att människor blir arbetslösa . Arbetsmarknadspolitiken har här en viktigroll att fylla genom att underlätta omställningarna på arbetsmarknadenoch hjälpa människor till nya arbeten. Det är angeläget att strukturomvandlingensker i socialt acceptabla former.Arbetsmarknads- och regionalpolitiken bidrar till att skapa acceptans för näringslivets strukturomvandling ochbidrar därmed till en ökad tillväxtvilket i sin tur ökar sysselsättningen. Deregionalpolitiska åtgärderna inriktas på att stärka infrastrukturen i olika delar avlandet och på att skapa en tillväxt i näringslivet för att öka sysselsättningen iregionalpolitiskt prioriterade regioner. Arbetsmarknadssituationeni , och angränsande delar av och samt och , dvs. somhyser huvuddelen av svensk tekoindustri, är mycket Prop.1988/89:100 god. Arbetslöshetsnivån ligger i detta område strax under dengenomsnitt- Bil. 14 liga nivån för riket. Tekoindustrins efterfrågan påarbetskraft är betydande. Ett grundläggande mål för den svenska handelspolitikenär en fii internationellhandel. Detta är av största betydelse för ett land som med en starkt utrikeshandelsberoende ekonomi. Frånsvensk sida arbetar man i den nu pågående G.ATT-rundan för fortsatt avregleringav den internationella handeln. 1 fråga om handeln med tekovaror verkarSverige för en återgång till normala GATT-regler. Enligt det förslag som redovisats iregeringens proposition (prop. 1988/89:47) om vissa ekonomisk-politiskaåtgärder, m.m. skall inte för egendel tillämpa ett eventuellt nytt internationellt regleringsavtal förtekohandeln. De svenska restriktionerna på detta område upphör när detnuvarande avtalet, det s.k. MFA IV (multifiberavtalet),löper ut . En avregleringtorde gynna konsumenterna och bidrar till en dämpning avprisökningarna i samhället. Ett upphävande torde också leda tillpositiva effekter för utvecklingsländerna. har beslutat i enlighet medregeringens förslag (l988/89:FiUlO, rskr.94). Näringspolitikens inriktning behandlades av riksdagenunder (prop. 1986/87:74, NU 30, rskr. Målen förnäringspolitiken är att åstadkomma en god långsiktig tillväxt inom näringslivetgenom att främja förnyelseoch omvandling inom industri- och tjänstesektorn och härigenom upprätthålla engod internationell konkurrenskraft. Förändringar som kan förutses måste mötas med att ta tillvara demöjligheter som en fortsatt strukturomvandling kommer att ge. Försök attupprätthålla produktion i ettålderdomligt och icke konkurrenskraftigt näringsliv kommer däremot att leda tillvälfärdsförluster. Strukturomvandlingen måste ske i sådana former att landetssamlade produktionsresurser tillvaratas och den enskildes trygghetvärnas. Näringspolitikens uppgift vad avseratt anpassa marknadsekonomin till välfärds- och fördelningspolitiska mål består framför allt i att underlättaen nödvändig strukturomvandlingbl.a. genom stöd till nyetableringaroch utveckling av små och medelstoraföretag samt insatser för att skapa sysselsättning på orter som drabbats avföretagskriser. Det kan också gälla insatser i vissa branscher somutsätts för ett hårt strukturomvandlingstryck. Inom ramen för denna näringspolitiskamålsättning vidtas åtgärder inom vissa branscher för att stimuleraföretagens utveckling. Insatserna är av olika karaktär i olika branscher. De branscher som av olika skäl är föremål för statliga insatser är bl. a.gruv- och mineralindustrin, den träbe arbetande industrin och tekoindustrin. Destatliga insatserna inom tekoindustrin motiveras av att marknaden Prop.1988/89:100 för de svenska företagen iväsentlig utsträckning förändrats. De svenska Bil. 14 produkterna harinte varit konkurrenskraftiga trots en expanderande marknad.Produktionsnedskärningar har därför framtvingats varvid betydande kapital- ocharbetskraftssresurser har friställts. Läget inom branschen har dock, som framgår av industriverkets , nu stabiliserats. De näringspolitiskaåtgärderna för tekoindustrin syftar bl. a. till att bidra till attutveckla de delar av branschen som bedöms ha fömtsättningar att överleva på . Huvudinriktningen harhärvid varit att bidra till utvecklingav produktion och produktsortiment samt att vidga företagens marknader genomexport. Vidare har insatser gjorts för att effektivisera produktionengenom investeringar i ny utmstning. Som framgått av mintidigare redogörelse har målet för tekopolitiken att inhemsk produktion skallsvara för av tillförseln till den svenska marknaden samt riktmärket att 1978 årsproduktionsvolym skall upprätthållasi första hand varit motiverade av försörjningsberedskapspolitiska skäl. 1 det försvarsbeslut som riksdagenfattade konstateras emellertid att det urtotalförsvarssynpunkt inte längre finns något behov av att fastlägger särskilda mål för försörjningen avtekovaror. Vidare harriksdagen ställt sig bakom vad regeringen anfört om näringspolitiken (prop. 1986/87:74, NU 30, rskr.271). Målen för näringspolitiken, dvs. att åstadkomma en god långsiktigtillväxt inom näringslivet genom att främjaförnyelse och omvandling inom industri- och tjänstesektorn ochhärigenom upprätthålla en god internationell konkurrenskraft, gäller även förtekoindustrin. Något behov av särskilda näringspolitiska mål för tekopolitiken finns därutöver inte.Särskilda mål liknande de som finns för tekoområdet finns inte för andrabranscher. De åtgärder somriktas till tekoindustrin är utformade i enlighet med målen för näringspolitiken. Åtgärderna syftar tillatt utveckla konkurrenskraftiga företag. Insatser görs för att tillföratekoföretagen kunnande om ny teknik, designoch export. Vidare lämnas särskilda lån för att stimulera till investeringar i ny produktionsutrustning. Deindustripolitiska åtgärdernas inriktning på att utvecklakonkurenskraftiga tekoföretag innebär attden inhemska produktionsförmågan stärks, vilket ligger i linje med det gällandeproduktionsmålet. Åtgärder för att utveckla tekoföretagen bidrar också till att stärka de svenska tekovarornas ställning på den inhemskamarknaden. De näringspolitiska insatser som görs för tekoindustrin medverkar således till en utveckling i linje med de särskilda mål som gälltför denna bransch. Av vad jag nu redogjort för framgår att statsmakternagenom olika beslut har förändrat den samlade politiken för tekoindustrin. Således har nya riktlinjer lagts fast för försörjningsberedskapen. Vidare är avsikten att de handelspolitiska medel somanvänts för att begränsa lågpriskonkurrensen skall avvecklas. Båda dessa beslut innebär 39 atttekoindustrin kommer att arbeta utifrån i stort sett samma fömtsätt- Prop.1988/89:100 ningar som gäller för de flesta andra branscher. För andraindustribran- Bil. 14 scher uppställer inte statsmakterna mål förproduktionsnivå eller andel av den inhemska tillförseln. Så bör inte heller skeför tekobranschen. Jag förordar därför att det nuvarande målet om att deninhemska produktionen skall svara för 30%av den totala inhemska tillförseln av tekovaror och riktmärket om 1978 års produktionsvolym intelängre skall gälla.