prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Enligt det tredje motivet för inrättandetav byråerna skulle staten få kostnadsinsyn i advokatverksamhet och därmed ocksåfå underlag för taxor avseende biträdestjänster inom rättshjälpsområdet.Taxorna skulle bygga på den genomsnittliga kostnaden vid de allmännaadvokatbyråerna, den s.k. timkostnadsnormen. RRV konstaterar att endast tvåegentliga taxor har fastställts inom rättshjälpsområdet, en för brottmål ochen för mål om äktenskapsskillnad. Den nuvarande metoden för att beräknatimkostnadsnormen är enligt RRV:s mening mindre ändamålsenligt. RRV visar påen annan modell som inte baseras på kostnaderna vid de allmänna byråerna. RRVhävdar att statens kostnadskontroll kan utövas av det stora antal myndighetersom fattar beslut om ersättning inom rättshjälpsområdet. Sammanfattningsvis finner RRV att de tregrundläggande motiven inte har samma bärkraft efter inrättandet av deallmänna advokatbyråerna. I sin analys av byråernas intäkter,kostnader och resultat framhåller RRV attden bristande lönsamheten i hög grad beror på ett minskat antal uppdragoch svårigheter att öka den debiterbara tiden eller att pressa byråernaskostnader. Andra orsaker tilllönsamhetsproblemen är bristen på ekonomiskt incitament, byråernas begränsadehandlingsutrymme och ansvarstagande, hög frånvaro och personalomsättning samtatt de anställda har skilda mål förverksamheten. RRV konstaterar också att det råder stora skillnadermellan byråerna i olika hänseenden. Ett fortsatt offentligt åtagande iadvokatverksamhet förutsätter enligt RRVfiera åtgärder för att förbättra lönsamheten. För varje olönsam byrå föreslåsdärför selektiva åtgärder i form av personalnedskärningar, kostnadsbesparingareller förlustavskrivningar. Även en kombination av sådana åtgärder kan i flerafall bli aktuell. Om de selektiva åtgärderna inte kan förväntas leda till atten byrå får förutsättningar för lönsamhet bör den läggas ner. För att råda bot på brister på ekonomisktincitament och ansvarstagande förordar RRV att det infördabonuslönesystemet görs mer utpräglat prestationsinriktat och att det i vissutsträckning även kommer biträdespersonalen till del. Som andra generellaåtgärder föreslår RRV att byråerna skall gesett ökat ansvar för sin ekonomi och personal och att byråernas beslutsbefogenheter vidgas. Förslaget idenna del innebär t.ex. att arbetsgivaransvaret förs över fråndomstolsverket till den enskilda byrån med rätt för byrån att inrätta tjänster,anställa jurist- och biträdespersonal samt bestämma löner. På detta sätt ökarockså chefens personalansvar vilket bidrar till att göra chefsrollen klarare. RRV beräknarkostnaderna för de föreslagna åtgärderna till ca 25 milj. kr. Som jämförelse har RRV angettkostnaderna för en omedelbar nedläggning av verksamheten till mellan 30 och 60milj. RRV anser avslutningsvis att om enoffentlig advokatverksamhet skall Prop. 1988/89:100 finnas även ifortsättningen bör den bedrivas av staten. De föreslagna Bil. 4 åtgärderna föratt förbättra lönsamheten kan i och för sig genomföras i den nuvarandemyndighetsformen. Mot bakgrund av den risk som finns för att verksamhetenfortsätter att gå med föriust pekar RRV på möjligheten att ombilda byråernatill aktiebolag. En sådan bolagsbildning skulle,enligt RRV, ge både handlingsfrihet och garanti för att verksamheten i längdeninte kan drivas med ökande förluster. Yttranden har kommit in från justitiekanslern (),riksåklagaren, , , ,(), statens invandrarverk, statskontoret, Götahovrätt, hovrätten för , ett antal tingsrätter och länsrätter, samtliga rättshjälpsnämnder, så gott somsamtliga allmänna advokatbyråer, ett antal kommuner, ,de fackliga centralorganisationerna och Föreningen jurister vid Sverigesallmänna advokatbyråer. JK, , de fackligaorganisationerna. Föreningen jurister vid allmänna advokatbyråer samten klar majoritet av byråerna avvisar RRV:sslutsatser om bärkraften i de skäl som låg bakom inrättandet av deallmänna advokatbyråerna. Dessa remissinstanser hävdar i stället, ibland frånskilda utgångspunkter, att skälen alltjämt äger giltighet, även omförutsättningarna för verksamheten i viss utsträckning har förändrats. Vadsärskilt gäller motivet att ge klienter fritt val finner flera av dessa remissinstanser att den andel (25procent) som i undersökningen valde en allmän byrå framför en privat ärförvånansvärt stor mot bakgrund av att de allmänna byråerna endast har 10procent av rättshjälpsmarknaden och att de statligt anställda advokaternaendast utgör av hela advokatkåren. Siffrorna talar, enligt fieraremissinstanser, för att det finns utrymme för en ökad efterfrågan på deallmänna byråernas tjänster. Flertalet av de andra remissinstanserna,bl.a. NO, många domstolar och , delar i huvudsak RRV:suppfattning om de grundläggande motiven. Men även från detta håll liksom frånandra remissinstanser framförs ibland kritik mot RRV:s resonemang, framför alltmot förslaget till ny modell för beräkning av timkostnadsnormen. Så gott som samtliga remissinstansergodtar huvuddragen av lönsamhetsanalysen.Bl.a. flera av byråerna tillbakavisar dock påståendet om att en av orsakernatill den dåliga lönsamheten kan sökas i bristande ekonomisktansvarstagande från de anställdas sida. Många av byråerna framhåller i stället andra faktorer som förklaringartill de ekonomiska problemen : hög personalomsättning,rekryteringssvårigheter, låga löner och en vikande rättshjälpsmarknad. Flertalet remissinstanser instämmer iförslagen till selektiva och gene rella åtgärder för att råda bot på lönsamhetsproblemen. En lösning av lönefrågan, som går ut på att ytterligare närma sig de lönesystem som g finns på denprivata sidan, framhålls som särskilt viktig och som en Prop. 1988/89:100förutsättning för att kunna rekrytera och behålla personal. Många pekar Bil.4 också på vikten av att byråernas självständighet och ansvarstagande måste ökapå bekostnad av roll som centralmyndighet för byråerna. Många av remissinstanserna är intefrämmande för tanken att avveckla ytterligare byråer. Det gäller sådana byråerdär de av RRV föreslagna åtgärderna inte kan förväntas leda till lönsamhet. 1detta sammanhang har några remissinstanseraktualiserat frågan om inte kostnadstäckningsprincipen har drivits förhårt. Man anser - mot bakgrund av byråernas speciella karaktär ochmarknadsområde - att kostnadstäckningsgraden kunde sänkas ner mot och ärdärmed också beredda att släppa kravet på att byråerna skall konkurrera med deprivata på lika villkor. Ett tiotal av remissinstanserna har visatintresse för ytterligare utredning om alternativa organisationsformer. Av samtligaremissinstanser som inkommit med svar, drygt 60, uttalar sig bl.a. ett tiotaldomstolar och för avveckling av den allmänna advokatbyråverksamheten.Fortsatt drift förordas av 35 remissinstanser, däribland JK, ,vissa domstolar och flertalet av de allmänna advokatbyråer som yttrat sig. Lönsamhetsproblemenvid de allmänna advokatbyråerna har redovisats för under en följd avår, bl.a. i senare ärs budgetpropositioner. Ett antal icke lönsamma byråer harlagts ned, och medel för att täcka uppkomna underskott har anvisats avriksdagen (se senast prop. 1988/ 89:25, bil. I, s. 6, JuUlO, rskr. som allmänna advokatbyråer meddåligt rörelseresultat har avvecklats, har åtgärder satts in för att förbättrade övriga byråernas möjligheter att driva verksamheten framgångsrikt. Myckettalar för att det nya bonuslönesystem, som infördes , har haftstor betydelse för resultatförbättringen.De utbildningsinsatser som gjorts liksom de rekonstruktionsåtgärder avorganisatorisk och ekonomisk art som vidtagits har självfallet också bidragittill det gynnsammare läget. Härtill kommer att marknaden för allmän rättshjälpförväntas bli större efter den lagändring som trädde i kraft den I juli 1988och som bl.a. innebär sänkta rättshjälpsavgifter. Självfallet är det vanskligt att redan nudra några bestämda slutsatser av den förbättrade lönsamheten hos de allmännaadvokatbyråerna. Det är dock mycket tillfredsställande att byråerna sammantagnanu har lyckats uppfylla självfinansieringskravet och att mer än tjugo byråer,dvs. drygt två tredjedelar, har täckt sina kostnader. Mot bakgrund bl.a. av attutvecklingen varit positiv under finns det åtskilligt som talarför att förbättringen inte är rent tillfällig. De allmänna advokatbyråerna - som påmånga håll ersatte ett tidigare system med rättshjälpsanstalter - har funnits . Under den tiden har samhället förändrats på många sätt och de enskilda människornas g villkorhar allmänt sett förbättrats. De skäl som låg bakom inrättandet av deallmänna advokatbyråerna har enligt min mening inte samma bär- Prop.1988/89:100 kraft som när byråerna inrättades. 1 viss mån har också nyamotiv Bil. 4 för deras existens fåttbetydelse. Jag kan instämma i uppfattningen att det på de flesta håll ilandet numera finns tillgång till advokattjänster i tillräcklig utsträckningoch att staten därför inte behöver driva advokat-verksamhet för att efterfråganskall kunna tillgodoses. I vissa områden, bl.a. i och i vissaglesbygdskommuner, behövs dock insatser från det allmännas sida för atttillgodose efterfrågan på advokattjänster. Även om detta behov i och för sigskulle kunna tillgodoses exempelvis genom avtal med advokater omtillhandahållande av juridiska tjänster, kan det dock konstateras att dennuvarande ordningen fungerar bra för allmänhetens del. En faktor som jagfäster stor vikt vid är att prissättningen på de allmänna advokatbyråernas tjänster påverkarkostnadsutvecklingen på advokattjänster, framför allt inom rättshjälpsområdet.Men även utanför detta område torde dens.k. timkostnadsnormen, som bygger på självkostnaderna vid de allmännaadvokatbyråerna, tillämpas i stor utsträckning. Bl.a. inom försäkringsbranschenhar ersättningen för vissa advokattjänster börjat att bestämmas efter sådanautgångspunkter. I likhet med många av remissinstanserna är jag inte övertygadom att den av RRV skisserade modellen för att bestämma taxor inomrättshjälpsområdet skulle fungera lika bra som det nuvarande systemet. När det gäller frågan om den enskildesmöjlighet att kunna välja mellan enstatlig och en privat advokat vill jag för min del ifrågasätta om en sådanvalfrihet numera bör tillmätas någon större betydelse. Men det finns enligtRRV:s undersökning uppenbarligen många människor som föredrar att vända sig till en allmän advokatbyrå i stället för till enprivat. Vid en sammanvägning av vad somframkommit i RRV:s undersökning och vid remissbehandlingen av rapporten samtmot bakgrund av den positiva utvecklingenhos byråerna är jag inte beredd att ompröva systemet medallmänna advokatbyråer. Jag avser dock att uppmärksamt följa utvecklingen. Som RRV framhållitär det emellertid angeläget att byråerna får bättre förutsättningar att arbetapå lika villkor som sina konkurrenter. Jag anser således att byråernas ansvarför den egna ekonomin bör öka och beslutsbefogenheternai övrigt bli större; varje byrå bör bl.a. få rätt att besluta rörande tjänster- utom chefstjänsten - vid byrån och ta över beslutanderätten från domstolsverketi alla ärenden som inte oundgängligen masta handhas av verket. Jag avser attsenare återkomma till regeringen medförslag om de regeländringar som behövs i detta syfte. För att staten skall kunna fortsätta attdriva allmänna advokatbyråer är det nödvändigt att avveckla de byråer som saknar förutsättningar att bli lönsamma. Enligt min mening bör denna princip gälla även om den leder till att nuvarande länstäckning med allmänna byråer kan upprätthållas. Jag menar alltså att en förlustbyrå bör kunna läggas ned trots att länet därefter skulle stå utan någon allmän advokatbyrå. För de nordligaste byråerna, som har enbetydande social verksamhet i områ- , denmed advokatbrist, måste dock även andra skäl än de ekonomiska få påverkabedömningen. Mot bakgrund av dessa ställningstagandenanser jag att de allmänna Prop. 1988/89:100 advokatbyråerna i ochVänersborg bör läggas ner. 4 byråer har under en följd av år gåttmed underskott, och de balanserade förlusternauppgår till drygt 3,6 milj. kr. En fortsatt driftberäknas ge en årlig förlust på ca . för byrån i och ca . för byrån i . Jagavser att ge i uppdrag att vidta åtgärder för attavveckla verksamheten vid de två byråerna. Jag får senare återkomma tillriksdagen i fråga om de kostnader som föranleds av nedläggningarna. Jaghemställer att regeringen föreslår att till Allmännaadvokatbyråer: Uppdragsverksamhet för /90 anvisa ett förslagsanslag på I . Allmänna advokatbyråer: Driftbidrag Från anslaget utgår driftbidrag till deallmänna advokatbyråerna, framför allt för vissa prestationer som byråernautför av sociala skäl. beräknar medelsbehovet /90 till . Jag hemställer att regeringen föreslårriksdagen att tillAllmänna advokatbyråer: Driftbidragför / 90 anvisa ettförslagsanslag på . Från anslaget betalas vissa kostnader förrättegångsväsendet vid de allmänna domstolarna, bostadsdomstolen, arrende- ochhyresnämnderna, de allmänna förvaltningsdomstolarna ochförsäkringsdomstolarna. Bland dessa kostnader kan nämnas ersättning tillvittnen, sakkunniga, målsägande, tolkar, personundersökare ochkonkursförvaltare. Domstolsverketberäknar medelsbehovet för /90 till Hemställan Prop- 1988/89:100 Jaghemställer att regeringen föreslår ' att till Vissadomstolskostnader m.m. för /90 anvisa ett förslagsanslag på . Diverse kostnader för rättsväsendet 1987/88 Utgift 1988/89 Anslag 1989/90 Förslag Frånanslaget betalas en rad kostnader för rättegångsväsendet i den mån de inte hör under anslaget F 5. Vissadomstolskostnader m.m. I vissa fall betalas från anslaget utgifter förrättegångar där staten är part. Jag hemställer att regeringen föreslårriksdagen att till Diverse kostnaderför rättsväsendet för /90 anvisaett förslagsanslag på . ÖVRIGA MYNDIGHETER Prop.i988/89:ioo () har tilluppgift att främja brottsförebyggande insatser inom olika områden avsamhällsverksamheten samt att verka för en samordning av samhällets ochenskildas insatser mot brott. BRÅ leds av enstyrelse. Hos rådet finns ett kansli, som förestås av en kanslichef. Inom kansliet finns enutredningsenhet och en forskningsenhet. Till rådet är knutna en vetenskapliggrupp samt ett varierande antal arbetsgrupper. Fr.o.m. skervissa förändringar av organisationen som redovisas strax. 1988/89 Beräknad ändring 1989/90 6 016 000 (1) (därav lönekostnader) (4 683 000) (+ 194 000) (1) Av angivet belopp har . inte ställts till BRA:s dispositiontill följd av tillämpningen av en utgiftsram. Anslag /90 . Pris- och löneomräkning m.m. . För drift och underhåll av ett planeratpersondatornät beräknas en åriig kostnad av . Två tjänster som handläggare yrkas förinformationsverksamheten (-1- . Ioktober 1986 gav regeringen f.d. generaldirektören i uppdragatt se över hur brottsförebyggande rådets styrelse bör vara sammansatt samtvilka arbetsuppgifter som rådets styrelse bör ha. 1 uppdraget ingick också attse över BRÅ:s funktion och arbetssätt samt dess organisatoriska ställningvisavi regeringen. Utredaren avlämnade i april 1987betänkandet (Ds Ju 1987:6) BRÅ:s uppgifter och ledning. På grundval av dettabeslöt regeringen om en ändring iförordningen (1982:787) med instruktion för brottsförebyggande rådet(SFS 1987:1112). Ändringen innebar en minskning av antalet ledamöter i BRÅ:sstyrelse. Utredningsuppdragetavslutades genom betänkandet (Ds Ju 1988:21) Prop. 1988/89:100Brottsförebyggande arbete i samverkan. Betänkandet har remissbehand- Bil. Regeringen har utfärdat en ny instruktion för BRÅoch i denna behandlat frågor som utredaren tagit upp i betänkandet (SFS1988:1223, regeringens förordningsmotiv 1988:6). För kännedom villjag redovisa följande av de överväganden om BRÅ:s fortsatta verksamhet somgjorts i ärendet. För det brottsförebyggande arbetet är detväsentligt att olika myndigheter samarbetar väl med varandra. BRÅ:s roll isådant samarbete är central. Utredarensförslag har kunnat uppfattas så att BRÅ skulle ges en form avdirektivrätt mot andra myndigheter under justitiedeparte mentet, men en sådanordning bör inte komma i fråga. Inte heller genomförs utredarens förslag om ensamverkansförordning. Det framgår nämligen redan av 7 § verksförordningen(1987:1100) att myndig hetscheferna skall samordna verksamheten med angränsandeverksamheter. BRÅ:s uppgift i samordningen av det brottsförebyggande arbetetbör fullgöras genom nära kontakter med aktuella myndigheter utan onödigformalisering. Eftersom andramyndigheter nu inte är representerade i styrelsen godtas utredarens förslag om att inrätta ensamverkansdelegation. Denna kan fylla en viktig funktion för samarbetet inomdet brottsförebyggande arbetet. Samarbetet bör vidare främjas genom atttjänstemän från olika myndigheter tjänstgöri projekt inom BRÅ. Kostnader för detta bör belasta resp. myndighetsanslag. En stor del av den kriminologiskaforskningen i har bedrivits inom BRÅ eller med bidrag från BRÅ. Enförteckning över de rapporter m.m. som harpublicerats av BRÅ illustrerar den breda kunskapsbas som har byggts upp underde gångna åren. Dessa kunskaper tas också till vara i den fortsattaforskningen inom området, i utredningsarbete inom och utom BRÅ samt ibrottsförebyggande arbete av olika slag och på olika nivåer. Tyngdpunkten i arbetet har enligt BRÅhittills främst legat på insamling och analys av brottsdata samt på utformningav brottsförebyggande strategier. Endast en mindre del av verksamheten harägnats åt praktisk tillämpning och utvärdering av sådana strategier. BRÅ böräven i fortsättningen ägna sig åt breda insatser inom det kriminalpolitiskafältet. Det är emellertid angeläget att verksamheten vidareutvecklas så att BRÅ:s kunskaper i större utsträckning än vad somhittills varit fallet kan användas som underlag för prioriteringar i detbrottsförebyggande arbetet liksom för tillämpning och utvärdering avbrottsförebyggande åtgärder. Det finns ettsärskilt stort behov av modeller som kan ligga till grund förbrottsförebyggande åtgärdsprogram på lokal nivå. BRÅ bör vidare iökad omfattning ägna sig åt utvärdering av reformer inom det kriminalpolitiska fältet. Påjustitiedepartementets område sker varje årett relativt stort antal reformer, särskilt på lagstiftningsområdet. I dagutnyttjas BRÅ:s kunskaper ofta i lagstiftningsprocessen. Det är angeläget attBRÅ:s resurser och kunskaper i större utsträckning kan tas i anspråk förutvärdering av redan genomförda och kommande reformer som rör främsträttsväsendet. BRÅ skall även kunna ge underlag för Prop. framtidakriminalpolitiska reformer genom att pröva och utvärdera olika Bil. De farhågor som flera remissinstanser haruttalat för den kriminologiska forskningeni , om utredarens förslag i fråga om verksamhetsplanering ocharbetets inriktning genomförs, får anses överdrivna. En genomtänkt planeringökar möjligheten att på bästa sätt ta till vara de budgetmedel som kan avsättasför BRÅ:s verksamhet. Det är inget anmärkningsvärt att regeringen inom ramenför bl.a. budgetprocessen kan påverka verksamheten hos en statlig myndighet somBRÅ. Även om regeringen inte i detalj börfå avgöra vilka projekt som BRÅ skall avsätta resurser till är detnaturligt att regeringen kan uppdra åt BRÅ, som en myndighet under regeringen,att genomföra ett visst projekt på bekostnad av ett annat. Vad gällerförhållandet mellan regeringen och BRÅ innebär detta ingen skillnad mot vad somgällt . Vad sedan gäller utredarens förslag attforskningsrådsverksamheten skall upphöra har kritiska synpunkter framförtsfrämst från BRÅ och andra forskningsmiljöer. BRÅ har sedan starten gettbidrag åt enskilda forskare. Om bidragen tas bort innebär detta en försämringför den kriminologiska forskningen i . Det skulle även minska möjligheten att rekrytera forskare till BRÅ iframtiden. Mot den bakgrunden bör BRÅäven i fortsättningen ha medel för bidrag till enskilda forskare. BRÅ:s informationsarbete har en mycketviktig roll i det brotts förebyggande arbetet. BRÅ bör fungera sominformationscentrum och ge upplysning och vägledning inom detbrottsförebyggande området. I enlighet med 1987års verksledningsreform bör BRÅ ha relativt stor frihet att genomföra den verksamhet som framgår avinstruktionen. Styrelsen bör ha en mer övergripande funktion. skall vara indelat i enheter bör avgöras av BRÅ och inte avregeringen. Avslutningsvis kanuttalas att BRÅ bäst fyller sin funktion i det brottsförebyggande arbetetgenom att fungera som kontaktpunkt mellan forskning och administration samt som informatör ochförslagsställare mot myndigheter ochregering, men även som inspiratör till nya vägar för det brottsförebyggandearbetet. Medelsbehovet har beräknats medutgångspunkt i en real minskning av utgifterna om medfördelningen 1,7, 1,7 och för första, andra resp. tredje budgetåret. På anslaget har . påförts medanledning av upplösning, se vidare bilaga 2 gemensammafrågor avsnitt 4. Med hänvisning tillsammanställningen beräknar jag anslaget för nästa budgetår till 7 896 000kr. Jag har i mitt förslag beaktat att tjänstebrevsrätten föreslåsslopad för brottsförebyggande rådet fr.o.m. . Jaghemställer att regeringen föreslår att till : Förvaltningskostnaderför bud- q getåret1989/90 anvisa ett förslagsanslag på . : Utvecklingskostnader Pop. 1987/88 Utgift 3 663 566 Reservation 215 3881988/89 Anslag 3 980 000 1989/90 Förslag 4 647 000 Från anslaget betalas kostnader förutrednings- och utvecklingsarbete samt för information. Anslag /90 . För att BRÅ i ökad utsträckning skallkunna delta i brottsförebyggande arbete på lokal nivå och dessutom i ökadomfattning göra utvärderingar av reformer inom det kriminalpolitiska fältetyrkas ytterligare 1 milj. kr. Jaghar beräknat 500 000 för en utvidgad verksamhet i enlighet med BRÅ:s förslag. För nästa budgetårbör anslaget föras upp med . Medelsbehovet har beräknats med utgångspunkt i enreal minskning av utgifterna om med fördelningen 1,7, 1,7 och 1,för första, andra resp. tredje budgetåret. Jaghemställer att regeringen föreslår att till Brottsförebyggande rådet:Utvecklingskostnader för /90 anvisa ett reservationsanslag på . 1987/88 Utgift 2 439 815 1988/89 Anslag 2857 000 1989/90 Förslag 3 217 000 Av anslaget för /89 har . inte ställts till bok föringsnämndens disposition till följd avtillämpandet av en utgiftsram. har till uppgift attfrämja utvecklingen av god redovisningssed i företagens bokföring ochoffentliga redovisning. Nämnden består av en ordförande och tioandra ledamöter. finns ett kansli med en chef. 1988/89 Beräknad ändring 1989/90 Förvaltningskostnader (därav lönekostnader) Lokalkostnader Summa 2 732 000 (1) (1 400 000) (1) 125 000 2 857 000 (1) + 232 000 (+ 50 000) + 128 000 + 360 000 Prop.1988/89:100 Bil. (1) Av anslaget har 14 000 kr.inte ställts till bokföringsnämndensdisposition till följd av tillämpandetav en utgiftsram. Bokföringsnämndenstraditionella arbete med den löpande bokföringen kommer att ha stor omfattningockså under budgetåren 1989/90-1991/ 92. Nämnden strävar dock efter att undertreårsperioden ägna större uppmärk samhet åt frågor som rörinformationsgivningen, särskilt i större före tag. Nämndens arbetsuppgifterkräver att nämnden intar en tätposition påredovisningsområdet. Detta är inte möjligt med mindre man i ökad omfattning anlitar utomstående personer på konsultbasis. En tillämpning av det treårigahuvudförslaget skulle innebära att möj ligheterna att anlita konsultersuccessivt minskas. Dessutom skulle en uppföljningav de informationsinsatser som gjorts under det senaste budgetåret intekunna genomföras. Att driva nämnden med färre anställda än vad som finns är inte tänkbart. Nämnden anser därför att enresursminskning enligt huvudförslaget är orealistisk. Nämnden har under /88 gettut tre rekommendationer och gjort 20uttalanden om god redovisningssed. Dessutom har nämnden publicerat tvåinformationsbroschyrer, varav en större med information om bokföringslagen tilldem som startar företag. Formerna för publiceringen av nämndens rekommendationeroch uttalanden har ändrats. Under budgetåret har bokföringsnämndenarbetat med flera långsiktiga projekt. En del av dessa kan förväntas bli klaraunder innevarande budgetår.