prop · GC03134 · 1988-12-31 00:00:00 — Ipraxis har domstolarna intagit en restriktiv hållning vid bedömningen av omomständigheterna skall anses vara mildrande eller inte (se t.ex. pleniavgörandetRÅ 1983 2:47, där omständigheterna inte ansågs mildrande vid en relativt kortbilfärd med ). Föregen del har jag stor förståelse för den av utredningen föreslagna skärpningenav fömtsättningama för att meddela varning i stället för återkallelse vid blodalkoholhaltermellan 0,5 och . övervägs emellertid inomjustitiedepartementet frågan om var den nedre straffbarhetsgränsen förrattonykterhet bör finnas. Justitieministern avser att senare lägga fram ettförslag härom. Övervägande skäl talar för att frågan om vid vilkapromillegränser körkortet skall återkallas övervägs i sin helhet i detsammanhanget. Jag har därför stannat för att föreslå att den nuvarande lydelsenav 22 § andra stycket KL med det tillägg som påkallas av att luftutandningsprovblir ett rättsligt bevismedel - behålls i avvaktan på resultatet av deöverväganden som pågår inom . I övrigt biträder jagemellertid utredningens förslag i sak. Körkortet bör Prop. 1988/89: 134 alltsåomhändertas så snart det finns sannolika skäl för att körkortet kommer attåterkallas på grund av trafiknyklerhetsbroll. Med nuvarande praxis på områdetinnebär detta att omhändertagande kan underlåtas bara i lindrigare fall avrattonykterhet t.ex. vid mopedkörning. Rör det sig om en bilfärd ute i trafikenär sannolikheten för att körkortet kommer att återkallas regelmässigt så stor,att ett omhändertagande inte kan underlåtas. Polisen skall naturligtvis underalla omständigheter på platsen hindra fortsatt färd. Förnärvarande sägs i 23 § första stycket KL att körkortet i vissa fall skaU omhändertas,bl.a. när körkortshavaren har företett tydliga tecken på påverkan av starkadrycker eller annat ämne. Det innebär att förutsättningarna för ellomhändertagande föreligger när vederbörande anträlTas. Är detdäremot fråga om s.k. promilleköming är enligt 23 § andra stycket KLförutsättningen för ett omhändertagande att det föreligger misstanke om brottmot trafikbrottslagen. Har provtagning skett med ett s.k. evidensinstrumenttorde saken i allmänhet vara klar. Krävs blodprovstagning måste som regelanalysresultatet avvaktas, vilket tar , innan det kan sägas om delföreligger brottsmisstanke eller inte. påpekat finns ingen uttrycklig bestämmelse om rätt attomhänderta ett återkallat körkort, om körkortshavaren påträffas i trafiken utanatt ha blivit delgiven återkalldsebeslutet. Jag delar uppfattningen alt detnärmast är självklart att en polisman i den beskrivna situationen skall kunnata hand om körkortet. En regel härom bör införas i 23 § KL. Lagteknisktbör reglerna om omhändertagande i 23 § KL ges en annan utformning än nu.Paragrafen skulle vinna avsevärt i överskådlighel om de olika fall dåomhändertagande skall ske anges punktvis. Sammanfattningsvisföreslår jag alltså att möjligheterna till omhändertagande av körkort vidgas.Liksom bör körkort omhändertas om föraren gjort sig skyldig till grovvårdslöshet, vid trafiknykterhetsbrott och vid allvarligt nedsatt körförmåga pågrund av skada, sjukdom e.d. Vid misstanke om rattonykterhet föreslås denändringen att körkortet skall omhändertas om det på sannolika skäl kan antasatt körkortet kommer att återkallas. Detsamma föreslås gälla vid misstanke ombrott som avses i 16 §4 KL. Beslutom omhändertagande kan meddelas antingen på platsen för entrafikförseelse eller senare (jfr 50 § KF). För att ett omhändertagande skallfylla det avsedda syftet bör naturligtvis beslutet om möjligt meddelas direktpå platsen. Omhändertagandel fungerar i så fall bäst om körkortet verkligenmedförs under färden. Enligt 8 § KF gäller en skyldighet att medföra körkortetoch på tillsägelse visa upp det för bilinspektör eller polisman. Samtidigtfinns det emellertid en bestämmelse av innebörd att en körkortshavare som vidkontroll inte kan uppvisa körkortet slipper bötesstraff", om hansidentitet på annat sätt genast har kunnat fastställas (105 § andra stycket 3KF). Föratt ett syslem med vidgade möjligheter till omhändertagande skall få bästa effekt har utredningen föreslagit en återgång till den ordning som 22 gälldeföre den och som innebar en ovillkoriig skyldighet atl Prop.1988/89:134 medföra körkortet under färd. Utredningen har därför föreslagit attstraff-frihetsgrunden i 105 § andra stycket 3 KF upphävs. Föregen del anser jag del emellertid inte nödvändigt med ett sådant steg. Ettupphävande av straffriheten kan naturligtvis inte hindra att körkortshavareändå glömmer att ta med körkortet eller t.o.m. att de sanningslöst uppger allde inte har med körkortet om de misstänker all detta skulle komma att tas omhand om det visades upp. Att körkortshavaren är i besittning av självakörkortshandlingen innebär fö. inte att körkortet verkligen gäller. En kontrollmot körkortsregistret måste därför regelmässigt göras innan beslut omomhändertagande meddelas. Av 15 § KL följer att ett körkort inte gäller medandet är omhändertaget och della oavsett om själva körkortshandlingen har kunnattas om hand eller inte. Körkortshavaren gör sig alltså skyldig till olovlig körningom han kör trots beslutet och med vetskap om detta. Även om det naturligtvis ärönskvärt alt körkortshavaren verkligen respekterar skyldigheten att ha medkörkortet anser jag alltså atl den nuvarande ordningen på den punkten börbehållas. Detbör i sammanhanget nämnas att ansvar för olovlig körning efter återkallelseeller omhändertagande av körkort inträder oavsett på vilket sätt körkortshavarenfått kännedom om beslutet. Det krävs alltså inte, vilket ibland hävdas, att detskett en formell delgivning av beslutet, utan bevisning om atl körkortshavarenkänt till detta kan föras även på annat sätt. Omett beslut om omhändertagande har meddelats på platsen för en trafikförseelseuppkommer frågan vad som skall hända med körkortshavaren, fordonet,passagerare och last. Att inte låta föraren köra från platsen skulle i mångafall medföra stötande konsekvenser och även praktiska svårigheter, såväl förpolisen som för andra trafikanter och den felande. Utredningen föreslår därföratt en körkortshavare, vars körkort har omhändertagits, om särskilda skälföreligger skall kunna få ett tillfälligt medgivande att köra , högst . I denna fråga har många remissinstanser pekat påsvårigheten för en polisman att kunna bedöma dels när särskilda skäl lill ett körmedgivandeskall anses föreligga, dels hur läng tid ett sådant skall avse. Fleraremissinstanser har därför föreslagit att ett eventuellt körmedgivande bör gesi alla fall där en konkret trafikfara inte föreligger och att medgivandet börha en generell varaktighet av exempelvis . Jagdelar den av olika remissinstanser framförda uppfattningen atl en utvidgning av omhändertagandeförfarandet bör kompletteras med enkelt och generellt utformade regler om medgivande att köra vidare. Det fram står inte som rimligt att en polisman direkt på platsen för förseelsen skall behöva bedöma körkortshavarens behov av fortsatt färd och behovet skall anses akut. Sådana bedömningar skulle i de flesta fall helt få grundas på den enskildes uppgifter och förmåga till övertygande argumentering. I stället bör enligt min mening medgivande att köra vidare generellt gälla . En sådan på förhand bestämd lid bör emellertid inte vara så lång som den av utredningen föreslagna maximiti- 23 Enligt min mening börtiden lämpligen bestämmas . En förulsällning för att någotmedgivande över huvud taget skall lämnas måste naturligtvis vara att någontrafikfara i del enskilda fallet inte föreligger. Detta innebär att körmedgivandekan lämnas när omhändertagandebeslutet grundas på beteenden som avses i 16 § 4KL. Ilikhet med utredningen finner jag det angelägel atl öka möjligheterna förlänsrätterna att snabbt ta ställning till frågan om interimistisk återkallelseav omhändertagna körkort. Lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolarbör därför ändras så, att länsrätt kan pröva frågan utan medverkan avnämndemän. 3.1.3Nytt körkort efter rattfylleri m. m. Mitt förslag: Densom söker körkortstillstånd efter att ha dömts för rattfylleri måste för att fåtillståndet genom särskild utredning visa att han uppfyller körkortslagens kravpå ett nyktert levnadssätt. Utredningensförslag innefattar vad jag nu har förordat. Utredningens förslag innebäremellertid därutöver att kravet på särskild utredning även skall omfatta dem,som dömts för rattonykterhet. Remissinstanserna:Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningens förslag. Skälenför mitt forslag: Det av utredningen förordade systemet om särskildlämplighetsprövning för dem som efter återkallelse på gmnd av trafiknykterhetsbrottåter söker körkortstillstånd, har i huvudsak upptagits positivt avremissinstanserna. Jag delar uppfattningen att det finns behov av en i aktuelltavseende utbyggd lämplighetsprövning. 1 KLanges förutsättningama för körkortstillstånd i 7 §. Någon ytterligarelagreglering av dessa förutsättningar torde, som utredningen också funnit, intebehövas. Jag delar emellertid den uppfattning, som kommit till uttryck i någraremissvar, atl det med tanke på reglernas betydelse för den enskilde är av viktall de kommande kraven så långt möjligt anges i författningstext. Utredningenhar föreslagit följande modell för en utvidgad lämplighetsprövning. Sökandenskall se till atl blodprovslagning och psykologtesl genomförs. Om sökandenuppvisar acceptabla resultat, får körkortstillstånd utfärdas. Körkortet börförses med villkor att körkortshavaren skall komma in mednytt blodprov och psykologtest som skall visa på acceptabla resultat. Gör inte körkortshavarendetta eller underlåter han att testa sig, bör körkortet återkallas. Återkallaskörkortet får vederbörande börja om från början. Uppföljningskontrollen bör av praktiskaskäl i ett inledningsskede endast avse dem som dömts för rattfylleri.Kostnaderna för en blodprovstagning inklusive analys och psykologtest kanberäknas uppgå till . Regeringen bör utse den myndighet som närmareskall meddela de föreskrifter som behövs. Jagkan i huvudsak ansluta mig lill vad utredningen förordat. utbyggdalämplighetsprövningen bör emellertid tills vidare endast avse dem som dömts förrattfylleri. Jag är förvissad om att en prövning av aktuellt slag kommer allutgöra elt väsentligt bidrag i kampen mol trafiknykterhetsbrotten. Med deföreslagna testerna kan körkortsmyndighetema få ett säkrare underlag än i bedömningen av om körkortstillstånd bör meddelas eller inte. De närmareföreskrifter om den vidgade lämplighetsprövningen som behövs bör meddelas avtrafiksäkerhetsverket, som från övertar socialstyrelsensansvar för de trafikmedicinska frågorna. Bemyndigande förtrafiksäkerhetsverket att besluta föreskrifter kan enligt 8 kap. 13 § tredjestycket regeringsformen meddelas i förordning. Som lagrådet harframhållit bör körkortslagen kompletteras med en bestämmelse om skyldighet förden som söker eller innehar körkortstillstånd eller körkort att underkasta sigläkamndersökning, blodprovstagning eller liknande undersökning. Bestämmelsenbör tas upp i 7 § KL. Mitt förslag:Skyldigheten för läkare enligt 88 § körkortsförordningen att till länsstyrelseanmäla om en körkortshavare av medicinska skäl befinns uppenbart olämplig altinneha körkort, bör komma till uttryck i en bestämmelse i körkortslagen. Någonrätt för länsstyrelserna att få tillgång till körkortssökandes eller körkortshavarespatientjournalhandlingar m. m. utan dennes medgivande bör inte införas.Däremot bör trafiksäkerhetsverkel, när verket från övertarmyndighetsansvaret för de trafikmedicinska frågorna, kunna få tillgång tillsådana handlingar. Integritetskänsliga uppgifter hos länsstyrelse ellertrafiksäkerhetsverket bör skyddas genom en ny bestämmelse i sekretesslagen. Utredningens förslag: Vadavser läkares skyldighet all anmäla medicinsk olämplighet hos körkortshavareöverensstämmer utredningens förslag med mitt. Hämtöver har utredningen ocksåföreslagit särskilda regler för all vid behov ge konsultläkarna vidlänsstyrelserna tillgång till körkortssökandes eller körkortshavarespatientjournalhandlingar. Remissinstanserna:Förslaget om lagreglering av läkares anmälningsskyldighet då körkortshavarebefinns medicinskt olämpliga har genomgående tillstyrkts av remissinstansema. Även frågan om konsultläkamastillgång till patientjournaler har mottagits övervägande positivt.Socialstyrelsen, läkaresällskapet och har emellertid avstyrktförslaget i betänkandet. Därvid har ifrågasatt om intelänsstyrelsen snarare än konsultläkaren borde ges rätt att infordrahandlingarna medan läkaresällskapet inte anser att det föreligger något behovav en förändrad reglering över huvud tagel. Bl.a. påpekar sällskapet att läkarintygi allmänhet torde ge tillräcklig upplysning samt att sådant intyg skallinnehålla noggranna uppgifter om det material, som liggertill gmnd för intyget, liksom att läkarens ultalan- Prop. 1988/89:134 denskall vara fullständiga och otvetydiga. Om elt intyg inte uppfyller dessa kravoch rättelse inte vinnes efter begäran om komplettering, kan grundmaterialet ifråga enligt sällskapet införskaffas av . Skälenför mitt förslag: 1 likhet med utredningen och remissinstansema anser jag attföreskriften om anmälningsskyldighet för läkare, som finner patientermedicinskt olämpliga som körkortshavare, bör ges lagform. Föreskriften böralltså föras över från KF till KL. Närdet gäller frågan om konsultläkarnas tillgång till patientjournaler m.m. görjag följande bedömning. Om ett beslut i en körkortsfråga helt eller delvisgrundar sig på medicinska förhållanden, torde i de allra flesta falltillräckligt beslutsunderlag föreligga i form av läkarintyg. I den mån intygetär ofullständigt eller oklart finns, som påpekat,möjligheten att begära komplettering. I de fall tveksamhet uppstår rörandenågons medicinska lämplighet som körkortshavare torde det ligga i den enskildesintresse att förebringa så fylligt material som möjligt, och inget hindrardärvid att den enskilde själv ger in eller godkänner ingivande av sekretesskyddatmaterial. kan enligt 11 § tredje stycket KF också förelägga enkörkortssökande att ge in läkarintyg. Härvid kan bl. a.föreskrivas att undersökning skall verkställas av en viss person eller enperson med viss sakkunskap. Motsvarande befogenhet har enligt 33§ första stycket KF om det finns anledning anta atl en körkortshavare inteuppfyller de förutsättningar, som gäller för att få körkort, eller om han integer in läkarintyg enligt tidigare föreskrivet villkor. Om ett sådantföreläggande inte följs, skall ansökningen avvisas resp. kan körkortetåterkallas. Omde möjligheter atl inhämta medicinsk information som jag nu redovisatutnyttjas, torde någon regel om utlämnande till länsstyrelserna (ellerkonsultläkarna) av palientjournalhandlingar och liknande utan den enskildeshörande eller t.o.m. mol hans vilja knappast behövas. Givetvis kan detnågon gång inträffa att befintligt medicinskt underlag kan behöva kompletterasmed exempelvis uppgifter i patientjournaler som den enskilde inte kaneller vill medverka härtill. I dessa fall löses problemet på så sätt att denmyndighet, som har det övergripande ansvaret för de trafikmedicinska frågorna,, efter granskning av handlingarna i frågayttrar sig till . Frågorom undantag i visst fall från om medicinska krav prövasenligt 102 § KF av . Efter samråd med trafiksäkerhetsverkelbeslutar vidare ytterligare föreskrifter om medicinska krav förinnehav av körkort och traktorkort. I den körkortsmedicinska verksamheten hossocialstyrelsen förekommer inte sällan komplicerade medicinskafrågeställningar. För att erhålla tillräckligt underiag till den noggrannaprövning, som härvid är nödvändig, har rättsliga råd möjlighetenligt 7 a § lagen (1980:11) om tillsyn över hälso-och sjukvårdspersonalen m.fl.(tillsynslagen) att få tillgång till uppgifter i patientjournaler och liknandehandlingar. 1årets budgetproposition (1988/89:100 Bil. 8) föreslås att myndighets ansvaret för de trafikmedicinska frågorna den överförs från 26 till trafiksäkerhetsverkel.Vid avgörande av ärenden med Prop. 1988/89:134 komplicerade medicinskabedömningar kommer inom verket alt tillämpas en ordning som motsvarar den hossocialstyrelsens rättsliga råd. Trafiksäkerhetsverkel kommer all knytakvalificerad medicinsk expertis till sig och verkets läkare kommer att beredaärendena. Denskyldighet, som personal inom hälso- och sjukvården har altlämna ut uppgifter till rättsliga råd, bör i fortsättningenäven gälla i förhållande till trafiksäkerhetsverket vad avser uppgifter som därbehövs för att bedöma någons lämplighet som körkortshavare. Inte minst medtanke på verkets föreskrivande verksamhet och verkets ansvar för att kunskapoch praxis på området förs ul till länsstyrelser och konsultläkare är det avvikt att de enskilda ärendena kan bli så noggrant belysta som möjligt. Jagföreslår därför att en bestämmelse om skyldighet att till trafiksäkerhetsverkellämna ut de uppgifter från hälso-och sjukvården, som behövs för prövningen avnågons lämplighet att ha körkort eller traktorkort, tas in i 7 a §tillsynslagen. Verket skall alltså inte ges någon generell tillgång tilluppgifter inom hälso- och sjukvården utan endast till uppgifter om de personersom är aktuella för en irafikmedicinsk prövning. Om verket får tillgång tilldessa mycket känsliga uppgifter aktualiseras givetvis frågan omsekretess med hänsyn till den enskildes personliga förhållanden i vissakörkortsärenden. Vidareförekommer hos länsstyrelsema i inte obetydlig omfattning vid prövningav körkortsärenden läkarintyg och andra handlingar med uppgifter om enskildasmedicinska eller i övrigt personliga förhållanden. Vad jag harförordat torde leda till att körkortsmyndigheterna i fortsättningen kommer att med den enskildes medgivande få in ett ökande antal handlingar med känsligauppgifter. Därmed ökar naturligtvis behovet av sekretesskydd även hoslänsstyrelserna. kan ett skydd mot utlämnande av integritetskänsligauppgifter också underlätta för myndigheten att få tillgång till material, somden enskilde betraktar som strängt personligt. Körkortsmyndigheternasverksamhet innebär myndighetsutövning mot enskilda och det finns därmed ettstort intresse av offentlighet. I vissa körkortsärenden förekommer emellertidintegritetskänsliga uppgifter av den art, attjag anser behovet av skydd fördessa bör ta över intresset av insyn. Det kan röra sig om uppgifter ipatientjournaler eller läkarintyg om psykisk sjukdom eller alkoholmissbmk. Äveni exempelvis utredningar från sociala myndigheter kan känsliga uppgifterförekomma. Starkaskäl talar således enligt min mening för att göra det möjligt att i sådana körkortsärenden, vari den enskildes lämplighet som förare prövas, sekretesskydda vissa uppgifter om hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden. Någon anledning att låta skyddet omfatta det stora flertalet uppgifter i läkarintyg och andra medicinska handlingar, som ofta rör syn eller hörsel eller medicinering för allmänt förekommande sjukdomar, finns emellertid inte. Bestämmelsen om sekretess bör därför utformas så, att sekretess skall gälla om det kan antas att den uppgiften rör eller någon närstående lider betydande men om uppgiften röjs. Offentlighet skall således vara huvudregel och sekretess skall gälla endast i undantagsfall. Exempel på vad som kan bliaktuelh att skydda är uppgifter om psykiska Prop. 1988/89:134 sjukdomar,missbruksproblem och allvarlig brottslighet. Motsvarande sekretess förekommeri flera andra jämförbara verksamheter. 1och med att den aktuella sekretessbestämmelsen föreslås gälla i ärenden omnågons lämplighet att ha körkort (eller traklorkort) kommer såväl länsstyrelsersom trafiksäkerhetsverket att omfattas av regeln. Sekretessen kommer också attgälla hos domstol vid ett överklagande av körkortsmyndighetens beslut. Sekretessbestämmelsenbör tas in i 7 kap. sekretesslagen och, med hänsyn till andra förslag omändringar i det kapitlet vilka avses bli prövade av ,betecknas 31 §. Mittförslag: För nya körkortshavare införs en prövotid av . Gör sig körkortshavarenunder skyldig till sådana förseelser som medför all körkortetåterkallas, får han oavsett spärrtidens längd inte tillbaka körkortet utanatt avlägga nytt prov. Därefter börjar en ny tvåårig prövotid. I samband medinförandet av den tvååriga prövotiden bör en övergång ske till ett system därsjälva körkortshandlingen tillverkas efter avlagt prov. Skälen för mitt förslag:De nyblivna förarna utgör en mycket stor olycksrisk i trafiken. Detta harklarlagts i bl. a. den inledningsvis nämnda rapporten och åtgärder. Enligt rapporten ärnyblivna förare överrepresenterade i samtliga slags trafikolyckor. Sammantagetlöper de nyblivna förarna 7 9 gånger större risk än mer erfarna förare attråka ut för en olycka. 1 flera olika sammanhang har man kunnat konstatera attskillnaderna i olika avseenden mellan nyblivna och mer erfarna förare ärpåtaglig. Dessa skillnader, som bl. a. avser körbeteende, reaktioner i kritiskasituationer och uppfattning om egen körförmåga, påverkar självfalletolycksriskerna. Att minska de höga riskerna för nyblivna förare framstårsammantaget som en ytterst angelägen trafiksäkerhetsåtgärd. Som redan nämnts har i prop.1987/88:50 Trafikpolitiken inför 1990-talel presenterats vissa riktlinjer föratt komma till rätta med problemen med de nyblivna körkortshavarna. Därvidbetonades det angelägna i atl reglerna för nyblivna förare ändras. Del bordeför dessa körkortshavare klart framgå att de inte kan anses fullärda trots sinnyvunna behörighet och att körkortet därför bör varaprovisoriskt. Däremot var min företrädare inte då beredd att tillstyrka ettförslag från trafiksäkerhetsverket om förändrad förarutbildning i två faser. Den lösning som jag nuförordar överensstämmer i stort med de i propositionen presenteraderiktlinjerna. För den nye körkortshavaren skall således de första två årenutgöra en prövotid. Om körkortshavaren gör sig skyldig till förseelsersom leder till återkallelse av körkortet, visar detta att han inte tillägnatsig de kunskaper och attityder som avsetts med grundutbildningen. Han bördärför få avlägga nytt prov innan han kan anförtros rätten alt köra igen. krävs nytt förarprovav den som fått sill körkort återkallat endast vid spärrtider överstigande 12månader. Vid kortare spärrtider återiämnas körkortet automatiskt vidspärrtidens utgång. För nyblivna förare kommer således med det nu föreslagnasystemet nytt prov att krävas även vid korta spärrtider. Den som genom en körkortsåterkalldsehar visat att han inte behärskar de regler som gäller i trafiken skall därmedinte som mera erfarna förare återfå körkortet efler en kortare återkallelselidutan att förkovra sig på nytt. Genom alt de felande förarna åter ställs införett grundläggande förarprov markeras på ett påtagligt sätt att rätlen att föra motorfordon inte ärnågonting självklart utan ett förtroende varmed följer Prop. 1988/89: 134ansvar. 1de riktlinjer, som förordades i den trafikpolitiska propositionen, förutsattesatt själva körkortshandlingen skulle få en till begränsad giltighetstid.Den skulle därefter få bytas ut, antingen i normalfallet mot ett ordinariekörkort eller, efter återkallelse och nytt förarprov, motännu ett gällande körkort. Under den fortsatta beredningen av fråganhar emellertid ytterligare aspekter framkommit. En provisoriskkörkortshandling, vars giltighetslid begränsas till från det att körkortshavarenerhåller sin behörighet, har betydande nackdelar. Ett obligatoriskt byte avalla körkort efter prövotidens utgång skulle medföra en administrativprocedur, som för den stora majoriteten skötsamma förare kan vara svår attmotivera. Extra kostnader skulle därmed drabba hela förarkollektivet. Ensvaghet skulle även kunna ligga i alt ett formligt utbyte mot ett"permanent" körkort skulle kunna uppfattas som att lägre aktsamhetskravdärefter skulle ställas på körkortshavaren. Ävenom inte själva körkortshandlingen görs provisorisk bör, för att bästa möjligapedagogiska effekt skall uppnås, prövotiden anges direkt på körkortet.