prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Mot denna bakgrundkan vissa grundläggande fömtsättningar för den statliga redovisningsrevisionen komma att förändras under denärmaste åren. Det gäller t. ex. en tidigareläggningav årsbokslutsgranskningen. Vidarebör redovisningsrevisionens arbetsuppgifter kunna vidgas till merförvaltningsinriktad revision genom att den även bör kunna omfatta engranskning av sådan information som lämnas i bl. a. myndigheternas årligaresultatredovisningar. Redovisningsrevisionensinsatser och resurser bör också kunna prioriteras mot den tredjedel av de statligamyndigheter vars verksamhet ett visst år skall genomgå en fördjupad prövning inför ett beslutom en treårig budgetram. Inomramen för den nya budgetprocessen kommer sannolikt också myndigheternasefterfrågan på rådgivning i redovisnings- och internkon- Prop. 1988/89:100 troUfrågor att öka väsentligt. Enligt min mening bör därför en översynske av den statliga redovisningsrevisionens roll, uppgifter, kompetens, m. m. Jag avser att återkomma tiU regeringen i denna frågainom kort. 2.2 Den statliga personalpolitiken Utvecklingen av den statliga personalpolitiken är ettviktigt led i statsförvaltningens effektivisering och modemisering.Personalpolitiken måste utformas så att den stödjer och underlättarstrukturförändringar och rationaliseringar bl. a. genom att skapa goda förutsättningarför personalrörlighet och personalutveckling och genom en verksamhetsinrikladlönepolitik. Kompetensförsörjningen inom statsförvaltningen är avgörande för hur väl och i vilken taktförändringsarbetet kommer att kunna genomföras. Av centralbetydelse inom det personalpolitiska området är lönepolitiken. Lönen är oftast det mest konkretauttrycket för värdering av den enskildesarbetsuppgifter och arbetsresultat. Lönepolitiken är också ett av defrämsta instrumenten för att öka effektiviteten i verksamheten. Inom detstatliga området utformades lönepolitiken på ett sätt som medförde att lönestmkturerna kom att avvikafrån den övriga arbetsmarknaden. Detta ledde till att många myndigheter fickstora svårigheter att rekrytera ochbehålla personal inom vissa områden av sin verksamhet. Utvecklingen innebar att myndigheterna belastadesmed stora upplär-ningskostnader sominte kunde tillgodogöras verksamheten. Den långsiktiga kompetensuppbyggnaden försvårades.Förutsättningarna för att bedriva en effektiv verksamhet minskade. Sedan år1985 beslutade att den statliga arbetsgivarens lönepolitiskautgångspunkter mer distinkt skall grundas på verksamhetsintresset har viktigaförändringar skett. De avtal som parterna på det statliga området har träffat har gettmyndigheterna bättre fömtsättningar att bedriva sin verksamhet effektivt.Detta arbete måste fortsätta. () måste i enlighet med regeringens direktiv för verksamheten underde kommande åren eftersträva att utvecklingen av bl.a. det statliga lönesystemet ger myndigheterna bättre möjligheter attsjälva utforma en lönepolitik som äranpassad till den egna verksamheten.Myndigheterna måste ta ett ökat ansvar för att använda lönepolitikensom ett instrument för en mer effektiv verksamhet. Dendecentralisering av arbetsgivaruppgifterna som pågår bör intensifieras. Härigenomskapas ökade möjligheter till anpassning och utveckling av en aktiv personalpolitik som ansluter till förutsättningarna inom olika verksamheter. SAV skall effektivt medverka tilluppbyggnaden och utvecklingen av arbetsgivarkompetensenhos myndigheterna inom hela det personalpolitiska området. 1 Gemensamma frågor(bilaga 2) harjag föreslagit att den centrala arbetsgivarfunktionensamordnas och förstärks bl.a. genom attSAV fr.o.m. tillförs uppgifter inom det personalpolitiskaområdet som åvilar statens arbetsmarknads- nämnd (SAMN).Det innebär att SAV fortsättningsvis skall kunna lämna Prop. 1988/89:100myndigheterna direkt stöd i frågor om t.ex. rekrytering, omplacering. Bil.15 personalrörlighet, personalutveckling, jämställdhet mellan kvinnor och mänoch stöd i samband med omorganisationer och andra strukturförändringar. En konsekvens häravär att SAMN kan upphöra vid utgången av . Kompetensförsörjningeninom statsförvaltningen bör stödjas också genom en ökad satsning påpersonalutbildning och andra utvecklingsinsatser för de anställda. Statens institutför personalutveckling (SIPU) har fått tre uppdrag avregeringen som rör kompetensutveckling i ADB-frågor. SIPU skall i samarbetemed statskontoret genomföra seminarier om informationsteknologi förverksledningar och ledningsgrupper i den statliga förvaltningen. SIPU skallvidare i samråd med statskontoret utveckla ett stöd för myndighetsvisdatautbildning av anställda i form av utbildningspaket och andra hjälpmedel.Slutligen skall SIPU utarbeta en vägledning för myndigheternas arbete med att inomADB-området skapa utvecklingsmöjligheter och nya yrkesroller och karriärvägarför dem som tjänstgör i biträdes-och assistentbefattningar. SIPU har också fåttuppgiften att utveckla metoder för språkvården vid de statliga myndigheternaoch samordna språkvårdsarbetet hos dessa. 1verksledningspropositionen (prop. 1986/87:99, KU 29, rskr. 226) förordades att lekmannastyrelsernasledamöter och personalföreträdare erbjudssärskild utbildning. SIPU har på regeringens uppdrag utvecklat ett särskiltutbildningsprogram för ändamålet. Iverksledningspropositionen har regeringen angett riktlinjerna för arbetet medchefsförsörjningen i statsförvaltningen. RiktUnjerna utarbetades i syfte att delsaktivera frågor om chefstillsättningar och chefsutveckling i de regeringstillsattatjänsterna, dels bidra till att motsvarande effekter åstadkommes imyndigheternas chefsförsörjning. Arbetet med att genom olika initiativ ochåtgärder förverkliga dessa intentioner är en fortlöpande process. Som exempel påredan vidtagna åtgärder kan nämnas att SIPU fått regeringens uppdrag att utarbetaåtgärdsprogram som kan utgöra hjälpmedel i myndigheternas arbete med rekryterings-,rörlighets- och utvecklingsåtgärder för chefer. SIPU skall också på olika sätt föraut resultatet av uppdragettill myndigheterna. SAMN har fåttregeringens uppdrag att kartlägga orsaken till chefsavgångar från statförvaltningen. Resultatetav kartläggningen är avsett att bl.a. kunnautgöra underlag för åtgärder som kan minska oönskade avgångar. Iverksledningspropositionen angavs att regeringens tillsättningsansvar bör koncentreras tillverkens högsta ledning dvs. till verkschefstjänstema och tillchefstjänster direkt underställda verkschefen. I enlighet härmed har tillsättningsansvaret för ett stort antaltjänster delegerats från regeringen till anställningsmyndigheterna._ Närdet gäller arbetsmiljöfrågorna kommer statens arbetsmiljönämnd 10 () attinrikta arbetet mot arbetsrelaterade belastningsskador. Orsaker- Prop.1988/89:100 natill de senare årens kraftiga ökning av dessa skador skall analyseras så Bil. atteffektiva förebyggande åtgärder kan vidtas. dessutom förADB-området där och har utarbetat en partsgemensampolicy för bildskärmsarbete och arbetsmiljö. ligga till grund för det lokala arbetsmiljöarbetet. Sedan den I november1988 har en förenkling av det statliga tjänstesystemet börjat gälla. Reformenbygger på ett kollektivavtal som träffats av SAV och de statsanställdashuvudorganisationer (RÄLS 1988 bil. Den innebär att det hittillsvarandesystemet med tjänsteförening skall upphöra. Vidare finns numera baratvå tjänstetyper lönetjänst och arvodestjänst i stället för som tidigare fem typer(ordinarie tjänst, extra ordinarietjänst, extra tjänst, arvodestjänst och göromålsförordnande). Den genomförda reformen innebär betydandeförenklingar för myndigheterna i deras personaladministrativa arbete. Förslagsverksamheteninom statsförvaltningen medverkar till strävandena att förnya och effektivisera verksamheten genom att deanställdas idéer och kunskaper tas tillvara. För att stimuleraförslagsverksamheten bör en nyförslagspristävling anordnas under nästa budgetår. 2.3 Datautvecklingen i statsförvaltningen Allt fler arbetsplatser inom den statliga förvaltningenär utmstade med datorstöd.Enligt statskontorets uppskattningar fanns det i mitten av ca 100000arbetsplatsutrustningar jämfört med omkring 1983. Myndigheternas användning av datorstödökar även framledes. För innevarandebudgetår har ca 600 milj.kr. avsatts för ADB-investeringar i civila myndigheter (exkl. affärsverk, universitetoch högskolor). Samma myndigheter har för /90 anmält ettinvesteringsbehov som är drygt dubbelt så stort. Efterriksdagsbeslutet med anledning av regeringens prop. 1987/88:95 (FiU 25, rskr 293) har den framtidadatapolitiken för statsförvaltningen lagtsfast. Flera åtgärder har vidtagits med anledning av detta beslut. Nuvarandestyrsystem för statliga ADB-investeringar förenklas. Statsmakternas prövningav myndigheternas ADB-användning skall ske i ordinarie budgetprocess. 1 dettasyfte pågår ett utvecklingsarbete för att precisera regeringens krav påbeslutsunderlag för budgetarbetet med koppling till de principer förresultatanalys och uppföljning som redovisats i avsnitt 2.1. Dessutompågår ett arbete med att utveckla en ny form för finansiering av ADB-utrustning, vilken kan ersätta detnuvarande centrala investeringsanslaget. Myndigheternasmöjligheter att själva finansiera ADB-utmstning har utökats till att omfatta enklaredatorsystem för flera arbetsplatser och annan enkel datorsutmstning.Förutsättningarna är bl.a. att anskaffningarna kan ske inom befintliga ramar. Allamyndigheter som har ett ansvar för ADB-verksamhet skall den 30 juni 1990ha genomfört säkerhetsanalyser av sina ADB-system. Fortsatta insatser kommer att inriktasmot att dämpa kostnadsutveck- Bil. 15 lingenför investeringar i och drift av ADB-system. Angelägna åtgärder är att effektivisera systemutveckling ochsystemförvaltning, att standardisera ADB-tekniken bl. a. genom s. k. öppnasystem samt att öka användningen av gemensamma programvaror samtgemensamma kommunikationslösningar förstatsförvaltningen. En viktig åtgärd är också att öka kunskaperna om användningen av ADB hos de anställda istatsförvaltningen. Den tidigare nämnda verksledningspropositionen (prop.1986/87:99, KU 29, rskr. 226) behandlade främst förhållandet mellan regeringen och myndigheterna men gickockså in på frågor om den interna ledningen i myndigheterna. Riksdagsbeslutetinnebär att en tydligare styrning av mål och inriktning för myndigheterna från ochregeringens sida kan förenas med en störrefrihet för myndigheterna att själva sköta de löpande angelägenheterna. Rollfördelningen mellan verkscheferna ochmyndigheternas styrelser har gjorts klarare. Kortare perioder bör tillämpas vidbestämmandet av förordnandetider för verkschefer. Dagenssamhällsproblem sträcker sig över flera statliga förvaltningsområden ochförvaltningsstmkturen anpassas endast på lång sikt tillnya fömtsättningar. Som en följd av utvecklingen har fleranya myndigheter tillkommit under senare år.Vidare har myndigheter slagits samman och genomgått betydandeorganisationsförändringar. Ansvarsområden har förändrats och sambanden mellanmyndigheter ändrats. Bolags- och stiftelsesektorer har kommit att omfatta enallt större andel av den statliga verksamheten. Om den statligaverksamheten skall kunna anpassas bättre till medborgarnas behov krävs verksamhets- och organisationsformerför statsförvaltningen som lättare och snabbare kan anpassas till nyafömtsättningar. Myndighetemasverksamhet finansieras på många olika sätt, förvaltningsmedelvia statsbudgeten, obligatoriska avgifter, uppdragsverksamhet och inkomstergenom försäljning av produkter och tjänster. Följderna av dessa olika systemnär det gäller regeringens styrning, ledningen av myndigheter, organisation,lokaliseringsöverväganden, personalpoUtik m.m.är oklara. Alltflermyndigheter marknadsorienter sig och finansierar delar av sin verksamhet med avgifter. En sådanmarknadsanpassning bör kunna leda till enökad effektivitet. innebär detta att en ny typ av myndigheter skapas som dels kan ha den traditionellamyndighetsrollen, dels kan konkurrera på den privata marknaden. Oklarheter kan härlätt uppstå vad gäller rättssäkerhet, neutralitet och opartiskhet, som ärväsentliga kriterier i myndighetsverksamhet. () och expertgmppen (B 1981:03)för studier i 12 offentligekonomi () har genomfört ett flertal granskningsprojekt av Prop.1988/89:100 regel och bidragsstyrning, bl.a. inom skogspolitiken,jordbmkspolitiken, Bil. 15 energipolitiken,regionalpolitiken och miljöpolitiken. En aUmän iakttagelse som gjorts idessa granskningar är att de studerade regel- och bidragsystemen i många fall inte fungerattillfredsställande med avseende på angivna mål. Även om de statliga myndigheternasformella ställning i princip är reglerad påett enhetligt sätt, varierar deras förhåUande tiU bl. a. regeringen och med myndighetemasuppgifter. Ett begränsat antal myndigheterriktar i huvudsak sin verksamhet mot andra myndigheter och kan närmast ses somstabsorgan åt regeringen. Här avses främst statskontoret, RRV, SAV ochSIPU. Samspelet mellanstabsmyndigheterna samt meUan stabsmyndigheterna och regeringen bör förstärkasoch utvecklas. samlade ansvar för stabsmyndigheterna bör ge bättre fömtsättningarför ett sådant samspel. Mot bakgmnd av deproblem som tecknats ovan finner jag det påkallat att strukturfrågorna ägnas ökaduppmärksamhet. 1 den statliga förvaltningen spelar länsstyrelserna enviktig roll. Deras arbetsuppgifter är mångskiftande och berör ett flertalviktiga samhällsområden. Länsstyrelsernas verksamhet omfattar således bl.a. den regionala utvecklingen,hushållningen med naturresurser, miljöskyddet, kulturmiljön, den civila försvarsberedskapen, räddningstjänsten och polisverksamheteni länen. Regeringen harunder strävat efter att successivt öka länsstyrelsernasansvar för sin verksamhet. Det har bl. a. gällt större frihet för länsstyrelsernaatt disponera sina medel, mer omfattande beslutsrätt i personalfrågor och merlångtgående rätt att besluta i organisationsfrågor. Förändringarna framgår bl.a. av den nyalänsstyrelseinstmktionen (1988:971) som trädde i kraft . Länsstyrelsernascentrala roll i den regionala förvaltningen har medfört att de fortlöpandevarit föremål för översyner som gällt såväl verksamhetens inriktning som deras organisationoch ställning i länsförvaltningen. pågår försöksverksamhet medsamordnad länsförvaltning i Norrbottenslän. En kommitté (C 1988:02) har tillkallats för att utvärdera försöket ochlämna förslag till en reformerad statlig länsförvaltning. Kommittén skall inomkort presentera sina förslag. Hämtöver pågår bl. a. en utredning omregionalpolitikens inriktning samt en utvärdering av den s. k.länspolismästarreformen. Efter ett mångårigt beredningsarbete genomfördes främstunder åren 1984 och 1985 en omfattande reformering av polisväsendet.Reformen innebar 13 ett förstärktmedborgarinflytande på lokal nivå, ändrade arbetsuppgifter Prop. 1988/89:100för , en ny regional polisorganisation i vissa län, en nyBil. 15 polislag, nya arbetsformer på lokaloch regional nivå och förbättrad utbildning och rekrytering. Ett viktigtinslag i polisreformen var också att statsmakterna skulle inrikta sig på målstyrning av polisverksamheten. Detaljstyrningenav resursanvändningen skulle föras från central nivå och ut till denregionala och lokala nivån. Efter hand har deti skilda sammanhang aktualiserats en vidareutveck-ning av polisreformen.Samtidigt har det blivit alltmer uppenbart att det behövs en meralångsiktig politik vad avser polisverksamheten som ett komplement till kriminalpolitiken. Det ärangeläget att nu - i samband medutvecklandet av en ny modell för verksamhetsstyrning och en ändrad budgetprocessinom statsförvaltningen kunna lägga fast vissa riktlinjer för detfortsatta arbetet på polisområdet. Jag avser att senare föreslå regeringen att i en särskild proposition ta uppdessa och andra polisfrågor till en samlad redovisning. Omläggningen avbudgetprocessen innebär bl. a. att en fördjupad redovisning och prövning av myndighetens helaverksamhet skall ske . Jagkan här nämna att polisväsendet avses fogas in i en sådan treårigbudgetcykel med början /93. I den proposition ompolisfrågor som jag berört bör också för kännedomredovisas olika frågor som gäller vidareutvecklingen av polisreformenliksom vissa andra frågor som har aktualiserats . Det gäller bl.a. frågan om operativa befogenheter vid s. k. särskildahändelser och styrelsens föreskriftsrätt på det området. Bland de frågor som rörvidareutvecklingen av polisreformen kan jag härnämna det förslag om förändring av systemet med basorganisation och fria resurser som påregeringens uppdrag har lagt fram.En annan fråga gäller forsknings- och utbildningsverksamheten vidrikspolisstyrelsen. Även frågorna om riktlinjer för en mera långsiktig politik vad gäller de övergripande målen förpolisverksamheten bör tas upp i propositionen. Som framgår av 1988års budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 4 s. 31) har den nyaorganisationen för den regionala polisverksamheten numera genomförts iåtta län. I den budgetpropositionen aviserade chefen för justitiedepartementetatt regeringen senare skulle uppdra åt ochlänsstyrelsens organisationsnämnd att utvärdera den genomförda reformen. Ettsådant uppdrag har regeringen lämnat . Uppdraget skall redovisas under hösten1989. Den parlamentariskakommissionen med anledning av mordet på statsminister har avslutat sittarbete med en rapport (SOU 1988:18).Rapporten har remissbehandlats och kommissionens förslag övervägs i . har under sommaren 1988lagt fram delbetänkandet (SOU 1988:16) Säkerhetspolisens inriktningoch organisation. Remissbe handlingen av betänkandet har avslutats. Regeringens ställningsta gande till de mera principiella förslagen i betänkandet bör enligt min mening redovisas för i samband meden särskild proposition om 14 medelsbehovetför polisverksamheten rörande brott mot rikets säkerhet Prop. 1988/89:100 m. m. som kommer att föreläggas ifebruari 1989. Polisen fullgörcentrala funktioner när det gäller samhällets åtgärder mot brott. Beträffanderedovisningen av brottsutvecklingen och brottsbekämpningen får jag hänvisa tilljustitieministerns anförande under bilaga 4 till budgetpropositionen. Detsammagäller i fråga om det brottsförebyggande arbetet och rättsväsendets resurser för åtgärder mot brott. Personalsituationeninom polisen har utvecklats på ett sätt som inger oro förframtiden. En närmare beskrivning av situationen lämnas under anslaget E. Polisväsendet. Som jag ocksååterkommer till senareföreslårjagbl.a. mot bakgrund avpersonalsituationen en väsentligt ökad antagning av aspiranter vid . Jag föreslår också en ökadmedelstilldelning för anskaffning av utrustning till polisen. 3 Den kommunala sektorn 3.1 Samverkan mellan stat och kommun I arbetet med att öka effektiviteten och servicen tillmedborgarna i den offentliga sektorn är samverkan mellan stat och kommun avslor betydelse. Regeringen bör på olika sätt underlätta och stimuleradet arbete som bedrivs i kommuner ochlandsting. En viktig uppgift för är att samordna destatliga insatserna. För att utvecklasamverkan mellan stat och kommun spelar stat-kommunberedningen (C 1983:02) en centralroll. 1 beredningen ingår representanter för de båda kommunförbunden och regeringskansliet.En särskild parlamentarikergrupp har knutits till beredningen. I en rad rapporter ochbetänkanden har beredningen fortlöpande redovisat sitt arbete och föreslagitåtgärder. I de senast framlagda betänkandena (SOU 1988:25) Förnyelse ochutveckling och (SOU 1988:28) Frikommunförsöket lämnas en redovisning för den hittillsvarandeverksamheten och framläggs förslag om detfortsatta utvecklings- och förnyelsearbetet. Stat-kommunberedningens ställningstaganden har legat tillgrund för propositionen om förlängningoch utvidgning av frikommunförsöket (prop. 1988/89:1, KU 6, rskr. Frikommunförsökethar blivit ett viktigt instrument för att utveckla och förnya den offentligasektorn. Genom riksdagensbeslut med anledning av propositionen om aktivt folkstyrei kommuner och landsting (prop. 1986/87:91, KU 1987/88:23, rskr. 154) och den nämnda propositionen om frikommunförsöket har försöksverksamhetenföriängts till utgången av . ytteriigarekommuner och landsting getts möjlighet att delta i verksamhe- Prop.1988/89:100 ten. är 18 kommuner och trelandsting engagerade. Försöksverksamheten har varitinriktad på att genom dispenser och avstegfrån föreskrifter i lagar och andra författningar vidga kommunernas ochlandstingens handlingsfrihet. Syftet är att pröva olika vägar för att bättrekunna anpassa den kommunala organisationen till lokala förhållanden,bättre utnyttja de samlade samhällsresurserna samt åstadkomma ökad samordning och effektivitet i den kommunalaverksamheten. Det handlar också om att utveckla former för en bättre samverkanmellan kommuner och landsting, liksommellan kommunala och statliga myndigheter. Försöksverksamhetenbör nu breddas till att även omfatta mera generella förändringssträvanden. Det gäller bl.a. att utvecklaformerna för information och kunskapsuppbyggnad om de statliga regelsystemen, stimulera till förenkling av såväl statliga somkommunernas och landstingensegna regler, utvecklabättre uppföljnings- och utvärderingssystem för den kommunala verksamhetensamt utvidga möjligheterna till ökat samarbetemellan kommuner och landsting. Enligt riksdagensönskemål har regeringen vid olika tiUfällen redovisat för deåtgärder som vidtagits inom ramen för frikommunförsöket. Senast har en sådanredovisning lämnats i propositionen om förlängning och utvidgning av frikommunförsöket(prop. 1988/89:1 s. 1517 och 72 80). Därefter har regeringen öppnat ytterligare en möjlighet till försöksverksamhet inom skolväsendet. harvidare med anledning av ett förslagi propositionen beslutat om en särskild lag som möjliggör ett utvidgat samarbete mellan en kommun och ettlandsting inom bl. a. och hälso- och sjukvårdensområde. 3.3 Översyn av kommunallagen En särskild arbetsgrupp inom kommunallagsgruppen (C1986:A) har haft i uppdrag att utarbeta förslag tiU en ny kommunallag.Gruppen har överlämnat dels delbetänkandet (Ds C 1987:5) Den ekonomiska förvaltningen i kommuner och landsting, dels slutbetänkandet (Ds 1988:52 och 53) Ny lag omkommuner och landsting. har uttalat att detfortsatta beredningsarbetet i fråga om dennya kommunallagen bör ske under medverkan av representanter förriksdagspartierna (KU 1987/88:23, rskr. har därvid också gjort vissa uttalanden ominriktningen av det fortsatta kommunallagsarbetet.Det gäller bl. a. i fråga om kommunernas organisationsfrihet, jävs- och sekretessreglerna, direktval avlokala nämnder samt de mindre partiernas insyn och arbetsförhållanden ikommunalpolitiken. Mot denna bakgrundhar en kommitté (C 1988:03) med parlamentarisk förankring tillsatts för detfortsatta arbetet med att utforma förslag till en 16 nykommunallag (dir. 1988:50). Som grund för kommitténs arbete ligger Prop.1988/89:100 också stat-kommunberedningens betänkanden (Ds C 1985:13) kommuna- Bil. 15 la företag, (Ds C 1986:16) näringslivspolitik och (DsC 1986:10) medverkan i internationella frågor. Kommittén börenligt direktiven bedriva sitt arbete med sikte på att ett förslag skall kunnapresenteras . Delegationen (C 1984:A) för forskning om den offentligasektorn inrättades i anslutning till att tog ställning till forskningspolitiken . Verksamheten skall i första hand inriktaspå övergripande frågor om folkstyrelsenssamt kommunernas, landstingskommunernas och den statliga sektorns rolli samhällsutvecklingen. Forskningsdelegationenhar koncentrerat sitt arbete på tre huvuduppgifter nämligen att initiera och stödja forskningsinsatser på angelägnaområden, att verka för att forskningsresultaten blir kända ochtillgängliga för olika intressenteroch att stimulera kontakter mellan forskare och avnämare. Delegationen ger för närvarandeekonomiskt stöd tiU ett tjugotal olika a. olika aspekter på styrningen och ledningen av den offentligaverksamheten. 1 andra projekt studeras självstyrelse, kommunalekonomi och decentralisering av kommunalverksamhet. Information omaktuell forskning sker bl.a. genom delegationens tidskrift .