prop · GC03144 · 1988-12-31 00:00:00 — För en sådan utveckling talar ocksåden mycket snabba tillväxten av de privata pensionsförsäkringarna. I det här sammanhangethar det emellertid varit angeläget att påvisa atl problemen inte primärtuppstår inom den offentliga delen av systemet. Prop.1988/89:144 Bilaga 1 Prop.1988/89:144Bilaga 1 På grund av det internationella beroendet brukar densvenska korta räntan i stort sett följa utvecklingen utomlands. Detta gälldeäven 1988, vilket framgår av en jämförelse mellan å ena sidan räntan på svenskastatsskuldväxlar (3 mån.) och å andra sidan eurodoHarräntan respektive den s kkorgräntan (en länderviktad ränta). Vid slutet av 1987 låg den svenska räntanomkring . Korgräntan och eurodoHarräntan låg båda kring 8 procent.Mot slutet av 1988 hade korgräntan stigU med kriappt en procent.EurodoHarräntan hade liksom den svenska över året stigit med knappt 1,5procent. Framemot mitten av året hade räntegapet markant tillfälligt ökatgentemot omvärlden, vilket sammanhängde med en inhemsk penningpolitiskåtstramning . En viktig faktor bakom höjningen av den internationellaräntenivån är den fortsatt starka konjunkturen i . I ett sådantförlopp stiger historiskt de korta rän torna. Dessa har också särskilt undersenare delen av 1988 pressats upp av en allmän osäkerhet om långsiktigabalansproblem för den amerikanska ekonomin. Utvecklingen i fick genomslag iomvärlden genom den samordning av penningpolitiska åtstramningar, som kom tillstånd i . Även överhettningstendenser i andra länderhar mötts med sådana åtstramningar. Diskontot höjdes i i sambandmed atl D-marken försvagades och penning- Även i harpenningpolitiken varit stram för att motverka försämringar i bytesbalansen ochstadigt ökande inflation. utgör ett undantag. Prisnivån har där legat istort sett stilla trots en hög ekonomisk aktivitetsnivå. Diskontot ligger iJapan på en rekordlåg nivå. Den svenska korta räntan har följt med i den utländskautvecklingen mot en nivå, som vid slutet av 1988 låg avsevärt över åretsutgångsläge. har haft ett betydande underskott ibytesbalansen men detta har inte nödvändiggjort någon ökning i räntemarginalengentemot utlandet. Eftersom staten numera inte lånar utomlands skallunderskottet täckas med privat kapitalimport. använder korta räntorför att åstadkomma denna effekt. Räntemarginalen har över året emellertid intebehövt vidgas. Tvärtom har privata kapitalimporten räckt till för att ge enicke obetydlig tillökning av valutareserven. Styrkan av den svenska kronan harockså framgått av att valutakursindex legat på den "starka"sidan av riktvärdet. Ränteutvecklingen har emellertid ocksä visatatt åtminstone på kort sikt kan föra en gentemot omvärlden autonomräntepolitik åtminstone när det gäller en åtstramning. Den svenska räntehöjningenvåren 1988 föregrep nämligen den internationella . Från apriltill maj steg i genomsnitt den svenska statsskuldväxelräntan från 9,7 till 10,4procent. låg korgräntan kvar oförändrad. beslut (28april) att Den korta räntaris utveckling och 1988 Ränta ",'0 12- J J A S O N D J strama åt penningpolitiken berodde på den kraftigainhemska efterfrågeökningen, som kommit till uttryck både i en försvagning avbytesbalansen och en i relation till utlandet hög inflation. Det har setts somen huvuduppgift för penningpolitiken att via räntehöjningar söka dämpaefterfrågeökningen. Utlåningen (SEK) från banker och bostadsinstitut ökadeunder april 1987april 1988 med omkring 19 procent.Riksbanken sökte dämpa expansionen genom införande av ett kassakrav för finansbolagenmed och en höjning av bankernas kassakrav från tre till fyraprocent. Vidare höjdes diskontot från . Dessutom vidtog riksbankenomfattande försäljningar av statsskuldväxlar. Resultatet blev ovannämndakraftiga uppdragning av den korta räntan, en (temporär) ökning avräntemarginalen mot utlandet och ett kortvarigt kraftigt valutainflöde. Någoneffekt på kreditvolymen av åtgärder kan dock inte spåras. hade takten i utlåningsökningenstigit tiil . Ännu vid slutet framstår alltsåökningstakten i kreditgivningen som mycket hög. Man får emellertid också tamed i beräkningen att hushållens finansiella placeringar ökat nästan likamycket som upplåningen. Sparkvoten har varit i stort sett oförändrad. Den svenska långa räntan har i motsats till den korta varit ganska stabil och varierat i intervallet (femårigariksobligationer). Samma stabilitet utmärker också statsobligationsräntan 1 exi . Del är ett för en konjunkturuppgång ganska typiskt mönsteratt de korta räntorna stiger och fortsätter att stiga fortfarande något årefter det alt konjunkturen vänt. 1 har utvecklingen inneburit alt dens k avkastningskurvan ändrat läge. Den var och större delen av 1988positiv, dvs den långa räntan låg klart över den korta. Den blev mol höstenganska flack och har sedan t o m blivit svagt negativ. har hela räntenivån förskjutitsnedåt. Förskjutningen har förorsakats av beskeden om en slutgiltig avvecklingav valutaregleringen. Fria kapitalrörelser ut och in ur landet bl a vadbeträffar köp och försäljning av obligationer skulle på grund av den relativthöga svenska nivån i princip tendera att pressa ner de svenska räntorna mot deutländska. Genom en nedgång innevarande år har ocksåräntegapet mot korgräntan minskat. Räntegapet har tidigare ungefär motsvaratskillnaden i inflationstakt mellan och OECD-området. Denna skillnad iinflationstakt väntas bestå även 1989. Vid minskat ränlegap skulle dettainnebära att relativt omvärlden skulle få en lägre real ränta. Prop.1988/89:144 Bilaga 1 2 1988/89. Statens upplåning och melDdema härför har slor betydelseför utvecklingen pä obliga-tionsmarknaden. flär har stora förändringar äigt rumunder senare år. Statens budgetläge har sålunda successivt (öibätuats. Ar1986 uppgick lånebehovet till omkring mdkr och tidigare till ännu mer. Ar 1987uppkom ett överskott pä ett tiotal miljarder kr. Det förelåg dock ett"underliggande" deficit, i den meningen att 15 mdkr drogs in genomengångsskatt pä (örsäk-lingsboiagen. Ar 1988 har ordinarie skatter och andraintäkter fortsatt att öka. Netto räknat har därför statsfinanserna gett drygtsamma överskott 1988 som 1987 trots bortfallet av (öisäkringsskatten. Överskottet pä statsfinanserna irmebär att staten nettoräknat gör en avbetalning på den utestående statsskulden. Bäde 1987 och 1988har staten dock fortsatt att låna upp hos hushållen fastän i minskande omfattning.Syftet har vant att hålla uppe sparandet. Upplåningen hänför sig i huvudsaktill allemanssparandet under det att nettoäterbe-talningar gjorts pä stockensparobligationer. Upplåningen hos hushällen har inneburit att irmehavetstatspapper hos andra placerare sammanlagt har minskat mer än vad som svararmot statens finansieringsöveiskott. Både har riksbankenminskat sitt irmehav i samband med sina marknadsoperationer. Statens skuld tillutlandet hölls oförändrad 1987. Ar 1988 verkställdes en nettoåterbetalning påomkring 20 mdkr. För den egentliga obligationsmarknaden dvs den som ärutanför och hushällen, innebar statsskuldspolitiken, attnettotillförseln av statspapper blev negativ och bara ett par miljarderkr . Företag, banker, försäkringsbolag och AP-fonden har för sinanettoplaceringar därför i huvudsak varit hänvisade till utbudet avbostadsobligationer. Bostadsinslitulens upplåning följer ganska nära derasutlåning som i sin tur hänger samman med bostadsbyggandet. Ar ökadebostadsbyggandet mycket kraftigt. Expansionen fortsatte 1988 om än med lägreökningstakt. Uppbromsningen berodde på en nedgång av ombyggnadsverksamheten.Nybyggnader av flerbostadshus och småhus ökade I o m snabbare än 1987.Nettoutlåningen från bostadsinstituten har också ökat. Denna ökning speglarnyproduktionen av bostäder men avser också höjningar av gamla län på småhus.Dessutom har en del bostadslån, som legat kortfristigt i banker ochfinansbolag, omplacerats till bostadsinstituten. Bostadsinstitutens upplåning med obligationer ochförlagslån har ökat i takt med nettoutlåningen. Efterfrägan på långa papperhar ökat frän försäkringsbolagen och AP-fonden. har nettoutbudet påmarknaden från staten som nämnts varit mycket litet. Intresset för längaplaceringar har minskat räntedifferensen mellan jämförbara stats- ochbostadsobligationer. Vid början av 1987 var räntedifferensen omkring 0,8procent. hade skillnaden krympt till ett par tiondelarDenna utveckling torde hänga samman med den ökande efterfrågan och med enbreddning och ökad effektivitet hos marknaden. 1 samma riktning verkar ocksåav fastställda nya regler, som ger bostadsinslituten möjlighetertill en mer flexibel upplåning. Nyemissionerna från andra låntagare än bostadsinstitutenhar varit blygsamma både 1987 och 1988. Upplåningen från andra mellanhandsinstitutän bostadsinslitut, från kommuner och landsting, frän näringsliv och banker harsammanlagt inte uppgått till mer än av totala nyemissionerna.Kommuner och landsting lånade över huvud taget ingenting på obligationsmarknaden1988. Deras relativt måttliga finansiella underskott torde ha täckts medförsäljning av mark och fastigheter och med neddragning av likviditeten.Nyemissionerna från näringslivet låg 1988 under Detta kanjämföras med dess upplåning i banker som under de tre första kvartalen 1988uppgick till . Större delen av denna upplåning togs iutländsk valuta. Tabellen pä sid 15 visar olika långivaresnel-toplaceringar i statspapper och bostadspapper. Bostadspapper har somnämnts dominerat nettouppiåningen på kapitalmarknaden. haremellertid en viss omfördelning ägt rum av olika placerares innehav avstatspapper och bostadspapper. Bankema minskade 1988 sittobligationsinnehav detta gäller innehavet både av stats- och bostadspapper.Avvecklingen har delvis haft att göra med fortsatt anpassning till borttagandetav kreditmarknadsregleringen (likviditetskvoterna). Framförallt haremellertid avyttringen behövts för att finansiera den kraftiga utlåningen. Prop.1988/89:144 Bilaga 1 Placeringar av statspapper) och Fondens placeringskapacitet bostadspapper) 1987 och 1938 mdkr ' Slatsskuldväxlaroch slalsobligalioner. '' Obligationer och förlagslån. Försäkringsbolagens nettoplaceringar var 1988 mycketstörre än 1987, då placeringskapaciteten kraftigt reducerades av engångsskatten.Ökningen av obligationsinnehavet 1988 var dock betydligt större än vad somsvarar mol skallebortfallet. Beloppet inbetalda ökade somplaceringen i aktier torde ha varit avsevärt mindre än 1987. En effekt av attvalutaregjering-en för aktiehandel och fastigheter avskaffades vid början av1989 kan bli att placeringar i (utländska) aktier och fastigheter ökar. Dettaskulle i motsvarande mån minska försäkringsbolagens intresse för obligationsköp. AP-fondens obligationsplaceringar var 1988 något större änförsäkringsbolagens sammantaget. Fonden placerade jämförelsevis mer istatspapper och mindre i bostadspapper. AP-fondens placeringsverksamhet beskrivsi separat avsnitt i årsredogörelsen. Sektorn "övriga" är en restpost, som bl a innehållerförelag, vissa statsinstitutioner och fonder. Det är troligen de under senareår etablerade avkastningsfonderna som svarar för restsektorns stora placeringar1988. Denna sektor har därmed blivit lika stor placerare påobligationsmarknaden som försäkringsbolagen och AP-fonden. ATP-systemels utveckling innebar fortsatt högaanspråk på fondens avkastning. Den del av pensionerna som betalas medfondförvaltningens avkastning steg till 11.5 mdkr, utgörande av pensionsutbetalningarna. (1987: 9,respektive ). Resultatet av fondförvaltningen som den framgår avresultaträkningen, uppgick till 33,7 mdkr. Ett sätt att mäta fondförvaltningenstotalavkastning framgår av nedanstående tablå. 312 545 285 833 39 907 32 874 Genomsnittligt disponerat kapital *(marknadsvärde, Mkr) Avkastning (Mkr) (varav) 33 499 31 345 -1-269 154 -1-6 139 -Hl 683 12,77 11,50 3.Totalavkastning (2)% (summan av mänadsvär.) Som framgår av ovanslående avkastningsberäkning ingår iavkastningen såväl periodiserad ränta som realiserade och orealiseradevärdeförändringar i portföljen. Dessa har satts i relation (ill ett under åretgenomsnittligt disponerat kapital baserat bl a på en marknadsvärdering avportföljen. avkastning kan numera mätas på detta sätteftersom framväxten av fungerande finansiella marknader efter avregleringenoch avskaffandet av placeringsplikten, möjliggör en kvalitetsmässigt bättremarknadsvärdering. Marknadsvärderingen kan dessutom göras på flera värdepapperän tidigare. Beräknat som andel av fondkapitalet uppgickavgiftsunderskottet (avgifter ./. pensioner) till 3,vid slutet av 1988.Denna andel motsvarar den reala avkastning som måste tillgodoses för atttillgångamas reala värde skall vara oförändrat. Fondens realränta har underåret varit större än så eller , {1987: ) vilket således innebar eltrealt överskott. Figuren på nästa sida är avsedd att schematisktåskådliggöra de kapitalFlöden som ägt rum i fondförvaltningen . 1988/89:144Bilaga 1 Kapitalflöden (Marknadsvärden mdkr) Prop.1988/89:144 Bilaga 1 Fondkapitalets utveckling 19601988, (marknadsvärde, Mdkr) 1960 1970 1980 1985 1987 1988 0,0 2,0 10,4 22,9 32,9 39,9 0,1 0,4 0,5 0,5 6,1 22,2 34,5 43,9 49,1 1,2 -19,0 42,1 53,8 60,6 0,1 0,2 0,3 0,4 0,5 0,5 6,8 13,4 15,1 24,3 31,5- 23 10 7 9 11 0,5 35,9 145,3 245,3 297,7 329,2 Tillväxt i fondkapital(mdkr) Procentuell förändring av fondkapitalet Fondkapital (marknadsvärde) Fondkapitalet till marknadsvärde uppgick till 329,2 mdkrvid årets slut. Det är en uppgång med 31,5 mdkr (1987: 24,3 mdkr). Fondens kapitalflöden jämte fondkapitalets utveckling ilöpande priser åren 19601988 redovisas i ovanstående tablå. Den totalaATP-avgiftens storlek uppgick till 10,vilket är en höjning med 0,4procentenheter . Av denna utgör en avgift somtillförs löntagarfonderna. har beslutat höjatotala avgiftssatsen till 11,för att finansiera den devalveringskompensationsom utgår i form av en en-gångshöjning av basbeloppet med från den 1januari 1989. Denna höjning av basbeloppet medför en höjning av utbetaladepensioner med 1,5 mdkr Höjningen av avgiften medför enökning av inkomsterna med 1,9 mdkr. beräknas den utbetalda lönesumman ha ökat mednärmare . Det är en betydligt högre ökningstakt än vad som förutsågs inför1988. Tillsammans med avgiftshöjningen på har dettainneburit en inte oväsentlig ökning av avgiftsinkomsterna. De uppgick år 1988lill 49,1 mdkr vilket är en ökning med 11,(1987: 43,9 mdkr, 12,).Avgiftsunderlaget beräknas ha uppgått till närmare 470 mdkr (1987:425 mdkr). Till della kommer de egenavgifter som betalas via uppbörden avdirekt inkomstskatt. Storleken på de egenavgifier som betalades in tillfondförvaltningen uppgick till och avsåg . Fro m innevarande år kommer egenavgifterna atl löpande överföras till fondförvaltningenvid varje uppbördstillfälle av B-skatt med elt schablonbelopp motsvarande 11%av B-skattens storlek. Detta innebär att fondförvaltningen åren 1989 och 1990erhåller "dubbla" egenavgifter dvs dels en slutreglering av åren1987 och 1988, dels preliminära överföringar löpande för respektive inkomstår.Detta höjer egenavgifterna till nivån resp. dessa år. Den uppbyggnad av kapitaltillförseln till löntagarfondernasom författningsmässigt reglerats fram lill har Den faktiska uppbörden avframförallt vinstdelningsskatten och arbetsgivaravgiften har blivit högre änberäknat. De överskjutande medlen av det växande skatteuttaget skall i avvaktanpä rekvisition av löntagarfonderna förvaltas av förstatredje fondstyrelserna.Vid utgången av förvaltade sålunda förstatredje fondstyrelserna 4,4mdkr av överskjutande löntagarfondsmedel, vilket är en ökning med drygt 3 mdkrår 1988. När kapitaltillförseln till löntagarfonderna avslutas år1990 beräknas enligt nu gällande beräkningar löntagarfondernas tillförda kapitaluppgå lill 17,2 mdkr i löpande priser. Vid ell oförändrat skatteuttag fram t om skulle vinstdelningsskatten och arbetsgivaravgiften ha inbringatdrygt 10 mdkr utöver dessa drygt 17 mdkr, vilket "överskott tillföres detre första AP-fonderna. 1 diagram på sid 18 redovisas tillförseln av medel till defem löntagarfonderna åren 19841990. Pensionsutgiftema i ATP-systemet ökade med12,till 60,6 mdkr Basbeloppet, som reglerar värdesäkringen i pensionernaökade från till eller med 5,. har basbeloppetfastställts till eller en ökning med 8,, varav i enengängs-höjning för att kompensera pensionärerna för devalveringen. Antaletålderspensionärer och det genomsnittliga årsbeloppet åren 19781988 framgår avdiagram på sid 18. Utbetalningarna av ATP-pensioner och därmed anspråken påfondens avkastning växer snabbt framöver bl a genom att antalet pensionsberättigadeökar liksom deras genomsnittliga pensionspoäng. Till detta kommer en högregenomsnittlig livslängd och en ökad andel, förvärvsarbetande kvinnor samtidigtsom ATP-systemet när sitt fullfunk-tionsstadium. För administrationen av allmänna tilläggspensioneringen(förutom fondstyrelsernas interna förvaltning) är ett flertal myndigheter ochinstitutioner involyerade. I hanteringen av ATP deltar (regelsystem, ADB, pensionsanvisningar), (handläggning 1988/89:144 Bilaga 1 löntagarfondernasfinansiering, utbetalda medel till löntagarfonder och av 13 fondstyrelsernaförvaltade medel (ack. 1988/89:144 Bilaga 1 Utbetalda medel till löntagarfonder ochutbetalningar), länsskattemyndighet och lokal skattemyndighet (debitering,uppbörd, beräkning av pensionsgrundande inkomst, administration),kronofogdemyndighet (indrivning), statens löne- och pensionsverk ochkommunernas pensionsanstalt (samordning av pensionsberäkningar och utbetalningar). Ar 1988 har totalt utbetalats till ovanståendemyndigheter. Det är en uppgång med . Bakgrundentill förändringen är att underlagen för kostnadsberäkningen tidigare varalltför schablonartad och att vissa kostnader ej beaktats. sig påberäkningar utförda och sammanställda av . Summan av de inflöden och utflöden av kapital somrelaterats ovan har inneburit nel-toplaceringar på 23,5 mdkr. Därutöverhar amorteringar, förfall och inlösen i värdepappersportföljen uppgåtttill drygt 21 mdkr i de långfristiga värdepapperen och till ca 13 mdkr i dekortfristiga placeringarna. Till detta kommer omplaceringar iportföljsarnmansättningen på ca 95 mdkr, som gjorts av placeringspolilis-kaskäl. Sammantaget innebär detta att bruttoplaceringarna uppgick till 152,1 mdkrvilket framgår av tablån på sid 19. Antalålderspensionärer i ATP-systemet och genomsnittligt årsbelopp älderspensionarer(1.OOO-tal) 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 (miljarder kr) 1988 1987 1988 1987 -5,9 varav obligationer, förlags- ochreverslån mansätlning för AP-fondens del kan man konstatera följande. Det var fondens bedömning att ränteläget var förhållandevis högt. Detta resulterade i slutsatsen att långfristiga placeringar var intressanta. Placeringspolitiken inriktades därför pä den långfristiga delen av kreditmarknaden liksom fallet varit . Uttryckt i termer av ränterisk kan detta beskrivas som alt fonden inte eftersträvat att sänka ränterisken . Bedömningen av fondens likviditetsbehov var inte annorlunda under del gångna året än vad den varit Detta resulterade i att det arbete som har pågått med all, relativt sett, minska andelen statspapper i portföljen och öka inslaget av andra mindre likvida men högre förräntade värdepapper, fortsatte . Allmänt kan dock konstateras att penning- och obligationsmarknaden såsom marknader betraktade, försämrades vilket försvårade sådana transaktioner När det slutligen gäller kreditrisken var läget, sett ur fondens synvinkel, oförändrat vilket innebar att huvuddelen av placeringarna även av kreditriskskäl kom atl göras hos de allra bästa låntagarna, dvs hos stats-och bostadssektorn. Direktlåneverksamheten fortsatte att uppvisa samma kännetecken som . Den allt intensivare konkurrensen mellan olika långivare pä marknaden har successivt dragit ner den meravkastning som är möjlig alt uppnå i förhällande till obligationsmarknaden. För fondens del har detta gjort di-rekllånemarknaden mindre intressant. Slutsatsen att obligationsmarknaden utgjorde elt fullgott alternativ till direktlåneverksamheten har avspeglat sig i en lägre nyutlåning än vad som var fallet tidigare. Eftersom också de strukturella förändringarna pä kreditmarknaden med ett starkt minskat utbud av direktlån fortsatt att slå igenom i AP-fondens direkllåneportfölj, har denna minskat ytterligare. Nedgången gäller sålunda t ex Induslrikredit, som tidigare / helt refinansierade sig hos AP-fonden, men numera finansierar sin utlåning på obligationsmarknaden. Vidare har nedgången i re-finänsieringslånen fortsatt och kommer, om nuvarande takt fortsätter, att vara eliminerade ur AP-fondens portfölj inom en mycket snar framtid. AP-fondens placeringspolitik för värdepappersportföljenbygger pä en värdering av tre portföljrisker: ränterisk, likviditetsrisk ochkreditrisk. Målsättningen är alt med en given sammansättning av dessa riskeruppnå maximal avkastning i värdepappersportföljen. Ränterisk är ett sätt att beskriva hur mycket en portföljmed fastförränlade värdepapper påverkas av en förändring i det allmännaränteläget. Ränterisken beror i allt väsentligt på värdepapperets löptid. Valetav ränterisk i en portfölj påverkas bl a av vilken typ av placerare det gäller.För en långfristig placerare, som t ex AP-fonden, är del naturligt att arbetamed en högre ränterisk, dvs en längre löptid i portföljen, än vad en kortfristigkassaförvaltare skulle göra. Med det förhållandevis snäva placeringsreglementesom AP-fonden har påverkas också ränterisken i förlängande riktning. Det andra centrala riskbegreppet likviditetsrisk beskriver risken för att en långivare inte kan omsätta sitt värdepapper i enfungerande marknad. Även här finns del skillnader i attityden mellan olikaplacerare i marknaden. För AP-fonden som långfristig placerare, är behovet avlikviditet eller rörelsekapital mindre än för t ex ett industriföretag. Dettagör att mindre likvida placeringar är av större intresse för fondens del än förflertalet andra placerare. Kreditrisken anger risken för att en långivare inte fårtillbaka hela eller delar av kapitalbeloppet eller räntebetalningarna. I välutvecklademarknader är staten den bästa låntagaren /kreditrisken. Avkastningsjämförelserbrukar därför utgå från räntan på statspapper. I den svenska marknaden ärmeravkastningen för alt höja kreditrisken, dvs gå från de allra bästalåntagarna till de något mindre goda låntagarna, begränsad. Sannolikt kommeravkastningsskillnaderna mellan låntagare med olika kreditvärciigheter att ökaframöver bl a sorn en följd av den tilltagande internationaliseringen:Hittills har det dock i huvudsak varit AP-fondens bedömning att denmeravkastning som varit möjlig att uppnå genom att placera medlen utanförkretsen av de allra bästa låntagarna, inte varit tillräcklig. När man ser tillbaka pä det gångna verksamhetsåret ochstuderar valet av risksam- Prop.1988/89:144 Bilaga 1 Prop.1988/89:144 Bilaga 1 PenmngmarKnaas-placering lO/o Näringsliv 15*'/c Kommuner 3 PenningmarKnac; placering 3= Näringsliv 17C'o Kommuner Obligaiioner &4cvt) AP-fondens placeringar kan fördelas dels pålåntagarkategorier, dels på placeringsobjekt. Ovanstående två diagram visardessa två sätt att fördela placeringarna för verksamhetsåren 19871988. AP-fondens placeringar i värdepapper emitterade avbostadssektom ökade från av de totala tillgångarna till54%. Detta speglar den ambition, som fonden haft , atl uppnå enökad avkastning genom att placera medel i mindre likvida tillgångar än t exstatspapper var skillnaden i avkastning mellan bostadspapperoch statspapper 0,2 0,. Denna skillnad i avkastning har därmed kraftigtminskat då den som mest uppgick lill nästan 1 procentenhet.Neddragningen är en följd av dels nedgången i det statliga upplåningsbehovet,dels en allmän tendens hos marknaden att söka högre förräntade placeringar. Ambitionen att öka andelen mindre likvida men högreförräntade placeringar i portföljen resulterade inte i någon neddragningi andelen utlåning till staten. Denna var således oförändrad .