prop · GC03112 · 1988-12-31 00:00:00 — Hit hörfrämst utlänningar eller utlandssvenskar som tillfälligt vistas i landet. Jaganser att rätten till smittbärarpenning också för dem som inte är sjukpenningförsäkradei största möjliga utsträckning bör bygga på samma gmndprinciper som gäller försjukpenningen. Detta medför enligt mitt synsätt att smittbärarpenningen, liksomsjukpenningen, bl. a. bör fömtsätta att vederbörande har inkomst av egetarbete som har en viss varaktighet eller som är återkommande och somuppgår till . I sakens natur ligger emellertid att rättentill smittbärarpenning i dessa fall inte skall fömtsätta inskrivning i svenskförsäkringskassa. Av administrativa skäl bör smittbärarpenningen i dessa fallalltid beräknas på samma sätt som den kalenderdagsberäknade sjukpenningen.Vidare bör med avvikelse från vad som föreskrivs i 3 kap. 2 § första stycketandra meningen AFL hinder inte finnas mot att som inkomst av anställningräkna ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller som är en utländskjuridisk person, om arbetet har utförts i arbetsgivarens verksamhet utomriket. Ett par remissinstanser har i detta avseende istället förordat enlösning som innebär att den inkomst som vederbörande kan ha i räknas omtill en årsinkomst. För de gmpper som här avses lär det emellertid endastundantagsvis förekomma sådana "svenska" inkomster. Denkonstmktion som jag har föreslagit innebär vidare att garantibeloppet på 15kr. per dag bortfaller. Häremot skulle kunna invändas att ett beslut om t.ex.isolering i hemmet avser att tillgodose det allmännas intresse och att ettvisst garantibelopp skulle kunna utgöra en viss motivation för den som är attanse som smittbärare att följa beslutet. Ett garantibelopp enligthittillsvarande modell blir emellertid knappast av sådan storlek att det kanantas utgöra någon väsentlig drivfjäder. Det bör i detta sammanhang ocksåuppmärksammas att samhällets trygghetsanordningar i Övrigt har radikaltförbättrats som förflutit sedan 1956 års lag om ersättning åtsmittbärare trädde i kraft. Imina överväganden kring övergångsregler (avsnitt 5) avser jag att beröra bl. a.dem som vid ikraftträdandet av en ny lagstiftning på området 3 1988/89. 1 saml Nr 112 uppbär ersättning förinkomstbortfall med garantibeloppet enligt nuvaran- Prop. 1988/89:112 deföreskrifter. Ersättningtill smittbärare för inkomstbortfall utges enligt gällande lag -frånsettsjukpenningtillägg på gmnd av frivillig försäkring enligt AFL med högst ettbelopp som motsvarar hel sjukpenning. Den vars arbetsförmåga till följd avsjukdom är nedsatt med minst hälften kan vara berättigad till såväl sjukpenningsom smittbärarersättning till följd av inkomstbortfallet. Detta gäller bådenär arbetsförmågans nedsättning beror på en sjukdom som är föranledd av smittan under fömtsättning att arbetsförmågan inte gått helt förlorad på gmnd av ensådan sjukdom - och när den beror på en sjukdom som inte har något samband medsmittan. I så fall utges smittbärarersättning med det belopp som återstår sedaneventuell sjukpenning avräknats. Enligtden nuvarande lagen om ersättning åt smittbärare finns däremot inte möjlighetatt till en smittbärare utge reducerad ersättning för inkomstbortfallet näringripandet medfört att han endast delvis har varit tvungen att avstå frånförvärvsarbete. I de flesta fall medför ett ingripande enligt smittskyddslageneller livsmedelslagen att smittbäraren måste avstå helt från förvärvsarbeteunder en viss dag. Det finns emellertid fall, t.ex. inom livsmedelsbranschen,då smittbäraren till viss del, men inte helt, kan omplaceras tillarbetsuppgifter som kan utföras trots smittbärarskapet. Inte heller en läkamndersökningeller hälsokontroll som smittbäraren genomgår behöver medföra att han måsteavstå helt från förvärvsarbete. För dessa och liknande fall finns det enligtmin mening ett behov av att kunna utge partiell smittbärarpenning. Påde skäl som jag tidigare åberopat anser jag att smittbärarpenningen även idetta avseende bör ansluta till sjukpenningsystemet. Smittbärarpenning bördärför utges i form av hel och halv förmån. Till skillnad från utredaren anserjag att halv smittbärarpenning inte bör kunna utges med mindre smittbärarenmåste avstå från förvärvsarbete minst en halv dag. Inomsjukförsäkringsområdet pågår en försöksverksamhet med bl.a. flexiblaresjukpenning som ger möjlighet att utge sjukpenning på fler ersättningsnivåer,nämligen även som en Qärdedels och tre Ijärdedels sjukpenning.Försöksverksamheten är begränsad till ett fåtal kommuner. Rehabiliteringsberedningenhar i sitt avgivna betänkande (SOU 1988:41) Tidig och samordnadrehabilitering, föreslagit bl.a. att AFL ändras på denna punkt, så attsjukpenning generellt skall kunna utges även i form av en Qärdedels och tre Qärdedelssjukpenning. Betänkandet är föremål för remissbehandling. Omregeringen beslutar att förelägga en proposition med detta innehållavser jag att aktualisera frågan om fler ersättningsnivåer för smittbärarpenningen. Mittförslag: Resekostnadsersättning utges för resekostnader i samband med läkamndersökning,hälsokontroll, vård, behandling eller annan motsvarande åtgärd som sker på gmndav en samhällsfarlig sjukdom enligt smittskyddslagen eller en sjukdom eller dyliktsom enligt livsmedelslagen kan göra livsmedel som vederbörande hanterarotjänligt till människoföda. Kravet på att ett beslut har fattats enligt någonav de nämnda lagama slopas. Rätten till resekostnadsersättning skall inteheller förutsätta att vederbörande måste avstå från förvärvsarbete. Resekostnadsersättningutges under fömtsättning att ersättning för resan inte kan utges enligt AFLeller annan jämförlig lagstiftning. Ersättningsbeloppet skall ävenfortsättningsvis avgöras efter en skälighetsbedömning från fall till fall. Utredarensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Har inte något att erinra mot förslaget. Skälen för mitt förslag:Enligt den urspmngliga lydelsen av gällande lag om ersättning åt smittbärarekunde en tillfällig smittbärare få ersättning endast för inkomstbortfall. Dekostnader för resa som han åsamkades till följd av ingripandet fick han självbekosta. Genom en lagändring, som trädde i kraft , gavs en tillfälligsmittbärare rätt till ersättning även för resekostnader som varit behövliga på gmndav ingripandet. Det ingripande som avsågs i motiven till lagändringen var ett beslutav hälsovårdsnämnden om isolering på vissa allmänna vårdinrättningar. Gällande lag fömtsätterför rätt till ersättning att resan har varit erforderlig på gmnd av ett"ingripande". Om så är fallet utges ersättning med ett belopp sombestäms efter en skälighetsbedömning från fall till fall. Enligt min mening bör i enny lag om ersättning till smittbärare även resekostnadsersättningen ges enlösning som så långt det är möjligt ansluter till vad som gäller vid sjukdom iallmänhet. Skälen till detta har jag tidigare redovisat (avsnitt 2.7). Ettsådant synsätt innebär att en smittbärare bör få rätt tillresekostnadsersättning även om resan inte är föranledd av ett beslut enligtsmittskyddslagen eller livsmedelslagstiftningen. Inte heller bör det krävas attdenne måste avstå från förvärvsarbete för att få ersättning. Rätt till ersättningbör föreligga så snart det är fråga om en sådan samhällsfarlig sjukdom somavses i smittskyddslagen eller en sådan sjukdom som enligt livsmedelslagen kangöra livsmedel som smittbäraren hanterar otjänligt till människoföda.Reseersättning bör kunna utges för resa som föranleds av bl. a. läkamndersökningoch vård. Som jag nämnt bör reglernaför resekostnadsersättning för smittbärare så långt det ar möjligt ansluta tillvad som gäller vid sjukdom. Det innebär att sjukreseförordningen bör kunna tillämpasi vissa delar. Resekostnader bör ersättas utan avdrag för karensbelopp. Vidarebör ersättningen även fortsättningsvis avgöras efter en skälighetsbedömningfrån fall till fall. De aktuella bestämmelserna i smittskyddslagen ochlivsmedelslagen har näm- ligen till syfte atthindra smittspridning. Resorna bör därför företas på ett sådant sätt att detsyftet inte motverkas. Det kan t. ex. vara olämpligt att en person med en samhällsfariigsjukdom färdas med allmänna kommunikationsmedel. 1 vissa fall kanersättning för resan utges på gmnd av bestämmelserna i eller lagen(1976:380) om arbetsskadeförsäkring eller lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd eller motsvarande äldre lagstiftning. Självfallet bör då inteoreducerad ersättning kunna utges för samma kostnad också enligt lagen omersättning till smittbärare. Mittförslag: Försäkringskassorna skall ha ansvar för rehabilitering av smittbärarepå samma sätt som gäller inom sjukförsäkringen enligt AFL. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som har yttrat sig i frågan har tillstyrkt förslaget. Skälen för mitt förslag:Som tidigare nämnts skall enligt nuvarande lag ersättning till de kroniskasmittbärarna bestämmas efter en bedömning av omständigheterna i varje enskiltfall. Av förarbetena (anförd prop. s. 60) framgår att ett av skälen till dettavar att det i vissa fall fanns möjlighet att genom ett operativt ingrepp hävadet smittförande tillståndet. 1 en del fall var det också tänkbart attvederbörande - eventuellt efter omskolning -kunde övergå till annansysselsättning. På så sätt skulle ingripandet mot smittbäraren kunna upphöraeller begränsas. Inom sjukförsäkringenfinns regler om rehabilitering. Enligt 2 kap. 11 § AFL ochtillämpningsföreskrifter till detta lagrum skall bl. a. närsjukpenning har utgetts bedöma om det finns anledningatt vidta åtgärder för rehabilitering. För samråd och andra insatser irehabiliteringssyfte finns särskilda rehabiliteringsgrupper inrättade såvällokalt som centralt hos försäkringskassorna. I grupperna ingår bl. a. medicinskexpertis och företrädare för arbetsmarknaden. Det är enligt min meningangeläget att det system för rehabilitering som gäller vid sjukdom kantillämpas även när det gäller smittbärarna. bör därför gesett rehabiliteringsansvar för de smittbärare som är berättigade tillersättning. Jag föreslår därför att det i lagen om ersättning till smittbäraregörs en hänvisning till 2 kap. 11 § AFL. 2.11Reglering av ersättning till föräldrar med smittförande barn Mitt forslag:Föräldrar till smittförande barn ges inte någon särskild ersättning enligtlagen om ersättning till smittbärare. Tillfällig föräldrapenning enligt AFLutges vid vård av smittförande barn på samma villkor som i övrigt gäller fördenna förmån. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan har tillstyrktförslaget. Några är emellertid kritiska och ifrågasätter om inte ersättningtill föräldrar med smittförande barn även bör kunna utges enligt lagen omersättning till smittbärare. Från något håll anförs att tillfälligföräldrapenning enligt AFL skall kunna utges för detta ändamål utan någonbegränsning till ett visst antal dagar per barn och år. Skälen för mitt förslag:Enligt 4 kap. 10 § AFL har en förälder som behöver avstå från förvärvsarbeteför vård av ett bam i samband med bl. a. sjukdom eller smitta hos barnet rätttill tillfällig föräldrapenning. Enligt lagmmmet utges förmånen till förälder tillett barn som inte fyllt . Enligt 4 kap. 11 § AFL kan tillfälligföräldrapenning även utges för vård av ett bam som fyllt 12 men inte ombarnet på gmnd av sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp äri behov av särskild tillsyn och vård. Förmånen kan som regel inte utges för bamvars levnadsålder understiger . Tillfällig föräldrapenning kundetidigare utges under för varje barn och år. Fr.o.m. den 1 juli1988 kan tillfällig föräldrapenning i samband med bl.a. smitta hos bamet utges underhögst för varje barn och år. Tillfällig föräldrapenning kan liksomföräldrapenning med anledning av bams födelse utges i form av hel, halv ellerfjärdedels förmån. Tillfällig föräldrapenning utges med belopp som motsvararförälderns sjukpenning. Dessa synes gottoch väl räcka till för flertalet fall där barn för smitta. Av utredareninhämtade uppgifter om utnyttjandet av det då gällande maximala antalet dagar dvs. 60 visade att samtliga dagar utnyttjades för av alla barnunder . Drygt hälften av dessa fall berodde på sjukdom eller smitta hos bametsordinarie vårdare. Av de fall som avsåg sjukdom eller smitta hos barnet hade iendast 23 fall samtliga dagar tagits ut i en följd. De sjukdomar som förekomhos barnen i dessa fall var av högst varierande art. De samhällsfarligasjukdomarna har endast marginell betydelse i dessa sammanhang. Det är främst salmonellosoch hepatit B som är aktuella. Barnen är ofta inte sjuka utan enbartsmittbärare. Skolgången hindras vanligen inte till följd av sjukdomen. Även om de samhällsfarligasjukdomama intar en viss särställning genom att det ligger i samhälletsintresse att skydda sig mot att dessa sprids, finns det emellertid också andragrupper av sjukdomar och andra situationer med långa vårdtider, som gör attdet är vanskligt att särbehandla barn med samhällsfarliga sjukdomar när detgäller ersättningsrätten. Därtill kommer att ett avskälen till att den tillfälliga föräldrapenningen är begränsad till ett visstantal dagar är att den kommunala barnomsorgen också bör ta ett ansvar för attde aktuella barnen kan få behövlig tillsyn. För de flesta barn med hepatit och salmonellosgäller att barntillsynen i vart fall kan ordnas genom familjedaghem,dagbarnvårdare e.d. Det är min uppfattning att om kommunerna får tid attplanera tillsynen bör den också i de flesta fall kunna lösas. Jag anser mot den bakgrundjag nu har redovisat att det inte föreligger tillräckliga skäl att föreslå attbarn med samhällsfarliga sjukdomar skall särbehandlas i förhållande till andrabarn i det avseende som här har diskuterats. 2.12 Ytterligare frågor i samband med ersättningen Mitt förslag:Avdrag görs på smittbärarpenningen för den tid som smittbäraren är intagen påsjukhus. Avdraget skall motsvara det sjukhusvårdsavdrag som görs påsjukpenning. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser utom läns allmänna försäkringskassatillstyrker förslaget. Kassan anser att avdrag inte skall göras när smittbärarenisoleras på sjukhus enligt smittskyddslagen. Kassan stöder sig därvid påutredarens förslag till ny smittskyddslag, som innehåller en föreskrift om attisolering på sjukhus efter beslut av smittskyddsläkaren är kostnadsfri för densmittade. Skälenför mitt förslag: För som den försäkrade vårdas på sjukhus görsenligt 3 kap. 4 § andra stycket AFL ett avdrag på sjukpenningen. Sjukpenningenminskas därvid med , dock med högst en tredjedel av sjukpenningensbelopp. Fr.o.m. gäller motsvarande regel beträffandeföräldrapenning vid sjukhusvård. Den gällande lagen om ersättning åtsmittbärare innehåller en motsvarande föreskrift i fråga om ersättningen förinkomstbortfall till en tillfällig smittbärare. Detavdrag som här avses utgör inte något vederlag för vården i sig. Det syftar istället till att bidra till sådana kostnader för den försäkrade som denne självskulle haft om han inte hade vistats på sjukhus, såsom kostnader för mat,tvätt och elektricitet. nya smittskyddslagen föreskrivs i 63 § bl.a. att all undersökning, vård ochbehandling som behövs från smittskyddssynpunkt vid en samhällsfarlig sjukdomskall vara gratis för en patient inom den landstingskommunala hälso- ochsjukvården. Bestämmelsen gäller den som är sjuk-försäkrad enligt AFL. Avförarbetena i det lagstiftningsärendet framgår att föreskriften inte är avseddatt utgöra hinder mot att göra kostnadsavdrag på utgående sjukpenning vidsluteri sjukhusvård (prop! 1988/89:5 s. 97). Motbakgmnd av vad som anförts anser jag att sjukhusvårdsavdrag skall Prop.1988/89:112 göras på smittbärarpenningen på motsvarande sätt som gäller närsådant avdrag görs på sjukpenningen. Mittforslag: En ansökan om smittbärarpenning eller resekostnadsersättning skallliksom ske i skriftlig form. Omrätten till smittbärarpenning gmndar sig på ett beslut skall till ansökan fogasen kopia av beslutet eller ett intyg med uppgift om beslutets innehåll. Närrätten till smittbärarpenning avser en läkarundersökning e. d. som smittbärarensjälvmant genomgår skall istället bifogas ett intyg om undersökningen m. m.Motsvarande intyg skall bifogas när ansökan avser resekostnadsersättning. Ärendenom ersättning åt den som är bosatt i landet avgörs av den försäkringskassa där smittbärarenär inskriven eller skulle ha varit inskriven om han hade fyllt . I frågaom utlänningar och utlandssvenskar som inte är bosatta här skall ärendetavgöras av den försäkringskassa inom vars verksamhetsområde beslutet om ingripandethar fattats eller, när sådant beslut inte finns, där läkamndersökning, vård e.dyl. Liksom skall behörig försäkringskassa kunna uppdra åten annan försäkringskassa att handlägga ärendet. Föreskrifterna i AFLom omprövning och överklagande av beslut skall gälla även beträffande beslutenligt den nya lagen. Omprövningen skall i göras avsocialförsäkringsnämnd om beslutet avser indragning, nedsättning elleråterbetalning av ersättning. Utredarens förslag:Innebär i förhållande till mitt förslag i huvudsak följande avvikelser. I enansökan om smittbärarpenning skall smittbäraren på heder och samvete uppge omhan för den tid som ersättningen avser också har rätt till lön av allmännamedel eller till vissa socialförsäkringsförmåner enligt svensk eller utländsklagstiftning. När det gäller en ansökanom resekostnadsersättning, som inte har samband med något beslut enligtsmittskyddslagen eller livsmedelslagen, har utredaren, i fråga om den somvarken är inskriven i svensk försäkringskassa eller bosatt i landet,föreslagit att ärendet skall prövas av den kassa där smittbäraren vistas. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser sorri har yttrat sig är positiva till förslagen.Kopparbergs läns allmänna försäkringskassa har emellertid beträffande detintyg som skall fogas till en ansökan om resekostnadsersättning föreslagit,att vårdgivaren i intyget bör lämna uppgift om diagnosen. Skälen för mitt förslag:Enligt gällande lag skall en framställning om ersättning göras skriftligen. Jaganser att kravet på skriftlig form bör gälla även fortsättningsvis. Till en ansökan omersättning skall enligt nuvarande lag fogas ett bevis Prop. 1988/89:112 omingripandet. Det ingripande som avses är ett beslut om observation ellerisolering eller någon annan inskränkning i smittbärarens rätt att utföraarbete. Föratt bedömningen av ersättningsrätten skall kunna ske så problemfritt sommöjligt bör motsvarande krav gälla även i en ny lag om ersättning tillsmittbärare. När rätten till smittbärarpenning gmndar sig på ett beslut enligtsmittskyddslagen eller livsmedelslagen bör sålunda till ansökan fogas en kopiaav beslutet eller, om det är lämpligare, ett intyg med uppgift om vad beslutetinnehåller. Mittförslag till ny lag om ersättning till smittbärare innebär att rätten till smittbärarersättningi viss mån utvidgas i förhållande till gällande lag. Smittbärarpenning skallsålunda kunna utges även till den som självmant genomgår läkamndersökning ellerhälsokontroll. Beträffande resekostnadsersättningen tas kravet på att resanskall vara föranledd av ett beslut bort. I dessa fall bör till ansökan istället fogas ett intyg om läkamndersökningen, vården etc. Inuvarande lag föreskrivs att en tillfällig smittbärare, som föringripandet är berättigad till lön av allmänna medel, endast har rätt till ersättningför inkomstbortfall till den del denna ersättning överstiger lönen. Ianslutning härtill föreskrivs att en tillfällig smittbärare som ansöker omsådan ersättning skall om han har rätt till lön enligt vad som sagts avge en försäkran på heder och samvete angående den lön som han sålunda ärberättigad till. Utredarenhar föreslagit att en sådan försäkran skall göras obligatorisk i samtligaärenden om smittbärarpenning och fömtom lön även inkludera uppgift omvissa socialförsäkringsförmåner enligt svensk eller utländsk lagstiftning. Jaganser för min del inte att det är nödvändigt att ha en sådan föreskrift i en nylag om ersättning till smittbärare. Såsom är fallet t. ex. när det gäller kontrolli sjukpenningärenden bör det istället uppdras åt attmeddela de föreskrifter som kan behövas i berört avseende. I lagförslaget bördet därför räcka att hänvisa till bestämmelsen i 20 kap. 16 § AFL om möjlighetför regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, riksförsäkringsverketatt meddela verkställighetsföreskrifter. Ifråga om handläggningen föreskrivs i gällande lag att ett ärende om ersättning tillfällig smittbärare skall prövas av den försäkringskassa där smittbärarenär inskriven. Om smittbäraren inte är inskriven i svensk försäkringskassa skallärendet avgöras av den kassa inom vars verksamhetsområde han är bosatt eller -om vederbörande inte är bosatt i landet av den kassa inom vars områdeingripandet skett. Fördem som är inskrivna i allmän försäkringskassa bör ett ärende om smittbärarersättningäven fortsättningsvis avgöras av den kassa där vederbörande är inskriven. Förden som inte är inskriven på gmnd av att han inte fyllt bör såsom ärfallet bl.a. när det gäller sjukpenningförmåner ärendet avgöras av den kassadär han skulle ha varit inskriven om han uppfyllt åldersvillkoret. Ifråga om den som inte är inskriven hos allmän försäkringskassa och 40 inte heller skulle havarit det om han hade fyllt föreslår jag följande. När det gäller ettärende om smittbärarpenning som gmndar sig på ett beslut av t.ex. behandlandeläkare enligt smittskyddslagen bör ärendet handläggas av den försäkringskassainom vars verksamhetsområde beslutet har fattats. Om rätten till ersättninghar sin gmnd i något annat förhållande bör den försäkringskassa inom varsverksamhetsområde läkarundersökningen, vården m. m. skett handlägga ärendet. Såsom är fallet enligtnuvarande lag avses en behörig försäkringskassa kunna uppdra åt en annanförsäkringskassa att handlägga ett visst ärende. Att så sker kan tänkas varalämpligt i olika situationer. Som exempel kan nämnas att smittbäraren tidigarefått sin rätt till ersättning enligt lagen prövad av en annan försäkringskassa.Det kan också tänkas att allmänna försäkringskassa som har ensärskild utlandsavdelning har bäst fömtsättningar att pröva ärenden omersättning till smittbärare som inte är bosatt i landet, i synnerhet omvederbörande har förvärvsinkomster från utlandet som får läggas till gmnd förberäkning av smittbärarpenningen. Reglema i 20 kap. 10-13 §§AFL om omprövning och överklagande av beslut bör tillämpas på motsvarande sätti fråga om ett beslut enligt den nya lagen. 120 kap. 10 § första stycket AFLföreskrivs beträffande omprövning av beslut, att denna skall göras avsocialförsäkringsnämnden hos kassan om beslutet gäller såvitt nu är avintresse indragning eller nedsättning av ersättning eller återbetalningsskyldighetför ersättning som utgetts. Enligt min mening bör även en omprövning av enförsäkringskassas beslut i ärenden enligt den nya lagen om smittbärarersättninggöras av socialförsäkringsnämnden hos kassan, om beslutet avser indragning, nedsättningeller återbetalningsskyldighet. Mitt förslag: Ensmittbärare, som inte kan bedriva sina studier på gmnd av ett beslut enligtsmittskydds- eller livsmedelslagstiftningen, får behålla studiestöd enligtstudiestödslagen (1973:349) eller lagen (1983:1030) om särskilt vuxenstudiestödför arbetslösa under samma fömtsättningar som gällt om vederbörande i ställethade varit sjuk. Även studiestödslagens föreskrifter om återbetalning avstudielån och om rehabilitering skall på samma sätt som gäller vid sjukdomtillämpas på en sådan smittbärare. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Ingenav remissinstansema har haft något att erinra mot förslaget. Skälen för mitt förslag:En studerande som erhåller vissa former av studiestöd enligt bl.a.studiestödslagen (1973:349) får som regel behålla detta under sjukdom. Som fömtsättninggäller att vederbörande på gmnd av sjukdom är helt oförmögen att bedriva sinastudier.