prop · GC0318 · 1988-12-31 00:00:00 — Förslagen börfogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Lagrådetsyttrande, som avgavs , bör fogas till protokollet som bilaga2. Jagkommer att lägga fram förslag om hur den nya verksamheten med avgiftsuppbördoch avgiftskontroll bör ordnas och om den lagstiftning som behövs isammanhanget. Först redogör jag för bakgrunden till mina förslag (avsnitt 2).Sedan behandlar jag nuvarande ordning (avsnitt 3) samt redovisar översiktligtvad SR och föreslagit (avsnitt 4). Därefter presenterar jag iavsnitt 5 mina överväganden och förslag under ett antal huvudrubriker, nämligen utgångspunkter (avsnitt 5.1) enhetlig TV-avgift (avsnitt5.2) huvudprincipen föravgiftsskyldigheten (avsnitt 5.3) undantag frånavgiftsskyldigheten (avsnitt 5.4) begränsad avgiftsskyldighet(avsnitt 5.5) när avgiftsskyldigheteninträder och upphör (avsnitt 5.6) betalningssystemets utformning(avsnitt 5.7). vissa övriga frågor (avsnitt5.8). Somkommer att framgå godtar jag i allt väsentligt lagrådets förslag till ändringari de remitterade förslagen. Lagrådets granskning har också lett till vissaredaktionella ändringar i lagtexten. Jag behandlar lagrådets synpunkter främsti avsnitten 5.6, 5.7.1, 5.7.3, 5.7.4 och 5.8.1 samt i specialmotiveringen(avsnitt 7). Vissaav de förslag som läggs fram i propositionen påkallar inte ändrad lagstiftningoch har därför inte granskats av lagrådet. Dessa förslag hänför sig tillavsnitten 5.7.6 Avgiftskontrollen och 5.8.3 Det finansiella samordningsansvaretför rundradiorörelsen. För överblicken och sammanhangets skull tar jag i vissafall även upp frågor som inte kräver beslut av . Vidberedningen av detta ärende har jag samrått med cheferna för justitie-,kommunikations-, finans- och civildepartementen i de frågor som berör derasansvarsområden. 2.1 Allmänt om TV-avgiften På1920-talet började man med rundradiosändningar i . För rätt att inneha en radiomottagningsapparat krävdes särskilt tillstånd av Kungl. Sådant tillstånd meddelades mot att en stämpelavgift betalades. Själva tillståndsgivningen överlämnades till dåvarande telegrafsty- 20 relsenoch styrelsen fick året därpå även ta hand om inkasseringen av Prop.1988/89: 18 avgifter. gjordes avgiften om till en licensavgift. DenI trädde nya bestämmelser i kraft som innebar att tillståndmeddelades för kalenderår eller del av detta. Avgiften för helt kalenderåreller än var , i annat fall . Avgiften sänktesredan året därpå till . ändrades avgiftenså att den blev . fr.o.m. det kvartal eller den månad under vilkentillståndet började gälla. Först höjdes avgiften, till . Därefterkom höjningarna oftare. År1956 startade de första televisionssändningarna. Fr. o. m. dettaår avkrävdes innehavare av televisionsmottagare i vissa län i ensärskild licensavgift om . I de betalningskampanjersom genomfördes framhölls att innehavarna genom att betala kunde hjälpa tillatt bygga upp den svenska televisionen. utsträcktes dennaavgiftsskyldighet till hela landet. Dennuvarande radiolagen (1966:755) trädde i kraft . I lagen slåsfast grundsatsen att mottagare, dvs. både ljudradio- och televisionsmottagare,får innehas och användas av var och en (3 §). Regeln har kommit till iinformationsfrihetens intresse och enligt förarbetena inspirerats av bl.a.artikel 10 europeiska konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna(se prop. 1966:149 s. 28). I förarbetena uttalas emellertid även, att principenom rätten att inneha och använda mottagare inte utesluter att utövandet avrätten förenas med en skyldighet att betala en avgift för finansieringen avrundradioverksamheten i landet. Radiolagen innebär således bl.a. att begreppetlicens på förevarande område upphört och ersatts av mottagaravgift. Förinnehavare av TV-mottagare med tillgång även till ljudradio, dvs. det absolutaflertalet hushåll, avskaffades fr.o.m. den särskildaljudradioavgiften. Det framstod som mer rationellt att dessa hushåll betaladeen enda avgift, en allmän mottagaravgift. Denna knöts till innehavet av TV-apparat.För dem som enbart hade ljudradiomottagare behölls den särskilda avgiften. Isamband med förändringar införde gemensam räkning förtelefon- och mottagaravgifter. av TV-hushållen betalar sinaavgifter på detta sätt. Islutet av 1960-taIet introducerades färgtelevisionen och därmed fr.o.m. den Iapril 1970 ett särskiM fdrg-TV-tillägg om . per kalenderkvartal för deapparater som kunde ta emot färg-TV-signalen. Tillägget motiverades med att detvar rimligt att merkostnaderna för att producera färg-TV~program skulle bärasav den del av hushållen som kunde tillgodogöra sig denna programservice. Föratt motverka det skolk från televisionsavgiften som blivit ett tilltagandeproblem, infördes en särskild straffsanktionerad bestämmelse iradiolagen om anmälningsskyldighet vid bl. a. yrkesmässig överlåtelse idetaljhandeln av televisionsmottagare (9 §). Härigenom har det blivit möjligtatt få radiohandlare och uthyrningsfirmor att medverka till att avgiftsskolketbekämpas. Ettannat hjälpmedel mot skolket är verksamheten med s. k. pejling, som 21 Bestämmelser om denna verksamhet har meddelats i Prop. 1988/89:18förordningen (1980:287) om försöksverksamhet med särskild kontroll av innehavav televisionsmottagare. Nuvaranderegler om avgiftsskyldigheten finns i lagen (1978:478) om avgift för innehav avtelevisionsmottagare. Fr.o.m. är TV-avgiften . Därav utgör den allmänna motta-garavgiften . och färg-TV-tillägget40 kr. DenI betalades 3,3 miljoner allmänna mottagaravgifter och 3,1 miljonertilläggsavgifter för färg-TV. Ökningen av antalet allmänna avgifter har undersenare år nästan helt planat ut och ökningstakten vad gäller antalettilläggsavgifter är mycket långsam. Ändain gällde avgiftsfinansieringen enbart den då förekommande endaljudradiokanalen. betalas alla radio- och TV-program och praktiskt tagethela den s.k. rundradiorörelsen med avgiftsmedel. Det betyder att för två färg-TV-kanaleroch fyra ljudradiokanaler samt text-TV betalar TV-innehavaren för närvarande2:70 kr. per dag, vilket är långt mindre än kostnaden för en dagstidning. Riksdagenbeslutar om hur stor andel av avgiftsmedlen som får ställas tillrundradiorörelsens förfogande. Detenda undantaget från finansieringen med avgiftsmedel är utlandsprogramverksamheten.Den vänder sig dock primärt inte till boende i . För den verksamhetenfinns ett särskilt statsanslag under huvudtitel. 1rundradiorörelsen ingår i första hand , radionämndenoch . skall enligt ett mellan staten och SR slutet avtal bedriva enradio- och televisionsverksamhet som står i allmänhetens tjänst. Sändningsrättenligt radiolagen har fyra av dotterbolagen till SR, nämligen , , och . Även dessa företag, de s.k. programföretagen i radiolagensmening, har avtal med staten. Samtliga avtal ingicks och omfattarperioden t. o. m. . Radionämndenövervakar genom efterhandsgranskning att programföretagen iakttar deföreskrifter i radiolagen och de bestämmelser i resp. avtal som rörprogramverksamheten. Televerketansvarar för insamling och distribution av Radiokoncernens programfrån sändare här i landet samt för anläggning och underhåll av sändarnäten. Somjag nämnt inledningsvis har också ansvaret för uppbörden av mottagaravgifter.Dessutom utför verket avgiftskontroll genom bl.a. pejling och upprättar bokslutför rundradiorörelsen. Riksgäldskontoretsuppgift i detta sammanhang är att förvalta överskjutande avgiftsmedel. Dessaredovisas på ett särskilt räntebärande konto under statsskulden, den s.k.radiofonden. Hos kontoret disponerar en rörlig kredit för rundradiorörelsensbehov. /86 inbegreps även i rundra diorörelsen. regleras samarbetet med styrelsen genom ett avtal mellan SR och styrelsen. Principen att rundradiorörelsenbör vara självförsörjande slogs uttryck- Prop. 1988/89:18 ligen fast av 1947års riksdag (prop. 1947:41, SU 51, rskr. Med självförsörjande avses attkostnaderna för produktion och distribution av de för svenska lyssnare i gemenavsedda programmen samt därmed sammanhängande kostnader skall betalas avlyssnarna själva. Av självförsörjningsprincipen följer att avgiftens storlekblir beroende av de krav man anser att rundradion bör tillgodose (jfr prop. s.46 47), dvs. avgiftsintäkterna bör täcka utgifterna. Av detta följer i sintur att avgiften inte bör höjas mer än nödvändigt för att tillgodose rörelsensegna behov. En viss marginal bör dock eftersträvas. Rundradiorörelsen har förnärvarande en skuld, det s.k. underskottet i radiofonden. Bl.a. är det en följdav att kostnadsutvecklingen överstigit den förväntade. Somjag tidigare nämnt ökar numera antalet mottagaravgifter endast obetydligt. Detär en naturlig följd av att praktiskt taget alla hushåll har TV. Under tidigareår kunde kostnader för olika slag av förbättringar liksom de allmännakostnadsökningarna och oförutsedda utgifter mötas med intäkter som härrördefrån ett ständigt högre antal mottagaravgifter. får däremot i principvarje förändring av medelsbehovet återverkningar på TV-avgiftens storlek. 2.2 En radio och television i allmänhetens tjänst Alltsedan1920-talet har mottagaravgifterna varit den finansiella ryggraden för denrundradio som verkat i allmänhetens tjänst. Utmärkande för en sådan rundradioär vaktslåendet om det sändande företagets integritet, varmed i dettasammanhang skall förstås företagets publicistiska oberoende ochorganisatoriska självständighet. Radio- och TV-sändningarna skall alltså intekunna göras till redskap för staten eller någon annan särskild makt- ellerintressegrupp i samhället. Detsamma gäller för förhållandet till programföretagetsägare och styrelse. Ettannat viktigt inslag är att människor skall kunna ta del av programmen på istort sett varje plats i landet och att det skall kosta lika mycket att göradet oberoende av var man bor. Med vad jag nu sagt sammanhänger en tredje viktigprincip, nämligen att programutbudet skall vara avsett för alla grupper isamhället. Inom ramen för en radio och television i allmänhetens tjänst måstedet därför sändas program som tillgodoser en mängd olika intressen ochsmakriktningar, även sådana som företräds av mindre grupper. Detta innebärnaturligtvis också att det i programverksamheten skall ges utrymme för enmångfald av åsikter och meningsriktningar. Vad angår den svenska televisionengäller därutöver bl. a. att programutbudet skall präglas avfolkbildningsambitioner och värna om den svenska kulturen. Utvecklingenav satellitsändningar och kommersiell television har un der senare år skett snabbt i . I en sådan situation är det särskilt viktigt att den radio- och TV-verksamhet som står i den svenska allmänhe tens tjänst kan hävda sig i konkurrensen. även forsättningsvis skall ha denna uppgift har slagits fast senast genom beslut om (prop. 1985/86:99, KrU 21, rskr. 2.3 Etteuropeiskt perspektiv Prop. Radionoch televisionen finansieras på olika sätt i olika europeiska länder. Mångaländer har någon form av mottagaravgiftssystem. I en del länder användsskattemedel. Reklamfinansiering förekommer i större eller mindre utsträckningi flertalet västeuropeiska länder. Därtill kommer vissa andrafinansieringskällor, av vilka s.k. sponsring torde vara den vanligaste. sammanställning som Europeiska radiounionen (EBU) gjort avavgiftssituationen i de olika medlemsländerna vid utgången av framgårföljande. Vissa av medlemsländer har inget avgiftssystem alls(, , ). Andra har ett avgiftssystem liknande det somfinns i t. ex. vissa nordafrikanska länder, nämligen ett som är knutet tillhushållets tillgång på elektricitet. Avgiftsnivån står då i relation tillelförbrukningen. Så är fallet på och i och, när det gällerljudradioavgiften, i . Närdet gäller de länder som har ett avgiftssystem knutet till innehav av mottagareär det antingen fråga om enbart en TV-avgift som i (, ,, , , , ) eller en kombinerad radio-och TV-avgift som alternativ till enbart en ljudradioavgift (,-,, , , , ). Endasti förekommer skilda avgifter för radio- och TV-mottagare. harockså en sådan ordning när det gäller färg-TV-mottagare. Avde femton Europarådsländer som har någon form av TV-avgift gör fyra(, , och ) ingenskillnad mellan svartvit mottagare och färg-TV-mottagare. Enbart en avgiftbetalas. Någonskillnad mellan avgiftssystemen i och västeuropeiska länder utanför EGkan inte spåras. Länderna inom EG uppvisar inte heller några påtagligalikheter. Itakt med att det uppkommit nya, kommersiella programkanaler har andelen kanaleri som finansieras avgiftsvägen minskat. I den mån kanaler haft bådeavgifter och reklam som inkomstkällor, har avgiftsandelen tenderat att minska.Generellt sett har därför public service-verksamheternas tillvaro blivitosäkrare i den meningen att de blivit mer och mer beroende av svängningarna påreklammarknaden. Avgiftsnivåernaoch formerna för avgiftsuttaget har aldrig kommit i åtanke för reglering påeuropeisk nivå. Det motsatta gäller finansieringskällorna reklam ochsponsring. Förslag till sådana regler har utformats både av ochinom för massmediefrågor (CDMM). Det sistnämndaförslaget, en konvention om gränsöverskridande TV-sändningar, diskuteras justnu av . Europarådskonventionenhar utarbetats parallellt med motsvarande di rektivförslag från . Efterhand har de båda dokumenten i jämförbara avseenden kommit att likna varandra ganska mycket. Många av föredrar dock en reglering inom ram. härtill är inte bara atten sådan konvention skulle omfatta långt flera Prop. 1988/89:18 länder, utanockså att den tar större hänsyn till nationell kultur och särart än denenhetliga reglering som vill åstadkomma. 2.4 beslut om förändring av organisation, huvudmannaskapoch lokalisering av avgiftsuppbörden m. m. Somjag nämnde inledningsvis beslöt om en förändringbeträffande organisation, huvudmannaskap och lokalisering vad gäller uppbörd m.m. av avgifter för innehav av televisionsmottagare. Beslutet hade föregåtts avett långvarigt utredningsarbete dels av TV-avgiftsut-redningen (U 1978: 15),dels genom och försorg. Synpunkterna och förslagenbehandlades av regeringen i budgetpro- . positionerna 1980 (prop. 1979/80:100bil. 12 s. 90 f), 1981 (prop.1980/81: 100 bil.l2 s. 87 f) och 1987 (prop.1986/87:100 bil. 10 s. 498 f). I den sistnämnda framlades förslaget attuppbörden av mottagaravgifter skulle ske i ett separat system, dvs. skilt frånuppbörden av teleavgifter, och att huvudmannaskapet för uppbörden ochavgiftskontrollen skulle övergå från till skulle lokaliseras till kommun. följderegeringens förslag (KrU 1986/87: 11 s. 15 f, rskr. Utgångspunktenför de nämnda förslagen var den nya mediesituationen som innebär att allt flerhushåll erbjuds ett nytt utbud via satellit och kabel vid sidan av program. I propositionen anfördes i detta hänseende följande. Attfå tillgång till det nya utbudet är för hushållen förknippat med kostnader somkonkurrerar med mottagaravgifterna. Det är därför viktigt att uppbörden av mottagaravgifter,varmed den s. k. public service-verksamheten på radio- och TV-områdetfinansieras, är så effektiv som möjligt. Detta kräver dels en rationelladministration av verksamheten med debitering och inkassering av avgifter, delsen effektiv verksamhet med avgiftskontroll och andra insatser mot avgiftsskolk.Det kan därvid vara en fördel om den organisation som skall handha uppbördeninte behöver möta önskemål också från andra verksamheter. Separeringenav uppbörderna bör möjliggöra en bättre anpassning till de speciella krav somuppbörden av mottagaravgifter kräver. Därmed ges även förutsättningar för enbättre överblick och en effektivisering av verksamheten. För en förändringtalar också att mottagaravgiftsuppbör-den betraktas som artfrämmande avteleverket. Den har däremot ett nära samband med verksamhet,varför ett byte av huvudman också kan verka effektivitetsbefrämjande.Separeringen av avgiftsuppbörderna ger vidare möjlighet till en regionalpolitisktönskvärd etablering i . Riksdagensbeslut innehåller följande riktlinjer för övergången till det nya systemet för uppbörd av mottagaravgifter och avgiftskontroll. övertagande av arbetsuppgifter och ansvar från telever- 25 ket skall ske senast den Ijanuari 1990. Fram till övertagandet behålls den Prop. 1988/89:18 gemensammaräkningen för telefon- och mottagaravgift. Även i övrigt behålls underövergångsskedet gällande regler och arbetsorganisation televerketoch finner någon annan ordning mer lämplig eller ekonomisk. SRskall med hjälp svara för förberedelserna för den nya organisationen. Underförberedelsearbetet skall SR undersöka om vissa förändringar av det nuvarandeavgiftssystemet bör genomföras. De åsyftade åtgärderna är faktureringhalvårsvis i stället för kvartalsvis, avskaffandet av det särskilda färg-TV-tilläggetsamt införandet av en tilläggsavgift vid för sen betalning. SR förutsättsvidare fortlöpande informera regeringen om hur förberedelsearbetet fortskridersamt redovisa förslag i sådana frågor som kräver regeringens eller riksdagensställningstagande. Närdet gäller de under övergångsfasen ofrånkomliga merkostnaderna förutsätts attlokaliseringsstöd och annat tillämpligt regionalpolitiskt stöd skall utgå för etableringeni . Övriga merkostnader under förberedelse- och flyttperioden skallbetalas av . På motsvarande sätt skall även under enperiod på lämpligt sätt kompensera för det intäktsbortfall somden nya organisationen kan medföra. Somjag nämnt i inledningen träffade staten och SR en överenskommelseom förberedande av den nya organisationen. Förberedelserna skulle ske efter deriktlinjer som riksdagsbeslutet angav och som jag har redovisat. Samma daguppdrog regeringen åt att bistå SR vid förberedandet och viddriftsstarten. Ibudgetpropositionen 1987 påpekas att övergången till ett nytt uppbördssystemkan skapa ökade problem i fråga om underlåtenhet att anmäla TV-innehav ochbenägenhet att betala mottagaravgiften. Vissa förändringar i juridisktavseende bör därför vidtas. Obetalda mottagaravgifter kan inte drivas inutan föregående prövning av domstol. I propositionen anfördes emellertid bl.a.följande. Enligtmin mening bör mottagaravgifterna i och med den nya ordningen normalt settkunna drivas in , dvs. utan mellankommande domstolsprövning. Dettainnebär att man kan undvika att domstolsväsendet belastas med en rad beslut omobetalda avgiftsräkningar. Omden nämnda förändringen vidtas kommer debiteringen av mottagaravgifter att blibindande för den enskilde och därmed få karaktär av myndighetsutövning. Om enförvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning skall överlämnas tillett enskilt organ, t. ex. ett , måste det ske med stöd avlag. Även en kontrollverksamhet som skall utövas av ett enskilt organ tordefordra regler i lag. Ifrågor som rör avgiftsuppbörden bör även vissa allmänna förvaltningsrättsligaregler liksom offentlighetsprincipen tillämpas hos . Också idenna del aktualiseras sålunda behovet av lagstiftning. Somjag har nämnt i inledningen redovisas i årets budgetproposition (prop. 1987/88:100 bil. 10 s. 515) att funnit att den lämpli gaste associationsformen för den nya verksamheten är ett av detta företag 26 Ipropositionen uttalas att detta får anses vara en Prop. 1988/89: 18 lämpliglösning, en lösning som medger att det i såväl juridiska som ekonomiska ochpraktiska avseenden går att dra en klar gräns mellan avgiftsuppbörden med dessmyndighetsutövande funktion och programverksamheten. har inte haftnågot att erinra mot att verksamheten med kontroll och uppbörd av mottagaravgifteranförtros ett särskilt dotterbolag till (KrU 1987/88: II, rskr. Gällanderegler om avgiftsskyldigheten finns som tidigare nämnts i lagen (1978:478) omavgift för innehav av televisionsmottagare (avgiftslagen). Avbetydelse för avgiftsregleringen är också vissa bestämmelser i radiolagen (1966:755).Bl. a. måste vissa uttryck i avgiftslagen ses mot bakgrund av debegreppsdefinitioner som finns i radiolagen. Avgiftslagenkompletteras av vissa verkställighetsföreskrifter. För det första harregeringen meddelat sådana genom förordningen (1978:484) om mottagare förradiosändning eller trådsändning. Vidare har regeringen enligt 5 § nämndaförordning uppdragit åt att besluta om ytterligareverkställighetsföreskrifter. Med stöd av detta bemyndigande har televerketutfärdat tillämpningsföreskrifter till avgiftslagen, att gälla från och med den1 (författningssamling, serie B 10:V). Föreskrifternaåtföljs av allmänna råd av verket om hur mottagaravgift skall betalas. I dessahar redovisats verkets praxis i olika avgiftsfrågor. Avbetydelse är också att högsta domstolen i några avgöranden har belyst frågor iavgiftslagen. Slutligenbör uppmärksammas förordningen (1980:287) om försöksverksamhet med särskildkontroll av innehav av televisionsmottagare samt den ordning som tillämpasbeträffande förvaltningen av influtna avgifter. Somnyss nämnts måste vissa uttryck i avgiftslagen ses mot bakgrund av radiolagensbegreppsdefinitioner. Bl.a. definieras här begreppen radiosändning,rundradiosändning, trådsändning och mottagare. Medradiosändning förstås ljud, bild eller annat meddelande som sänds med hjälp avelektromagnetiska vågor vilkas frekvenser är lägre än 3000 gigahertz och vilkautbreder sig i rymden utan särskilt anordnad ledare. Enrundradiosändning är en radiosändning, alltså en trådlös sändning, som särskiltkännetecknas av att den är avsedd att tas emot direkt av allmänheten. Med trådsändning avsesljud, bild eller annat meddelande som sänds med hjälp av elektromagnetiska vågor vilka är bundna vid särskilt anord nad ledare. En mottagare är enanordning för mottagning av radiosändning eller Prop. 1988/89: Iftrådsändning. Iavsnitt 2.1 har jag redovisat den i 3§ radiolagen uttryckta grundsatsen attmottagare får innehas och användas av var och en. Jag har också påpekat attenligt förarbetena till lagen (prop. 1966:149 s. 28) hindrar inte denna principen ordning med mottagaravgifter för finansieringen av rundradioverksamheten ilandet. Även9§ radiolagen har nämnts i det föregående. Enligt första stycket i dennaparagraf skall yrkesmässig överlåtelse i detaljhandeln av televisionsmottagareav överlåtaren anmälas inom tid och till myndighet som regeringen bestämmer.Sådan anmälan skall innehålla de uppgifter som behövs för fastställande avavgiftsplikten för innehavet av televisionsmottagaren. Enligt andra stycketäger dessa bestämmelser motsvarande tillämpning på yrkesmässig uthyrning avtelevisionsmottagare. Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer får enligt paragrafens fjärde styckemeddela närmare föreskrifter om anmälan och uppgiftsskyldighet. har meddelats genom kungörelsen (1972:241) om skyldighet attanmäla överlåtelse eller uthyrning av televisionsmottagare. Ikungörelsen föreskrivs att anmälan enligt 9 § första eller andra stycket radiolägenom överlåtelse eller uthyrning av televisionsmottagare skall göras tillteleverket före utgången av kalendermånaden närmast efter den då Överlåtelseneller uthyrningen ägde rum. Närmare föreskrifter om sådan anmälan meddelasenligt kungörelsen av . Verket har inte meddelat några sådanabestämmelser. Enligt11 § radiolagen döms den till böter som 1. underlåter att fullgöraanmälningsskyldighet som avses i 9 § första eller andra stycket eller 2. uppsåtligen eller av oaktsamhetlämnar ofullständig eller oriktig uppgift i anmälan som avses i 9 § förstaeller andra stycket, om inte gärningen är belagd med straff i . Avgiftsskyldighetenenligt avgiftslagcn gäller televisionsmottagare. En televisionsmottagare ärenligt lagen en mottagare som är avsedd för mottagning av bildsändning medeller utan ljud (1 §). Vidare anges att föreskrift om mottagare även avseråtergivningsanordning som är ansluten till mottagaren och att föreskrifterna ilagen inte gäller navigeringsmottagare (5 §). Någon annan precisering avbegreppet görs inte i lagen och det finns inte några motivuttalanden tilldenna. Föratt någon skall vara skyldig att betala avgift krävs att vederbörande inneharen TV-mottagare. Inte heller uttrycket innehav har preciserats närmare. Densom innehar en TV-mottagare skall erlägga allmän mottagaravgift med . perkalenderkvartal samt, om det rör sig om en färg-TV, även tilläggsavgift med 40kr. per kalenderkvartal (I § första stycket). För en färg-TV är alltsåkvartalsavgiften .