prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — fördelningspoliliska Prop.1988/89:100 mål måste även för framtidensältas i centrum sett ur samhällets synvinkel. Kraven påvuxenutbildningen förstärks av den demografiska utvecklingen. Under denärmaste åren kommer antalet ungdomar som går ut på arbetsmarknaden atl minska,kvinnornas arbetskraftstal kommer atl ytterligare närma sig männens och medelåldern i arbetskraftenkommer all stiga. Det gäller då atl hushållamed arbetskraften. Eftersom mindre ny kunskaptillförs produktionen genom att färre unga människor kommer in i arbetslivet, blir del viktigare atl de redananställda förkovrar sig. Invandringen medför ett tillskott tillbefolkningen av människor i olika åldrarsom saknar svensk utbildning och svensk arbetslivserfarenhet. Allt dettaunderstryker ytterligare behovet av vuxenutbildning, både i form av personalutbildning och av annan vuxenutbildning.Redan i dag är situationen den, all förnyelsen av arbetskraften genomtillskott av ungdomskullar bara motsvararomkring . Med minskande ungdomskullar sänksförnyelsetakten. måste kompenseras genom ökade utbildningsinsatserför dem som finns i arbetslivet. I inledningen tillsin anslagsframställning för /90 behandlar SÖ utförligt vuxenutbildningen inför2000-talel. SÖ avslutar sin genomgång av vuxenutbildningens framtidsfrågor medall påtala behovet av att ettutvecklingsprogram för svensk vuxenutbildning arbetas fram och med attmeddela sin avsikt alt i sin långlidsbedömning 1989 återkomma till frågan ominnehållet i ett sådant program. SÖ pekar inledningsvis bl.a. påarbetsmarknadens förändringar i riktningmot elt större inslag av kunskapsintensiv tjänsteproduktion och mot merkompetenskrävande produktionsmetoder. Betydelsen av kunskap som strategisk produktionsfaktor har ökat, liksomtron på utbildning som förändringsfaktor.Det finns ett växande intresse från näringslivets sida för basfärdigheteroch allmänna kunskaper hos de anställda och detta har bidragit till en mycket snabbtillväxt av personalutbildningen. Det är ,anser SÖ, viktigt att upprätthålla en balans mellan den allmännavuxenutbildningen och de mer arbetsgivar- och marknadsorien-terade utbildningsinsatserna. SÖ ser motdenna bakgrund frågan om "maklen överkunskapen" som en av de strategiska frågorna för dagen och föröverblickbar framtid. Nya samband och nya gränssnitt kan bli aktuella mellan yrkeskunskap och medborgarkunskap. Ianslutning härtill förutser SÖviktiga uppgifter för folkbildningen . a. kan den kanske i högregrad behöva beakta behovet av naturvetenskaplig och teknisk kringsyn. Vidare lar SÖ uppden vikliga frågan om förhållandel mellan vuxenutbildning och de kunskapervuxna erhåller på annat sätt, exempelvis genom lärande arbeten och genom självstyrtlärande. SÖ påpekar, attInternationella jämförelser visar på ett mycket högt dellagande i vuxensludier i . Mer än varannan vuxen svensk deltar årligeni någon form av organiserade studier. gäller emellertid att de redan välutbildadefår en relativt större andel av utbildningsinsat serna än personer med kort utbildning. Detär enligt SÖ:s mening nödvän digt att fortsätta strävandena att utjämna fördelningen mellan regioner, 16 socialagrupper, åldrar och kön när det gäller insatserna av utbildning för Prop.1988/89:100 vuxna. De fördelningspoliliska önskemålen måste emellertidbalanseras Bil. 10 mot utbildningsbehov som finns inom praktiskt laget allagrupper och på alla utbildningsnivåer i del svenska samhället. I anslutninghärtill hävdar SÖ att den traditionella definitionen av korttidsutbildad blirotillräcklig, och man anger flera argument för all man i stället förutbildningsklyfta bör använda begreppet kunskapsklyfta, varvid man bl.a. kan beakta den kunskap sommånga vuxna tillägnar sig i yrke och vardageller i en egen utbildningsgång vid sidan av det formella utbildningsväsendet. SÖ diskuterar ocksåkonsekvenserna för arbetsmarknaden av befolkningsutvecklingen. in på 2000-taletkommer skillnaden mellan de årskullar som lämnar och de som tillförs arbetsmarknadenatt uppgå till uppemot 40000 personer, beroende på de högafödelsetalen under 1940-lalel och de låga födelsetalen kring1980. Om behovet av arbetskraft med specifikkompetens skall kunna tillgodoses ställer dessa demografiskaförskjutningar höga krav på framtidens vuxenutbildning i alla avseenden. Jag har valt attförhållandevis utförligt referera SÖ:s resonemang kring de allt viktigare frågorna om vuxenutbildningensframlida uppgifter. På del hela taget delar jag SÖ:s uppfattning om vilka somär de centrala frågorna och problemen inomvuxenutbildningen . Arbetsmarknadensbehov av ökade kunskaper och kompelens kommer således att ställa stora krav påvuxenutbildningen , inte bara i ulan också internationellt.Mot den bakgrunden måste del anses ytterst tillfredsställande att den svenskavuxenutbildningen redan är förhållandevis väl utbyggd. utgör i stor utsträckningredan idag det "learningsociety" som efterlyses i den internationella debatten. Den svenska vuxenutbildningen utgör därför en av vårastora nationella tillgångar.Vuxenutbildning får dock inte bara handla om utbildning av arbetskraften. Den har viktiga uppgifter också dådet gäller att befästa och utveckla en allmän medborgarkunskap, viktig inteminst i dagens och morgondagens föränderliga samhälle. Den har också vikligauppgifter för individernas personliga utveckling och för ett rikt kulturliv, präglatav elt brett och djupt engagemang från alla medborgares sida. Kvaliteten i den högre utbildningen 1 de flesta europeiska länder finns två eller flerasystem för postgymnasial utbildning. Del finns vanligtvis elt traditionellt universitetssystem med mer eller mindre starkt utveckladforskningsorganisation och dessutom en varierande uppbyggnad av olika typerav mer yrkesinriktade utbildningar. I vårt landinfördes genom högskolereform ett enhetligt högskolesystem. Dettainnebar att all postgymnasial utbildning i hänfördes tillhögskolan med gemensamma övergripande mål. gemensamt planeringssystemoch nationellt ledningssystem. En av avsikterna medvår högskolereform var att höja kvaliteten för en rad utbildningar som inteinnefattas i det tidigare högskolebegreppet. 2 Riksdagen1988/89.1 .saml. Utgångspunktenför denna kvalitetshöjning är målet från högskolelagen Prop. 1988/89:100 (SFS1977:218 2 §) om alt utbildningen inom högskolan skall vila på Bil. 10 vetenskaplig grund. Denna utgångspunkt visar påen stor tilltro till att forskningsanknyta i stort sett all kvalificeradyrkesverksamhet. Denna tilltro har haftstor betydelse för utvecklingen av kvaliteten hos t. ex. de medellångavårdutbildningarna och läramlbildningarna. Jag vill emellertid inte förneka all vi fortfarande har ett gottstycke kvar när det gäller alt uppnå detta mål och att det kan finnasskäl att i den kvalitetsdebatt som förs tänka över vilka ytterligare åtgärdersom kan vara aktuella. Jag har också medintresse noterat att det program som de europeiska gemenskaperna startat inomområdet högre utbildning COMETT och båda avser hela det poslgymnasiala området.Utbildningen inom högskolan skall planeras med hänsyn till samhällets behov av utbildadeoch individernas behov och önskemål. Detta citat från högskolelagen 7 §anger utgångspunkterna för planeringen av högskolans dimensionering. Del är möjligt attlägga tonvikten i planeringen antingen på den första delen av satsen om samhälletsbehov eller på den andra delen om individernasbehov och efterfrågan. En ensidig betoningav samhällsperspektivet leder till att planeringsarbeteti huvudsak inriktas på studier av arbetsmarknadens och arbetskraftens utveckling. Efterfrågan från de studerandeses då i huvudsak som en restriktion dvs. det går inte atl bygga ulutbildningar om man inte kan rekrytera studerande. Möjligen kan man idetta fall länka sig alt utbildningar medmindre stark yrkesanknytning dimensioneras i huvudsak efter individernasefterfrågan. En ensidig betoningav individperspektivet leder åtminstone i ett ytterlighetsfall tillalt högskolan dimensioneras helt efler den demografiska utvecklingen ochatt arbetsmarknadsprognoser endast används för att fördela den utifrån demografin bestämda fördelningen. Under en följd av århar utgångspunkterna för planeringen varit ganska okomplicerade. Samhället har efterfrågatell stort anlal högulbildade tekniker, ekonomer, sjuksköterskor,förskollärare, adb-utbildade etc och efterfråganpå högre utbildning från de studerandes sida har varit hög. Vi går in i enmera komplicerad planeringssituation. Tillgängliga bedömningar visar betydanderekryteringsbehov i en rad yrken medan antalet ungdomar i"högskoleålder" minskar förhållandevis kraftigt. Jag drar av detta slutsatsen att några mera betydandeförändringar av högskolansdimensionering på allmänna linjer inte bör göras . Det är emellertid viktigtatt under nästa års budgetarbete kunna bygga på en analys av arbetsmarknadensutveckling för sådana yrken som är av stor betydelse för samhällsutvecklingen och vilka konsekvenserminskningen av antalet ungdomar harför såväl högskolans rekryleringsmöjligheler som för utvecklingen påarbetsmarknaden. Regeringen har därför undet del gångna året givitUniversitets- och högskoleämbetet (UHÄ) i uppdrag all göra en samlad bedömning av samhällets framtida behov avyrkesutbildad arbetskraft och avrekryteringen lill högskolan iförsta hand fram . En viktig bakgrund till delta arbete bör utgöras av inlernationellajämfö- 18 relser.Andelen av befolkningen som deltar i högre utbildning är högre i Prop.1988/89:100 än i flertalet länder iEuropa. När del gäller övergångsfrekvens i de Bil. 10 yngre åldersgruppernaligger jämförelsevis lågt. I åldersintervallel 19 har vien av de lägsta övergångsfrekvenserna i . Detta innebär altden svenska högskolan har en hög volym av vad som brukar kallasåterkommande utbildning. Detta kan visa sig vara en fördel gentemot andraländer under 1990-lalet. har vi halkat efter när det gällerdirektövergång från gymnasieskolan lill högskolan. Delta innebär atl det bliren viktig uppgift all undersöka vilka möjligheter som finns till att ökadirektövergången lill högskolan. Från många håll framför allt från studenternas organisationer men också från t exIngenjörsvetenskapsakademien har framförts kritik mot utbildningenskvalitet. UHÄ har i sin anslagsframställning understmkit behovet av kvalitativaförbättringar inom högskolan. UHÄ pekar framför allt på alt det finns vissa utbildningar inom framför alltde humanistiska och samhällsvetenskapliga områdena som enligt ämbetets meninghar tillgång till allför små resurser. Jag kommer att laupp frågan om kvalitetsfrågorna i allmänhet inom högskolan. Jag vill först slå fast att det enligt min meningframför allt måste handla om åtgärder i denegna verksamheten, så att man genom eflfekliviteisförbättringarskapar de resurser som behövs för att höja kvaliteten. Det torde endast i undantagsfall kunna bli fråga omresursförstärkningar över statsbudgeten för kvalilelsåtgärder. Jag instämmer medUHÄ och med en del andra deltagare i högskolede-ballen atl vissa av våra utbildningarhar alltför små resurser. Detta torde framför allt gälla utbildningar inom detsamhällsvetenskapliga och humanistiskaområdet. Min utgångspunkt är som framhållits atl några generella tillskottinte är att räkna med. Jag menar att det i en sådan situation ar befogat att ställa frågan om de resurser som anvisas tillhögskolans grundläggande utbildning användsoptimaU. Min bedömning är att det bör vara möjligt att eflfektivisera utbildningeninom sektorerna för utbildning för tekniska yrken, vårdyrken och undervisningsyrken såatt ett utrymme skapas fören förbättring av resurserna per studerande inom framför allt humanistisk och samhällsvetenskaplig utbildning. Jag återkommer till dessa frågor under anslagen för grundläggande högskoleutbildning. Jag är inte övertygad om alt eventuellakvalitetsproblem går att lösa enbart genomatt omfördela ekonomiska resurser. Del allmänna budgetläget medför naturligtvis att regering och riksdaginte ulan en ordentlig genomlysningav eflfekterna kan ta ställning i en sådan fråga. Budgetläget medför också att huvuddelen av förslag som kräverökade ekonomiska resurser måste finansieras genom omprioriteringar inomverksamheten. förenadestudentkårer (SFS) förordar utöver utökade resurser också pedagogisk utbildning förhögskolelärare. Enligt min meningär det inte alls säkert att resurser automatiskt har någonkvaliielshöjande eller pedagogisk effekt. Man kan mycket väl tänka sigatl undervisningen fortgår enligt ett invant mönster med något större lärartäthet. Detfinns olika föreställningar om vad som utmärker en god högskolelä- Prop.1988/89:100 rare. Det är givetvis så attdel finns elt ganska stort utrymme för utbildning Bil. 10 i de merelementära färdigheterna i undervisningssituationer. Detta torde dock inte ge något svar på huvudfrågan: Vad äroch hur uppnår man en god högskolepedagogik som medverkar till en hög kvaliteti högskolans grundutbildning? För drygt tjugo årsedan verkade den universitetspedagogiska utredningen (UPU). Denarbetade under undervisningsteknologins glansperiod och bland de mera påtagligaresultaten märktes en kraftfull upprustning av de tekniska läromedleni högskolan. Bland andra resultat finns de fortfarande existerandeenheterna för pedagogiskt utvecklingsarbete vid universiteten och delar avUHÄ:s personalutbildnings- och forskningsprogram. Jag anser att detnu kan vara aktuellt all åter genomlysa den pedagogiska situationen inomhögskolan. Jag avser därför att återkomma till regeringen med förslag om att tillkalla en högskolepedagogisk utredning.En viktig utgångspunkt för en sådan utredning är den utvidgning av högskolebegreppet som skedde år1977 genom att nya utbildningar med andra traditioner och annanpedagogisk historia förenats med de traditionella universitetsutbildningarna.Till dessa utbildningars tradition fogades såväl en fack-hÖgskoletraditionsom det undervisningssätt som präglade arbetet i folkhögskoleseminarier ochsjuksköterskeskolor. Forskning på eget programansvar När den svenska forskningspolitiken sedanutvärderades i regi, framhöll utvärderarna att "has more to teachthan to learn". (Reviews of National Science and Technology Policy. , , 1987, sid. 69) har sedanlänge haft en hedrande position när det gäller insatser inom forskning. Densvenska satsningen på forskning och utvecklingsarbete hör tillde relativt sett största i världen. Av bruttonationalprodukten gårnu 3, I proceni till dessa ändamål. Statens kostnaderför forskning och utvecklingsarbete uppgår innevarande budgetår lill cirka 13miljarder kr. Av delta belopp anvisas ungefär en tredjedel viautbildningsdepartementets huvudtitel direkt till universitet och högskoloreller till forskningsråd. Övriga statliga forskningsmedel anvisasvia olika sektorsforskningsorgan. skiljer sigfrån de flesta andra länder genom att huvuddelen av forskningenär knuten till högskolan. En grundtanke i den svenska forsk ningspolitiken är atl friståendeforskningsinstitut inte skall inrättas. All forskning skall bedrivas med dekvalitetskrav som ställs på verksamheten inom högskolan. Del gäller också att undvika de låsningar i resursanvänd ningen, som lätt blir följden av en organisation med mer eller mindre snävt avgränsade institut. kanockså större och mer variationsrika arbetsmiljöer skapas inom högskolan.Den svenska högskolan svarar där för, till skillnad mol universitetenoch högskolorna i många andra länder, i stor utsträckning också förforskning och utvecklingsarbete, som finansi eras av statligasektorsforskningsorgan och av del privata näringslivet. Detfinns inget material, som medger jämförelser mellan Prop.1988/89:10( olika länder med avseende på vilka ämnesområden som ärtyngdpunkter- Bil. 10 na i forskningssatsningarna.Myckel lyder dock påatt jämfört med många andra länder satsar relativt sett mer på t. ex. medicinskforskning. Genom deforskningspropositioner, som lagts fram har vissaforskningsområden prioriterats och fått särskilt stöd. Del gäller områden sominformationsteknologi, bioteknik, miljö i vid bemärkelse. Dessa områden harockså uppmärksammals i flertalet andra länder. De svenskaforskningsprioriteringarna har dock inte bara, i likhet med andra länders,inneburit alt kraftfullt stöd givits till utvecklingen inom högaktuella och för närvarandeintellektuellt högproduktiva områden. De svenska prioriteringarna har i viss utsträckning ocksåhaft en egen profil. Så har t.ex. satsningarna inom informationsteknologi kombineratsmed särskilda insatser för forskningom förutsättningarna för och konsekvenserna av informationsteknologinsanvändning. En studie, som gjorts av humanistisk-samhällsvetenskapligaforskningsrådet, visar all denna typ av insatser inte är vanlig i andra länder. Likaså har den svenskaforskningspolitiken, inte minstgenom forskningsproposition, inneburit en internationellt settovanlig prioritering av de s.k. kulturvetenskaperna, dvs. forskningen inom humaniora och samhällsvetenskap. Hur står sig dåresultaten av svenska forskares arbete vid en internationell jämförelse? Detligger i sakens natur atl mätning och värdering av forskningsresultat är svår attåstadkomma. De internationella experter, somsvarade för den tidigare nämnda OECD-utvärderingen av den svenska forskningspolitiken, ansåg att kvalitén på densvenska forskningen var mycket hög.Man hävdade atl är inne i en god cirkel, där just själva förhållandelalt forskningen är på en så hög nivå kvalitativt sett innebär att denfortsätter att vara det genom att man under dessa fömtsättningar kanrekrytera också de allra bästa nya forskarna. Vill man försökamäta forskningsresultaten mer kvantitativt brukar man ibland användametoden alt studera hur myckel forskningsrapporter och avhandlingar citeras i inlernationellavetenskapliga tidskrifter. Analyser avdetta slag visar all svenska forskares arbeten ofta blir mycket uppmärksammade.Sverige svarar för ungefär en proceni av de samlade forskningsinsatserna i världen, men av citaten i devetenskapliga tidskriftema står svenskaforskare inom en rad områden för betydligt större andelar. Verksamheten harhögsl varierande omfattning och inriktning vid landets 33 högskoleenheter. Delgäller också med avseende på forskningen. Vid vissa högskoleenheter finns fasta forskningsresurseroch fakultelsorga-nisalion för ett eller flera fakultetsområden, vid andra omfattarforskningen endast deprojekt, för vilka finansiering erhållits. Målet är dock alltid all verksamheten skall vara av samma högakvalitet oavsett var den utförs. Förforskarutbildningen och forskningen inom högskolan finns fakul- tetsnämnder/seklionsnämnder.Del är dessa som har ansvaret för den vetenskapliga kvaliletsprövningen av defasta forskningsresurser, som i form av fakultetsanslagen ställs tillförfogande för forskning och forskamt- bildning inom högskolan. Av fleraskäl går det inte alt bygga upp en fakultetsorganisation med mindre änall verksamheten har en viss omfatl- 21 ning.Fakultetsnämnders och sektionsnämnders verksamhet skall dock Prop. 1988/89:100enligt högskolelagen och högskoleförordningen inte bara avse de universi- Bil.10 tet och högskolor, till vilka de är direkt knutna. Verksamheten skallockså avse omgivande högskolor, somsaknar fasta forskningsresurser. Vilka högskolor som på detta sätt hör ihopfakultetsvis anges i högskoleförordningen. Att fakultets- och sektionsnämnderverkligen tar ansvar för det vetenskapliga arbetet också vid de mindre ochmedelstora högskolorna och för lärarnas forskningsmöjligheter vid dessahögskolor är väsentligt för utvecklingen av hela högskolan. Syftet med densvenska modellen är alt skapa garantier för en kvalitets-prövning av alla deresurser, som staten ställer lill förfogande för forskning. Alt detta syfte också uppnåsvittnar OECD-utvärderarnas höga betyg om. Sedan början av1980-lalet förs en samlad forskningspolitik genom de forskningspropositioner, som läggs framvart tredje år. Här behandlas framför alltfrågor om forskningens omfattning och inriktning, men också andraprincipiella och övergripande forskningsfrågor. Den senaste forskningspropositionen ladesfram och avsåg treårsperioden /88-1989/90. Det budgetår,som behandlas i årets budgetproposition ärsåledes det tredje och sista . En ny forskningsproposition skall läggas fram . Förberedelserna för denna pågår redan.Inom område harutredningsuppdrag givits rörande bl.a. stiftelser för samverkan mellan högskola och näringsliv, procedurenvid tillsättande av professorstjänster,effektiviteten inom forskarutbildningen, vissa frågor rörande forskning vid mindre och medelstorahögskolor. Regeringenutfärdade budgetdirektiv inför myndigheternas arbete med anslagsframställningarför den kommande treårsperioden. 1 dessa budgetdirektiv läggs tyngdpunkten päåtgärder för alt bibehålla och stärka den svenska forskningens kvalitéinlernationelll sett. Vidare betonas behovet av åtgärder för atl förbättrarekryteringen av nya generationerforskare. Även andraförberedelser, inte minst det arbete som i enlighet med uttalandenu bedrivs i syfte atl föra över viss del av seklors-forskningsanslagen lillhögskolan, innebär all forskningen och forskarutbildningen inom verksamhetsområde kommer attvara i centrum för den kommande forskningspropositionen. Statsrådet anför Prop. Svensk kultur- och mediepolitik i ett internationelltperspekiv Den svenska kultur-och mediepolitiken utgår i många avseenden från det lilla landels och det lilla språkområdets speciella förutsättningar. Många av dejämförande studier som görs när det gäller kunskaps- och bildningsnivå i olika länder av vilkanågra redovisats i det tidigare avsnilletom den svenska skolan i ell inlernationelll perspektiv visaratt medborgarnai de små länderna i regel är bättre orienterade om sin omvärld än de som bor i stora länder. På samma sätt är kunskaperna i främmande språk i regel bättre i de små ländernaän i de stora. Dessa naturliga fördelar av att tillhöraett litet språkområde kan lätt bytas till nackdelar om det internationellainflytandet tillåts hota eller utplåna denegna kulturen. 1 en allt mer inlernationaliserad och av massmedier dominerad värld upplever de små nationernaofta den kulturella påverkan utifrån som ett hot. De behöver skapa ett skyddför den egna kulturen som garanterar fortbestånd och utveckling. Del är förstnär den egna kulturen är stark och vital som det finns förutsättningarför ett verkligt utbyte med andra länder. är elt litetland med begränsade förutsättningar i förhållande lill destora och rika kulturnalionerna. Därför blir ett internationellt kulturutbyte särskilt viktigt för oss. Öppenhet molomvärlden är en livsnödvändighetför svenska konstnärer och kulturinstitutioner. All främja utbyte averfarenheter och idéer inom kulturområdet över språk- och nationsgränsernaär ell mycket angeläget kullurpoliliskt mål. Under de senasteåren har de internationella kontakterna vidgats och förstärkts. Det ärglädjande all del gått all genomföra större enskilda manifestationer isamarbete med olika intressegrupper i samhället, som lill exempelNya i och den kultursatsning i som genomfördes i samarbete med de övriga nordiskaländerna. Kontakterna med har ökat och sker även direkt mellankulturinstitutioner och organisationer. Detökade svenska kulturbiständel har inneburit nya kontaktytor med ochimpulser från tredje världen. Det svenskaengagemanget i internationella organisationer har av hävd varit starkt. Underden kommande perioden har vi särskild anledning alt följa arbetet påkultur- och massmedieområdet inom . Vidare kommer atl engagera sig i detinternationella kultursamarbetet inom ramenför kulturårtionde, liksom i de projekt som planeras av del pågående uppföljningsmötet inomESK-processen för ökad samverkan iEuropa på kultur- och informationsområdena. Trots att Sverigeär ett litet land har vi haft många skapande konstnärer och artister som vunnit stora internationella framgångar. En av våra starka sidor, som kanskeuppmärksammas mer utomlands än här hemma, är vår barn- och ungdomskultur. Vi har i enframstående barn- och ungdomslitteratur, medinternationella mått mätt.