prop · GC03112 · 1988-12-31 00:00:00 — Härigenomföreskrivs att punkt 12 av anvisningarna till 32 § kommunalskattdagen(1928:370) i lyddse enligt lagen (1988:1530) om ändring i nämnda lag' samtövergångsbestämmelserna till ändringslagen skall ha följande lydelse. 12.Sjukpenning enligt lagen 12. (1962:381)om allmän försäkring, (1962:381) om allmän försäkring, lagen (1954:243) om yrkesska- lagen (1954:243) om yrkesska deförsäkring, lagen (1976:380) om deförsäkring, lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring, lagen (1977: arbetsskadeförsäkring, lagen (1977: 265) om statligt personskadeskydd 265) om statligt personskadeskydd och lagen (1977:267) om krigsska- och lagen (1977:267) om krigsska deersättning till sjömän utgör skat- deersättning till sjömän utgör skat tepliktig intäkt av tjänst om sjuk- tepliktig intäkt av tjänst om sjuk penningen grundas på inkomst, penningen gmndas på inkomst, som hänför sig till tjänst och för sig som hänför sig till tjänst och för sig eller tillsammans med annan sjuk- eller tillsammans med annan sjuk penninggrundande inkomst uppgår penninggmndande inkomst uppgår till eller högre belopp till eller högre belopp för år. Till intäkt av tjänst hänföres för år. Till intäkt av tjänst hänföres under nämnda förutsättningar under nämnda förutsättningar också ersättning enligt lagen också ersättning enligt lagen (1956:293) om ersättning åt smitt- (1989:000) om ersättning //// smitt bärare samt annan lag eller författ- bärare samt annan lag eller författ ning, som utgått annorledes än på ning, som utgått annorledes än på grund av försäkring, som grund av försäkring, som sagts, till någon vid sjukdom eller sagts, till någon vid sjukdom eller olycksfall i arbete eller på gmnd av olycksfall i arbete eller på gmnd av militärtjänstgöring. Föräldrapenningförmåneroch vårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring samt ersättning enligt lagen(1988:1465) om ersättning och ledighet för närståendevård utgör skattepliktigintäkt av tjänst, dock ej sådan del av vårdbidrag som utgör ersättning förmerkostnader. Korttidsstudiestödoch vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen (1973:349), utbildningsbidrag fördoktorander, timersättning vid gmndutbildning för vuxna (grundvux), vid vuxenutbildningför psykiskt utvecklingsstörda (särvux) och vid gmndläggandesvenskundervisning för invandrare räknas som skattepliktig intäkt av tjänst. Dagpenningfrån erkänd arbetslöshetskassa, kontant arbetsmarknadsstöd, statsbidragmotsvarande dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa eller kontantarbetsmarknadsstöd som lämnas till arbetslös som startar egen rörelse,ersättning enligt 14 och 15 §§ lagen (1983:1070) om arbete i ungdomslag hosoffentliga arbetsgivare samt stöd enligt 6 § förordningen (1983:1079) omstatsbidrag till verksamheten med ungdomslag, m.m. räknas som skattepliktigintäkt av tjänst. ' Förslag till lag om ändring i lagen 1988:1530 läggs framockså i prop. 1988/89:109. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Prop. Dagpenningvid utbildning och tjänstgöring inom totalförsvaret räknas som skattepliktigintäkt av tjänst. Detsammagäller dagpenning och stimulansbidrag, vilka enligt av regeringen eller avstatlig myndighet meddelade bestämmelser utgå till deltagare iarbetsmarknadsutbildning samt med dem i fråga om sådana bidrag likställda. Dennalag träder i kraft, i fråga 1. Denna lag träder i kraft, i fråga om 19 och 20 §§ den om 19 och 20 §§ , och i övrigt den 1989, och i övrigt den samt tillämpas första gången vid samt tillämpas första gången vid taxering. Bestämmelserna om kottar skall dock tillämpas förs- om kottar skall dock tillämpas förs ta gången vid taxering. ta gången vid taxering. Äldre bestämmelser skall gälla i fräga om ersättning enligt lagen (1956:293)om ersättning åt smittbärare. Lag om ändring i lagen (1984:947) om beskattning av utländskaforskare vid tillfälligt arbete i Härigenomföreskrivs att 4§ lagen (1984:947) om beskattning av utländska forskare vidtillfälligt arbete i skall ha följande lydelse. Som skattepliktigintäkt för forskaren tas upp av sådan lön av anställningen elleruppdraget för vilken han är skattskyldig i . Med lön likställssjukpenning och föräldrapenning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och lagen(1977:265) om statligt personskadeskydd samt ersättning enligt lagen(1956:293) om ersättning åt smittbärare ävensom till intäkt av tjänst enligt32 § 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370) hänföriig ersättning, som i annanform än livränta har utgått på gmnd av sjuk- eller olycksfallsförsäkring,tagen i samband med tjänsten, allt under förutsättning att ersättningen helteller till huvudsaklig del grundar sig på anställningen eller uppdraget. Med lön likställssjukpenning och föräldrapenningförmån enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,sjukpenning enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring och lagen(1977:265) om statligt personskadeskydd samt ersättning enligt lagen(1989:000) om ersättning UU smittbärare ävensom till intäkt av tjänst enligt 32§ 1 mom. kommunalskattelagen (1928:370) hänföriig ersättning, som i annan formän livränta har utgått på gmnd av sjuk- eller olycksfallsförsäkring, tagen isamband med tjänsten, allt under fömtsättning att ersättningen helt eller tillhuvudsaklig del gmndar sig på anställningen eller uppdraget. Denna lag träder i kraftden och tillämpas första gången vid taxering. Äldrebestämmelser skall gälla i fråga om ersättning enligt lagen (1956:293) omersättning åt smittbärare. 2 1988/89. 1 saml Nr 112 Utdragur protokoll vid regeringssammanträde den 23 febmari 1989 Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , ,, , R. , , , , , G.Andersson, Lönnqvist, , , , , , , Proposition med förslag till ny lag om ersättning tiil smittbärare Medstöd av regeringens bemyndigande förordnade dåvarande statsrådet fömtvarande statsrådet att som särskild utredarese över smittskyddsförfattningama. Den särskilda utredaren överiämnade iaugusti 1985 betänkandet (SOU 1985:37) Om smittskydd. Betänkandet har remissbehandlats.De delar av betänkandet som behandlar frågan om en ny smittskyddslag har lagtstill gmnd för beslut av i detta avseende (prop. 1988/89:5, SoU9, rskr.54). Den del av betänkandet som gäller smittbärarersättningen tas upp tillbehandling i detta ärende. Tillprotokollet i detta ärende bör fogas dels utredarens sammanfattning avbetänkandet i fråga om ersättning till smittbärare som bilaga 1, dels utredarenslagförslag i ämnet som bilaga 2 och dels en förteckning över de instanser somhar yttrat sig över betänkandet jämte en sammanställning av deras yttranden ifråga om smittbärarersättning som bilaga 3. 2 Allmän motivering till en ny lag om ersättning till 2.1 och gällande rättsliga reglering Fråganom ersättning åt dem som förorsakas förluster till följd av ingripan den i hälsovårdens intresse har ägnats uppmärksam het. Vid epidemilagens tillkomst infördes i lagen regler om att det allmänna skulle svara för kostnader avseende läkamndersökning, sjuk husvård, smittrening o. d. samt för viss ersättning till den enskilde, nämli gen för kläder och annan personlig egendom som förstördes i smittrenande syfte. Vidare övervägdes frågan om ersättning åt dem som med stöd av lagen ålades inskränkningar i sin rörelsefrihet utan att de var sjuka, s.k. 18 I detkommittébetänkande som låg till gmnd för lagen fram- Prop. 1988/89:112 höllsdärvid, att sådana åtgärder företogs uteslutande i det allmännas intresse föratt hindra spridning av smittsamma sjukdomar, samt att det med hänsyn därtillinte var mer än "rättvist och billigt" att det allmänna svarade förden förlust av arbetsinkomst som förorsakades av ingripandena. Dennaståndpunkt fick emellertid inte något gehör hos statsmaktema; man ställde sigtveksam bl. a. därför att en sådan ersättningsprincip ansågs vara ägnad attframkalla missbmk. Som skäl mot ersättning åberopades även att en regel omersättning åt en person som isolerats på gmnd av smittfara skulle te sig fögarättvis, då en person som isolerats på gmnd av en smittsam sjukdom inte haderätt till ersättning. När det gällde kroniska bacillbärare infördes dock enmöjlighet till ersättning i sådana fall, då särskilda omständigheter talade föratt en person som underkastats inskränkning i sitt näringsfång fick ersättningav det allmänna. Några generella regler om ersättning infördes emellertid inteutan ersättningsfrågan skulle prövas från fall till fall. Redanvid ställde sig statsmakterna sålunda inte i princip avvisande tilltanken att det allmänna utgav ersättning för förluster som förorsakades avmyndighets ingripanden. Ett steg mot en vidgad ersättning av allmänna medeltogs vid riksdag, då man införde möjligheten att av statsmedel utgeersättning åt personer som isolerats såsom bacillbärare utan att de likväl varatt anse som kroniska bacillbärare. Möjligheten att lämna ersättningbegränsades dock till att avse personer i mycket knappa omständigheter; omständighetemaskulle vara ömmande. Isamband med tillkomsten av lag om allmän sjukförsäkring och senare ianslutning till ändring i denna lag föreslogs från skilda håll, att den somavstängdes från sitt arbete därför att han misstänktes föra smitta skulle fåersättning enligt sjukförsäkringslagen som om han var sjuk. Dessa förslagföranledde emellertid, liksom en i ämnet vid riksdag väckt motion,ingen åtgärd, eftersom det ansågs att frågan om ersättning i berörda fall borderegleras i annat sammanhang. Då1953 års paratyfusepidemi utbröt aktualiserades på nytt frågan om ersättning avallmänna medel men inte endast till bacillbärare utan även till andraenskilda och till företag, som led förluster på gmnd av epidemin. Denna fick enför svenska förhållanden betydande omfattning, och ett mycket stort antalpersoner och företag drabbades av förlust av arbetsinkomst, rörelseförlust, m.m.till följd av hälsovårdsmyndigheternas ingripanden. Med anledning häravutarbetades ett förslag angående ersättning av statsmedel till dem som åsamkatssådana förluster i samband med epidemin. Frågan underställdes genomproposition 1953:240. Därvid betonades, att det var de mycket speciellaomständigheterna vid den ifrågavarande epidemin, som borde leda till attersättning utgavs, och att bestämmelserna därför inte fick tillmätas prejudicerandebetydelse. biföll i huvudsak propositionen, men i det av riksdagendärvid biträdda utskottsutlåtandet framhölls önskvärdheten av att generellaregler infördes på förevarande område. 1propositionen 1956:126 med förslag till gällande lag om ersättning åt smittbärare konstaterades (s. 25) att sedan den obligatoriska sjukförsäk- 19 ringen hade genomförts dettidigare åberopade rättviseargumentet mot Prop. 1988/89:112 ersättning åtsmittbärare hade försvunnit. Det tedde sig i den nya situationen i stället inkonsekventatt det inte förelåg rätt till ersättning för förlorad arbetsförtjänst vidisolering på gmnd av smittfara. Ingripandena mot smittbärare skedde i detallmännas intresse och såväl preventiva skäl som skälighetsaspekter talade föratt ersättning skulle utges. Enligtlagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare utges ersättning av allmännamedel till smittbärare som på gmnd av en myndighets ingripande underkastasobservation eller isolering eller på annat sätt inskränkning i sitt arbete föratt förebygga smittspridning. Ingripandet skall ha skett med stöd av smittskyddsförfattningamaom allmänfarliga sjukdomar eller livs-medelsförfattningama. Med smittbärareavses den som utan att ha förlorat sin arbetsförmåga lider av smittsam sjukdomeller på annat sätt är smittförande samt den som kan misstänkas föra smitta.Från lagens tillämpningsområde utesluts således bl. a. den som har blivit arbetsoförmögenpå gmnd av en allmänfarlig sjukdom. Denne har i stället rätt till sjukpenning,om fömtsättningarna härför i övrigt är uppfyllda. Smittbärare indelas i tillfälligaoch kroniska beroende på om ingripandet varar i följd eller mer. Entillfållig smittbärare har rätt till ersättning för dels inkomstbortfall somhan åsamkas, dels nödvändiga resekostnader. Förinkomstbortfall utges till den som är sjukpenningförsäkrad enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring (AFL) dvs. är inskriven hos allmänförsäkringskassa och har en sjukpenninggmndande inkomst på . -ersättning med ett belopp som svarar mot sjukpenningen och detsjukpenningtillägg som kan förekomma på gmnd av den frivilligasjukpenningförsäkringen. I fråga om den som inte har rätt till sjukpenning, ihuvudsak uflänningar och de som inte har en sjukpenninggmndande inkomst somuppgår till minst det belopp som nämnts, utges ersättning med beloppmotsvarande gmndsjukpenningen, . För den som ärunder utges emellertid ersättning endast om vederbörande kan visa att hangenom ingripandet går miste om arbetsinkomst. Ersättningenför inkomstbortfall skall i samband med sjukhusvistelse minskas med ett s. k.sjukhusvårdsavdrag på samma sätt som gäller för den som erhåller sjukpenningeller föräldrapenning enligt AFL. Från ersättningen skall vidare avräknasvissa andra ersättningar, bl. a. sjukpenning enligt AFL eller lagen (1976:380)om arbetsskadeförsäkring. Densom för ingripandet är tillförsäkrad lön av allmänna medel har rätttill ersättning för inkomstbortfall endast om den ersättningen överstigerlönen. Ersättning utges i så fall med det överskjutande beloppet. Somtidigare nämnts kan ersättning till en tillfällig smittbärare också utges förresekostnader som varit nödvändiga till följd av ingripandet. Lagen anger inteefter vilka gmnder beräkningen av ersättningen skall ske. Ersättningen fårdärför beräknas efter en skälighetsbedömning från fall till fall. Försäkringskassanbeslutar i ärenden om ersättning till de tillfälliga 20 Till enansökan om ersättning, som skall göras skriftligen Prop. och från dendag som ersättningen avser, skall fogas bevis om Enkronisk smittbärare har rätt till ersättning för inkomstbortfall eller annanförlust med ett belopp som efter en prövning i varje enskilt fall framstår somskäligt med hänsyn till behovet av ersättning, förlustens storlek och omständighetemai övrigt. fattar beslut i ärenden om ersättning till de kroniskasmittbärarna. Till en ansökan om ersättning, som skall vara skriftlig, skallfogas beslut om ingripandet och en utredning av den förlust som sökanden harhaft. Eftersomärendena om smittbärarersättning handläggs och beslutas av två olikamyndigheter gäller skilda regler för omprövning och överklagande av beslutberoende på om en försäkringskassa eller en länsstyrelse har fattat beslutet.Försäkringskassans beslut överklagas till försäkringsrätt medan länsstyrelsensbeslut överklagas till kammarrätt. Nämnda domstolars beslut kan i sin turöverklagas till försäkringsöverdomstolen resp. regeringsrätten. 2.2 Omfattningen och administrationen av ersättning tillsmittbärare Somtidigare nämnts finansieras ersättningar enligt lagen (1956:293) om ersättningåt smittbärare av allmänna medel. Medel utges från femte huvudtitelns anslag E14. Epidemiberedskap m.m. som disponeras av bl. a. ,och statens bakteriologiska laboratorium (SBL). Ersättningenåt smittbärama utgör inte någon stor post i statsbudgeten. Den sammanlagdaersättningen var under /88 ca 8 milj. kr. Däravtar de kroniska smittbärarna i anspråk endast en marginell andel. Kostnademaför dessa var under det redovisade budgetåret ca . Länsstyrelsernahandlägger ärenden som rör de kroniska smittbärama. Ersättningen förinkomstbortfall beräknas i praktiken efter samma gmnder som gäller för detillfälliga smittbärama. Denårliga ersättningen åt de tillfälliga smittbärarna är större. Från riksförsäkringsverkethar inhämtats följande uppgifter. De två senast avslutade budgetåren, dvs.1986/87 och 1987/88, har ersättningar utgetts med ca . resp. ca7400000 kr. Försäkringskassoma handlägger ca 1 200 ärenden perår om ersättning till tillfälliga smittbärare. Antalet aktuella ärenden pervecka är i genomsnitt mellan 250 och 300. Närdet gäller arbetsredovisningen hos försäkringskassoma görs inte någon särredovisningav smittbärarersättningen. Antal årsarbetare för handläggning av ärenden om smittbärarersättningkan därför inte anges. 2.3 Bakgrund till en ny lag om ersättning till smittbärare Prop. Dennya smittskyddslagen (1988:1472) träder i kraft . De förändringarsom den nya smittskyddslagen medför har betydelse även för lagstiftningen omersättning till smittbärare. Begreppet allmänfarliga sjukdomar försvinner ochersätts av en indelning av de smittsamma sjukdomarna i samhällsfarligasjukdomar och övriga smittsamma sjukdomar. Det är regleringen av de samhällsfarligasjukdomarna i den nya smittskyddslagen som får betydelse för ersättningen tillsmittbärarna. Den som har anledning att anta att han har smittats av en samhällsfarligsjukdom är skyldig att utan dröjsmål söka läkare. Smittskyddsläkaren kanbesluta om tvångsundersökning av den som inte fullgör sin skyldighet i dettaavseende. För att förhindra smittspridning får förhållningsregler meddelas denundersökte av den behandlande läkaren eller av smittskyddsläkaren. Sådanaregler kan avse bl.a. isolering i hemmet, arbete och skolgång samt livsföring iövrigt. Även tillfälligt omhändertagande och tvångsisolering på sjukhus kanförekomma. Underden tid av som lagen om ersättning åt smittbärare har variti kraft har sjukförsäkringen förändrats avsevärt. Vid tiden för lagenstillkomst gällde sjukförsäkringslagen . Försäkringen bestod av delsen grundsjukpenning, dels en tilläggssjukpenning som var obligatorisk för allaöver en viss inkomstnivå. Allt efter inkomsten var de försäkrade inplacerade iolika sjukpenningklasser. av en sjukperiod utgavstilläggssjukpenning med ett visst belopp beroende på inkomstens storlek. Efter90 dagars sjukdom minskades tilläggssjukpenningen med nästan hälften i allasjukpenningklasser utom i de lägsta. Denna gräns vid anfördes som ettav skälen för att i lagen om ersättning åt smittbärare ha en gräns vid 90 dagarsom skilde de tillfälliga smittbärarna från de kroniska smittbärarna. Systemetmed sjukpenningklasser togs bort i AFL. Det ersattes då av ordningenmed en sjukpenninggrundande inkomst och en sjukpenning som skulle motsvara av denna inkomst per dag. Sjukpenningen avsåg att kompensera bortfallet avförvärvsinkomst oavsett sjukperiodens längd. Framtill gällde att den som var inte kunde få sjukpenning.Sjukpenning kan nu utges till ungdomar som förvärvsarbetar även om de är under16 år. Dennya smittskyddslagen och utvecklingen inom sjukförsäkringen motiverar attlagen om ersättning åt smittbärare ersätts med en ny lag. Även redaktionellaskäl talar för en ny lag på detta område. Såsom kommer att framgå i detföljande anser jag emellertid att gmndprinciper i den nuvarande lagen börbehållas. 2.4Allmänt om ersättningsfrågans reglering Mittförslag: Ersättning till smittbärarna skall även fortsättningsvis utges avallmänna medel. Föreskrifterna om ersättning skall som tidigare finnas i en särlagstiftning. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna: Ingenav remissinstanserna har haft några synpunkter på om ersättningen tillsmittbärarna skall utges av allmänna medel eller från sjukförsäkringen enligt AFLeller på annat sätt. Utredarens förslag att föreskrifterna ävenfortsättningsvis skall tas in i en särlagstiftning har emellertid, med ettundantag, godtagits av de instanser som har yttrat sig i frågan;och allmänna försäkringskassa medden reservationen att det bör ske en fullständig samordning avsocialförsäkring och andra kontantstöd, där personer som är förhindrade attförvärvsarbeta i princip kompenseras efter ett likartat system oavsett vad somorsakar inkomstbortfallet. förespråkar tillskillnad från övriga remissinstanser att föreskrifterna om ersättning tillsmittbärare tas in i AFL. Enligt skulle en sådan samordning ha denfördelen att förändringar i sjukpenningförsäkringen automatiskt skulle fågenomslag även beträffande ersättningen till smittbärarna. SkälenfSr mitt förslag: Sjukförsäkringen enligt AFL som är den socialförsäkringsförmånsom är av störst intresse i detta sammanhang finansieras till genomsocialavgifter från arbetsgivare och egenförelagare och till genomstatsbidrag. Den allmänna försäkringen och ersättningen till smittbärama riktarsig till delvis skilda personkretsar. AFL gäller svenska medborgare och demsom, utan att vara svenska medborgare, är bosatta i landet. Ersättning åtsmittbärare kan enligt nuvarande lag utges till såväl svenska som utländskamedborgare, oavsett om de är bosatta i eller är här på ett tillfälligtbesök. Jag avser inte att föreslå några förändringar i det avseendet. Enligtmin mening bör ersättning till smittbärare även fortsättningsvis utges avallmänna medel. Med denna lösning beträffandefinansieringen är det inte lämpligt att föreskrifterna om ersättning tillsmittbärare tas in i AFL. Föreskrifterna bör som jag tidigare framhållit istället ges i en fristående lag. Så långt det är möjligt bör dock reglernasamordnas med föreskriftema om sjukpenningförsäkringen i AFL. En lämpliglagteknisk lösning härvidlag är att den nya lagen om ersättning tillsmittbärare hänvisar till tillämpliga föreskrifter i AFL. Sammanfattningsvisanser jag alltså att ersättningen till smittbärarna även fortsättningsvis skallutges av allmänna medel och att lagregleringen liksom skall ske genomföreskrifter som tas in i en särlagstiftning. 2.5Särregleringen för de kroniska smittbärarna slopas Mitt forslag:Uppdelningen mellan tillfälliga och kroniska smittbärare upphör. om ersättning skall tillämpas oavsett ingripandets längd.Försäkringskassorna skall handlägga samtliga ärenden om ersättning tillsmittbärare. Utredarensförslag: Överensstämmer med mitt. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som har yttrat sig i frågan har tillstyrkt förslaget. Skälen för mitt förslag: Igällande lag görs en åtskillnad mellan smittbä- ' rare som har varit föremålför ingripande under i följd (tillfälliga smittbärare) ochsmittbärare där ingripandet har pågått (kroniska smittbärare).Som jag redogjort för (avsnitt 2.1) gäller skilda regler för dessakategorier såväl vad gäller rätten till och beräknandet av ersättning somhandläggningen av ärendena. Beträffandeuppdelningen av smittbärarna i de två kategorierna uttalade föredragandedepartementschefen i förarbetena till gällande lag (anförd prop. s. 50 ff) attdet fanns personer som hela livet, eller i varje fall under en mycket ,var smittförande, s. k. kroniska bacillbärare. Det hade visat sig att det iregel var äldre personer som blev kroniskt smittförande. Många av dessa hadekanske redan på gmnd av åldem fått sin arbetsförmåga nedsatt, då ingripandetmot dem som bacillbärare vidtogs. Andra förlorade måhända föringripandet efter hand sin arbetsförmåga. 1 vissa fall fanns det möjlighet attgenom ett operativt ingrepp häva det smittförande tillståndet. I andra fall vardet tänkbart att vederbörande -eventuellt efter omskolning kunde övergå annan sysselsättning, så att ingripandet kunde upphöra eller begränsas.Departementschefen ansåg mot bakgmnd av dessa förhållanden att det inte varlämpligt att försöka åstadkomma en generell reglering av ersättningsfrågornaäven för dessa bacillbärare. Ersättning åt de kroniska smittbärarna kundesvårligen beräknas direkt på ett visst inkomstbortfall utan hänsyn borde tasäven till andra omständigheter. Denskiljelinje vid som drogs mellan de tillfälliga och de kroniskasmittbärarna valdes delvis med hänsyn till att det helt övervägande flertalet icke-kroniskabacillbärare upphörde att vara smittförande inom de första 90 dagama. Ett annatskäl var att som jag redogjort för (avsnitt 2.3) dentilläggssjukpenning som utgavs enligt sjukförsäkringslag nästanhalverades efter 90 dagars sjukdom. Enligtgällande ordning handlägger försäkringskassorna ärenden om ersättning till detillfälliga smittbärama medan länsstyrelsema fattar beslut om ersättning tillde kroniska smittbärama. Denna ordning beror på skillnaderna iersättningsreglerna för de olika kategorierna.