prop · GC0392 · 1988-12-31 00:00:00 — Eftersom en koncessionsprövning kan kräva politiskaställningstaganden är det också principiellt olämpligt att lägga prövningen påfastighetsdomstol. Att lägga prövningen hos länsstyrelserna förutsätter attdessa tillförs en person med bergsingenjörsexamen eller motsvarande kunskaperoch den erfarenhet i övrigt som erfordras för att t.ex. bedöma malmbevisning.Inte ens om en person med sådan kompetens biträder alla länsstyrelser kanvederbörande tillnärmelsevis beredas full sysselsättning genom att delta idenna ärendeprövning. Denordningen att den huvudsakliga sakkunskapen ryms inom prövningsmyndigheten böreftersträvas. är därför också olämplig som prövningsmyndighel.Länsstyrelsens kompetens beträffande tillämpningen av NRL kan tillvaratas påannat sätt vid prövningen av dessa ärenden. Bergsstatenmed sina nuvarande arbetsuppgifter fungerar bra. Ett undersökningstillstånd motsvarar i princip en inmutning. Att bergsstaten bör pröva frågor om undersökningstillstånd har inte ifrågasatts från något håll. Om bergsstaten skall pröva även ärenden om bearbetningskoncession kommer myndigheten alt åläggas nya uppgifter i främst fyra avseenden. Del första är prövningen av om en sökande är lämplig alt erhålla en bearbetningskoneession. Det andra är uppgiften att la ställning lill om verksamheten är förenlig med intresset av att mineraltillgångarna kas och tillvaratas på ett ändamålsenligt sätt, dvs. att beakta mineralpoli tiska synpunkter. Det tredje är avvägningen mellan motstående inressen enligt NRL. Den fjärde nya uppgiften är att la ställning till frågan för vilken tid en bearbetningskoncession skall meddelas. Prövningen i de båda första avseendena bör inte bereda bergsstaten några problem. Detsamma gäller frågan för vilken lid en bearbetningskoncession skall meddelas. Vi föreslår emellertid också att NRLs bestämmelser skall tillämpas i ärenden om bearbetningskoncession. Tillämpningen av hushållningsbeslämmelser- 151 na i NRL innebär atlföreträde skall ges ål den markanvändning som Prop. 1988/89:92 medför denfrån allmän synpunkt bästa hushållningen. Bergsstaten saknar Bilaga 1kompetens att göra sådana samlade intresseavvägningar av politisk natur. Dessabör i stället göras av ett politiskt sammansatt organ, t. ex. . Vihar funnit del mest ändamålsenligt att efler mönster i väglagen föreslå attbergsstaten skall pröva ärenden om bearbetningskoncession efter obligatorisktsamråd med . Om bergsstaten och har olikauppfattning i fråga om vilken markanvändning som skall ges företräde, skallfrågan hänskjutas lill regeringen. Förfarandet medför mycket begränsadeorganisatoriska konsekvenser och knappast något ökat personalbehov, varken hosbergsstaten eller . Ettärende kan dock vara av sådan betydelse ur allmän synpunkt att prövningen börgöras av regeringen. Detta kan vara fallet när en ansökan ombearbetningskoncession avser som har betydelse ur försvars-ellerutrikespolitisk synpunkt. Frågan om vem som skall fä rätt att bearbeta sådanamineral är delvis av politisk natur och bör avgöras av regeringen. Även frågorom återkallelse av en koncession på grund av synnerliga skäl bör prövas avregeringen. Rättenatt utvinna och tillgodogöra sig inom ulmålet resp. koncessionsområdetfår inte utnyttjas förrän mark anvisats för ändamålet. Detta sker såväl enligt GLsom ML vid en förrättning som bergmästaren håller. Förutom att den anvisademarkens utsträckning bestäms avgörs också tvistiga frågor om intrångsersältning.Enligt direktiven skall vi överväga möjligheterna och fördelarna med ettsystem där fastighetsdomstolen avgör frågan om anvisande av mark. Vi kanemellertid inte se några fördelar med en sådan ordning utan föreslår attbergmästaren i första instans även fortsättningsvis skall besluta om rätt attta mark i anspråk och om intrångsersältning. Närdet gäller områden där hinder föreligger mot att undersöka eller bearbeta enfyndighet utan tillstånd av , anser vi atl bergmästaren bör bliprövningsmyndighet. Hinder föreligger exempelvis inom visst avstånd från allmänväg eller järnväg, stadigvarande bostad och vissa offentliga byggnader. Inomnationalpark, begravningsplats och befästningsområde ges motsvarande tillståndav regeringen. De synpunkter om decentralisering av den statliga förvaltningensom vi tidigare berört talar för att dessa i stället får avgöras avlänsstyrelsen. Befogenhetenatt lämna medgivande till inmutning resp. undersökningsarbeten enligt ML inomområden med stadsplan eller byggnadsplan tillkommer för närvarandelänsstyrelsen. För att nå enhetlighet i regleringen när del gäller samordningenmellan PBL och annan lagstiftning bör det åläggas beslutsmyndigheten, dvs.bergmästaren, att pröva om verksamhet kan tillåtas inom område med detaljplaneller områdesbestämmelser enligt PBL. 1988/89:92 Bilaga 1 Bergsstatenstillsyn med avseende på stora ras, hushållning och skydd för tredje mansegendom skall i de fall då täkttillstånd enligt 18 § naturvårdslagen föreliggeromfatta även utvinningen av jordägarmineral i fast berg. Hushållningsbeslämmelsernautformas efter mönster av bestämmelserna i och ML. Koncessionshavareoch innehavare av tillstånd till bergtäkt skall vara skyldig att upprätta gruv-och borrhälskarta eller motsvarande. Verksamheten skall inte få läggas nedförrän alla gruvarbeten eller motsvarande arbeten blivit inmätta och inlagda påkarta. Tillsynsmyndighetenskall ha räll att fä de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynenoch ha rätt lill tillträde till gruvor och andra anläggningar för alt kunnautöva tillsynen. Innehavarenav ett undersökningstillslånd skall underrätta bergmästaren om närundersökningsarbete inleds. Bestämmelsernaär i huvudsak desamma som de nuvarande enligt GL och ML. Vi har enligtdirektiven atl överväga möjligheterna alt från mineralpolitiska utgångspunkterfå tillsyn över utvinningen av jordägarmineral. Enligt vår mening börutvinningen av jordägarmineral i fast berg vara underkastad tillsyn avbergmästaren i samma utsträckning som utvinningen av de lagreglerademineralen. Prop.1988/89:92 Bilaga 1 Beslutom bearbetningskoncession och återkallelse av bearbetningskoncessionöverklagas hos regeringen. Bergmästarensbeslut med undantag för beslut om markanvisning eller intrångsersättningöverklagas hos SGU om besvären rör lämplighetsfrågor och hoskammarrätten/regeringsrätten om besvären rör rättsfrågor. SGUs beslut i lämplighetsfrågorfår inte överklagas. Beslutav bergmästaren i ersättnings- och markanvisningsfrågor överprövas avfastighetsdomstol och därefter av hovrätt och högsta domstolen (HD). Beslutav i fråga om hinder inom s.k. skyddade områden får överklagashos regeringen. Beslut av bergmästaren i sådana frågor får överklagas hoslänsstyrelsen. Mot beslut av i sådana fullföljda frågor, fårtalan inte föras. Kommunerfår överklaga beslut av bergmästaren som gäller område med detaljplan ellerområdesbestämmelser. Utöverde förändringar i fullföljdsbestämmelserna som föranleds av vårt förslag iövrigt har vi övervägt förändringar för alt göra processen enklare och kortaremed bibehållande av prövningens kvalitet. Vi har också beaktat de av riksdagenantagna riktlinjerna för en systematisk översyn av reglerna om rätt attöverklaga ärenden till regeringen och för utformningen av besvärsregler i nyaärendegrupper (prop. 1983/84:120, KU 23, rskr. Dessa innehåller bl.a. attregeringen inte bör vara besvärsinstans annat än när det behövs en politiskstyrning av praxis. Ärenden som kan prövas i två eller flera instanser underregeringsnivån bÖr normalt inte få överklagas till regeringen. Enligt vårt förslag skallbergsstalen bli prövningsmyndighet i de flesta ärendena enligt den nya lagen.Redan detta bidrar till att systemet blir mer överblickbart. Med hänsyn till innehålleti de ovan nämnda riktlinjerna faller det sig naturligt att diskutera om SGU istället för regeringen skulle kunna vara slutinstans i vissa ärenden. Bland defrågor som kommer att kunna aktualiseras enligt den nya lagen anser vi atl detendast i tre fall förhåller sig så att ett ställningstagande från regeringensom politiskt organ kan vara nödvändigt. Det ena fallet hänför sig tillavvägningen mellan motstående intressen enligt bestämmelserna i . Det andraavser den mineralpolitiska prövning som prövningsmyndigheten har att göra.Även när de gäller beslut av bergmästaren om att återkalla en koncession anservi att det är önskvärt att regeringen som politiskt organ kan styrautvecklingen i praxis. Deövriga momenten i koncessionsprövningen är inte av den arten att ettställningstagande från regeringen är nödvändigt. För att få enhetliga fullföljdsregleri ärenden om bearbetningskoncession föreslår vi emellertid attbergmästarens beslut i sådana ärenden får överklagas till regeringen, Prop.1988/89:92 oavsett vilken grund som åberopas för besvären. Beträffandesamtliga övriga ärenden som kan komma att bli aktuella enligt den nya lagen ochi vilka lämplighetsbedömningar dominerar anser vi det tillräckligt med en tvåinstansordningmed bergmästaren som första instans och SGU som andra och sista instans. Hithör t. ex. ärenden om tillstånd att lägga igen utfraktsväg m.m., ärenden omföreträdesrätt och ärenden om undersökningstillstånd och förlängning av sådanttillstånd. Beslutav bergmästaren i ärenden av övervägande rättslig karaktär kan enligt GLöverprövas av hela tre instanser, nämligen SGU, kammarrätten ochregeringsrätten. Det är för motsvarande ärenden enligt den nya lagen intemotiverat med en prövning i fyra instanser. Bergmästarens beslut i sådanafrågor bör i stället få överklagas direkt till kammarrätten. Viföreslår att bergmästaren liksom nu skall pröva markanvisningsfrågan och andrafrågor i samband därmed. Enligt GL och ML får besvär i markanvisningsfråganföras hos SGU och därefter hos kammarrätten och regeringsrätten. Den som ärmissnöjd med bergmästarens beslut i ersättningsfrågor, får väckatalan hos fastighetsdomstol. Denna domstols beslut överklagas till hovrätt ochdärefter till HD. Med hänsyn lill det starka sakliga samband som finns mellandessa frågor bör samma instans Överpröva såväl markanvisnings- somersättningsfrågan. När det gäller val av instansordning anser vi att frågor omintrångsersättning alltjämt bör prövas av allmän domstol, och att dennafortsättningsvis bör pröva även markanvisningsfrågan. Vihar föreslagit att prövningen av frågor om hinder mot verksamheten inom s.k.skyddade områden skall decentraliseras. En av avsikterna med della är attavlasta regeringen ärenden som inte har större politiskt intresse. När detgäller frågor som avgörs av och enligt förslaget skall ankommapå bergmästaren bör därför rätten att överklaga inskränkas till en instans. Viföreslår därför att sådana frågor skall fä överklagas till ochatt denna blir slutinstans. När del gäller frågor som prövas av regeringen,bl.a. beträffande nationalparker, är det å andra sidan givet att talan måstekunna föras hos regeringen mot beslut. Vihar övervägt all föreslå en besvärsrätt när det gäller allmänna intressen menvalt all inte göra detta. Dock anser vi att kommunen bör ha rätt all föra talanmot beslut av bergmästaren som gäller område med detaljplan ellerområdesbestämmelser. 11 Kontrollåtgärder vid nedlagda gruvor 1988/89:92 Bilaga 1 Viföreslår att det införs en möjlighet att på statsverkets bekostnad utföra olikakontrollåtgärder vid nedlagda gmvor för atl öka möjligheterna alt kunnaförutse ras och sättningar . Föreskrifternatas in i en förordning som även omfattar föreskrifter om stängsling. I sambanddärmed upphävs 1956 ärs ämbetsskrivelse angående föreskrifter om anordnande ivissa fall av stängsel vid övergivna gmvhål m. m. Kostnadernaför kontrollåtgärderna betalas från det under andra huvudtiteln uppfördaanslaget B 8. Inomvissa områden finns, som en följd av tidigare gmvdrift, underjord relativtstora öppna brytningsrum i nära anslutning till bl. a. allmän väg, järnväg ochbyggnader. Enligt bergmästarens bedömning kan risk för sättningar och ras inteuteslutas inom vissa områden som gränsar lill dessa brytningsmm. Så längerätten till utmålen bestått, har utmålshavarna förelagts att hålla de kritiskaområdena under observation. Detta har skett genom återkommande kontrollmätningar.Sedan utmålen inom dessa områden upphört att gälla har bergmästaren intelängre någon laglig möjlighet all ålägga någon att utföra dessa mätningar. Detär dock angeläget att kontrollen av områdena fortsätter. Detta måste ske genomdet allmännas försorg. Olikatyper av åtgärder kan behöva vidtas för att förebygga olycksrisker vid nedlagdagruvor. En sådan åtgärd är att stängsla gruvhålen. Detta är emellertid onödigtkostsamt i de fall kontrollmätningar är tillräckliga. Enligtvad vi har inhämtat frän bergstaten och länsstyrelsema i gmvlä-nen finns detbehov av alt utföra dessa kontrollåtgärder endast inom södra bergmästardistriktetoch i huvudsak i Bergslagen. Det föreligger behov avkontrollåtgärder på ett tiotal ställen. Viföreslår därför att det införs en möjlighet att på statsverkets bekostnadutföra olika kontrollåtgärder vid nedlagda gruvor för att öka möjligheternaatt kunna fömtse ras och sättningar . En fömtsättning för att statligamedel skall få las i anspråk för ändamålet bör vara att ulmålet ellerkoncessionen har upphört. 12 Lagenom kontinentalsockeln och havsrättskonvention 1988/89:92 Bilaga 1 Förutomredaktionella ändringar föreslår vi att de i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln(KL) nu tillämpade definitionerna av vad som i lagen förstås med konlinentalsockelnoch dess naturtillgångar anpassas till havsrättskonvention. Anpassningenskall dock inte genomföras förrän tillträder konventionen samt dennaträtt eller träder i kraft. Iärenden om utvinningstillstånd enligt KL skall hushållningsbestämmelserna i . Utvinningstillständ skall vara bindande i hushällningsfrågor enligtNRL vid senare prövning enligt annan lagstiftning. Ivårt uppdrag ingår atl lämna sådana förslag till ändringar i KL som behövs föratt nå en överensstämmelse med havsrättskonvention. Vi har efter enjämförelse mellan konventionen och KL funnit att endast ett par ändringar avredaktionell karaktär behöver göras. Dessa ändringar bör genomföras underförutsättning att tillträder konventionen och denna då har trätt ellerträder i kraft. En fråga som vi också harhaft att överväga är en anknytning av KL till NRL. Våra överväganden om den nyaminerallagens anknytning till NRL gäller i huvudsak även motsvarande anknytningtill KL. Vi föreslår därför att KL anknyts lill NRL. Hushållningsbestämmelsernai NRL bör tillämpas i ärenden om utvinningstillständ, men inte i fråga omundersökningstillstånd. Tillstånd bör vara bindande i hushållningsfrågorenligt NRL vid senare prövning enligt annan lagstiftning. 1988/89:92 Bilaga 1 Lagenträder i kraft . Äldre rättigheter enligt GL och ML fortsätterall gälla under återstående giltighetstid. Därvid skall med vissa undantagbestämmelser om undersökningstillstånd gälla äldre rättigheter tillundersökning och bestämmelser om bearbetningskoneession gälla äldrerättigheter till bearbetning. Inmutningarfår förlängas med tillämpning av GLs bestämmelser. Bestämmelserna omöverlåtelse av inmutning och inmutningsförbud i skaU gälla i stället förmotsvarande bestämmelser i nya lagen. Inmutning skall ge företrädesrätt tillbearbetningskoncession enligt nya lagen. Utmålfår inte förlängas med tillämpning av bestämmelserna i . Den som innehar utmålblir i stället hänvisad att söka bearbetningskoncession enligt nya lagen, omhan önskar fortsätta verksamheten. Ansökan skall dock prövas enligt sammaprinciper som gäller för förlängning av koncession enligt nya lagen. Bestämmelsernai GL om överlåtelse och verkan av att utmål upphör skall gälla i stället förmotsvarande bestämmelser i nya lagen. Detsamma skall gälla efterarbeten i frågaom anläggningar som har påbörjats efter ikraftträdandet. Koncessionerenligt ML får inte förlängas. I stället får nytt tillstånd resp. koncessionsökas enligt nya lagen. Undersökningskoncessionmed rätt lill företräde atl bearbeta skall ge företrädesrätt tillbearbetningskoncession enligt nya lagen. Verksamhetsom vid ikraftträdandet bedrivs med stöd av markägarens tillstånd och täkttillståndenligt 18 § naturvärdslagen får fortsätta utan koncession fram lill utgången avjuni 1988. Närden nya lagen träder i kraft kommer det att finnas ell stort anlal rättigheterenligt GL och ML. Vidare kommer det alt finnas ett antal fall där bearbetningav industrimineral bedrivs med stöd av täkttillstånd enligt naturvårdslagen. Enligt vedertagna principerskall äldre rättigheter inte lida intrång genom ny lagstiftning. På de punktersom den nya lagen innebär skärpningar i materiellt hänseende föreslår vi därföratt äldre räll i princip skall gälla. Även praktiska skäl talar ibland för attäldre bestämmelser alltjämt skall tillämpas. Riktmärket bör emellertidvara all den nya lagen skall vinna genomslag i så stor utsträckning sommöjligt. 1 åtskilliga avseenden innebär de nya bestämmelserna ingen materiellskärpning för innehavarna av mineralrälligheter. Den nya lagen bör då gällaäven äldre rättigheter. Även bestämmelserna om förfarandet i nya lagen börgälla från ikraftträdandet i fråga om äldre rättigheter. Bilaga 2 1 Förslag till Lag om vissa mineraliska ämnen 1 § Denna lag tillämpas om inte annat sägs på undersökning och bear betning av fyndigheter av följande mineraliska ämnen: 1. litium, rubidium, cesium, beryllium,strontium, sällsynta jordartsmetaller (skandium, yttrium, lantan och lantanider),torium, uran, titan, zirkonium, vanadin, niob, tanlal, krom, molybden, ,mangan, järn som förekommer i berggrunden, kobolt, nickel, platinagruppensmetaller (rutenium, rodium, , osmium, iridium och platina), koppar,silver, guld, zink, arsenik, antimon, vismut, tenn och bly, 2. alunskiffer, andalusit, apatit,brucit, diamant, eldfasta och klinkrande leror, grafit, flusspal, kyanit, magnesit,magnetkis, nefelinsyenit, olivin, sillimanit, stenkol, stensalt eller annatsalt som förekommer på liknande sätt, svavelkis, talk, tungspat och wollastonil, 3. olja och gasformiga kolväten. 2 § Lagen tillämpas också på dialomit, fäUspat, glimmer, kvarts, kvarts il, dolomit, kalksten och krita. Ifråga om dessa ämnen tillämpas lagen enligt vad regeringen närmare föreskriver,dock endast när ämnena förekommer i sådana former 1. attdet behövs systematisk letning eller undersökning för att påvisa och analysera dem och 2. altde sannolikt kan påträffas i pä sådant sätt att de kan tillgodogöras. 3 § Lagen tillämpas inte inom allmänt vattenområde i havet. 4§ Med undersökning avses i lagen arbete för att söka påvisa en fyndighet avett mineraliskt ämne samt att utröna fyndighetens sannolika ekonomiska värdeoch beskaffenhet i övrigt. Med bearbetning avses utvinning och tillgodogörandeav ämnet. Rättenatt undersöka eller bearbeta en fyndighet 5§ För undersökning fordras undersökningstillstånd och för bearbetning bearbetningskoneession,om inte annat sägs i lagen. Tillståndoch koncessioner kan avse enstaka ämnen, grupp av ämnen eller samtliga ämnenenligt denna lag. 6§ Rätt atl undersöka en fyndighet utan tillstånd har 159 1. fastighetsägaren eller hans rättshavarei fall som sägs i 3 kap. I § Prop. 1988/89:92 andra stycket. 2. innehavare av tillstånd attundersöka en fyndighet av annat ämne än som avses i tillståndet i fall som sägsi 3 kap. 2 § första stycket, 3. koncessionshavaren i fall somsägs i 5 kap. 4 §. 7 § Rätt att bearbeta en fyndighet ulan koncession har 1. fastighetsägareni fall som sägs i 5 kap. 8 §, 2. innehavaren av tillstånd attundersöka fyndigheten i fall som sägs i 3 kap. 3 §, 3. innehavaren av koncession fören annan fyndighet i fall som sägs i 5 kap. 4 §. 8 §Den som söker eller innehar undersökningstillstånd kan begära be sked, huruvida han framför annan sökande kommer alt få bearbetnings- koncession för sådana ämnen som påträffas vid undersökningen. Om han får en sådan företrädesrätt är den bindande vid prövning enligt 4 kap. 3 § första stycket, om koncessionsansökningen har kommit in innan under- sökningstillståndet för samma område har upphört alt gälla. Sådanföreträdesrätt får meddelas endast om kraven i 4 kap. 1 § 2 är uppfyllda ellersökanden gör sannolikt att de kommer atl uppfyllas vid utgången avundersökningstiden. 9 §Undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner skall avse be stämda områden. 10 §Staten har rätt att della med hälften i den med koncessionen avsed da verksamheten (kronoandel) enligt vad som sägs i 11 kap. 11 §I fråga om verksamhet som avses i denna lag skall även iakttas tillämpliga föreskrifter i (0000:000), miljöskyddslagen (1969:387) och andra författningar. Bestämmelserom rätt att förvärva och inneha eller på annat sätt ta befattning med kärnämneeller med halt av sådant ämne finns även i lagen (1984:3) omkärnteknisk verksamhet. Bestämmelserom rätt i övrigt alt bedriva radiologiskt arbete finns i strålskyddslagen(1958:110). Bestämmelsersom i vissa avseenden begränsar rätten att erhålla eller i övrigt förvärvaundersökningstillstånd eller koncession finns i lagen (1982:618) om utländskaförvärv av fast egendom m.m. 12 § Har regeringen enligt 4 kap. lagen (0000:000) om hushållning med m. prövat frågan om tillstånd till en viss anläggning eller åtgärd,är beslutet bindande vid prövning enligt denna lag. 2 kap.Undersökningstillstånd Prop. Förutsäilnlngarför undersökningstillslånd Biiaga / 1 §Ansökan om undersökningstillstånd skall bifallas om det kan antas att undersökning av området leder lill fynd av koncessionsplikligt minera liskt ämne och sökanden inte uppenbarligen saknar möjlighet eller avsikt all få lill stånd ändamålsenligt undersökningsarbete. Densom vill undersöka en fyndighet av olja, gasformiga kolväten eller diamantskall visa atl han är lämplig alt undersöka fyndigheten för alt få tillstånd lilldetta. Hartvå eller flera ansökt om tillstånd för samma område, har den företräde somförst kommit in med ansökan. Har ansökningarna kommit in , har sökandenalika räll inom det gemensamma området. Motsvarande gäller om tillstånd harsökts enligt denna lag och enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter. 2 § Om någon inneharundersökningstillstånd eller bearbetningskoncession för ett område, får intenågon annan beviljas undersökningstillslånd för samma ämne eller ämnen inomområdet. Endast om det finns särskilda skäl får någon annan beviljas undersökningstillslåndför annat eller andra ämnen inom området. Motsvarande gäller inom ett områdedär någon har koncession enligt lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter. 3 § Tillstånd får inte meddelasför större område än sökanden kan antas ha möjlighet att undersöka på elländamålsenligt sätt. 4 § Undersökningstillslånd gälleri för beslutet om inte giltighetstiden förlängs enligt 5eller 6 § eller innehavaren frånträder sin rätt enligt 6 kap. 2 §första stycket. 5 § Undersökningslillslåndetsgiltighetstid skall på ansökan av innehavaren förlängas , om ändamålsenlig undersökning har utförts inom området. Delsammagäller om sökanden har godtagbara skäl lill att undersökning inte har skett ochdessutom gör sannolikt all området kommer atl undersökas under den lid somansökan avser. 6 § Om giltighetstiden förtillstånd har förlängts enligt 5 §, skall den på ansökan av innehavarenförlängas i ytterligare sammanlagt högst , om det finns synnerliga skäl. 7 § Ansökan om förlängning skallför atl kunna tas upp lill prövning ha kommit in . Har tillståndshavaren ansökt om förlängning inom denangivna tiden eller har han ansökt om bearbetningskoneession,gäller tillståndet till dess ansökan har prövats slutligt. 11 1988/89. 8§ När ell undersökningstillslånd eller en bearbetningskoncession har ""äga2 upphört alt gälla, får samme innehavare inte förvärva nytt undersökningstillslåndför mark inom samma område förrän har gått. Omhan inte har utnyttjat hela tillslåndstiden enligt 4, 5 eller 6 §, har han dockrätt att få tillstånd till undersökning som återstår, även ominte har gått. 9§ Tillstånd att undersöka fyndigheler av olja och gasformiga kolväten skallförenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen ellerenskild rätt.