prop · GC03123 · 1988-12-31 00:00:00 — I detta stycke har tagits inbestämmelser som syftar till att den berörda hälsovårdsmyndigheten i det landdit den smittade skall resa får den information av smittskyddsläkaren sombehövs för att myndigheten där skall kunna vidta adekvata åtgärder för attförhindra smittspridning. 15§ i en komrnun med hamn skall vidta de åtgärder som behövs för att utrota råttor i hariinen och för att skydda hamnens anläggningar mot råttor. ' Paragrafenmotsvarar med en mindre, språklig justering 22 § karantänsför ordningen. 1 artikel 16 IHR finns en liknande bestämmelse. 1 10§ andra styckethälsoskyddslagen (1982:1080) finns bestämmdser Prop. 1988/89:123 om attåtgärder skall vidtas mot skadedjur som kan vålla sanitär olägenhet. Medskadedjur avses bl.a. råttor. Skyldigheten att vidta åtgärder för att hindrauppkomsten av sanitär olägenhet eller för att undanröja sådan olägenhet åvilari allmänhet ägaren eller nyttjanderättshavaren till berörd egendom. När detgäller skadedjur föreskrivs dock i hälsoskyddslagen att åtgärderna skall vidtasav kommunen i de fall det är av särskild betydelse med hänsyn tillhälsoskyddet. Förkarantänsväsendet är det av särskilt stor vikt att hamnar så långt det ärmöjligt hålls fria från råttor. 1 detta avseende har bestämmelserna om åtgärdermot skadedjur i hälsoskyddslagen inte bedömts tillräckliga. 1 förevarandeparagraf åläggs därför miljö- och hälsoskyddsnämnden särskilt att svara föratt hamnar och hamnanläggningar skyddas mot råttor. Inomförsvarsmakten svarar försvarets sjukvårdsstyrelse enligt hälsoskyddslagstiftningenför tillsynen över hälsoskyddet. Det torde därför inte finnas anledning förmiljö- och hälsoskyddsnämnden att vidta åtgärder enligt denna paragrafbeträffande försvarsmaktens hamnar i andra fall än då sjukvårdsstyrelsen begärdet. 16§ Då ett fartyg ankommer till en svensk hamn skall befälhavaren på fartygetvisa upp ett skriftligt intyg för tullmyndigheten om att utrotning av råttorhar skett ombord eller att utrotning inte har behövts (råttsaneringsbevis). Omett giltigt intyg inte visas upp skall tullmyndigheten underrättamiljö- och hälsoskyddsnämnden. Nämnden skall låta undersöka fartyget och, omdet behövs, vidta åtgärder för att utrota råttor ombord. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela bestämmelser om vemsom får utfärda råttsaneringsbevis och om giltigheten av sådana intyg samtbestämmelser om undantag från skyldigheten att visa upp råttsaneringsbevis. Förstastycket första meningen motsvarar i sak 24 § första meningen karantänsförordningen.Första stycket andra meningen motsvarar 24 § andra meningenkarantänsförordningen. Första stycket tredje meningen motsvarar 27 § förstastycket första meningen karantänsförordningen. Andra stycket har inte någonmotsvarighet i karantänsförordningen. Bestämmelser om bekämpning av råttorombord på fartyg finns i bl.a. artiklarna 52 och 53 IHR. Överenskommelsen om de internationella hälsovårdsbestämmelsernabygger i stor utsträckning på att intyg, certifikat o.d. som har utfärdats iett land som är anslutet till överenskommelsen skall gälla också i andraanslutna länder. Vad gäller bekämpningen av sjukdomen pest är de viktigasteintygen "Deratting Certificate" och "Deratting Exemption Cer-tificate". Bestämmelsernai förevarande stycke föreskriver en skyldighet för befäl havare på fartyg att med intyg visa att de åtgärder vidtagits som är erforderliga för att hålla fartyg fria från råttor. Ett sådant intyg benämns här råttsaneringsbevis. Intyget skall vid ankomsten till svensk hamn visas upp för tullmyndigheten. Om befälhavaren irite kan visa upp ett giltigt sådant intyg skall tullmyndigheten underrätta miljö-och häl- 43 soskyddsnämnden om detta.Sedan nämnden underrättats ankommer det Prop. 1988/89: 123 på nämnden att iförsta hand låta undersöka om det finns råttor ombord. Finns det råttor ombordskall nämnden vidta åtgärder för att utrota dessa. Om befälhavaren motsättersig nämndens åtgärder, skall nämnden inte genomföra åtgärderna med tvång underförutsättning att fartyget lämnar hamnen och . Jfrbestämmelserna i 11 §. I gällande karantänsförordning finns bestämmelser om undantag förvissa fartyg från skyldigheten att utrota råttor ombord. I förordningen finnsockså bestämmelser om vilka miljö- och hälsoskyddsnämnder som är behöriga attutfärda råttsaneringsbevis och om giltigheten av sådana intyg. Bestämmelser somreglerar dessa förhållanden bör lämpligen ges i en författning av lägre valörän lag. I detta stycke har därför tagits in ett bemyndigande för regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela sådana föreskrifter. 17 §Miljö- och hälsoskyddsnämnden får ta ut avgifter för smittrening, desinfektion, utrotning av råttor och för undersökning som avses i I6§ första stycket. Regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter omavgifter enligt denna paragraf Förstastycket har en viss motsvarighet i 28 § karantänsförordningen. Andra styckethar inte någon motsvarighet i karantänsförordningen. I artikel 82 IHR finnsbestämmelser om avgifter. I detta stycke anges uttömmande de åtgärder för vilka avgifter får tasut enligt karantänslagen. För andra åtgärder som vidtas i karantänssyfte fårsåledes avgift inte tas ut. Möjlighetenatt ta ut avgifter gäller endast åtgärder av miljö- och hälsoskyddsnämnden.Detta innebär således bl.a. att smittskyddsläkaren inte har rätt att ta betaltför vaccination och vaccinationsbevis av den som vaccinerats vid ankomsten tillSverige. Att avgifter inte får tas ut för dessa åtgärder följer av artikel 82 IHR. Avsikten är att regeringen skall bemyndiga attfastställa en taxa för avgifterna efter samråd med , sjöfartsverketoch luftfartsverket. bör beredas tillfälle att yttrasig över taxan innan denna fastställs. Att taxan skall vara enhetlig för helalandet framgår av artikel 82 punkt 2 IHR. Enligt IHR är det således intemöjligt att låta varje kommun själv besluta om dessa avgifter. 18 §Socialstyrelsen har tillsynen över karantänsverksamheten i landet, utom vad avser uppgifter för någon annan central myndighet och personal som lyder under en sådan myndighet. Socialstyrelsenskall fullgöra de uppgifter som enligt de av världshälsoor ganisationen antagna internationella hälsovårdsbestämmelserna skall ut föras av den nationella hälsovårdsförvaltningen. Paragrafen motsvarar 30§karantänsförordningen. Många av artiklarna i Prop. 1988/89:123 IHRinnehåller bestämmelser om uppgifter för den myndighet som benämns "healthadministration" och som på svenska benämns nationellhälsovårdsförvaltning. Liksom vad gäller smittskyddsverksamheten i övrigt skall den centralatillsynen över verksamheten ligga på . Med hänsyn tillverksamhetens organisation, inriktning och omfattning har det inte bedömtsnödvändigt med tillsynsmyndigheter på regional och lokal nivå. Attsocialstyrelsens tillsyn inte kan avse andra centrala myndigheters uppgifterinom karantänsverksamheten följer av allmänna förvaltningsrättsliga principer. Enligtsmittskyddslagen har i sin tillsyn bl.a. rätt att få upplysningaroch ta del av handlingar, att meddela förelägganden och förbud samt attinspektera smittskyddsverksamhet. Något behov av att komplettera dessabestämmelser i karantähslagen har inte bedömts föreligga. 1socialstyrelsens tillsyn ligger också att på olika sätt hjälpa och stödja demsom är verksamma inom karantänsverksamheten. Särskilt i ett inledande skedetorde smittskyddsläkarna, som inte haft några uppgifter inom karantänsverksamhefen,behöva sådan hjälp för att få sin roll närmare klarlagd. Enligt gällande karantänsförordning skall fullgöra deuppgifter som enligt IHR ankommer på den nationella hälsovårdsförvaltningen (healthadministration). Uppgiften bör också enligt den nya karantänslagen ligga påsocialstyrelsen. Detta innebär bl.a. att skall, i enlighet medbestämmelserna i avsnitt IIav IHR, hålla WHO informerad omsmittskyddsläget här i landet. 19§ Polis-, passkontroll-, tull-, lots- och hamnpersonal, personal vid sjöfartsinspektionenoch samt trafikpersonal vid internationella flygplatser skall,var och en inom sitt verksamhetsområde, vara uppmärksam på efterlevnaden avdenna lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Polis-och passkontrollpersonal skall medverka vid kontroll av vaccinationsbevis vidkarantänsflygplatserna. Paragrafenmotsvarar i stort 32 § karantänsförordningen. Iparagrafen föreskrivs en allmän skyldighet för personal vid myndigheter somhar uppgifter vid landets gränser att, var och en inom sitt verksamhetsområde,vara uppmärksam på att karantänslagstiftningen efterlevs. Uttrycket "vakaöver" i 32 § karantänsförordningen har bytts ut mot "vara uppmärksampå" tor att inte felaktigt ge intryck av att dessa personalgrupper harett tillsynsansvar enligt karantänslagen. I paragrafens andra stycke läggshärjämte en skyldighet på polis- och passkontrollpersonal att medverka vidkontrollen av vaccinationsbevis vid karantänsflygplatser. F.n. torde dock någonsådan kontroll inte förekomma. Ytterligare föreskrifter Prop. 20§ Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela deytterligare föreskrifter som behövs för att hindra att karantänssjukdomar försin i landet eller sprids till utlandet. Paragrafenhar en viss motsvarighet i 31 § karantänsförordningen. Fleraav de föreskrifter som finns i gällande karantänsförordning men. som inte harfått någon motsvarighet i karantänslagen kan behöva finnas kvar också med dennya regleringen. Alla sådana föreskrifter torde inte kunna betraktas somverkställighetsföreskrifter till karantänslagen. 1 denna paragraf har därförtagits in ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer att meddela sådana föreskrifter. Även om det till skillnad frånmotsvarande bestämmelse i gällande karantänsförordning inte direkt sägs ut iparagrafen, måste självklart sådana föreskrifter av regeringen ellermyndigheten utformas med beaktande av bl.a. de internationellahälsovårdsbestämmelser och överenskommelser som förbundit sig attfölja. Föratt komplettera och underiätta tillämpningen av karantänslagen kan behövas intebara föreskrifter utan också annan information såsom t.ex. allmänna råd. Närdet gäller t. ex. luftfarten, kan det finnas ett behov av att i allmänna råd gepraktiska anvisningar om hur karantänsverksamheten skall kunna fungera även vidde ofta mycket korta restiderna inom flyget. 21§ Till böter döms den som 1. underlåter att lämna uppgift omhälsotillståndet ombord på fartyg eller luftfartyg eller lämnar en oriktigsådan uppgift, 2. underlåter att lämnaunderrättelse som avses i 12 § andra stycket. Paragrafenmotsvarar i stort bestämmelserna i 33 § punkterna 1 och 2 karantänsförordningen.Vissa redaktionella och språkliga ändringar har dock vidtagits. 22§ Miljö- och hälsoskyddsnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hoslänsrätten. Ettbeslut enligt denna lag gäller , om inte något annat anges i beslutet. Paragrafenmotsvarar i huvudsak 34§ karantänsförordningen. har dock byttsut mot länsrätten. Paragrafengäller endast beslut av miljö- och hälsoskyddsnämnden och som fattats med stöd av denna lag. I de fall nämnden har beslutat om en åtgärd med stöd av t.ex. smittskyddslagen, får beslutet överklagas i enlig het med bestämmelsema i den lagen. Överklagningsbara beslut av smitt skyddsläkaren som gäller karantänsverksamheten meddelas och överkla gas enligt smittskyddslagen. 4.2Förslaget till ändring i smittskyddslagen (1988:1472) Prop. Eftersombestämmelserna om karantänsverksamheten tas in i en karantänslag, saknasanledning att i 69 § punkt I smittskyddslagen ha en bestämmelse medbemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om karantänsverksamheten.Nämnda bestämmelse bör således upphävas. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. karantänslag, 2. lagom ändring ismittskyddslagen (1988:1472). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Utdragur protokoll vid sammanträde Närvarande:f d. regeringsrådet , regeringsrådet , justitierådetJohan . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställanav statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslagtill 1. karantänslag, 2. lag om ändring ismittskyddslagen (1988:1472). Förslagen har inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn ChristerLindau. Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Iförsta stycket bör anges att den föreslagna lagen kompletterar smittskyddslagen.Det kan ske genom att efter ordet "ges" och före ordet "bestämmelser"förs in orden "som komplettering av smittskyddslagen (1988:1472)vissa" etc. Andrastycket sammanhänger med att det finns vissa särskilda överenskommelser mellande nordiska länderna, som har betydelse för karantänskontrollen. mening bör det av lagtexten framgå att de avvikande föreskrifter somregeringen meddelar är beroende av en överenskommelse mellan de nordiskaländerna. Överenskommelser av det avsedda slaget skall godkännas av riksdagenenligt reglerna i 10 kap. 2 § regeringsformen. Lagrådet föreslår att andrastycket får följande lydelse: "Regeringen får meddela bestämmelser, somavviker från denna lag, om det behövs med hänsyn till överenskommelse medDanmark, eller ". 1paragrafens andra stycke föreskrivs bl. a. att regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vem som får utfärda råttsaneringsbevisoch om giltigheten av sådana intyg. Eftersom sådana föreskrifter får ses somverkställighetsföreskrifter vilka regeringen får utfärda enligt 8 kap. 13 § RFbör enligt lagrådets mening bemyndigandet i denna del slopas. Paragrafensandra stycke föreslås få följande lydelse. "Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag frånskyldigheten att visa upp råttsaneringsbevis". Enligtartikel 82 i IHR skall en för landet enhetlig taxa gälla för avgifter som fårtas ut inom karantänsverksamheten. Med hänsyn till detta bör i andra stycketföreskrivas att regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer skallmeddela föreskrifter om avgifter enligt denna paragraf I65 § i den antagna smittskyddslagen anges att har tillsynenöver smittskyddet i landet. Det finns där ingen motsvarighet till denreservation som finns i första stycket förevarande paragraf beträffande uppgiftersom fullgörs av annan central myndighet och dess personal. mening bör paragrafens första stycke utformas på samma sätt som 65 §smittskyddslagen. Lagrådet föreslår att första stycket får lydelsen:"har tillsynen över karantänsverksamheten i landet". Lagenom ändring i smittskyddslagen Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. 4 1988/89. 1 saml Nr 123 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde , ordförande, och statsråden , ,, , , , , Proposition med förslagom karantänslag, m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande (beslut om lagrådsremiss fattat vidregeringssammanträde ) över förslag till 1. karantänslag, 2. lag om ändring ismittskyddslagen (1988:1472). Föredraganden redogör för lagrådets yttrande ochanför. Lagrådethar i allt väsentligt godtagit förslaget till karantänslag. Vissa jämkningarhar lagrådet dock föreslagit. Lagrådetanser att I § första stycket bör kompletteras så att det klarare framgår hurkarantänslagen förhåller sig till smittskyddslagen. Lagrådet föreslår att dettakan ske genom att efter ordet "ges" och före ordet "bestämmdser"förs in orden "som komplettering av smittskyddslagen (1988:1472)vissa". Jag delar lagrådets uppfattning att lagen vinner i klarhet genomett förtydligande med denna innebörd och att detta kan ske på det sätt somlagrådet har föreslagit. Jagkan också ansluta mig till de ändringar som lagrådet föreslagit beträffande 1 §andra stycket och 1618 §§. 1övrigt har vissa redaktionella ändringar gjorts i 3, 5,12, 14,16och2l §§ samt irubriken närmast före 8 §. Förslagettill lag om ändring i smittskyddslagen Lagrådethar lämnat förslaget utan erinran. 2 Följdlagstiftning till smittskyddslägen Prop. Dennya smittskyddslagen (1988:1472), som träder i kraft , har enannan indelning av de smittsamma sjukdomarna och en delvis annan terminologi ängällande smittskyddslag (1968:231). Denna förändring samt det förhållandet attden gamla smittskyddslagen ersätts med en ny innebär att redaktionellaändringar bör göras i 2§ lagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhetpå hälso- och sjukvårdens område, 41 § rättshjälpslagen (1972:429), 9§sjömanslagen (1973:282), 37 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, 7kap. 2§ sekretesslagen (1980:100), 1 § lagen (1981:49) om begränsning avläkemedelskostnader, m.m., 1 § lagen (1987:375) om förbud mot s.k. bastuklubbaroch andra liknande verksamheter, samt 14 § och ikraftträdandebestämmelsen tilllagen (1989:15) om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Utöverdessa redaktionella ändringar bör i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar tas in en bestämmelse i 18 § tredje stycket 3 som innebäratt länsrätt normalt är domför med en lagfaren domare ensam i mål omtillfälligt omhändertagande enligt 37 § smittskyddslagen. Skälet till bestämmelsenär att ett sådant omhändertagande, som beslutas av smittskyddsläkaren, får pågåunder och att ett mål om överklagande således måste kunnaprövas av länsrätten genast. 1 ett sådant fall kan det vara svårt atttillräckligt snabbt få till stånd en fullsutten rätt. Enligträttshjälpslagen kan rättshjälp genom offentligt biträde beviljas i mål ellerärende hos allmän förvaltningsdomstol angående tvångsintagning på sjukhusenligt den gamla smittskyddslagen eller angående utskrivning från sjukhusenligt samma lag. 1 den nya smittskyddslagen har införts ytterligare en form avtvångsomhändertagande, nämligen det berörda tillfälliga omhändertagandetpå sjukhus. Enligt min mening är det rimligt att samma slag av rättshjälp kanbeviljas också beträffande sådana omhändertaganden. Detta innebär att utöverden redaktionella ändring i 41 §, som jag förordat, lagrummet börkompletteras med en bestämmelse som gör det möjligt att bevilja rättshjälpockså vid sådana omhändertaganden. Jag bedömer att den här avseddautvidgningen av möjligheterna att få rättshjälp i mål och ärenden enligtsmittskyddslagen inte kommer att leda till några nämnvärda kostnadsökningar. 1enlighet med vad jag nu har anfört i fråga om följdändringar har inom socialdepartementetupprättats förslag till 1. lagom ändring i lagen(1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdensområde, 2. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 3. lagom ändring irättshjälpslagen (1972:429), 4. lag om ändring i sjömanslagen(1973:282), 5. lagom ändring i lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt, 6. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100), 7. lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning avläkemedelskostnader, m. m.. 1. lag om ändring i lagen(1987:375) om förbud mot s.k. bastuklubbar Prop. 1988/89:123 och andraliknande verksamheter, 2. lag om ändring i lagen(1989:15) om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Deunder 2, 3, 5, 6 och 9 angivna förslagen har upprättats i samråd med chefen förjustitiedepartementet. Förslaget under 4 har upprättats i samråd med chefenför . Förslagenunder 1 6 samt 8 och 9 gäller lagstiftning som faller inom lagrådetsgranskningsområde. Med hänsyn till förslagens beskaffenhet anser jag attlagrådets hörande skulle sakna betydelse. Enligt34 § nya smittskyddslagen får miljö- och hälsoskyddsnämnden bl. a. låta avlivasällskapsdjur, om det är nödvändigt för att hindra spridning av samhällsfariigsjukdom. I den proposition (prop. 1988/89:5), som ligger till grund försmittskyddslagen, framhöll föredraganden, att hon senare skulle återkomma medförslag om hur kostnaderna skall bestridas vid denna typ av ingripanden (s.43). Avsikten har varit att ta in sådana ersättningsbestämmelser i kungörelsen(1956:296) om ersättning av statsmedel i vissa fall vid ingripanden ihälsovårdens intresse. I enlighet härmed kommer jag att föreslåregeringen behövliga ändringar i kungörelsen. I det sammanhanget avser jagockså att föreslå att kungörelsen anpassas med hänsyn till vissa andraförändringar som skett sedan kungörelsen senast ändrades. Ändringarna kommerinte att innebära avsteg från de grunder för författningsregleringen i ämnetsom har godkänt (prop. 1956:126, 2LU 29, rskr. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att anta dels de av lagrådet granskade förslagen till 1. karantänslag, 2. lagom ändring i smittskyddslagen (1988:1472), med vidtagna ändringar, 3. lag om ändring i lagen(1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdensområde, 4. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 5. lagom ändringi rättshjälpslagen(1972:429), 6. lag om ändring i sjömanslagen(1973:282), 7. lagom ändringi lagen(1974:203)om kriminalvård i anstalt, 8. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100), 52 9. lag om ändring i lagen (1981:49) om begränsning av läkeme- Prop. 1988/89:123 delskostnader, m. m., 10. lagom ändring i lagen (1987:375) om förbud mot s.k. bastu klubbar och andra liknande verksamheter, 11. lag om ändring i lagen (1989:15) om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 5 1988/89. utredarensförslag till reglering av Prop. karantänsfrågorna ®'' Utredarenanser att regeringen även i fortsättningen bör ha möjlighet att ge föreskrifterom hur åtaganden enligt International Health Regulations (IHR) skallföljas och om andra karantänsfrågor. Utredaren föreslår därför att regeringenges ett sådant bemyndigande också i den nya smittskyddslagen. Utredaren lämnardäremot inte något förslag till vad dessa föreskrifter av regeringen skallinnehålla men redogör för några synpunkter i anslutning till den gällandekarantänsförordningen. Isitt förslag till ny smittskyddslag föreslår utredaren att landstingskommunernaskall överta ansvaret för smittskyddet från kommunernas miljö-ochhälsoskyddsnämnder. Smittskyddslagen begränsas dock till personinriktadeåtgärder. Smittspridning via objekt skall, med utredarens förslag, förhindrasmed stöd av andra lagstiftningar än smittskyddslagen. Utredaren anser att enny karantänsreglering bö." anpassas till dessa nya förhållanden. Utredarenanser att det kan ifrågasättas i vilken mån det numera behövs ett utbyggtkarantänsväsende för att utföra den karantänskontroll som avses ikarantänsförordningen. Gula febern, kolera och pest utgör ett stort hälsoproblemi de länder som är drabbade av sjukdomarna och självfallet bör delta idet internationella smittskyddsarbetet och följa IHR. Emellertid, framhållerutredaren, är sannolikheten för att någon av de tre sjukdomarna skall orsakaepidemier i ytterst liten. Gula febern kan inte spridas i Sverigeeftersom den mygga som sprider sjukdomen inte kan leva här. Femton fall avkolera är kända i . Dessa fångades emellertid inte upp avkarantänskontrollen utan först efter ankomsten hit. Pest har inte förekommit ilandet och all erfarenhet talar för att det är ytterst osannoliktatt en person med pest kommer till med båt eller flyg inom inkubationstidenför sjukdomen. 1 och med att smittkoppor utrotades försvann, enligt utredaren,den sjukdom som innebar den allvarligaste risken för befolkningen i . Såtillvidahar IHR numera endast marginell betydelse för smittskyddet i . Om någotfall trots allt skulle uppträda i kommer det sannolikt till hälso- ochsjukvårdens kännedom, men det är osäkert om det fångas upp vidkarantänskontrollen. I detta avseende, framhåller utredaren, synes detnuvarande karantänsväsendet ha fått minskad betydelse. 1sitt förslag till ny smittskyddslag föreslår utredaren att benämningen allmänfariig sjukdom behålls för den grupp smittsamma sjukdomar som är särskilt allvariiga. Enligt utredaren bör de tre karantänssjukdomarna även fortsättningsvis hänföras till denna grupp.