prop · GC032 · 1988-12-31 00:00:00 — Liksom bör i"skuldfrågan" innefattas vissa omständigheter som kan föranledanedsättning eller uteslutning av. påföljd och som måste beaktas förepåföljdsbedömningen. En omröstning enligt första punkten kan alltså innefattaatt en ledamot får bedöma även frågor om t. ex. 1. nödvärn och annan nödhandling (jfr 24 kap. BrB), 2. uteslutning avpåföljd på grund av att den tilltalade inte var straffmyn-dig när gärningenföretogs (jfr 33 kap. 1 S BrB; enligt förslaget i prop. 1987/88:120 1 kap. 6 § BrB), 3. bortfall avpåföljd på grund av preskription (jfr bl. 35 kap. BrB). Avser åtalet flera gärningar kan det ibland behövas flerasärskilda omröstningar enligt den första punkten. Om i stället ledamöterna ärense om att den tilltalade skall frikännas men har olika uppfattningar omskälen härför, skall, som senare kommer att närmare utvecklas, någon särskildomröstning inte ske. Särskild omröstning skall inte heller ske i rubriceringsfrågan. Andra punkten gäller frågor om åtgärder som inte avserpåföljd för gärningen men som har omedelbar betydelse för bestämmande av påfölj den. I undantagsfall följer direkt av lag att den olägenhet som en tilltalad får av en viss åtgärd skall beaktas vid bestämmandet av påföljd. fallgäller utvisning, se 40 § utlänningslagen (1980:376). Omröstning i fråga Prop.1988/89:2 om utvisning och längden av ett förbud att återvända till riket bördärför ske före påföljdsomröstningen. För andra fall följer av allmänna rättsprinciper att enviss åtgärd gentemot den tilltalade bör beaktas vid påföljdens bestämmande,jfr i fråga om förverkande av fordon som använts vid brott enligt lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott prop. 1984/85:21 s. 52 och prop.1986/87:81 s. 12. Särskild omröstning bör självfallet inte komma till ståndrörande effekterna av en åtgärd som den tilltalade själv har vidtagit, t. ex.huruvida han frivilligt sökt förebygga verkningarna av brottet. I tveksammafall bör röstas särskilt enligt 29 kap. 5 § RB i fråga om omröstningsordningenbeträffande en åtgärd av det nu berörda slaget. Tredje punkten innebär att en samlad omröstning skall skerörande påföljdsvalet och de flesta andra påföljdsfrågor som blir aktuella imålet. Vissa påföljdsfrågor skall dock inte tas upp förrän vid en senare omröstningenligt fjärde punkten. Det gäller frågor om storleken av dagsbot, omföreskrifter eller varning, om övervakning, om förlängning av prövotid eller omverkställighet av påföljd. Vid en sådan omröstning som sker enligt den tredjepunkten kan en ledamot alltid rösta för t. ex. 1. att påföljd utesluts eller efterges enligt reglerna ibrottsbalken, 2. att för gärningen utdöms viss tids fängelse, visstantal dagsböter, penningböter av viss storlek, villkorlig dom, villkorlig dom jämte visst antal dagsböter, skyddstillsyn, skyddstillsyn jämte visst antal dagsböter eller skyddstillsyn jämte viss tids fängelse: se även t. ex. lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän m. m. i fråga om diciplinpåföljd. Om någon ledamot anser att rätten bör besluta om överiämnandetill särskild vård gäller dock de särskilda reglerna i tredje stycket. Ätt en ledamot i påföljdsdelen röstar utifrån denutgångspunkten att flera straff för samma brott skall ådömas saknar betydelsevid omröstningen. Det saknar också betydelse att en ledamot vid sin röstningangående påföljd tar hänsyn till sådana omständigheter som enligt brottsbalkenskall anses förmildrande vid påföljdsbestämningen (jfr 29 kap. 3 § BrB i desslydelse enligt prop. 1987/88:120). Har den tilltalade tidigare dömts för annan brottslighetkan vid omröstning enligt tredje punkten tillkomma att en ledamot med stöd avreglerna i 34 kap. BrB röstar för t. ex. 1. att enligt 34kap. I § första stycket T BrB en tidigare ådömd påföljd skall avse även det nyabrottet (eventuellt i förening med böter eller, fängelse enligt 34 kap. 5 eller6 § BrB), 2. att enligt 34kap. 1 § första stycket 2 BrB en särskild påföljd utdöms för det nya brottet, 3. att enligt 34kap. I § första stycket 3 BrB en tidigare ådömd påföljd undanröjs och att förden sammanlagda brottsligheten utdöms en påföljd av annan art. Om dentilltalade har frigivits villkorligt från ett fängelsestraff, kan en ledamot vid omröstning enligt tredje punkten även rösta för att den villkor ligt medgivna friheten förverkas (se 34 kap. 4 § första stycket BrB). Frågor om andra åtgärder med anledning av en tidigare ådömd påföljd tas upp i 19 sambandmed omröstning enligt fjärde punkten. Fjärdepunkten innefattar en rad typer av återstående frågor som avser Prop.1988/89:2 ansvar. Flera olika omröstningar kan därvid följa efter varandra ochangå t. ex. 1. storleken avdagsbot. 2. behandlingsplanvid skyddstillsyn enligt 28 kap. 6 a § BrB i dess lydelse enligt prop.1987/88:120, 3. föreskrifter eller varning, eventuellt medtillämpning av 34 kap. 4, 5 eller6§BrB, 4. förlängning av prövotidenligt 34 kap. 4 eller 6 S BrB, 5. övervakning (sebl. 28 kap. 5 § fjärde stycket BrB), 6. avräkning av häktningstidm. m. enligt 33 kap. BrB, 7. omedelbarverkställighet av fängelse enligt 28 kap. 3 § tredje stycket BrB, 8. förverkande, sebl.a. 36 kap. BrB och 6§ narkotikastrafflagen (1968:64), 9. företagsbotenligt 36 kap. 7 § BrB, 10. annan särskild rättsverkan av brottet, 11. näringsförbud enligt lagen (1986:436) omnäringsförbud. Enligt tredje stycket skall före omröstning enligt andrastycket 3 röstas särskilt i fråga om överlämnande till särskild vård, om detfinns olika meningar huruvida rätten bör besluta om sådan vård. Ettöverlämnande till särskild vård kan nämligen inte graderas i fråga om svårhet iförhållande till annan påföljd (jfr 29 kap. 3 § tredje stycket i förslaget) ochomröstningen måste därför liksom enligt nu gällande ordning ske enligt ja- eller-nej-meto-den.Ett eventuellt bötesstraff vid sidan av överiämnande till vård inomsocialtjänsten (se 31 kap. I § andra stycket BrB) bör lämnas utanföromröstningen (se i stället andra stycket 3 i förslaget). Vid en särskild omröstning enligt förevarande paragrafskall varje ledamot ange sina skäl (se 29 kap. 1 S tredje stycket RB). Densituationen kan tänkas att de ledamöter, som vid en viss omröstning kommer imajoritet, har olika skäl för sin mening. Någon egentlig omröstning om vilkaskäl som i sådant fall skall styra utformningen av rättens avgörande på dennapunkt bör inte kunna ske (frågan bör anses vara redan avgjord). I stället börde ledamöter vilkas uppfattning skall gälla ha att utforma domskälen med beaktandeav reglerna om bestämmande av omröstningens resultat i 3 §. I sista hand börden främste av de ledamöter som röstat för den ifrågavarande meningen hautslagsröst (jfr det tillägg till HD:s dom som ett justitieråd med instämmandeav domstolens övriga ledamöter gjorde i rättsfallet NJA 1968 s. 327). Paragrafen skall tillämpas inte bara beträffande åtaladegärningar och rättegångsförseelser utan också i en del andra fall, t. ex. närtalan förs enligt 34 kap. 10 S eller 38 kap. 2 § BrB angående förändring avpåföljd. Därvid torde frågan huruvida ett i tidigare mål meddelat förordnandeskall undanröjas böra föranleda en särskild omröstning. Detta torde inte innebäranågon skillnad gentemot vad som gäller . 29 kap. 3 §RB Prop. I paragrafen, vars första och andra stycken motsvararnuvarande 3 och 4 §§, behandlas frågor om hur resultatet av en omröstning skallbestämmas. Huvudregeln iförsta stycket är att en mening som fåttabsolut majoritet, dvs. mer än hälften av rösterna, skall gälla. I övrigtframgår av första stycket hur bedömningen skall göras i de situationer därnågon mening samlar hälften av rösterna (och detta oavsett om det vidomröstningen har framförts fler än två meningar). Regleringen innebär att enmening som fått hälften av rösterna skall gälla om den är lindrigare ellermindre ingripande för den tilltalade eller om den i det fallet att ingen avmeningarna kan anses vara lindrigare eller mindre ingripande - biträds avordföranden. Bestämmelser av samma innebörd finns i nuvarande 3 §. I andra stycket, som motsvarar nuvarande 4 §, behandlasåterstående fall. Det gäller uteslutande situationer där fler än två meningarframförts i en och samma omröstning. Innebörden av regleringen är att man iförsta hand genom sammanläggning av olika röster som kan vägas mot varandrasöker få fram en majoritet enligt paragrafens första stycke. I den mån dettainte går gäller den mening som har samlat flest röster. Om flera meningar harfått lika många röster gäller den mening som biträtts av den främste bland demsom röstat för någon av dessa meningar. Vid sammanläggningen läggs den meningsom är mest ogynnsam för den tilltalade samman med den därnäst minstförmånliga. Bland de sammanlagda rösterna är det den som är lindrigast ellerminst ingripande som bestämmer utgången. Detta innebär i sak ingen ändring motvad som gäller . I en del omröstningssituationer kan det vara tveksamthuruvida det över huvud taget finns någon mening som är lindrigast eller minstingripande. I den hittillsvarande rättstillämpningen är en bedömning härav intealltid begränsad till den fråga som omröstningen gäller, och det finns på dennapunkt ett klart uttalat samband med att omröstningar sker enligt ja-eller-nej-metoden(se framför allt rättsfallen NJA 1969 s. 354 och 1974 s 290), Det nya omröstningssystem där de olikapåföljdsalternativen skall vägas mot varandra har en annan innebörd. Bedömningenav om en viss mening kan anses som lindrigare eller ej bör i princip begränsas tillden konkreta omröstningsfrågan och vara objektiv. Att den filltalade t. ex. kanfå ett längre fängelsestraff, om utvisning inte kommer till stånd, bör alltsåinte Utesluta att icke-utvisning anses lindrigare än utvisning (jfr vad somanförts om utvisning i den allmänna motiveringen). Överlämnande till särskild vård bör inte ses som en mindrelindrig eller mindre ingripande påföljd än ett beslut som innebär att överlämnandeinte skall ske. I tredje stycket tas upp en regel om detta. Enligt denna skallen fråga om överiämnande till särskild vård avgöras genom särskild röstningföre röstning angående övriga påföljdsalternativ enligt andra stycket 3. I detfallet att det finns röster för olika vårdalternativ, torde dessa inte kunnaläggas samman till en majoritet. I det följande lämnas exempel på hur man i de nyaomröstningssituatio nerna kan ha anledning att bedöma frågan om vad som är en lindrigare eller mindre ingripande mening. Vid omröstning enligt 2 § andra stycket 1 angående frågaom den tilltala- Prop. 1988/89:2 de kan fällas till ansvar för gärningen ochhur denna i, sådant fall skall bedömas, skall den som röstat för att den, tilltaladeinte skall fällas till ansvar givetvis också anses ha röstat för denlindrigaste meningen. Ett frikännande kan emellertid grundas på många olikaskäl (t. ex. brist i ett brottsrekvisit, nödvärn, ej uppnådd straffålder ellerpreskription). Vilket skäl som skall läggas till grund för ett avgörandefastställs inte genom omröstningen (jfr motiven till 2 §) utan bestäms senare.Detsamma gäller enligt nuvarande regler. I fråga om röster för fällande dom torde en gradering avmeningarna böra göras efter de straffskalor som skall tillämpas för de brottsom de olika meningarna avser. I första hand torde för varje ledamots meningböra fastställas vilket lägsta straff som kan utdömas för gärningen. Därvid börbortses från att en ledamot kan ha t. ex. den uppfattningen att straffet böruteslutas, efterges eller sättas ned enligt de särskilda reglerna i BrB. I denmån det för olika meningar gäller samma minimistraff torde de maximistraff somföljer av de olika meningarna få vara avgörande. I den mån det inte heller idetta hänseende föreligger några skillnader mellan olika meningar, bör denmening gälla som har fått flest röster eller, om flera meningar fått lika mångaröster, utslagsröst ges åt den främste bland de ledamöter som röstat för någonav dessa meningar. Omröstning enligt 2 § andra stycket 2 avser bl. a. fråganom den tilltalade skall utvisas ur riket. En mening som innebär att dentilltalade inte utvisas bör i enlighet med vad som sagts anses varalindrigare än en som förespråkar utvisning, trots att utvisning kan föranledaen avsevärd straffnedsättning eller vara relativt betydelselös med hänsyn tillatt den tilltalade ändå inte tänkt vistas mer i riket. En mening som innebärett mer kortvarigt förbud mot att återvända till riket bör vidare ses somlindrigare än en mening som innebär att ett sådant förbud bör varalångvarigare. Frågan om vad som skall anses utgöra en lindrigare ellermindre ingripande mening vid päföljdsomröstningen enligt 2 § andra stycket 3har delvis behandlats i den allmänna mofiveringen. Här skall tilläggas att omnågon vid omröstning angående påföljd röstar för att en tidigare ådömd påföljdskall undanröjas, denna mening kan framstå som lindrigare eller mindreingripande med hänsyn till att för annan mening den tidigare ådömda påföljdenbör. En mening som innebär att en tidigare skyddstillsyn undanröjs ochfängelse utdöms bör sålunda anses lindrigare än en mening sominnebär att rätten dömer särskilt till fängelse . Som lagrådet har påpekat bör ledamöter i rätten ansesoförhindrade att, vid omröstning huruvida en viss mening är lindrigare än enannan, hävda att ingen mening är att anse som lindrigare, en ståndpunkt som kanutlösa tillämpningen av 29 kap. 3 S första stycket tredje meningen iförslaget.. De omröstningar som kan ske enligt 2 S andra stycket 4avser en mängd olikartade frågor. I flertalet fall torde avgörandet - när absolut iiiajoritet för någon mening inte kan uppnås - kunna grundas på vad som är en lindrigare eller mindre ingripande mening. I fråga om t. ex. föreskrifter eller övervakning vid skyddstillsyn kan läget emellertid vara ett annat. Paragrafen, som sakligt sett motsvarar nuvarande 2 § sistastycket, innehåller en huvudregel om att den som blir överröstad i en vissomröstning är skyldig att delta även i en senare omröstning. Härvid har han attgodta vad rätten beslutat i den tidigare omröstningen. Av en undantagsregel i paragrafens andra mening framgåratt den som röstat för helt frikännande normalt inte skall delta i senareomröstning. Denne ledamot skall i stället anses ha röstat för den lindrigasteeller mindre ingripande meningen. I den mån någon mening inte kan sägas varalindrigare eller mindre ingripande, bör ledamoten delta i senare omröstning,t. ex. när fråga uppkommer om överlämnande till särskild värd. Förslaget innebär på denna punkt en viss inskränkning avden röstningsskyldighet som föreligger enligt nu gällande regler. Enligt dessaär nämligen den som röstat för helt frikännande befriad från vidareomröstningsskyldighet endast såvitt avser omröstning angående ådömande avstraff eller beträffande fråga huruvida den tilltalade skall vara fri frånpåföljd på den grund att han begått brottet under inflytande av själsligabnormitet. Den som röstat för frikännande endast beträffande vissgärning är liksom enligt nu gällande regler skyldig att utan begränsning deltai senare omröstningar. 51 kap. 25 § RB Första meningen, som i sak är oförändrad, upptar ettprincipiellt förbud mot ändring i påföljden till den tilltalades nackdel, närendast han själv för talan eller åklagaren för talan till hans fördel. Sedan paragrafens återstående två meningar getts ett nyttinnehåll innebär förbudet att den påföljd som dömts ut av lägre rätt inte fårändras till en påföljd som, enligt vad jag tidigare närmare har utvecklat, äratt anse som svårare eller mer ingripande. Den högre rätten bör dock ha sammamöjligheter som att höja ett straff, om den på begäran av den tilltaladeundanröjer en sådan åtgärd som inte avser påföljd men som har haft omedelbarbetydelse för den lägre rättens straffmätning. Andra meningen innehåller regler som gör det möjligt förhovrätten att föranstalta om överlämnande till särskild vård när tingsrättendömt till annan påföljd. Regeln är ett uttryck för att ett överlämnande tillsärskild vård inte kan jämföras med t. ex. en botes- eller fängelsepåföljd.Däremot bör det principiella förbudet i första meningen mot reformatio in pejusanses förhindra att hovrätten på talan endast av den tilltalade eller avåklagaren till hans förmån förenar ett av tingsrätten beslutat överlämnandetill särskild vård med ett bötesstraff. Av den andra meningen framgår också atthovrätten fär döma till annan påföljd, när tingsrätten förordnat om överiämnandetill särskild vård. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår att anta förslaget till lag om ändring i . 8 Beslut Prop. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta det förslag som föredraganden har lagtfram. Lag om ändring i Föreslagen lyddse ' kap. skall röstas särskilt. Över frågor som avser ansvar skall röstas i ett sammanhang, öm del kan påverka utgången i målet skall dock röstas särskilt angående 1. frågan om den tilltalade kan fällas till ansvar för gärningen och hur denna i sådant faU skall bedömas, 2. fråga om åtgärd, som inte avser påföljd men har omedelbar betydelse för bestämmande av påföljd, 3. frågan om påföljd, utom fråga om storleken av dagsbot, om föreskrift, om varning, om övervakning, om förlängning av prövotid eller om verkstäUighet av påföljd, 4. återstående fråga som avser ansvar. Menar någon ledamot att rätten skall besluta om överlämnande till särskild vård, skall före omröstning enligt andra stycket 3 röstas särskilt angående denna mening. Härigenom föreskrivs att 29 kap. 2-4 §§ och 51 kap. 25 §rättegångsbalken skall ha nedan angivna lydelse. Över fråga, som hör till rättegången. Är fråga om ansvarför fiera brott, skall, om del erfordras, först i fråga om varje brottomröstning ske, huruvida den tilltalade är skyldig titt brottet, och därefteromröstning angående påföljden företagas. Uppkommer fråga, huruvida ett eller fierabrott föreligga, skall ock därom röstas särskilt. Förekomma vid omröstning angående påföljden skiljaktigameningar, huruvida annan påföljd än straff eller sådan påföljd jämte bötereller skyddsliUsyn jämte fängelse enligt 28 kap. 3 § skall ådömas,skall, om det erfordras, särskild omröstning ske om varje mening av nu angiveninnebörd, beträffande vilken yrkande framställes av någon av de röstande. Vadnu sagts gälle ock fråga, huruvida påföljd skall eftergivas eller huruvidatilltalad skall vara fri från påföljd på den grund all han begått brottet underinfiytande av själslig abnormitet. Blir sådan mening ej gäUande, skallsärskild omröstning ske om straff. Föreligga skilda meningar om storleken av böter som ådömasJämte annan påjöljd än straff, om längden av fängelsestraff som enligt 28 kap.3 § ådö-nies jämte skyddsliUsyn eller om Prop.1988/89:2 Bilaga 1 särskilda jöreskrifter vid skyddstill-syn, skall, om deterfordras, särskild omröstning därom företagas. Har någon vid tidigare omröstningvarit emot det slut, vari de fiesta stannat, vare han skyldig att deltaga isenare omröstning; vid omröstning angående ådömande av straff eller beträffandefråga, huruvida påföljd skall eftergivas eller huruvida tilltalad skall varafri från påföljd på den grund att han begått brottet under infiytande avsjälslig abnormitet, skall dock den som tidigare röstat för den tilltaladesfrikännande anses hava biträtt den för den tilltalade lindrigaste meningen. 1988/89:2 Bilaga 1 Vidomröstning skall den mening gälla som omfattas av mer än hälften avledamöterna. Om någon mening har erhållit hälften av rösterna och denna är denlindrigaste, skall den meningen gälla. Vid särskild omröstning huruvida rätlenskall meddela viUkorUg dom eller döma lill skyddstillsyn eller skyddstillsynjämte fängelse enligl 28 kap. 3 § etter meddela jörord-nande omöverlämnande till särskild vård skall dock den mening gälla som har erhållithälften av rösterna, bland dem ordförandens. Detsamma gäller även i andra fallnär inte någon mening kan anses söm lindrigare. Vid omröstning skall den mening gälla som omfattas av merän hälften av ledamöterna. Om någon mening harfått hälften av rösterna ochdenna är den lindrigaste eller minst ingripande, skall den meningen gälla. Kaningen mening anses som lindrigare eller mindre ingripande, gäller sådan meningsom får hälften av rösterna, bland dem ordförandens. / annatfall skall de röster som är ogynnsammast för den tiUtalade läggas samman med deröster som är durnäst minst förmånliga för honom. Om det behövs skcdl sammanläggningenfortsätta till dess någon mening skall gälla. Kan inte någon mening anses somogynnsammare för den tilltalade, skall den mening gälla som har fått fieströster. Har fiera fåll lika inånga röster gäller den som biträtts av denfrämste bland dem som röstat för någon av dessa meningar. Ingen mening skall anses lindrigare eller mindreingripande vid omröstning enligt 2 § tredje stycket. Om det vid omröstning enligt 3 § .framförs Jlera än tvåmeningar utan alt någon skall gälla, skall de roster som är ogynnsammast för dentilltalade läggas samman med de röster som är därnäst nunst förmånliga förhonom. Om del behövs skall sammanläggningen jortsättas efter samma grund tilldess någon mening skall gälla. Om inte någon mening kan anses son: ogynnsammareför den tilltalade, skall den mening gälla som harfått flest röster eller, omdel finns jlera meningar som har fått lika många röster, den mening som harbiträtts av den främste bland dem som röstat för någon av dessa meningar. Föreslagen lydelse 4 §' En ledamot som blir överröstad är skyldig att deltaga isenare omröstning. Den, som röstat för all den nlltalade skall helt frikännas,skall dock vid senare omröstning anses ha röstat för den Undrigaste eller minstingripande meningen. 1988/89:2 Bilaga I Ej måhovrätten i anledning av den tilltalades talan eller talan, som av åklagare/örejtill hans förmån, döma till brottspåföljd, som är att anse säsom svårare änden, vartdi underrätten dömt. Har den tiUtalade av underrätten dömts tiUfängelse, äge hovrätten förordna om vill-korlig dom, skyddsliUsyn eller överlämnandetill särskild vård, så ock jämte villkorlig dom. skyddstillsyn elleröverlämnande till vård inom döma lill böter ävensom jämte skyddsliUsyndöma till fängelse enligt 28 kap. 3 § . Har underrätten meddelat jörordnandesom nu sagts, äge hovrätten döma till annan påföljd. Hovrätten/årinte i anledning av den tilltalades talan eller talan, som av åklagare förstill hans förmån, döma till brottspåföljd, som är att anse som svårare än den,tät vilken tingsrätten dömt. Hovrätten får dock förordna om överlämnande tillsärskild vård eller, om den lägre rätten förordnat därom, döma till annanpåföljd. Dennalag träder i kraft den ' Senaste lydelse 1983:370. Senaste lydelse 1981:22.ändrad genom 1981:228. Förteckning överremissinstanserna Prop. Bilaga2 Yttrande över betänkandet har avgivits av justitiekanslern, riksåklagaren, ,brottsförebyggande rådet, , hovrätten över och ,hovrätten för , tingrätt, ,, , , riksdagensombudsmän, juridiska fakultetsnämnden vid i , Sverigesadvokatsamfund, och Föreningen . Bilaga3 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Mannerfelt, regeringsrådet , justitierådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställanav statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag tilllag om ändring i . Förslagethar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: Enprincipiellt viktig nyhet i förslaget till nya omröstningsregler i brottmål äratt, när omröstningsresultatet skall följa den lindrigaste eller minst ingripandemeningen, rätten själv skall bestämma vilken av olika ifråga-komna meningar somär att anse som lindrigast respektive minst ingripande i sådana fall då svaretinte följer av lag. Någonbetänklighet måste man hysa, när i berört hänseende omröstningsresultatetsålunda inte blir i allo betingat av lags graderingsbestäm-melser. En risk föroenhetlighet i rättstillämpningen finns onekligen.