prop · GC0388 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:88 om upphävande av reglerna om bevakning Regeringenföreslår att anta de förslag som har lagils upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokolletden . Ipropositionen föreslås att reglerna i om bevakning av testamenteupphävs. Lagändringen föreslås träda i kraft . 1 1988/89. 1 saml Nr 88 Propositionens lagförslag P'"op-1988/89:88 Härigenomföreskrivs i fråga om ' dels att 14 kap. I 3 §§ skall upphöra attgälla, dels att 14 kap. 4 § och rubriken till 14 kap. skall ha följandelydelse. Om bevakning, delgivning och Om delgivning och av av testamente testamente 4Testamente skall sedan bevak- Testamente skall delges arvinge ning ägt rumdelgivas arvinge ge- genom överlämnande av lesta-nom överlämnande av, förutombe- mentshandlingen i bestyrkt avskrift vis om bevakningen, testamenls- eller,i fråga om muntligt testamen-handlingen i bestyrkt avskrift eller, te, protokollöver förhör med testa-i fråga om muntligt testamente, menlsvittnena eller annanskriftlig protokoll över förhör med testa- uppgift om testamentets innehåll, menlsvittnenaeller annan skriftlig Delgivning behövs dock inte med en uppgift om testamentetsinnehåll. arvinge som har godkänt testamentet. Efterlämnartestator, jämte make, arvingar som avses i 3 kap. 2 §, må testamentet, såvittdessa angår, delgivas dem som vid tiden för delgivningen äro närmast till arvefter testator. Äroflera testamentstagare, gäller delgivning, som verkställts av en bland dem,jämväl för de övriga. Dennalag träder i kraft . Har någon testamentstagare vid lagensikraftträdande förlorat sin rätt mot en arvinge på grund av att testamentetinte har bevakats enligt äldre bestämmelser, skall den rättsförlusten kvarstå. ' Balken omtryckt 1981:359. - Senaste lydelse 1987:231. 2 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden Härigenomföreskrivs att 4 § lagen (1928:281) om allmänna arvsfonden skall ha följandelydelse. 4§' Testamente till annan än fonden Testamente till annan än fonden må å dess vägnar godkännas av må å dess vägnar godkännas av kammarkollegiet, om anledning till kammarkollegiet, om anledning till ej föreligger. Testamente, ej föreligger. Testamente, som kan antagas vara ett riktigt ul- som kanantagas vara ett riktigt ut tryck för arvlåtarens yttersta vilja, tryck för arvlåtarensyttersta vilja, må godkännas även om anledning må godkännas även om anledning till föreligger eller testa- till klanderföreligger. mentet icke blivit bevakat iföreskri- ven ordning. Dennalag träder i kraft . Har tiden för bevakning av ett testamentelöpt ut före ikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser. ' Senaste lydelse 1972:640. 3 Förslag till Prop. Lag om ändring i lagen (1937:81) om intemationella rättsförhållandenrörande dödsbo Härigenomföreskrivs att 2 kap. 8 § lagen (1937:81) om internationefla rättsförhållandenrörande dödsbo skall ha följande lydelse. 8§ / avseende å rätt att vid boutredning I fråga om testamentstagaresrätt och arvskifte här i riket tillgodonju- vid boutredning och arvskiftesom la testamente gälle vad i svensk lag sker här i riket gäller svensk lag be-ärstadgat om bevakning, delgivning träffande delgivning och ochklander, dock att, där den avlid- av testamente, ne vid sin död ej här hadehemvist, tid JÖr bevakning ej skall börja löpa, innan den dödes egendom blivitavträdd till förvaltning av boutredningsman. Beträffandepreskription av rätt att här i riket taga arv eller testamente skall svensk lagäga tillämpning. Dennalag träder i kraft den . 4 Förslagtill Prop. Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt' dels all 63§ skall upphöra all gälla, dels att 45 och 51 §§ skall ha följande lydelse. 45§= Deklaration skall av den, som är skattskyldig, avgivas A) angåendeförvärv av arvs- eller testamenlslott, när utgöres av 1) egendom i dödsbo efter svenskmedborgare i fall, då denne vid sin död ej hade hemvist i riket och skyldighetej inträtt att efter honom här förrätta bouppteckning enligt svensk lag; 2) egendom i dödsbo eflerutlänning, som vid sin död ej hade hemvist i riket; 3) äganderätt eller rättighet,vilken jämlikt 6 9 §§ beskattas senare än vid arvlåtarens (testators) död,dock icke där fråga är om förvärv efter den som på livstid innehaft egendom medi 8 § första stycket avsedd räll; 4) egendom i dödsbo, som avträtts tillkonkurs, i fall där arvsskatt skall beräknas med tillämpning av 33 § 1 mom.; B) angåendeförvärv, som tillfallit förmånstagare vid försäkringstagares död; är förmånstagaren tillika arvinge eller testamentstagare, skall han dock avgiva deklaration endast om dödsboanmälan enligt 20 kap. 8 a § gjorts och bouppteckning därför ej förrättats; C)angående sådan i 32 § a c och C) angående sådan i 32 § aj c eh saml i 33 § 2 mom. angiven ochej h samt i 33 §2 mom. angi- omständighet, som föranleder ven omständighet, som föranleder efterbeskattning,dock ej där i fall efterbeskattning, dock ej när sådan somavses i 32 § a) testamente, var- delning som avses i 32 § hj.har ägt omkännedom erhållits, blivit beva- mm innan beslut meddelats om katoch ej heller när sådan delning fastställande av skatt; som avses i 32 § h) har ägt rum innan beslut meddelats om faststäl lande av skatt; D)angående förvärv genom gåva eller annat jämlikt 37 § därmed i beskattningshänseendelikställt fång. Skallenligt vad nu stadgas deklaration avgivas angående lott i dödsbo efler den somvid sin död ej hade hemvist i riket och är den för skattskyldige ejbosall inom riket, åligger det den som omhänderhar dödsboets egendom att i denskattskyldiges ställe avgiva deklaration. 51 §3 Ärenderörande fastställande av Ärende rörande fastställande av skatt, som ejskall uttagas efter de- skatt, som ej skall uttagas efter deklaration,upptages lill avgörande klaration, upptages till avgörande vid inregistrering av bouppteck- vid inregistrering av bouppteck- ' Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:857. - Senaste lydelse 1987:1206. Senaste lydelse 1987:1206. Prop.1988/89: ning eller tilläggsbouppteckning, eller när handling som avses i 49 a § inkommit till beskattningsmyndigheten eller, där jämlikt 17 § anstånd med skattens fastställande blivit beviljat, när till beskattningsmyndigheten ingivits handling, för vars företeende anståndet beviljats, eller, om sådan handling icke in-gives inom anståndstiden, vid utgången av sistnämnda tid. ningeller tifläggsbouppteckning, eller när handling som avses i 49 a § inkommit tillbeskattningsmyndigheten eller, där jämlikt 17 § anstånd med skattensfastställande blivit beviljat, när till beskattningsmyndigheten ingivitshandling, för vars företeende anståndet beviljats, eller, om sådan handlingicke in-gives inom anståndsliden, vid utgången av sistnämnda tid eller, då jämlikt32 § a) efterbeskattning skall äga rum tillföljd av bevakning av där omförmälttestamente, vid bevakningen. Bevis om det belopp, vartill skatten blivit faststäfld, skafl tecknas på bouppteckning, tilläggsbouppteckning eller handling, som avses i 49 Bevisom det belopp, vartill skatten blivit fastställd, skall tecknas på bouppteckning,tilläggsbouppteckning eller handling, som avses i 49 a §. När efterbeskattningenligt 32 § a) skall ske till följd av bevakning av testamente, skall sådantbevis tecknas på utgående expedition angående bevakningen. Harjämlikt 17 § beviljats anstånd med fastställande av skatten, åligger detdödsboet att tillhandahålla beskattningsmyndighelen utlämnad bouppteckning försådan anteckning som sägs i föregående stycke. Handling,som anges i andra stycket, skall för anteckning, som där avses, tillhandahållasöverrätl, när denna fastställt skatt till högre belopp än fömt beräknats, ochden enligt 64 § I mom. förordnade granskningsmyndigheten, när skattskyldigvitsordat anmärkning som framställts av denna myndighet. Dennalag träder i kraft den . Har bevakning av testamente skett föreikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , R. , , , , ,, , , och Lagrådsremiss om upphävande av reglerna om bevakning avtestamente Denfamiljerättsliga lagstiftningen har under åren 1969- 1987 setts över avsärskilda sakkunniga, som har bedrivit sitt arbete under namnet fa-miljelagssakkunniga. Desakkunniga (f. d. hovrättspresidenten , ordförande, och professornLennart ) avgav sitt slutbetänkande (SOU 1987:18)Internationella familjerättsfrågor. Belänkandet har remissbehandlats. Deförslag till ändringar av den internationella familjerättsliga lagstiftningensom betänkandet innehåller övervägs i . Betänkandetinnehåller förslag om att även för rent inhemska förhållanden avskaffainstitutet bevakning av testamente. Vid remissbehandlingen har förslaget idenna del fått ett i huvudsak positivt mottagande. har ioktober 1988 i en särskild skrivelse lill (dnr 88 3567) begärt alt frågan om att avskaffa institutet bevakning av testamentebehandlas med förtur. Familjelagssakkunnigasförslag beträffande de internationella familje-rällsfrågorna kräver meraingående överväganden. Den mera begränsade frågan om upphävande av reglerna ombevakning av testamente kan däremot tas upp till prövning . Tillprotokollet i detta ärende bör fogas dels som bilaga 1 de förslag till lagändringari denna del som läggs fram i betänkandet, dels som bilaga 2 en förteckning överremissinstanserna och en remissammanställning avseende de berörda förslagentill lagändringar. Underlagstiftningsärendets beredning i har överläggningarhållits med företrädare för justitiedepartementen i de andra nordiska länderna. 2Nuvarande förhållanden Prop. Bestämmelserom bevakning, delgivning och av testamente finns i . Etttestamente skall bevakas vid domstol från det att leslamenlslagarenhar fåll kännedom om leslalors död och det förordnande som har gjorts lillhans förmån (14 kap. 1 § första stycket). Om någon enligt testamentet skafl fånågot först efter det att någon annans rätt till egendomen har upphört, räckerdel emellertid all bevakning äger rum efter det att leslamenlslagarenhar fått reda på att den föregående teslamenlstagarens rätt har upphört (14kap. 1 § andra stycket, jfr NJA 1938 s. 309). Enbevakning gäller till förmån för samtliga testamentstagare, för vilka lideninte har gått lill ända (14 kap. 1 § tredje stycket). En bevakande kan integöra förbehåll om alt bevakning sker endast för egen eller vissa testamentstagaresräkning (jfr NJA 1933 s. 553). Bevakningenskall äga mm vid den tingsrätt där testator skulle ha svarat i tvistemål iallmänhet eller, om sådan behörig domstol inte finns, vid (14 kap. 2 § första stycket, jfr NJA 1939 s. 374 där en prakliserandejurislblev skadeståndsskyldig eftersom han hade bevakat ett testamente vid testatorskyrkobokföringsort i stället för vid mantalsskrivningsorten). Bevakningensker genom att testamentet uppvisas i original. Om leslamenlslagaren inte hartillgång lill testamentet eller om det rör sig om ett muntligt testamente, skerbevakningen i stället genom alt förordnandets innehåll tillkännages införrätten (14 kap. 2 § andra stycket). Omtestamentet har uppvisats för rätten, förringas inte bevakningen av attåtgärden av någon anledning inte antecknats som bevakning i rättens protokoll.Del krävs emellertid att uppvisandet av testamentet har skett i bevakningssyfte.Det räcker således inte att testamentet biläggs bouppteckningen. I rättsfalletNJA 1961 s. 183 föranstaltades om testamentsvittnes-förhör efler leslalors död,vilket är förhållandevis ovanligt. Det ansågs inte visat all testamenlsuppvisandeldå hade skett i bevakningssyfte, varför bevakning inte ansågs ha ägt rum. Densom bevakar ett testamente behöver inte själv vara testamentstagare, ochtingsrätten skall inte pröva sökandens behörighet. Tingsrätten skall inteheller avslå en begäran om testamentsbevakning därför att testamentet lider avformfel eller är ogiltigt på någon annan grund som anges i 13 kap. . Påföljdenför underlåten bevakning är att testamentstagaren har förlorat sin rätt motarvingar som inte har avstått från klandertalan (14 kap. 3 §). Enarvinges godkännande av ett testamente betyder att detta inte behöver bevakasi förhåflande till den arvingen. Godkännandet behöver inte avges i viss form. Sedanbevakning har ägt rum skall testamentet delges arvingarna. Det sker genom att lill var och en överlämnas en avskrift av testamentet med bevis om alt bevakning har ägt rum. Är det ett muntligt testamente, överlämnas i stället protokoll över förhör med testamentsvittnena eller g annan skriftlig uppgift omtestamentets innehåll (14 kap. 4§ första slyc- Prop. 1988/89:88 ket). Omtestator efterlämnar både make och sådana arvingar som avses i 3 kap. 2 § (s. k. efterarvingar), får testamentet såvitt angår de sistnämnda delges demsom vid tiden för delgivningen är närmast lill arv efter testator (14 kap. 4 §andra stycket). Omdet finns flera testamentstagare, gäller delgivning som verkställts av en av testamentstagarnaockså för de övriga (14 kap. 4 § tredje stycket). Omen arvinge vill göra gällande att ett testamente är ogiltigt enligt bestämmelsernai 13 kap. , måste arvingen väcka klandertalan därom inom sex månaderefter delgivningen (14 kap. 5 § ). Om tiden försitts kan alltså arvingen intelängre hävda all testamentet är ogiltigt av sådan orsak som anges i 13 kap. ärvdabalken.Det kapitlet innehåller de viktigaste anledningarna till att ett testamente kanunderkännas (bristande behörighet, formfel, psykisk sjukdom o. d. samt tvång,svek eller annan otillböriig påverkan). Delgivningenav testamentet bildar också utgångspunkt för den frist som gäller för enbröstarvinge som vill påkalla jämkning av testamentet för att få ut sin laglolt.Bröstarvingen har förlorat sin rätt till laglott, om han eller hon inte från delgivningen har gett testamentstagaren till känna sittanspråk eller väckt talan mot denne (7 kap. 3 § tredje stycket). Geren testamentstagare inte till känna om han eller hon vill göra gällande någonrätt enligt testamentet, kan ett ställningstagande framtvingas. Tingsrättenutfärdar på ansökan av den som berörs ett föreläggande för leslamenlslagarenatt göra gällande sin rätt (16 kap. 5 §). Iakttas inte denliden, har testamentstagaren förlorat sin rätt enligt testamentet (16 kap. 7 §). Enuniversell teslarnentslagare, dvs. någon som erhållit hela kvarlåten-skapen, enkvotdel därav eller vad som finns kvar när övriga testamentstagare har fåttsitt, är dödsbodelägare. Innan det blivit klarlagt om testamentet skalltillämpas är både en universell testamentstagare och en arvinge som genomtestamentet har uteslutils från arv dödsbodelägare (18 kap. 1 § fjärdestycket). Etttestamente skall tas in i bouppteckning efter den avlidne eller i bestyrktavskrift fogas till denna (20 kap. 5 § första stycket). Enligtlagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo skall boutredningoch arvskifte ske enligt svensk lag, om den avlidne vid sin död hade hemvist iSverige (2 kap. 1 §). Då tillämpas även de svenska reglerna om bevakning,delgivning och av testamente utan modifikationer (2 kap. 8 §). Hade denavlidne hemvist utomlands, kan boutredning komma lill stånd enligt svensk laggenom all egendom avträds till förvaltning av boutredningsman (2 kap. 2 och 3 §§).Även då tillämpas 11 1988/89. regler ombevakning, delgivning och av testamente. Tiden för bevakning avtestamente börjar dock inte löpa innan den avlidnes egendom har avirätts tillförvaltning av boutredningsman (2 kap. 8 §). Den nordiska regleringenbygger också på hemvistprincipen. Om en avliden medborgare i ett annal nordisktland vid dödsfallet hade hemvist i , skall boutredning och arvskifte skeenligt svensk lag, varvid även de svenska bestämmelserna om bevakning ochklander av testamente skall tillämpas (12, 19 och 20 §§ lagen 1935:44 om dödsboefler dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvist här iriket, m.m.). Om en medborgare i en av staterna vid dödsfallet hade hemvist iett annat nordiskt land, omfattar boutredningen i det landet även egendom som finnsi (1 § lagen 1935:45 om kvarlåtenskap efter den som hade hemvist iDanmark, , eller ). Del blir då inte aktuellt att tillämpade svenska bestämmelserna om testamentsbevakning. Om en testamentstagare gören felaktig bedömning av den avlidnes hemvist, kan detta leda tifl all haneller hon förlorar sin rätt enligt testamentet. Delta illustreras avrättsfallet NJA 1964 s. 315, där ett testamente efler en avliden finskmedborgare bevakades vid rådhusrätt av testamentstagaren, denavlidnes hustru. Arvingen, en adoptivdotter, gjorde gällande att den avlidnevid sin död hade hemvist i , att testamentet inte bevakats i samlatt testamentstagaren därför hade förlorat sin rätt. Efter ett vidlyftigtprocessande där domstolarna kom till oflka resultat vid hemvistbedömningen gickhögsta domstolen på adoptivdotterns linje. 4.1Upphävande av reglerna om bevakning av testamente Mitt förslag:Reglerna om bevakning av testamente upphävs. Familjelagssakkunnigasförslag: Överensstämmer med mitt förslag (se betänkandet s. 200-209). Remissinstanserna: Desakkunnigas förslag tillstyrks eller lämnas utan erinran av nästan samtligaremissinstanser. Kammarkollegiet framhåller dock all bevakningsinstitutetfortfarande behövs, bl. a. för att bringa reda i frågor som har med testamenteatt göra. anser att institutet bevakning av testamente inte kanavskaffas ulan att konsekvenserna av det belyses i ell vidare perspektiv. Skälen för mitt förslag:Bevakning och delgivning av testamente är inhemska företeelser. Enligt familjelagssakkunnigaförekommer direkta motsvarigheter endast i . Alt har sammasystem på detta område som förklaras av ländernas gemensamma historiskabakgrund. teslamenlsstadga,som byggde på den tidigare rättsutvecklingen, föreskrevs all testamentetskulle företes inför rätlen i arvingarnas Dessa hade sedanett år på sig att klandra testamentet. 1988/89:88 ochdelgivning av testamentet skedde sålunda . Emellertid kom inte arvingarnasnärvaro att uppfattas som obligatorisk. Om inte arvingarna var närvarande,skedde i stället delgivning med dem i efterhand. Urspmngligen synes bevakningha uppfattats som ett offentligt tillkännagivande att testamentstagaren avsågatt göra gällande sin rätt enligt testamentet gentemot arvingarna. I linjehärmed krävdes att var och en av teslamentstagarna bevakade. Så torde även bestämmelsemai lag från början ha uppfattats. Emellertid skedde sedermera enrättsutveckling i praxis som innebar att bevakning av en testamentstagare komatt gälla även för de övriga. Iförslaget till lag om testamente (se SOU 1929:22 s. 332 ff) redogjorde lagberedningenutförligt för den sålunda skisserade utvecklingen. Beredningen framhöfl altbevakningen utgjorde inledningen till testamentsan-språk så till vida attbevakningen måste föregå testamentets delgivning, som i sin tur verkade som enuppfordran tifl arvingarna att ta ställning till frågan omförordnandets giltighet. Beredningen framhöfl att genom bevakningen kunde inomkortare tid efter testators död visshet erhållas om de förordnanden somsedermera kunde komma alt läggas tifl gmnd för testamentsanspråk. Härigenomskedde ett klarläggande av rättsförhållandena. Enligt beredningen varbevakningen också betydelsefull eftersom offentligheten avhöll testamentstagarefrån att åberopa tvivelaktiga testamenten. Offentligheten bidrog vidare tillatt inskärpa respekt för testamentet i det allmänna rättsmedvetandet, något somrättshandlingen krävde. Bevakningen var också av betydelse från fiskalisksynpunkt genom att man därmed fick fram testamenten som skufle utgöra underlagför arvsskattens rätta erläggande. Beredningens slutsats var att bevakningen,trots alt den inte fastslog samtliga anspråk som kunde göras gällande på gmndav testamentet, tillgodosåg så viktiga syften att den svårligen kunde avvaras.Man stannade sålunda för att föreslå att bevakningsinstitutet skulle behållas,vilket också blev fallet. Reglemaom testamentsbevakning leder lätt till rättsförluster (jfr ,Svensk Familjerättspraxis C VII:2 och familjelagssakkunnigas belänkande, s.205). Risken är mest påtaglig i intemationella förhållanden. Om testamentstagarenhar hemvist utomlands eller är utländsk medborgare, är det förståeligt om haneller hon inte får kännedom om de svenska bestämmelserna. Sker ingen bevakning,förlorar testamentstagaren sin rätt. Detta gäller även om testamentet är käntför arvingarna och inte har klandrats. Det hjälper inte ens att testamentet harbifogats bouppteckningen och bildat underlag för beräkning av arvsskatten. Detär omvittnat att reglema om bevakning lätt leder till rättsförluster även i rent interna förhållanden. Det är förståeligt om människor som är okunniga om vad lagen kräver tror att testamentet gäller, om det har presenterats vid bouppteckningsförrättningen och arvingarna har fått kän nedom om del. 1 rättspraxis finns också andra exempel på att testaments tagaren har varit aktiv för att hävda sin rätt gentemot arvingarna men likväl förlorat denna. Som jag har nämnt föranstaltades sålunda i ett fall om förhör med testamentsvittnena för framtida säkerhet. mentet ansågs intepresenterat för domstolen i bevakningssyfte. Det har Prop. 1988/89:88 ocksåförekommit att bevakning skett vid domstolen i den avlidnes kyrkobokföringsorti stället för vid den domstol där den avlidne var mantalsskriven. Dethänder att en testamentstagare underlåter att bevaka ett testamente därför atthan tror sig ha träffat uppgörelse med samtliga arvingar. inträffaremellertid alt en för testamentstagaren tidigare okänd arvinge ger sig tillkänna och inte godtar testamentet, och leslamenlslagaren har då förlorat sinrätt gentemot denne. Närett testamente är upprättat till förmån för make som har arvsrätt enligtreglerna i 3 kap. , kan del lätt inträffa att bevakning framstår somen överflödig åtgärd. Underlåter den efterlevande att bevaka, går emellertidhan eller hon miste om den starkare stäflning som testamentet förutsätter. Fråganär då vilka fördelar som bevakningsinstitulel från andra synpunkter kan ha. Sommotiv för bevakning har anförts att den är ägnad all bringa reda i successionsfrågan.Inom kortare tid efter dödsfallet blir det klarlagt om det finns ett testamenteoch vad detta innebär. Arvingarna får sålunda kännedom om vilka anspråk somkan komma att ställas på kvarlåtenskapen. Denfunktion som bevakningen här sägs ha synes emellertid,åtminstone ,inte ha någon större betydelse. Det torde vara ytterst sällsynt att arvingarfrågar domstolen om något för dem tidigare okänt testamente har bevakats. Ochäven om en arvinge skulle göra sig det besväret, är värdet av den informationsom kan erhållas begränsad. Arvingen kan aldrig vara säker på attbevakningsfristen har löpt ut, eftersom denna börjar löpa först från det att testamentstagarenhar fått kännedom om det upprättade testamentet. Och även om ett testamente harbevakats, kan en arvinge inte vara säker på att testamentstagaren kommer attframställa några anspråk på kvarlåtenskapen. Ipraktiken får arvingar kännedom om testamenten på annat sätt än genombevakningen, vilket sammanhänger med de berördas naturliga intresse av att fåklarhet i hur kvarlåtenskapen skall fördelas. De flesta testamenten bifogasbouppteckningen, som skall upprättas från dödsfallet.Enligt vad familjelagssakkunniga har inhämtat från tingsrätterna i ,och inträffar det bara att ett testamente,som inte har bifogats bouppteckningen, bevakas efter bouppteckningensinregistrering (se de sakkunnigas belänkande s. 207). Redannär arvingarna får kännedom om testamentet bör de förslå att det kan komma alt leda till all testamentstagaren gör anspråk på kvarlåten skapen i enlighet med testamentets innehåll. Bevakningen spelar sålunda en underordnad roll när det gäller all bringa klarhet i hur kvarlåtenskapen skall fördelas. Om inte arvingarna godkänner testamentet, ställs frågan om testamentets tillämpning på sin spets först genom alt det delges arvingar na. Del är genom denna åtgärd som testamentstagaren formellt framställer krav på all testamentet skall följas.