prop · GC036 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:6 om ändrade bestämmelser om felparkeringsavgifter, m.m. 1988/89-6 Regeringenföreslår atf anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regéringsprotokolletden . Ipropositionen föreslås ändringar i lagen (1976:206) om felparkeringsav-giff ochi lagen (1984:318) om kontrollavgift vid olovlig parkering. Ändringarnai lagen om felparkeringsavgiff innebär att det införs krav på prövningstillståndför aft ärenden om felparkeringsavgifter skall få prövas av hovrätten. Vidareföreslås begränsningar i rätten att i tingsrätten eller hovrätten åberopaomständigheter eller bevisning som inte angetts hos polismyndigheten. Besväröver polismyndighetens beslut skall ges in till polismyndigheten och inte, somnu sker i praxis, till tingsrätten. Dessutomföresläs en precisering av vem som vid ägarbyten skall anses vara fordonsägareoch därmed svara för felparkeringsavgift och kontrollavgift enligt lagen omkontrollavgift vid olovlig parkering. Slutligenföreslås en ändring av punkt 3 i 15 § lagen om felparkeringsavgift angåendeåterbetalning av avgift. Syftet med ändringsförslaget är att närmare klargöratillämpningsområdet för den bestämmelsen. Lagändringarnaföreslås träda i kraft den . I 1988/89. Lag om ändring (1976:206)' om felparkeringsavgift Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1976:206) om felparkeringsavgiftdels atf 4, 9, 10, 15 och 16 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagenskall införas en ny paragraf, 10 a §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Fordonets ägare ansvarar för att felparkeringsavgiften,betalas.Ägaren ansvarardock infe om omständigheterna gör det sannolikt att fordonet frånhänts honom genom brott. Med fordonefs ägare avses 1. den som när överträdelsen I. den som när överträdelsen skedde var antecknad som fordo- skedde var antecknad som fordo nets ägare i något av de register nets ägare i något av de register som avses i I § 1 eller 2 eller som avses i I § 1 eller 2 eller den som senare har antecknats där som ägare av fordonet vidtiden för överträdelsen. 2. i fråga om fordon som brukas med stöd av licens somanges i I § 3, den som vid samma fid innehade licensen. 9§ Ägare av fordon, i fråga om vil- Ägare avfordon; i fråga om vil- ket parkeringsanmärkning har med- ket parkeringsanmärkriinghar med delats, får hos polismyndigheten i delats, får hos polismyndigheten i det polisdistrikt där parkeringsan- . det polisdistrikt där parkeringsan märkningen meddelades skriftligen märkningen meddelades skriftligen' anmäla att han bestrider betalnings- anmäla att han bestrider betalnings ansvar. Därvid skall grunden för ansvar. Därvid skall han ange de bestridandet anges. grundas på och den bevisning som Har bestridande anmälts, verkställer polismyndigheten denutredning som behövs. Sedan utredningen har avslutats, meddelarpolismyndigheten beslut med anledning av bestridandet. Finner myndigheten atfparkeringsanmärkning ej hade bort meddelas eller .att betalningsansvar avannan anledning ej åvilar den som bestritt sådant ansvar, undanröjer den betalningsansvaret. Änmäles bestridande senare än efter det attavgiften har erlagts eller kronofogdemyndigheten vidtagit åtgärd för indrivningav avgiften, avvisas anmälan. Lagen omtryckt 1987:25, Mot beslut enligt 9 § som innebär att betalningsansvaretundanröjts får talan ej föras. Talan mot annat beslut enligt 9 § föres genom besvär hosden tingsrätt inom vars domkrets överträdelsen har ägt rum. Vid prövning avbesvären fillämpas lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden om ejannat anges i denna lag. Därvid gäller ifråga om besvär vad i den lagen sägs omansökan. Besvär skaU dock alltid anföras skriftligen. Talan mot tingsrätts beslut föres genom besvär ihovrätten. Ett beslut enligt 9 § som innebär aft betalningsansvaretundanröjts får inte överklagas. Andra beslut enligt 9 § överklagas skriftligen hos dentingsrätt inom vars domkrets överträdelsen har ägt rum. Skrivelsen med överklagandetges in lill polismyndigheten. Den skall ha kommit in dit senast tre veckorfrån det klaganden fick del av beslutet. Vid prövning av överklagandettillämpas lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden om inte annat angesi denna lag. Omständighetereller bevis som inte angetts vid polismyndigheten får i tingsrätten ellerhovrätten åberopas endast om parten gör sannolikt, att han haft giltig ursäktför sin underlåtenhet alt ange omständigheten eUer beviset vid polismyndigheten,eller om det av annan särskild anledning bör tillåtas ätt omständigheteneller beviset åberopas. Mothovrätts beslut får talan ej föras. Talan mot tingsrättens beslut förs genom besvär ihovrätten. Talanfår inte prövas av hovrätten om inte hovrätten meddelat partenprövningstiUstånd. Prövningstillstånd behövs inte vid talan mot beslut somrör någon annan än en part, beslut varigenom tingsrätten ogillat jäv rnot en domare,beslut angående utdömande av förelagt vite eller om ansvar fårenrättegångsförseelse eller beslut varigenom anmälan av bestridande avvisats. Ifråga om meddelade prövningstillstånd. skall 54 kap. II § andra stycket rättegångsbalkengälla i tiUämpUga delar. Prövningstillstånd får meddelas endast om 1. det ärav vikt för ledning av rältslillämpningen att talan prövas av högre rätt, 2. det fimnsanledning tiU ändring i del slut vartill tingsrätten kommit eller 3. det annars fimns synnerliga Prop. 1988/89:6 skälatt pröva talan. Kan talan mot tingsrättens beslut prövas av hovrättenendast om denna meddelat prövningstillstånd, skall tingsrätten i samband med underrättelseom vad som gäller ifråga om fullföljd av talan upplysa parterna om detta ochdärvid också ange innehållet i närmast föregående stycke. Hovrättens beslut får inte överklagas. 15 § Felparkeringsavgift återbetalas om 1. betalningsansvarethar undanröjts genom beslut som har vunnit laga kraft, 2. avgift tidigarehar eriagts för samma överträdelse, 3. del iannat faU har förekom- 3.parkeringsanmärkningen inte mil fel som avsett ärendets hand- har prövats av domstol och del ärläggning och felet har varit tiU men uppenbart alt anmärkningen inte för den som erlagt avgifteller borde ha meddelats, eller 4. avgiften redanhar erlagts, när åtal väckes eller strafföreläggande utfärdas i fall som avsesi 14 §. När en parkeringsanmärkning har meddelats i en kommun somsjälv svarar för övervakningen enligt lagen (1987:24) om parkeringsövervakning,tillfaller felparkeringsavgiften kommunen. Vid utbetalning till en kommun Vid utbetalning till en kommun av betalda felparkeringsavgifter av betalda felparkeringsavgifter skall statens kostnader dras av med skallstatens kostnader dras av med ett belopp som fastställs av rege- ettbelopp som fastställs av rege ringen eller den myndighet som re- ringeneller den myndighet som re geringen bestämmer. Om avgiften geringenbestämmer. Om avgiften har höjts enligt 6 § andra stycket, harhöjts enligt 6 § andra stycket, skall dessutom hälften av det be- skalldessutom tre fiärdeddar av lopp som svarar mot höjningen till- detbelopp som svarar mot höjning- falla staten. en tillfalla staten. I andra fall än som avses i första stycket tillfaller avgiftenstaten. Denna lag träder i kraft den . I fråga om parkeringsanmärkningar som har meddelats föreikraftträdandet gäller infe 10 a §. Beträffande sädana parkeringsanmärkningarskall 9, 10 och 16 §§ i deras äldre lydelse fillämpas även efterikraftträdandet. 2 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1984:318) om kontrollavgift vid olovligparkering Härigenom föreskrivs att 7 § lagen (1984:318) omkontrollavgift vid olovlig parkering skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Fordonets förare och ägare ansvarar solidariskt för atfkontrollavgiften betalas. Ägaren ansvarar dock inte om omständigheterna gör detsannolikt att fordonet har frånhänts honom genom brott. Med fordonets ägare avses 1. den som vid tiden för den I. den som vid fiden för den olovliga parkeringen var antecknad olovliga parkeringen var antecknad som fordonets ägare i något av de som fordonets ägare i något av de register som avses i 2 § första styc- register som avses i 2 § första styc ket eller ket eller den som senare har an tecknats där som ägare av fordonet vid tiden för överträdelsen 2. i fråga om fordon som brukas med stöd av licens somanges i 2 § första stycket 3, den som innehade licensen. Denna lag träder i kraft . Utdragur protokoll vid regeringssammanträde . Närvarande:statsråden , ordförande, , , S. , ,, , R. , , , , Hulterström, G.Andersson, Lönnqvist, Proposition om ändrade bestämmelser om felparkeringsavgifterm. Felaktigtparkerade fordon utgör ett stort problem i våra tåtorter. Såväl för trafiksäkerhetensom för framkomligheten i trafiken är det viktigt att parkeringsbesfämmelsernarespekteras. Det måste därför finnas ett effektivt sätt för aft ingripa motolagligt parkerade fordon. I syfte atf skapa ett sådant effektivt sankfionssysteminfördes lagen (1976:206) om felparkeringsavgiff (FelPL) ochförordningen (1976:1128) om felparkeringsavgift. Dessa författningar tar siktepå parkering på gator och andra allmänna platser (offenfligräftslig parkeringeller gatumarksparkering). Förparkering på privat mark, parkeringshus e.d. (privaträftslig parkering eller tomfmarksparkering)gäller sedan den Ijuli 1984 lagen (1984:318) om kontrollavgift vid olovligparkering (LKOP). Genom den lagen har systemet vid tomtmarksparkering ibetydelsefulla hänseenden anpassats till vad som redan gällde vid gatumarksparkering. Årligenmeddelas ca 1200000 parkeringsanmärkningar enligt FelPL. Denna stora mängdställer krav på aft den hantering som följer pä övervakningen och utfärdandetav parkeringsanmärkningar är rationellt ordnad. Detta gäller säväl denrättsliga prövningen som det administrativa arbetet med indrivning m. m.Samtidigt mäste hanteringen tillgodose kraven på rättssäkerhet. Fråganom den rättsliga hanteringen av felparkeringsavgifter har varitföremål för ställningstagande på grundval av prop. 1984/85:6. Därlades fram förslag om att tingsrätten skulle bli den sista instansen i ärendenom felparkeringsavgifter. godtog emellertid inte regeringens förslagutan uttalade aft ärendet skulle övervägas ånyo inom (prop.1984/85:6, TU:6, rskr. I trafikutskottets betänkande redogörs för vissaförslag frän bl. Medanledning av begäran har inom kommunikationsdepar- tementet utarbetats promemorian (DsK 1987:18) Felparkeringsavgift, Prop. 1988/89:6 Förslag filländrade bestämmelser om dén rättsliga hanteringen. De lagförslag sompromemorian innehåller bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga I. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstansernaoch en sammanställning av remissyttrandena bör fogas fill protokollet som bUaga2. Regeringen beslöt att inhämta lagrådets yttrande över inomkommunikationsdepartementet upprättade förslag fill ändringar'i FelPL och LKOP.Lagrådet har yttrat sig över förslagen. Lagförslagen ochlagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3 och 4. Lagrådethar i sitt yttrande föreslagit vissa ändringar i de remitterade lagförslagen.Jag kommer att gå in på lagrådets synpunkter i samband med attjag behandlar deolika sakfrågorna i mitt förslag. Som kommer att framgå godtar jag i huvudsakde av lagrådet föreslagna ändringarna. Lagrådets granskning har också lett fillvissa redaktionella ändringar i lagtexten. 1.2 Allmänt om den nu gällande ordningen Förfarandetenligt FelPL inleds med atf en polis eller en trafikövervakaremeddelar en parkeringsanmärkning. Parkeringsanmärkningen innehåller enuppmaning till det felparkerade fordonets ägare att , normalt åttadagar, betala felparkeringsavgiften (5 §). Fordonsägaren är skyldig att betalaavgiften även om parkeringsanmärkningen är oriktig och även omhan för talan om aft betalningsansvaret skall undanröjas (7 §). Denfordonsägare eller fordonsförare som anser aft en parkeringsan märkning inte borde ha meddelats kan ansöka om rättelse hos polismyn- digheten i det polisdistrikt där anmärkningen-meddelades. Om polismyn digheten finner att ansökan skall bifallas, skall myndigheten undanröja fordonsägarens betalningsansvar. Beslut med anledning av en ansökan om rättelse kan infe överklagas (8 § FelPL). Institutet rättelse är avsett för uppenbara fall. Någon närmare utredning sker inte. Fören mer regelrätt prövning får fordonsägaren (men inte föraren) skriftligenbestrida betalningsansvaret hos polismyndigheten i det polis distrikt där parkeringsanmärkningen meddelades! Han skall då ange grun- den för sitt bestridande. Bestridandet måste ske senast efter det atf avgiften betalats eller åtgärd för indrivning,av avgiften vidtagits. ' Polismyndighetengör den utredning som behövs och meddelar därefter beslut med anledning avbestridandet (9 § FelPL). Myndigheten har rätt att infordra skriftligaberättelser. Om det behövs, får också muntliga förhör hållas. Den som hörs utanaft vara part kan-fä ersättning enligt förordning- -en (1982:805) om ersäftningavallmänna medel tillivitfnen,'m.m. Allmännaregler om hur beslut överklagas finns i 2325 §§ förvaltnings- lagen(1986:223). Förförfarandet i tingsräftenfinnsdétvissabestämmelser ' i FelPL. I övrigt gäller bestämmelserna i (1946: 807) om handläggning' ' av domstolsärenden. ' beslut överklagas genom atf en skriftlig handling ges in tilltingsrätten. Tiden för överklagande är fre veckor från det aft klaganden fickdel av polismyndighetens beslut. Fordonsägaren skall då han överklagar angegrunden för sin talan och de skriftliga handlingar han vill åberopa. -Tingsrätten infordrar därefter polismyndighetens handlingar i ärendet. Itingsrätt och hovrätt för allmän åklagare det allmännas talan (11 § FelPL). Omtingsrätten finner aft det behövs, kan den hålla munfiig förhandling.Fordonsägaren och andra som kan bidra till utredningen kan därvid höras. Viden muntlig förhandling gäller rättegångsbalkens-bestämmelser omhuvudförhandling i tvistemål i tillämpliga delar. Tingsrätten är dock alltid domförmed endast en lagfaren domare. Enligt förordningen (1979:572) med fingsräftsinstruktionär tingsnotarier med och sex månaders tjänstgöringstid behöriga aftbesluta i ärenden om felparkeringsavgifter. Tingsrättensbeslut får överklagas hos hovrätten. Besvärsinlagan skall lämnas tilltingsrätten som sänder inlagan och sin egen akt i ärendet fill hovrätten.Hovrätten är i allmänhet domför med tre lagfarna domare. Målen avgörs ihovrätten normalt efter ett skriftligt förfarande. Det finns dock möjlighet atfäven i hovrätten höra parter och eventuella vittnen. Hovrättens beslut får inteöverklagas. 2.1 Lagen (1976:206) om felparkeringsavgift 2.1.1Inskränkningar i rätten att åberopa nya omständigheter och ny bevisning i högreinstans m.m. Mittförslag: En regel motsvarande den som finns i 50 kap. 25 § tredje stycketrättegångsbalken om preklusion av rätten atf i tings-rätfen och hovrättenåberopa nya omständigheter eller ny bevisning införs. Den som bestriderbetalningsansvar måste i princip redan hos polismyndigheten ange inte bara deomständigheter som bestridandet grundas på utan också den bevisning somåberopas. Skrivelsen med överklagandet skall ges in till polismyndigheten.Vidare skall i lagen anges att överklagande av polismyndighetens beslut skallske senast efter det atf klaganden fått del av beslutet. Promemoriansförslag innehåller strängare preklusionsregler än de som återfinns i mittförslag. Enligt förslaget i promemorian skall nya omständigheter eller nybevisning få åberopas endast när det föreligger synnerliga skäl. I övrigtöverensstämmer förslaget i promemorian med mitt förslag. Remissinstanserna:Riksåklagaren, , trafiksäkerhetsver-kef, Svenska kommunförbundetoch anser att de föreslagnapreklusionsbestämmelserna är för restriktiva och att de Prop. istället ihuvudsak bör utformas efter mönster av vad som föreskrivs i Övriga remissinstanser godtarpromemorians förslag. Domstolsverketuttalar att den föreslagna preklusionsbestämmelsen inte innebärett tillräckligt skydd för en enskild part, eftersom det kan vara svårt fördenne aft redan vid polismyndigheten veta vilka omständigheter ellerbevis som behöver åberopas. anser att det i FelPL bör fas inbestämmelser om tiden för överklagande av polismyndighetens Skälen för mitt förslag: För att en effektivarehandläggning skall kunna ske av ärendena om felparkeringsavgifter anser jag ilikhet med remissinstanserna att det är nödvändigt med bestämmelser sombegränsar möjligheten atf i högre instans åberopa nya omständigheter eller nybevisning. Flera remissinstanser anser atf dessa preklusionsbestämmelsef börutformas efter mönster av 50 kap. 25 § och 55 kap. 13 § . Deomständigheter vid parkeringsöverfrädelser som är av betydelse för bedömningenav saken är i regel enkla aft klargöra. Det bör därför i allmänhet infe varasvårt att redan hos polisen ange dessa omständigheter och den bevisning somåberopas. I samband med lagrädsremissen framhöll jag därför atf de preklusionsbesfämmelsersom skall gälla i detta sammanhang kunde vara strängare än motsvarandebestämmelser i och atf nya omständigheter och ny bevisning iprincip inte skulle få åberopas i högre instans. Enligt lagrådet år förslaget på denna punkt alltförlångtgående. Lagrådet har förordat aft bestämmelserna utformas efter förebildav 50 kap. 25 § tredje stycketrättegångsbalken. Jag har infe något att invända mot lagrådets förslag. Detbör framhållas » aft de aktuella bestämmelserna i förnärvarande övervägs inom på grundval av räftegängsutredningens(Ju 1977:06) betänkande (SOU 1987:46) Hovrätfsfrågor, sammansäftningsfrå-gor m.m. Preklusionsbestämmelserna i kan därför komma att tas upp igen isamband med en eventuell ändring av besfämmelsernari . Mot bakgrund av de nu behandlade preklusionsreglerna bördet också särskilt föreskrivas att när ett bestridande av betalningsansvaretgörs hos polismyndigheten skall de omständigheter som bestridandet grundas påoch den bevisning som åberopas anges. Givetvis böi" även omständigheteroch bevisning som på annat sätt åberopas hos polismyndigheten få åberopas äveni högre instans. När ett parkeringsärende överklagas till tingsrätten bör ienlighet med bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:223) skrivelsen medöverklagandet ges in till polismyndigheten i stället för den ordning som nutillämpas och som innebär aft skrivelsen ges in till tingsrätten. En uttryckligbestämmelse om detta bör tas upp i FelPL. En sädan bestämmelse torde visserligeninnebära en dubbelreglering i förhällande till förvaltningslagen, rhen ärmotiverad med hänsyn till läsbarheten och hittillsvarande praxis. I likhet medrikspolisstyrelsen anser jag vidare aft det kan vara av visst upplysningsvärdeatt klagotiden särskilt anges i FelPL. ti /89. Jagvill i detta sammanhang också ta upp frågan om omprövning av polismyndighetensbeslut. anser aft det i FelPL bör anges atf polismyndigheten harmöjlighet att ompröva sitt beslut. anser emellertid aftdenna möjlighet inte bör finnas eftersom polismyndigheten enligt nu gällandebestämmelser kan göra rättelse i beslut om parkeringsanmärkningar. Enligt27 § förvaltningslagen gäller att om en myndighet finner aft ett beslut som denhar meddelat som första instans är uppenbart oriktigt på grund av nyaomständigheter eller av någon annan anledning, skall myndigheten ändrabeslutet om det kan ske snabbt och enkelt och utan att det blir till nackdelför någon enskild part. Möjligheten till självräftelse gäller, med någotundantag, även i fall då beslutet överklagas. Förvaltningslagengäller vid polismyndighetens handläggning av parkeringsanmärkningar i den mån FelPLinte innehåller bestämmelser som avviker från denna. Pä den nu aktuella punktenfinns det inte några bestämmelser som avviker frän förvaltningslagen. Fråganhuruvida ett förbud mot självrättelse bör införas bör bedömas fränprocessekonomisk synpunkt. Även om man kan utgä från aft självräftelse sker imycket få fall finns det från den synpunkten inte någon anledning att ta bortmöjligheten. Någon från förvaltningslagen avvikande bestämmelse om självräftelsebör alltså infe meddelas. Polismyndighetenskall pröva om skrivelsen med överklagandet kommit in i rätt fid. I så fallskall polismyndigheten överiämna skrivelsen och övriga handlingar i ärendet tillfingsrätten. Detta följer av 25 § förvaltningslagen Mitt förslag: Ettöverklagande av tingsrättens beslut i huvudsaken får inte prövas av hovrättenom- inte hovrätten meddelat parten prövningstillstånd. Prövningstillstånd fårmeddelas om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen aft talan prövasav högre rätt eller om det finns anledning till ändring i det slut vartilltingsrätten kommit eller om det annars föreligger synnerliga skäl att prövatalan. För talan mot andra beslut än de som rör huvudsaken skall bestämmelsermotsvarande dem som finns i 49 kap. 12 och 15 §§ gälla. Promemorians förslaginnebär strängare regler för prövningstillstånd än vad jag föreslår. Enligtpromemorian skall nämligen,prövningstillstånd kunna beviljas endast om det ärav vikt för rättstillämpningen att talan prövas av högre rätt eller omsynnerliga skäl förekommer till ändring av det slut vartill fingsrätten kommit.I promemorian anges som skäl för aft i dessa fall ha strängare regler förprövningstillstånd atf hovrätten i parke-ringsmäl är den fjärde instansen iförfarandet (rättelse, besvär hos polismyndigheten, tingsrätt och hovrätt) ochden andra domstolsinstansen. promemorian föresläs ocksäatt mål om parkeringsavgiffer skall få överklä- Prop. 1988/89:6 gas tillhögsta domstolen. Remissinstanserna:Samfliga remissinstanser anser att prövningstillstånd bör ges innan hovrättenprövar mål om parkeringsavgifter. Riksåklagarenoch anser att bestämmelser liknande dem som finns irättegångsbalken bör gälla för mål om felparkeringsavgifter. Göteborgstingsrätt anser atf prövningstillstånd bör medges för mål om felparkeringsavgifternär det föreligger särskilda skäl för detta. Riksåklagarenpekar också på att rätfegängsutredningen i sitt slutbetänkande (SOU 1987:46)föreslär aft dispensprövningen i mål om mindre värden avskaffas. Riksåklagarenanser därför att utfallet av rättegängsut-redningens förslag bör avvaktas innanändring görs i FelPL.' Sveahovrätt och anser att talan inte bör tillåtas mot hovrättensavgörande i mål om parkeringsavgifter. anför att det finnstillräckliga förutsättningar att åstadkomma en tillräckligt god prejudikafbildningäven om hovrätten blir den sista domsfolsinstansen. Skälenför mitt förslag: Om prövningstillständ införs som en förutsättning för attmål om parkeringsavgifter skall fä prövas i hovrätten begränsas antalet sädanamål i denna instans, vilket givetvis innebär att mindre resurser behöveranvändas för dessa mål. Samtliga remissinstanser har också tillstyrkt attregler om prövningstillstånd införs. Någraav remissorganen, bl. a. riksåklagaren och , anser emellertid aftbestämmelserna bör utformas i enlighet med de regler för prövningstillstånd somgäller för mål om mindre värden enligt 49 kap. 12 och 13 §§ rättegångsbalken.Som jag framhållit i det föregående avsnittet är de fall det här är fråga omofta enkla och ensartade. Det finns därför i och för sig skäl som talar för attreglema görs strängare än reglerna för prövningstillstånd enligträttegångsbalken. Emellertidbör som några av remissinstanserna framhållit reglema om prövningstillstånd förparkeringsavgifter öch kontrollavgifter sä långt som möjligt stå iöverensstämmelse med varandra. Mål om kontrollavgifter följer reglema irättegångsbalken om handläggningen av mål om mindre värden. För egen delförordar jag därför atf möjligheten till prövningstillständ utvidgas iförhållande till promemorians förslag sä att prövningstillstånd även skallbeviljas när det finns anledning till ändring i det slut vartill tingsrättenkommit. Såsom lagrådet påpekat bör bestämmelserna om prövningstillstånd itillämpliga delar ges en utformning som svarar mot bestämmelserna i 49 kap. 12,13 och 15 §§. Jag godtar också lagrådets förslag atf dela upp bestämmelserna påtvå paragrafer, vilket innebär atf det i FelPL förs in en ny paragraf, 10 a §.