prop · GC03124 · 1988-12-31 00:00:00 — , ordförande, och statsråden , , , , , , , G. , , ,, , , , Lagrådsremiss om vissa tvångsmedelsfrågor 1 Inledning Vidförundersökning med anledning av brott kan myndigheterna tillgripa olika slraffprocessuellatvångsmedel. Man brukar dela in dessa tvångsmedel i två grupper, personellatvångsmedel och reella tvångsmedel. Depersonella tvångsmedlen rör ingrepp mot person. Hit hör gripande, anhållande,häktning, reseförbud och kroppsvisitation. beslutades omfattandeändringar i reglerna om anhållande och häktning (prop. 1986/87:112, JuU1987/88:7, rskr. 30, SFS 1987:1211-1215). De nya reglerna trädde i kraft den 12april 1988 (SFS 1988:27-43). Dereella tvångsmedlen rör åtgärder beträffande framför allt egendom. Hit räknasbeslag, husrannsakan och telefonavlyssning. Ävende reella tvångsmedlen har setts över i olika sammanhang. År1978 tillsaues tvångsmedelskommittén (Ju 1978:06; dir. 1978:57 och 1981:10) meduppgift att se över tvångsmedelsregleringen vid förundersökning i brottmål m.m.I delbetänkandet (DsJu 1981:22) Hemlig avlyssning m. m. föreslog kommittén bl.a. att de brottsutredande myndigheterna skulle få rätt att under vissaförutsättningar begagna hemlig avlyssning med dold mikrofon. Vidare behandladesfrågor om bl.a. telefonavlyssning. Till betänkandet fanns fogade reservationeri några delfrågor samt åtta särskilda yttranden. År1984 avlämnade tvångsmedelskommittén (ledamöter: lagmannen , ordförande, dåvarande riksdagsledamöterna , riksdagsledamoten och advokaten ) slutbe tänkandet (SOU 1984:54) Tvångsmedel - Anonymitet - Integritet. Slut betänkandet innehöll förslag till en särskild lag en s.k. baslag med grundläggande regler om användningen av tvångsmedel och följdändring- 16 ar på grund av denna lag ibl.a. (RB). Vidare återkom Prop. 1988/89:124 kommitténtill de frågor om bl.a. hemlig avlyssning som behandlats i delbetänkandet. Tillslutbetänkandet fanns fogade två reservationer och flera särskilda yttranden. År1982 tillsattes (S 1982:09; dir. 1982:100) för att lämnaförslag om samordnade insatser mot narkotikamissbruket. Kommissionen(ledamöter: dåvarande polismästaren , ordförande, dåvarandeförbundsordföranden och justitierådet ) avlämnade år1983 promemorian (PM nr 5) Polisens insatser mot narkotikan. I promemorian behandladesbl.a. frågor om telefonavlyssning. Tvångsmedelskommitténsslutbetänkande och promemoria har remissbehandlatsgemensamt. Till protokollet i detta ärende bör fogas en sammanfattning avtvångsmedelskommitténs slutbetänkande som bilaga 1, tvångsmedelskommitténslagförslag som bilaga 2. sammanfattning av sina förslagi här aktuella frågor som bilaga 3 och en förteckning över remissyttrandena sombilaga 4. En sammanställning av remissyttrandena har upprättats inom justitiedepartementetoch finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 84-1642). År1985 tillkallades utredningen om TV-övervakning m.m. (hovrättslagmannen ) för att se över lagen (1977:20) om TV-övervakning. Utredarenredovisade sitt arbete i betänkandet (SOU 1987:74) Optisk-elektroniskövervakning. I betänkandet föreslogs bl. a. att polisen vid förundersökningskulle få rätt att under vissa förutsättningar anordna dold personövervakning medoptiskt-dektroniska instrument. Ävendetta betänkande har remissbehandlats. Till protokollet bör fogas ensammanfattning av betänkandet som bilaga 5, utredarens lagförslag i nyssberörda delar som bilaga 6 och en förteckning över remissinstanserna som bilaga7. En sammanställning av remissyttrandena har upprättats inomjustitiedepartementet och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 88-665). Regeringenuppdrog åt justitiekanslern () att undersöka tillämpningen avbestämmelserna i 28 kap. 5 § RB om polismans rätt att besluta om husrannsakan Gfrprop. 1986/87:115 och JuU 1986/87:36). JK redovisade sin utredning i april1988. JK:sutredning har remissbehandlats. Till protokollet bör fogas dels JK:s utredningsom bilaga 8, dels en förteckning över remissinstanserna som bilaga 9. Ensammanställning av remissyttrandena har gjorts inom ochfinns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 88 1449). 2 1988/89. 1 .saml Nr 124 1988/89: 124 Imars 1987 tillsattes en parlamentarisk kommission för att genomföra ettfortsatt granskningsarbete med anledning av mordet på statsminister granskningsarbete hade på regeringens uppdrag utförts avjuristkommissionen med anledning av mordet på statsminister ochredovisats i två rapporter (SOU 1987:14 och 1987:72). Den pariamentariskakommissionen (ledamöter: f d. landshövdingen , ordförande, f d.riksdagsledamöterna ,riksdagsledamöterna samt kommunalrådet )avlämnade sin rapport (SOU 1988:18) . Av intresse i dettasammanhang är rapportens avsnitt om telefonavlyssning (avsnitt 3.5.4). Till protokollet bör fogas dels en sammanfattning avrapporten i den del som rör telefonavlyssning bilaga 10 och dels en förteckningöver remissinstanserna sorri bilaga 11. En sammanställning av remissvaren idenna del har gjorts inom och finns tillgänglig ilagstiftningsärendet (dnr 88 1545). Idetta ärende avser jag att också ta upp en skrivelse från om polisingripanden i kyrkor. RegeringsJ'ormenoch tryckfrihetsförordningen 1vårt land finns en utförlig lagreglering i fråga om de tvångsmedelsom står till myndigheternas förfogande vid förundersökning med anledning avbrott. 1 2 kap. regeringsformen (RF) finns bestämmelser som skyddar medborgarnamot tvångsmedel från det allmänna. Bestämmelserna där innebär bl.a. att varjemedborgare är gentemot det allmänna skyddad mot kroppsbesiktning, kroppsvisitation,husrannsakan och liknande intrång samt mot undersökning av brev eller andraförtroliga försändelser. Varje medborgare är vidare skyddad mot hemligavlyssning eller upptagning av telefonsamtal eller andra förtroliga meddelanden(2 kap. 6 § RF) samt mot frihetsberövande (2 kap. 8 § RF). Dessa grundläggandefri- och rättigheter får begränsas endast för att tillgodose ändamål som ärgodtagbart i ett demokratiskt samhälle, och begränsningarna får aldrig gåutöver vad som är nödvändigt eller utgöra hot mot den fria åsiktsbildningen.Begränsning får ske endast genom lag (2 kap. 12 § RF, jfr dock 8 kap. 10§). Avbetydelse för tvångsmedelsregleringen är också de bestämmelser som harmeddelats i tryckfrihetsförordningen (TF) om meddelarfrihet ochanonymitetsskydd. För en redogörelse för denna reglering får jag hänvisa till tvångsmedelskommitténsslutbetänkande (SOU 1984:54 s. 49 ff). m. Prop. Lagbestämmelsersom begränsar fri- och rättigheterna i RF finns för de reella tvångsmedlens delbl.a. i 27 och 28 kap. RB. Där regleras möjligheterna att vid förundersökningi brottmål använda beslag, husrannsakan, telefonavlyssning och liknandetvångsmedel. Bestämmelser om reella tvångsmedel finns också i andra lagar ochförfattningar, t.ex. i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål (lag) och i lagen (1988:97) omförfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna underkrig eller krigsfara m.m. (lag). Särskilda bestämmelser om tvångsmedelfinns också i lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall(spaningslagen). Tvångsmedlen i spaningslagen har dock i första hand ettbrottsförebyggande syfte. Föremålsom skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott eller som har avhäntsnågon genom brott får tas i beslag (27 kap. I § RB). Detsamma gäller föremålsom kan komma att förverkas. Med föremål jämställs skriftlig handling. Beslagkan förekomma vid alla slags brott, dvs. även vid bötesbrott. Beslag får skesåväl hos den som är misstänkt som hos vem som helst i övrigt. Beslagfår inte läggas på vissa typer av skriftliga handlingar. Detta framgår av 27kap. 2 § RB. Där sägs att beslag inte får läggas på skriftlig handling, om dessinnehåll kan antas vara sådant att befattningshavare eller annan som avses i 36kap. 5 § RB inte får höras som vittne därom, och handlingen innehas av honomeller av den, till vars förmån tystnadsplikten gäller. Om t.ex. frågeförbudenligt 36 kap. 5 § RB skulle gälla för en advokat om innehållet i en skriftlighandling, som en klient lämnat till honom, fär handlingen inte tas i beslag hosvare sig advokaten eller klienten. Vidare undantas från beslag skriftligameddelanden mellan sådana närstående, som avses i 36 kap. 3 § RB, såvida intebrottet är så allvarligt att minimistraffet är fängelse. Förbeslag av brev eller telegram som befinner sig i post- eller vårdkrävs att det är föreskrivet fängelse för brottet samt att försändelsenhos mottagaren skulle kunna vara underkastad beslag (27 kap. 3 § RB). Densom griper eller anhåller en misstänkt eller verkställer vissa tvångs medel, bl.a. husrannsakan eller kroppsvisitation, får lägga beslag på före mål som därvid påträffas. Efter beslut av undersökningsledaren eller åkla garen får beslag också ske i andra fall. 1 brådskande fall får även en polisman besluta om beslag, dock med ett undantag (27 kap. 4 § RB). Vidare kan domstol besluta om beslag i vissa fall (27 kap. 5 § RB). Om ett beslut om beslag t.ex. vid en husrannsakan fattats utan rättens förordnande, kan den som drabbats av ett beslag begära att rätten över prövar beslutet. Har beslag gjorts gäller som huvudregel vissa frister för åtals väckande (27 kap. 7 § RB). Rättens beslut om beslag kan överklagas 19 särskilt genom besvär (49kap. 4§ första stycket 6 RB). Rätten skall då Prop. 1988/89: 124 måletavgörs pröva om beslaget skall bestå (27 kap. 8 § RB). RBkräver inte att den, hos vilken beslag sker, skall vara närvarande då åtgärdenvidtas. Är han inte närvarande skall han emellertid utan dröjsmål underrättasom beslaget (27 kap. 11 § RB). Undantag gäller i fråga om försändelser hosposten eller annan befordringsanstalt. Överbeslag skall föras protokoll (27 kap. 13 § första stycket RB). I protokolletskall anges ändamålet med beslaget och vad som förekommit vid detta.Beslagtaget förernål skall noga beskrivas. Enligt andra stycket har den somdrabbats av beslag rätt att på begäran få bevis om beslaget, av vilket skallframgå vilket brott misstanken avser. Enskildahandlingar som tas i beslag får inte närmare undersökas och brev eller annansluten handling får inte öppnas av annan än rätten, undersökningsledaren elleråklagaren. Sakkunnig eller annan som anlitas för utredning angående brottet fårdock efter anvisning av rätten, undersökningsledaren eller åklagaren företasådan undersökning (27 kap. 12 § första stycket RB). Reglernaom telefonavlyssning finns i 27 kap. 16 § RB. För att telefonavlyssning skallfå ske krävs att någon skäligen kan misstänkas för ett brott för vilket minimistraffetär fängelse . Misstanken måste avse ett fullbordat brott,eftersom straff för försök, förberedelse och stämpling till brott kan sättasunder minimistraffet för fullbordat brott (23 kap. I och 2 §§ ).Vid misstanke om anstiftan eller medhjälp kan man däremot besluta omtelefonavlyssning. Förtillstånd till telefonavlyssning krävs utöver skälig misstanke om brott avviss svårhet att det skall vara av synnerlig vikt för utredningen attundersökningsledaren eller åklagaren får del av samtal till eller fråntelefonapparat som innehas av den misstänkte eller som kan antas komma attanvändas av honom. En telefon //// vilken den misstänkte kan antas komma attringa får alltså inte avlyssnas. Beslutom telefonavlyssning meddelas av domstol. Tillståndet får gälla högst en vecka.Avser misstanken grovt narkotikabrott eller grov varusmuggling av narkotikafår tillstånd meddelas för högst en månad. Tiden för avlyssning kan förlängasgenom ett nytt tillstånd. Huvudregelnom husrannsakan för att eftersöka föremål finns i 28 kap. I § RB. Husrannsakankan ske för att söka efter föremål som är underkastat beslag eller för attundersöka omständigheter som kan antas ha betydelse för utredningen om brottet(reell husrannsakan). Förutsättningen är att det föreligger skälig misstanke omett brott på vilket fängelse kan följa. Husrannsakan får företas även hosannan än den som är skäligen misstänkt för brottet. Särskilda begränsningargäller för den situationen. Husrannsakanfår också företas för att söka efter den som skall gripas, 20 anhållas, häktas, hämtastill förhör eller underkastas vissa andra tvångsåt- Prop. 1988/89:124gärder (personell husrannsakan 28 kap. 2 § RB). Även för sådan husrannsakangäller särskilda begränsningar om den skall företas hos någon annan än denmisstänkte. Beslutom husrannsakan meddelas av undersökningsledaren, åklagaren eller rätten (28kap. 4 § RB). Kan husrannsakan antas bli omfattande eller medföra mycket storaolägenheter skall beslut normalt fattas av domstol.. En polisman får företahusrannsakan om ett beslut enligt 4 § inte utan fara kan avvaktas (28 kap. 5 § RB).Även i vissa andra situationer får en polisman genomföra en husrannsakan utanföregående beslut. Enligt28 kap. 7 § andra stycket RB skall den, hos vilken husrannsakan företas eller,om han inte är närvarande, hans hemmavarande husfolk få tillfälle att övervakaförrättningen och också tillkalla vittne, om inte förrättningen därigenomuppehålls. Har varken den, hos vilken hiisrannsakan företas, eller någon avhans husfolk eller av dem tillkallat vittne varit närvarande, skall han, såsnart det kan ske utan men för utredningen, underrättas om åtgärden. Ävenöver husrannsakan skall föras protokoll (28 kap. 9 § RB). Där skall angesändamålet med förrättningen och vad som därvid förekommit. Den hos vilkenhusrannsakan företagits har rätt att på begäran få bevis därom, av vilket skallframgå det brott som misstanken avser. I28 kap. RB finns också bestämmelser om kroppsvisitation och kroppsbesiktning (1113§§) och tagande av fotografi och fingeravtryck m.m. (14§). 1952års lag gäller vid förundersökning angående vissa brott mot rikets säkerhet ochvissa andra grövre brott. Den innehåller tilläggs- och undantagsbestämmelser tillden grundläggande regleringen i RB i fråga om straffprocessudla tvångsmedel vidbeivrande av brott. Lagen är tidsbegränsad och gäller efter den senast gjordaförlängningen till utgången av (prop. 1988/89:l5,JuU5, rskr. 25, SFS1988:1372). Enligt1952 års lag kan ett skriftligt meddelande som avses i 27 kap. 2 § andrameningen RB tas i beslag, även om det för brottet är föreskrivet lindrigarestraffan fängelse (3 §). Förordnandeom kvarhållande av en postförsändelse m.m. enligt 27 kap. 9 § RB kan enligt1952 års lag i vissa brådskande fall meddelas av undersökningsledaren elleråklagaren (4 §). Tillståndtill telefonavlyssning får lämnas, även om det för brottet är föreskrivetlindrigare straffan fängelse (5 § första stycket). De brott för vilkatelefonavlyssning kan komma i fråga räknas upp i I §. Enligt5 § andra stycket får även 5. k. telefonövervakning användas som tvångsmedel om det är av synnerlig vikt'för utredningen. Någon.sådan reglering finns inte enligt RB. Telefonövervakning innebär att expediering av samtal till och från telefonapparat, som innehas eller begagnas av den misstänkte, inställs eller fördröjs eller att apparaten avstängs eller uppgift 21 inhämtas om samtal som harexpedierats eller beställts till och från appara- Prop. 1988/89:124 ten. Beslutom telefonavlyssning och telefonövervakning meddelas av rätten. Giltighetstidenför tillstånd till telefonavlyssning eller tdefonövervaknirig är högst enmånad. Undersökningsledaren eller åklagaren får i brådskande fall själv beslutaom åtgärden. Har undersökningsledaren eller åklagaren gjort detta, skallanmälan ofördröjligen göras hos domstolen, som skyndsamt skall pröva ärendet. Spaningslagengäller endast beträffande en sådan utlänning som har avvisats eller utvisatssom presumtiv terrorist enligt utlänningslagen (1980:376) men som ändå avregeringen har tillåtits stanna kvar i landet. Enligtlagen, som är tidsbegränsad och gäller till utgången av år1989, får vissa tvångsmedel (postkontroll, telefonavlyssning, husrannsakan, kroppsvisitationoch kroppsbesiktning) tillgripas, när åtgärden är påkallad för att utröna omen terroristorganisation planlägger eller förbereder en gärning som innebärvåld, hot eller tvång för politiska syften. Förutsättningarna för att fåanvända tvångsmedel enligt spaningslagen avviker således från vad som gällerenligt RB, eftersom inte tillåter åtgärder i enbart förebyggandesyfte. Regeringenhar bemyndigat chefen för atttillsätta en parlamentarisk kommitté för att se över terroristbestämmelserna iutlänningslagstiftningen m.m. (dir. 1988:49). 1 direktiven anges bl.a. att enutgångspunkt för kommittén bör vara att särskilda bestämmelser på områdetalltjämt behövs. Kommittén skall vidare undersöka vad som skall gälla när ettbeslut att avlägsna en presumtiv terrorist inte kan verkställas. bör enligt direktiven vara slutfört före utgången av . 1988års lag reglerar kvarhållande av försändelser, telefonövervakning och telefonavlyssning(28 §). Reglerna är i stort sett desamma som lag. En skillnad är attdet för telefonövervakning och telefonavlyssning krävs att misstanken gällerbrott med ett minimistraff fängelse eller mer. 3 Allmän motivering 3.1 Reformbehovet Ingetutvecklat samhälle kan avvara tvångsmedel i brottsbekämpningen. Verksamma straffprocessudla tvångsmedel ökar möjligheten till upptäckt, säkrande av bevis och lagföring. Tvångsmedelsanvändning innefattar å andra sidan allvarliga ingrepp i den enskildes rättssfär. behov av effektivatvångsmedel måste alltid ställas den enskildes intresse Prop. 1988/89:124 avskydd för den personliga friheten och integriteten och rättssäkerhetens krav.Vikten av att dessa intressen tillgodoses i lagstiftning och tillämpning kommertill uttryck i grundlagsskyddet för de medborgerliga fri- och rättigheterna.Det är mot denna bakgrund inte förvånande att tvångsmedelsfrågorna från tid tillannan kommer i fokus i den allmänna debatten och också aktualiseras ilagstiftningssammanhang. Tvångsmedelskommitténsuppdrag har varit att göra en fullständig översyn av i första handtvångsmedelsregleringen i 27 och 28 kap. RB men också att undersöka om detbehövs ändrade regler för tvångsmedelsanvändningen utanför det av RB regleradeområdet. En huvuduppgift har varit att åstadkomma en ändamålsenlig avvägningmellan samhällets behov av tvångsmedel och intresset av skydd för denpersonliga integriteten. Uppdraget har också syftat till att åstadkomma engenerell reglering för olika slags tvångsmedel. Kommitténhar funnit att den nuvarande tvångsmedelsregleringen uppfyllerregeringsformens krav och att den inte heller strider mot innehållet i deinternationella konventioner om fri- och rättighetsskyddet som haranslutit sig till. Vad som behövs är enligt kommittén vissa åtstramningar ifråga om tvångsmedlens användningsområden. Närdet gäller reformbehovet på tvångsmedelsområdet vill jag inledningsvis sägaatt tvångsmedelskommitténs arbete och remissbehandlingen har övertygat mig omatt nuvarande ordning är i de flesta hänseenden väl avvägd och att någongenomgripande nyordning inte är nödvändig. Det finns enligt min mening intetillräcklig anledning att genomföra en så omfattande lagteknisk förändring somkommittén förordat. Jag återkommer strax till detta. I det sammanhanget kommerjag även in på frågor om lagreglering av vissa allmänna principer förtvångsmedelsanvändning. Frågorom avlyssning av bl. a. telefonsamtal har spelat en central roll i detutredningsarbete som har pågått på tvångsmedelsområdet. Det har då gällt såvälförutsättningarna för att få använda telefonavlyssning och telefonövervakningsom förfarandefrågor. Jag kommer in på detta i det följande (avsnitt 3.3 3.5) och kommer därefter att ta upp frågor om avlyssning m. m. av annat änmeddelanden per telefon (avsnitt 3.6). Reglemai RB om beslag och husrannsakan är enligt vad som har framkommit i dettalagstiftningsärende i allt väsentligt väl avvägda. På några punkter kommerjag emellertid att ta upp frågan om justeringar av reglerna (avsnitt 3.7). Enfråga som alltmer kommit att uppmärksammas gäller utnyttjande av ADB-tekniken i myndigheternas kontrollverksamhet. För de brottsutredande myndigheternas verksamhet är det på detta område beslagsfrågorna som är av intresse. På skatteområdet har nya regler trätt i kraft rörande taxeringsrevision m.m. (prop. 1987/88:65, SkUI7, rskr. 70, SFS 1987:1228). Bl.a. regleras skattemyn dighetens befogenheter att granska bokföring som sker med hjälp av auto matisk databehandling (ADB). I lagstiftningsärendet förklarade chefen för att ADB-frågorna i kontrollverksamheten krävde en ytterligare genomlysning. Jag vill mot bakgrund härav nämna att jag 23 överväger att föreslåregeringen att bemyndiga mig att tillkalla en kommitté för att överväga vissafrågor rörande ADB- teknikens konsekvenser inom främst det straffrättsliga och straffprocessudlaområdet. När det gällerbeslagsfrågorna vill jag här också nämna att frågor om hävande av beslag isamband med frikännande dom inte tas upp i detta lagstiftningsärende. Dessafrågor kommer, enligt vad jag erfarit, att aktualiseras avriksåklagaren. harockså gjort en allmän översyn av lag. Kommittén föreslår att 1952 årslag skall behållas och inte inarbetas i RB. Lagen föreslås ändrad på någrapunkter. Mot bakgrund av att lag nu är föremål för uppmärksamhet avSÄPO- kommittén (Ju 1987:05) finner jag det lämpligast att avvakta med ett meradefinitivt ställningstagande i denna del. De ändringar som jag nu tar upp i1952 års lag inskränker sig till följdändringar till mina ändringsförslagbeträffande RB. Tvångsmedelskommitténhar enligt sina direktiv också utrett frågan om utpasserlngskontroll i fråga ompersonal vid vissa speciellt känsliga arbetsplatser inom totalförsvaret. Ilikhet med kommittén anser jag.att det inte skulle vara ändamålsenligt medlagstiftning i ämnet. 3.2 Övergripande principer för tvångsmedelsanvändning m.m. 3.2.1Den allmänna uppläggningen av tvångsmedelsreglerna Mittställningstagande: Någon ny lag med grundläggande regler för användning avtvångsmedel införs inte. Tvångsmedelskommitténsförslag: En s. k. baslag med gemensamma regler för olika slags tvångsmedelinförs. Remissinstanserna:De allra ftesta är negativa till förslaget. Skälen för mittställningstagande: Reglerna i den av kommittén föreslagna baslagen skulle varagemensamma för olika slags tvångsmedel öch skulle gälla om det inte föreskrivsnågot annat i specialförfattningar. Baslagen skulle avse brottsutredande,brottsförebyggande, civilprocessuella och förvaltningsrättsliga tvångsmedel.Men endast sådan tvångsmedelsanvändning omfattas som syftar till att få del avmuntliga eller skriftliga uppgifter eller där uppgifter framkommer som en ickeavsedd bieffekt. De personella tvångsmedlen i brottmål (bl.a. häktning)omfattas inte av den föreslagna baslagen. Baslagen reglerar tvåhuvudfrågor. Den ena huvudfrågan avser dels det tryckfrihetsrättsligaanonymitetsskyddet, dels det skydd som följer av andra tystnadsplikter ellersom rör den personliga integriteten utan att tystnadsplikt i och för sigföreligger. Den andra huvudfrågan gäller hur man skall handskas med uppgiftersom framkommer genom tvångsmedelsanvändningen, bl.a. vad som brukar kallasöverskottsinformation. Kommittén föreslår vidare att den s. k. proportionalitetsprincipenlagfästs och att ett offentligt ombud i vissa fall skall kunna medverka bådevid domstolsprövningen avfrågan om tillstånd till tvångsmedelsanvändning- Prop. 1988/89:124 en ochvid verkställigheten av en beslutad åtgärd. Tvångsmedelskommitténär enig när, det gäller att lagfästa den s. k. proportionalitetsprincipen.Däremot har enighet inte nåtts i fråga om det tryckfrihetsrättsligaanonymitetsskyddet och rätten att använda överskottsinformation. Tvångsmedelskommitténsförslag har fått ett övervägande negativt mottagande under remissbehandlingen.JK och flera andra instanser ifrågasätter det lämpliga i att stifta en sådanövergripande lag med hänsyn till den osäkra lagtekniska valör som lagen skullefå. Från flera håll kritiseras tanken på en baslag på grund av skillnadernamellan det slraffprocessuella området och t.ex. förvaltningen.