prop · GC03142 · 1988-12-31 00:00:00 — I valutakommitténsslutbetänkande (SOU 1985:52) Översyn av valutaregleringen finns vidare eningående redogörelse för valutaregleringens principer och tiUämpning. Genomlagen (1988:351) om tillämpning av valutalagen och förordningen (1988:352) omfortsatt giltighet av valutaförordningen har valutareglering föreskrivits förtiden (prop. 1987/88:134, FiU 27, rskr.296). Fullmäktigei har i en skrivelse till den 19 januari 1989hemställt om förlängning av valutaregleringen. Jaglägger därför nu också fram förslag om en sådan föriängning. Detta hindrargivetvis inte att beslutar om fortsatta avregleringar i den takt sombanken finner vara riktig. 2 Förlängning av valutaregleringen Isin skrivelse lill anför fullmäktige bl. a. alt liberaliserings- och förenklingsarbetet inom valutaområdet fortsatt i enlighet med vad som framfördes i fullmäktiges remissyttrande över valu takommilténs slutbetänkande och att det som i yttrandet angavs vara första etappen av en avveckling av valutaregleringen nu slutförts. Av skäl som utvecklas i skrivelsen anser fullmäktige att återstående delar av valu taregleringen i allt väsentligt bör avvecklas men att möjlighet till reglering bör behållas i beredskapssyfte. I enlighet härmed avser fullmäktige att genom ändringar i tiUämpningsföreskrifter till valutaförord ningen avskaffa också de valutareslriktioner som bmkat betecknas som regleringens hårda kärna. Fullmäktige föreslår likväl att förordnande ges om fortsatt valutareglering t.o.m. . Tiden fram lill dess bör enligt fullmäktige användas för den fortsatta avvecklingen av valutaregle ringen och för alt överväga och föreslå lösningar på bl. a. skattekontroll- och statistikproblem som valutaregleringens avskaffande medför. Fullmäktige hemställer därför att regeringen föreslår att anta en lag om till- 14 lämpningav 2 § första stycket 1,2 och 4-8 samt 5 § 1 och 3 valutalagen att Prop.1988/89:142 gälla den 1 jufi 1989 - samt attregeringen förordnar om fortsatt giltighet av valutaförordningen. Tillprotokollet i detta ärende bör som bilaga 2 fogas fullmäktiges skrivelse. Efterremiss har yttranden över riksbanksfullmäktiges skrivelse avgetts avfullmäktige i , bankinspektionen. iSverige (LO), . Remissinstansernahar godtagit begäran alt valularegleringen förlängs att gälla iytterligare elt år eller lämnat den utan erinran. Minoriteter inomriksgäldsfullmäktige anser dock att regleringen bör förlängas i enbart ellhalvt år resp. inte alls. Remissvaren ger genomgående uttryck för en positivinställning till att fortsatta avregleringar inom valutaområdet sker. Denärmare synpunkter som framförts i remissyttrandena framgår av enremissammanställning, som bör fogas till protokoUet som bilaga 3. Iårets finansplan konstateras alt den långvariga användningen av valutaregleringen,den fortgående internationaliseringen av näringslivet och den snabbautvecklingen av nya finansiella instmment gjort regleringen allt mindreeffektiv. har, i linje med de riktlinjer som tidigareställt sig bakom, betydande liberaliseringar av regleringen skett under senareår. Detframhålls i finansplanen att de återstående delarna av regleringen inte utgörnågot reellt skydd mot stora kapitalflöden och inte heller ger något effektivtstöd för slabiliseringspolitiken. Omfattande stockar av utlandslån har byggtsupp med åtföljande stora amorteringar. Tillsammans med möjligabetalningsförskjutningar i utrikeshandeln innebär detta stora latentakapitalflöden i tider med valutaoro. Regleringen ger upphov tillsamhällsekonomiska kostnader som i första hand får bäras av mindre förelag ochhushåll. Del konstateras också att återstående jämförelsevis begränsade valutareslriktioneri huvuddelen av kommer att avskaffas 1990 samt att det voreolyckligt om ställde sig vid sidan av den utvecklingen. Deuppfattningar som kom lill uttryck i finansplanen och som ställt sig bakom är grunden för mina överväganden i detta ärende. Några samhällsekonomiskt eller stabiliseringspoliliskt bärande skäl till alt behål la det materiella innehållet i valutaregleringen finns . Del går inte att hävda att kan föra en autonom penningpolitik i skydd av valularegleringen. Även om regleringen har bedömts utgöra ett visst stöd för penningpolitiken, pekar utvecklingen entydigt på atl dylika effekter alltmer reduceras. Erfarenheterna av den hittillsvarande 15 liberaliseringsprocessenär också goda. Som framhåller i sin skrivelse har fullgod balans ivalutaflödena kunnat uppnås med generella penningpolitiska medel ochvariationer i kronans kurs inom den fastställda bandbredden. Inteheller går det att visa på några avgörande samhällsekonomiska förhåUanden somskulle motivera att en i och för sig önskvärd avreglering bör skjutas påframtiden. Den svenska ekonomin, inte minst den konkurrensutsatta delen, ståri dag väsentligt bättre mstad än . Del inlernationellaförtroendet för vår ekonomi och för vär ekonomiska politik är också starkareän tidigare. Enbibehållen reglering skulle innebära att Qärmade sig från den internationellautvecklingen. På intet vis skulle det öka förtroendet för vår vilja och våramöjligheter att uppnå en balanserad ekonomisk litveckling och upprätthålla enfast växelkurs. En sådan hållning står också i konflikt med den klart uttrycktaambitionen i regeringens proposition (1987/88:66) om och denvästeuropeiska integrationen. I denna framhålls all så långt möjligtbör utforma ett regelsystem på bl. a. de ekonomiska områdena i harmoni medutvecklingen inom gemenskapen. Fria kapitalrörelser ses inom EG som enavgörande förutsättning för att en integration av den finansiella tjänstesektornskaU komma lill stånd och ge välfärdsvinster för förelag och hushåll. FörSveriges del måste målet vara en lagstiftning på de finansiella områdena somskapar förutsättningar för likvärdiga konkurrensvillkor med omväriden. Det geross möjlighet att deltaga i och tillgodogöra oss vinsterna av den inlernationellaintegrationen på inte minst det finansiella fältet. Valularegleringenbör därför i allt väsentligt avvecklas. På kapitalrörelseområdet innebär en avregleringmer konkret att den frihet för aktietransaktioner över gränserna som redanuppnåtts även bör gälla för räntebärande värdepapper. Även andra slag avfinansiella placeringar samt reala investeringar bör i princip inte förhindrasav valutaregleringsskiil. De placeringsmöjligheler som därvid skapas kommeralt leda till s.k. portföljanpassningar. Internationella erfarenheter visaratten sådan anpassningsprocess tar relativt och att del inte är möjligtatt i detalj förutse dess förlopp. En avreglering ökar förvisso ocksåkänsligheten för kortsiktiga, förväntningsbetingade kapitalrörelser. Som jagnämnt ovan är jmeUertid potentialen för svängningar i valutaflödet avsevärdredan i dag. Erfarenheterna visar att en stabil yttre balans och valutakurs ilängden endast kan upprällhållas med generella åtgärder inom finans- och penningpDlitiken. Enavveckling av valularegleringen måste emellertid ske på ett sådant sätt attskattekontroll och stalistikinsamling kan upprätthållas på en god nivå. Sompåpekas i skrivdse utnyttjas delar av valutaregleringensbestämmelser för skatlekontroUändamål. En utsträckt liberalisering av olikakapitaltransaktioner över gränserna fordrar en ökad uppgiftsinsamling och uppgiflsskyldighetför de belalningsförmedlande bankerna. Det innebär också att vissarestriktioner måste gälla för betalningsförmedlingen till och från utlandetsamt för förvaltningen av olika sorters värdepapper. Lagfrågorna omskattekontroll kan lösas på olika sätt. är det Prop. 1988/89:142 nödvändigtatt denna lagstiftning i största möjliga utsträckning läggs utanför valulalagstiflningensram. Valutalagen kan därvid begränsas till att i princip vara en beredskapslag.Under en övergångslid anser jag det emellertid lämpligast att låta de delar avvalutaförfattningama som är av väsentlig betydelse för alt skapa underlag förskattekontrollen stå kvar i princip oförändrade. När det materiella innehålleti valutaregleringen så långt möjligt avvecklats finns det anledning attåterkomma med förslag om hur frågorna om skattekontroll bör lösas. Som framgårnedan bör del dock redan i detta sammanhang lämnas förslag lill skattekonlrollreglersom möjliggör en snar avveckling av vissa förbud i valutalagstiftningen. Äveni'dessa frågor är det av stort intresse att se hur regelverket inom EGutformas. Möjligheterna atl anpassa våra regler lill dem som skall gälla i EGfår bl. a. bedömas utifrån de restriktioner som enskilda medlemsländer avsärskilt skattekontrollskäl får tillämpa ulan alt bryta mot EG:s övrigalagstiftning för kapitalrörelser och finansiella tjänster. Bestämmelsernahärvidlag är dock ännu inte i detalj fastlagda. Enligtmin mening bör det, mot den bakgrund som här angetts, vara mest ändamålsenligtatt fullmakterna i valutalagen får tas i anspråk under ytteriigare såatt skattekontrollintresset därigenom kan tas tillvara under det övergångsskedesom nu förestår. Som framhåller kan en fortsatt avveckling avvalutaregleringen liksom ske inom ramen för nuvarande valutalag och valulaförordning. Etteffektivt skatteadministrativt system förutsätter bl.a. regler som gertaxeringsmyndigheterna tillförlitliga uppgifter för taxeringen. Antaletfall i vilka de svenska skattereglerna blir tillämpliga på ekonomiskatransaktioner mellan svenskar och utlänningar är endast en bråkdel av de fallsom gäller transaktioner mellan svenskar. Ullandstransaktionér av betydelse vidbeskattningen har berört främst de större företagen. Valutaregleringenkan sägas ha fungerat som en tröskel som det stora flertalet skattskyldigainte kunnat eller haft anledning atl passera. Den har därigenom trots att denhaft elt helt annal syfte förbättrat fömtsättningarna för ell effektivtsystem för skattekontroll. Genom regleringen har del svenska kontrollsystemetkunnat riktas in mot att hindra skatteundandragande vid transaktioner inomlandet. Kontrollregler som särskilt tar sikte på transaktioner med utlandet harbehövts endast i mindre omfattning. Enavveckling av valutaregleringen som genomförs fullt ut och därmed avser bådedet materiella innehållet i lagstiftningen och formerna för betalningarna tilloch från utlandet skulle ändra förulsättningarna för skattekontrollen. Genomavvecklingen av valutaregleringen finns risk för en ökad överfö ring av kapital till utlandet, t.ex. till lågskattdänder. Det kan därvid 17 2 1988/89. 1 saml Nr 142 komma att bli allt svårareatt se till att våra inhemska beskattningsregler Prop. 1988/89:142 efterlevs. Iviss mån motverkas detta genom de överenskommelser som har träffat ochfortlöpande träffar med andra stater om handräckning och annat bistånd iskatteangelägenheter. Dessa syftar bl. a. till att förse resp. stat meduppgifter som behövs för beskattningen. I sammanhanget bör nämnas det arbetesom bedrivits inom och ram med en multilateral konventionom samarbete inom skattekontrollområdet. har i detta arbete spelat enviktig pådrivande roll. Avsikten är all skallföreläggas förslag om svensk anslutning till konventionen och därav föranleddainterna regeländringar. Jag vill understryka att ett samarbeteskattemyndigheterna emellan i olika länder är den enda möjligheten attupprätthålla en helt tillfredsställande kontrollnivå i fråga om transaktioneröver gränsema. Även om arbetet med att nå fram tiU bilaterala ellermultilaterala överenskommelser om sådant samarbete är tungrott ochtidskrävande bör vi från svensk sida inte bara medverka i detta utan med allkraft verka pådrivande i syfte atl uppnå ett heltäckande intemationelltsamarbete på skattekontrollområdet. Friarekapitalrörelser kan vidare skapa behov av ändringar i de materiellabeskattningsreglerna. Av intresse är exempelvis att det inom EG pågårdiskussioner om att införa en definitiv källskatt på utbetalningar av räntor tillpersoner bosatta inom EG-området. I anslutning till atl man inom EG i någon månsöker samordna beskattningsreglerna är det för övrigt också en strävan attförslärka samarbetet mellan skattemyndigheterna i de olika länderna. För svenskdel kan nämnas att det inom har upprättats en promemoria(Ds 1988:62) Beskattning av royalty från , som är ute påremiss. I promemorian föreslås en definitiv källskatt på royalty till utlandet,en källskatt liknande den som redan finns på aktieutdelningar. I det härlagstiftningsärendet avser jag emellertid inte att närmare gå in på materiellabeskattningsfrågor. Idagsläget är det framför allt skattekontrollintresset som kommer i förgrunden.Det ökade antalet transaktioner med ullandel som kan förväntas bör enligt minmening så långt som möjligt styras till former som är kontrollerbara så atlskattemyndigheten inte i alla lägen bara måste förlila sig på de uppgifter somlämnas i självdeklarationen. Detta innebär att de ullandstransaktionér som ärav intresse för beskattningen, i likhet med , bör göras på sådant sätt attskattemyndigheterna kan få kännedom om dem. Utgångspunkten bör vara attskattemyndigheterna kan få ta del av eller automatiskt få uppgifter omtransaktioner med utlandet i samma utsträckning som i fråga om transaktionerinom landet. Kontrollen kan då hållas på jämn nivå, en nivå som i ;5tort settär oberoende av huruvida det är inhemska transaktioner eller inte. a. en viss utvidgning av nuvarande skyldigheter att lämnakontrolluppgifter. Enmålsättning bör givetvis vara att inte fler uppgifter hämtas in än vad som behövs för en riklig taxering. Jag vill därför påpeka att det från kontrollsynpunkt inte är nödvändigt med en obligatorisk skyldighet alt lämna kontrolluppgifter i fråga om alla slag av utlandstransaktioner. I många fall är det tillräckligt att uppgifterna lämnas först efter en anmaning 18 från skattemyndighetema ivarje särskilt fall. Därigenom kan antalet upp- Prop. 1988/89:142 giftersom skall lämnas utan anmaning hållas lågt. Närdet gäller frågan om vem som skall vara skyldig att lämna kontrolluppgifterfinns det en betydande skillnad mellan transaktioner inom ochutom landet. Det går nämligen inte att i lagstifta om att ett utländskträttssubjekt skall vara skyldigt att lämna kontrolluppgifter till svenskaskattemyndigheter. Lagstiftningen kan omfatta endast inhemska rättssubjekt.Med hänsyn härtiU går det i allmänhet inte att, såsom i fråga om transaktionerinom landet, ålägga den skatlskyldiges motpart en kontrolluppgiftsskyldighet. Istället får skyldigheten läggas på den som här har varit förmedlande länkmellan de egentliga partema dvs. valutabank eller fondkommissionär. 3.2 Kvarvarande valutarestriktioner som grund förskattekontrollen Underde har en stor del av valutaregleringen avvecklats. Redan i juni1986 slopades kravet på utlandsfinansiering av svenska direkta investeringar iutlandet liksom även kravet på att sådana investeringar i princip skall ägasdirekt från . höjdes del tillåtna beloppet för köp avrekreationsbostad i utlandet till . 1987 avreglerades affärer mellan tvåutländska valutor och fr. o. m. febmari sänktes löplidskravet för finansieUupplåning från två lill . gjordes också vissa förenklingar iupplåningsreglerna. Även när det gäller kommersiella krediter har förenklingargjorts. Vidare har valulabankerna fått rätt att ge krediter lill och utfärdagarantier för utländsk verksamhet som inte behöver ha anknytning till Sverige.I febmari 1988 gav en generelldispens för försäljning av svenska börsnoterade aktier och tillutlandet och fr. o. m. juni fick valutabankerna verkställa betalningarför vissa direkta investeringar utan tillstånd. i årblev det fullständigt fritt all köpa och sälja utländska aktier. Under dennamånad blev det också tillåtet för alla juridiska personer atl fritt köpafastigheter i utlandet. Dessutom utfärdade en generell dispens försåväl utgående som ingående direkta investeringar. Väsentligadelar av valutaregleringen kvarstår dock alltjämt. Det gäller exempelvis köp och försäljning av andra utländska värdepapper än aktier liksom valutautlänningars förvärv av räntebärande svenska värdepapper. Del gäller också valutainlänningars bankdepositioner i utlandet som med endast något undantag är förbjudna samt valutautlänningars externa kron- konton i som inte får vara räntebärande. Restriktioner finns även i fråga om löptider och återbetalning vid lån i utländsk valuta och i fråga om lån till utlandet. När det gäller emigrationsvaluta finns ett flertal regler som syftar till att hindra en emigrant som har skatteskulder i att undandra sig sin betalningsskyldighet genom att föra ul tillgångar till utlandet. Vidare har en fysisk person inte rätt att ta upp lån i utlandet och inte heller rätt att teckna utländska livförsäkringar. Från det sistnämnda förbudet görs dock undanlag för upp lill . Till de nu angivnarestriktionerna kommer kravet att betalningar till och Prop. 1988/89:142 frånutlandet skall ske genom förmedling av valutabank och att värdepapperstransaktionermed utlandet måste ske genom förmedling av valutabank eller annan svensk fondkommissionär.Dessutom skall utländska aktier som förvärvas av en valutainlänning förvaras idepå hos valutabank eller hos av godkänd fondkommissionär.Riksbanken har vid beredningen av detta ärende uppgett att de delar av valularegleringensom är av mera formellt slag och i praktiken har särskild betydelse för skattekontrolleni allt väsentligt bör kvarstå även den 30 juni 1990.Det gäller den reglering som t.ex. anger på vilket sätt betalningar till ochfrån utlandet får ske. Regleringen som i första hand bör ligga till grund förbankens fortsatta statistikinsamling om betalningsflödet mellan ochutlandet, innebär i korthet följande. Ivalutaförordningen finns ett principiellt förbud mot utförsel och införsel avbetalningsmedel och värdepapper. Enligt 4 § förordningen får sålunda värdepapperoch andra betalningsmedel än växlar inte föras ul ur landet ulan riksbankenstillstånd. Resande till utlandet får dock föra ut resevaluta till belopp somriksbanken medger. I 6 § finns ett motsvarande införselförbud. Vidare finns i5 och 6 § § förbud mol att verkställa betalning till resp. motta betalning frånvalutautlänning. Valutaregleringensyftar emellertid inte till att hindra eller försvåra normala kommersiellatransaktioner mellan och utlandet. Från de allmänna betalningsförbudeni 5 och 6 § § valulaförordningen har därför förts in ett undantag för s.k.löpande betalningar genom valutabank, 10 a §. Med betalningar genom valulabankjämställs även betalning genom avräkning i kontokurantförhållande, dvs.kvittning av valutainlännings fordran och skuld gentemot en och samma valulautlänning. Vadsom är att hänföra till löpande betalningar anges i en anvisning till 3 och 10 a§§valutaförordningen genom en exemplifierande uppräkning. Till sådana betalningarhänförs bl. a. alla betalningar som gäUer import eller export av varor ochtjänster liksom betalningar vid transitohandel, förutsatt att normalabetalningsvillkor enligt kommersiell praxis föreligger. Riksbankenhar därtill i sina tillämpningsföreskrifter till valutaförordningen utfärdatdispenser för ett stort antal kapitalbetalningar. Dessa förutsätter som regelalt betalningen skall gå via valutabank. Detta krav har också stått kvar närriksbanken nu har slopat stora delar av valutarestriktionerna. Huvuddelen avalla betalningar liU och från ullandel skall alltså alltjämt gå via valutabank.Detta förhållande bör enligt bestå så länge valutaförordningengäller. Riksbankenhar utfärdat en generell dispens för valutainlänningar att från utlandetköpa utländska aktier på villkor att aktierna läggs i depå hos 20 valutabank eller hos avriksbanken godkänd fondkommissionär. 1988/89; 142 eller fondkommissionärenfår i sin tur förvara aktierna i depå i utlandet. Vid köp av aktier somrepresenterar en direkt investering gäller depåkravet endast i fråga omfysiska personer. Medatl aktier läggs i depå hos valutabank eller hos av godkänd fondkommissionärjämställs att innehavare av aktier i ett konto-baserat aktiesystem låtervalutabank eller fondkommissionär tillse alt aktierna inte kan disponeras ulanbankens eller fondkommissionärens medverkan. Vad som sägs om utländska aktiergäller även andelar i utländsk aktiefond som placerar av sinatillgångar i aktier. Valutabankoch fondkommissionär är skyldig atl på begäran av lämna uppgift omdepåns innehåll och depåns marknadsvärde . Aktiersom förvaras i depå hos valutabank eller fondkommissionär får säljas tillutlandet genom valutabank eller fondkommissionär. Aktierna får också på sammasätt överlåtas till valutainlänning varvid aktierna alltjämt skall förvaras idepå hos valutabank eller fondkommissionär. Vid försäljning av aktier somtillhör en emigrant skall försäljningslikviden gott-skrivas emigranten genominsättning på ett spärrat konto. Envalutainlänning får enligt 5 § valutaförordningen inte utan medgivandeöppna konto i utlandet eller göra transaktioner över sådant konto i andra än iriksbankens föreskrifter särskilt angivna fall. Enligtriksbankens föreskrifter får valutainlänning begagna sig av konto i utländskbank för bl.a. sådana betalningar som får ske under vistelse utomlands samt förbetalning av drifts- och underhållskostnader för bostad för eget bruk iutlandet. Riksbankenlämnar normalt tillstånd till exportör för uppsamling av exportlikvider för vidareföringlill . Även en importör kan under vissa förutsättningar få tillstånd atterlägga betalning av importlikvider från ett eget konto i utländsk bank. En entreprenörkan likaså få begagna sig av sådant konto för underlättande av lokalautbetalningar i samband med enlreprenadarbele i utlandet. som med tillstånd driver verksamhet genom filial iutlandet. Även researrangörer får normaU tillstånd till eget konto i utlandetför uppsamling av ett stort antal smärre kundlikvider för vidareföring tillSverige samt för verkställande av lokala utbetalningar i samband med rörelsen iutlandet. Valutaförordningensutförselförbud gäller i princip även i fråga om betal ning av försäkringspremier. Av anvisningarna till 3 och 10 a § § valutaför ordningen kompletterade med föreskrifter framgår emellertid att som löpande betalning anses bl.a. betalning av för annan försäkring än livförsäkring. Detsamma gäller betalning av premie, som 21 inte är av engångsnatur,för livförsäkring vartill i detta sammmanhang Prop. 1988/89:142 även hänförspensionsförsäkringar av olika slag innehållande ålders-, familje- ellersjukpensionsförmåner, dock får summan av de livförsäkringspremier valutainlänninghar atl betala till utlandet för kalenderår inte översliga . Sådanapremier som anses vara löpande betalningar är, som framgår av det som sagtstidigare, undantagna från betalningsförbuden. Däremot skall även sådanabetalningar ske via valutabank. Denuppföljning av utlandstransaktioner som sker för att en tillfredsställandeskattekontroll skall uppnås grundar sig i mångt och mycket på att betalningarnatill och från utlandet kanaliseras genom valutabankerna. Därigenom är detmöjligt att följa betalningsströmmarna. Hos valutabankerna finns uppgifter ombetalningarna, och valutabankerna lämnar uppgifter vidare till sombehöver dem för sin statistik över betalningsflödet och för valutakontroll. Detill lämnade uppgifterna kan när del behövs göras tillgängliga förskattemyndigheterna. Delta följer av 46 § taxeringslagen (1956:623), TL. Riksbankenhar under hand uppgett atl någon förändring av gällande betalningssystem förutlandsbetalningar inte är planerad för den tid som den nu aktuellaförlängningen av valutaregleringen avser, dvs. tiden fram till halvårsskiftet1990. De grundläggande förutsättningarna för nuvarande kontrollmöjligheter, bl.a.att uppgifter som i enskilda fall är av stor betydelse för taxeringen kaninhämtas från , kommer därmed inte att rubbas. Enligt min meningfinns det därför inte anledning att för den närmaste framtiden förorda annat änkompletteringar till rådande ordning, kompletteringar som föranleds av de avregleringari materiellt hänseende som gjorts dels , dels kan komma att görasinom kort. Närmare överväganden om frågorna rörande skattekontroll i syfte attfå lill stånd en god lösning i ett längre perspektiv bör emellertid göras.