prop · GC03154 · 1988-12-31 00:00:00 — Därtillkommer annat utredningsmaterial som bygger på erfarenheter från andra län därnya samverkar sformer provas. Vi har också tillställts åtskilliga skrivelserfrån skilda håll. Utöver att följa försöket i har vikoncentrerat oss på atl analysera och bedöma tillgängligt maleri-al. Vi harsträvat efter att med principiellt inriktade överväganden belysa de frågor vibedömt vara vikliga. Viser del som angeläget all samordnad länsförvaltning fullföljs så snart som möjligti hela landet. De förslag vi lägger fram lar sikte på en reform den 1 juli1990. Förslagen innebär i korthet: Somett led i förnyelsen av den offentliga sektorn går flera statliga länsmyndighetersamman och bildar nya länsstyrelser i alla län. Staien samlar sina krafter påregional nivå för all kunna uppträda mer samordnat och för att kunna ge bättreservice lill allmänhet, kommuner, näringsliv, organisationer osv.. Ökad efTeklivitetoch styrka nås på områden som har väsentlig betydelse för länens utveckling ochframlid. Genom ett förstärkt förtroendemannainflylande förbättrasförutsättningarna all ta hänsyn lill skilda regionala förhållanden. Enförstärkt förvaltning främjar dessutom decentralisering av flermyndighetsfunktioner från central lill regional nivå och och bör få önskvärdaeffekter även på den kommunala nivån. Dennya byggs upp av de verksamhetsområden och resur ser som finns inom landets länsstyrelser, länsskolnämnder, länsbo stadsnämnder, länsvägnämnder, lantbruksnämnder och fiskenämnder. konstaterardärmed att de områdesavgränsningar som gjorts för för- Prop. 1988/89:154 söksverksamheleni Norrbollens län, är i stort lämpliga och i huvudsak bör Bilaga 1 gällaäven vid en reform i nationell skala. attlänsstyrelsens ansvar och beslutsfunktioner angående trafikplanering markeras iorganisationen bl. a. genom att vissa kanslifunktioner tas över från , attlänsstyrelsens uppgifter i trafiksäkerhetsarbelel i länet preciseras medavseende på samordningsansvaret, attlänsstyrelsens uppgifter i planeringen av beredskapsarbeten saml arbetsmarknadsutbildningtydliggörs och utvidgas, attlänsstyrelsens styrelse fattar beslut i vikliga övergripande skogliga frågormed länsjägmäslaren som föredragande. Vianser att den i prövade modellen för förtroendemannamedverkanär en framkomlig väg att behålla och förslärka förtroendemannainflytandet på verksamheten.Länsstyrelsens förtroendemannasly-relse skall liksom nu ha det övergripandeansvaret på förtroendemanna-nivå för samtliga verksamhetsområden. Förtroendemannainflytandetkompletteras genom beslutande och rådgivande nämnder inom olika verksamhetsområden,där det finns motiv för del. Viföreslår följande obligatoriska nämnder som beslutar i vikliga ärenden inom deolika sektorerna i den mån det inte gäller övergripande frågor: lantbruksnämnd(där även frågor på fiskets område behandlas) rennäringsnämnd(i de tre nordligaste länen) Dämlöverskall varje länsstyrelse ha rätt att inrätta de ytterligare nämnder som behövsmed hänsyn lill länets behov. bör bestå av nio ledamöter. , som väljer samtligaförtroendemän i styrelse, bör även välja förtroendemännen inämnderna. Ordförandeskapet bör utformas på samma sätt som i länsstyrelsensstyrelse, dvs. med landshövdingen som ordförande, för att garanterasektorssamordningen. Enligt landshövdingens bestämmande bör dennesställföreträdare kunna vara ordförande i nämnd. a. att fler centrala verk än skall utnyttja länsstyrelsensom sitt regionala organ. Det förhållandet atl vissa länsnämnder försvinner fårinte innebära all de centrala organen bygger upp nya styrsystem mot regionaloch lokal nivå. I stället bör möjligheterna ulnylljas all från central nivådecentralisera ytterligare uppgifter samt att ge länsstyrelserna bättremöjligheter atl bedriva sin verksamhet inom givna ramar. Vianser all de förbättrade fömtsättningarna atl ta tillvara regionala intressengår att förena med bevarade fömtsättningar att säkra de nationella målensgenomslag. Relationen centrala verk en samordnad länsförvaltning behöverdock klargöras, bl. a. genom inslmklionsbeslämmel- ser, som tydliggöransvarsförhållandet mellan regeringens myndigheter på Prop. 1988/89:154 central och regional nivå. samordnad länsförvaltning med de strukturförändringar som presenterats börpå ell ändamålsenligt sätt kunna utnyttja sin kompelens för atl inom länetfördela de olika sektorernas resurser meningsfullt. Detta bör vara lill fördelnär del gäller alt hushålla med statens medel. Viräknar med all reformen även skall ge mer direkta rationaliserings-och besparingseflekter, men våra förslag bygger i huvudsak på andra argument.Viktigt är atl den stärker möjligheten till balanserad regional utvecklingutifrån regionernas egna förutsättningar, under lokall politiskt inflytande.För ett fullgott resuhat är del angeläget alt inga besparingskrav ställs undergenomförandeskedet. Viser de försök som pågår i vissa län med lokalkontor och tankarna bakom dem somsynnerligen betydelsefulla och helt i linje med de regionalpolitiskasträvandena. En viktig uppgift är all söka samordnade insatser för bevarad ofTenlligservice. Del är därvid angelägel att ta tillvara möjligheterna lill "glesbygdsanpassade"lösningar i en länsförvahningsre-form. I vissa län, där länsorgan redan ärlokaliserade lill orter utanför residensorten, bör del vara möjligt atl arbetavidare efter en sådan lokalkontorsmodell. Att utveckla kontoren utanförresidensstaden lill "filialkontor" för hela den nya organisationenbör vara möjliga inslag i en reformerad länsförvaltning. Föratl förbereda förändringen bör bildas en central organisationskommittéoch länsvisa organisationskommittéer. En långtgående organisatorisk frihet förlänen eftersträvas sedan statsmaktema lagt gmnden. Förslagenkan motiveras av förhållanden inom respektive samhällssektor men har sinhuvudsakliga grund i mer generella överväganden. Hur den statligalänsförvaltningen skall se ut bör bedömas med hänsyn till samhällsutvecklingeni stort. Mycket har hänt sedan staten byggde upp sina starka sektorsorganisationerför att genomföra stora samhäflsreformer (en skola för alla, en kraftfullrationalisering åv jordbruket, god tillgång på bostäder med hög standard).Dessutom är flera viktiga samhällsuppgifter anförtrodda kommuner ochlandstingskommuner. Del ler sig i många fall viktigt att övertraditionella områdesgränser finna praktiska lösningar på mångdimensionellaproblem. En sektorsuppdelad statlig representation i länen gagnar inte dessanutida syften, särskilt inte om den förenas med stark och detaljerad styrningfrån centrala myndigheter som svårligen kan ha den nödvändiga överblicken. Länsstyrelsernaskiljer sig från andra myndigheter under regeringen genom att i sin beslutsorganisation garantera en lokal demokratisk förank ring. De har därigenom goda möjligheter att vara en effektiv brygga mellan den nationella och den lokala politikens krav och förutsättningar. I sin myndighetsroll företräder de nationellt bestämda mål. Genom sin lokala förankring kan de finna tillämpningar som stämmer väl överens med 42 I jämförelse med försöket i bör Prop.1988/89:154 det vara möjligt att ytterligare utveckla förtroendemannainflytandetpå det Bilaga 1 sätt vi föreslår. Våramotiv i övrigt överensstämmer i aflt väsentligt med de syften som låg bakomregeringens uppdrag till statskontoret och statsmakternas beslul1985 om försöksverksamhet i Norrbollens län. Effektivt utvecklingsarbete påregionala gmnder, tvärsektoriell problemlösning och administrativ smidighettillhörde de krav man då ställde. Detinnebär att tidigare redovisade bevekelsegmnder för en reform av länsförvaltningenkvarstår. En reform kan även bidra till att uppfylla vissa särskilda syften påolika samhällsområden som tonat fram i de senaste årens rikspoliliska beslul(bättre utnyttjande av de samlade ulbildningsresursema, förstärkt ochförbättrad bostadsplanering, samordnad trafikplanering, landsbygdsutvecklingsnarare än jordbmksrationalisering, miljöhänsyn i alla samhälleligaverksamheter). Vår genomgång av de beslul som statsmakterna fallat inom olika politikomrädensedan försöket i Norrbollen började pekar i samma riktning. Regionalpolitikensmål är att skapa fömtsättningar för en balanserad befolkningsutveckling ilandets olika delar samt, liksom målen för välfärdspolitiken, att ge människortillgång till arbete, service och god miljö oavsett var i landet de bor. De regionalpoiitiskamedlen har efler hand utvecklats så att del inte längre bara är en fråga om atlfördela, utan jämväl en fråga om all mobilisera resurser utifrån de särskilda fömtsätlningarsom gäller i landsdelen. Båda strategierna, men kanske främst den senare, fömtsätteren stark och kompetent sammanhållande part i regionerna. Del finns goda fömtsättningarall ytterligare utveckla länsstyrelsema i den önskade riktningen. bör inte ses som konkurrent lill de självständiga ochnumera resursstarka kommunema till vilka en fortsatt decentralisering bör ske.De utvecklingsuppgifter som bör tillkomma länsstyrelserna bör handla om kommunövergripandefrågor och/eller ha inslag av statlig myndighetsutövning, bl. a. i form avtillsyn över hur kommunerna bedriver sin verksamhet. Denahemaliva organisationsform som har aktualiserats från olika håll,nämligen atl sektorsmyndighetema skapar sina egna regionindelningar, ser viinte som acceptabel. Den splittrar länsförvaltningen, försvagar förtroendemannainflytandet,leder lill ökad sektorisering av den statliga verksamheten och strider i övrigtmot statsmakternas intentioner bakom reformarbetet med samordnadlänsförvaltning. Däremot kan det för vissa specialuppgifler krävas länsövergripandesamarbete och specialister med ansvar för flera län, men sådanasektorsspecifika särlösningar bör vara så få som möjligt. Deolika samverkansformer som växt fram i andra län ser vi intesom altemativ ulan som komplement till en länsförvaltningsreform. Även de nya länsstyrelsemakommer alt ha behov av nära samverkan med andra regionala organ. Värdetav Norrbotlenförsöket begränsas av all del just rör sig om elt försök, med inbyggd fömtsättning alt man lätt skall kunna återgå till del 43 Detta har fått tillföljd atl efTekterna varit begränsade. Vid en Prop. 1988/89:154 landsomfattandereform bör bättre fömtsättningar skapas för verkligt Bilaga 1 genomslag av deidéer som ligger bakom samordningen. En viktig beståndsdel är att skapa ettsystem för budgetstyrning och resultatåterföring som å ena sidan gerlänsstyrelserna ett reellt beslutsulrymme, å andra sidan garanterar attriksdagen och regeringen kan styra och följa upp hur nationellt bestämda målinom olika områden uppfylls. Överhuvud taget torde fömtsättningarna för en förändring nu vara bättre än närförsöksverksamheten inleddes i . En permanent ochlandsomfattande reform blir inte låst av de begränsningar som hör till enförsöksverksamhet. I alla län har samarbetet mellan länsorganen förbättrats,bl. a. som förberedelse för en organisatorisk reform i linje med Norrbottenmodellen. Förteckningöver remissinstanserna och Prop.1988/89:154 Refereradedelar av remissyttrandena är i huvudsak ordagrant återgivna. 1stort sett har alla som yttrat sig tagits med i sammanställningen men det är demest representativa yttrandena som återges vid respektive frågeställning. Efterredovisningen av remissinstanserna finns ett särskilt avsnitt med en kortfattadsammanställning av remissinstansernas instäflning till reformen. Eflerremiss har yttranden över betänkandet avgelts av Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museer Härutöverhar yttrande avgetls av RiksförbundetHem och Skola Statensjärnvägar Statens pris- och konkurrensverk FiskevallenägareförbundSveriges lanlbmksuniversilel geologiska undersökning Dessutomhar yttranden kommit in från i /i Läns HavsfiskeföreningSportfiskarnas 2 Sammanställning av remissinstansernas Prop. inställning till reformen 1 Den nya Deflesta remissinstanser är positiva till all den nya byggs upp avde verksamhetsområden och resurser som finns inom landets länsstyrelser, länsskolnämnder,länsbostadsnämnder, länsvägnämnder, lantbruksnämnder och fiskenämnder. Följandehar sålunda tillstyrkt men en del framför synpunkter på enskilda detaljer iförslaget eller tar upp frågeställningar som bör beaktas inför genomförandet avreformen: Överstyrelsenför civil beredskap, , , ,trafiksäkerhetsverket, transportrådel, och statenshistoriska museer, lantmäteriverket, statens industriverk, statskontoret, riksrevisionsverkel,, slalens arbetsmarknadsnämnd, länsstyrelsernasorganisationsnämnd, , länsstyrelsema i ,, , , , , ,, , , och , , ,, , , , , ,, och . ,i , . StatsanställdasFörbund, Poslen, . , Svenska Lokahrafikföreningenoch geologiska undersökning. Skolöverstyrelsenvill inte motsätta sig atl länsskolnämnderna inordnas i en samordnadlänsförvaltning men anser att det bör ske först . ,Allmännyttiga Bostadsförelag och Fastighetsägareförbundanser med hänsyn lill andra pågående förändringar inom bostadssektorn attinordnandet av länsbostadsnämnderna i en samordnad länsförvaltning kanaktualiseras tidigast i millen av . anser alt man bör avvakta med förslaget att inordnalantbruksnämnderna i länsstyrelserna. Tarformellt inte ställning för eller emot reformen Följanderemissinstanser har ulan all direkt tillstyrka eller avstyrka reformen förtfram synpunkter på olika förslag i utredningen: ,universitets- och högskoleämbetet, i län. , Småföretagens och slalens pris- ochkonkurrensverk. 4 1988/89. 1 samt Nr 154 Följanderemissinstanser avstyrker men flera av dem för fram synpunkter som bör beaktasför den händelse all reformen ändå genomförs: RiksförbundetHem och Skola, Statens bostadsfinansieringsaktiebolag. , , , ,, lantbruksstyreisén. , , och /SR. 2 Ökad samverkan med Vadgäller utredningens förslag om ett bättre informationsutbyte mellan skogsvårdsstyrelsenoch så tillstyrker förslaget om samordnad länsförvaUningi övrigt genomförs. Svenska Cellulosa- och Pappersbruksföreningenoch Svenska Skogsarbe-larförbundel tillstyrker förslaget. avstyrker däremot utredningens förslag i denna del och anser att skogsvärdsstyrelsenbör ingå i den nya . Ifråga om förslagen rörande roll i förhållandet till länsarbetsnämndengör vissa påpekanden men har i sak intet all invända molförslagen. anser däremot att det råder oklarhet i fråga omberedskapsarbetena och är tveksam lill om de framlagda förslagen är tillräckligabeträffande samordningen av arbetsmarknadsutbildning och övrig utbildning.Även i anser all förslagen rörandearbetsmarknadsutbildningen är otillräckliga. AMU-styrelsen är av andra skälkritisk mol förslaget och landstingsförbundet anser atl länsarbetsnämndenskall ingå i den nya organisationen. Följanderemissinstanser har i sina yttranden framfört synpunkter som inte direkt berörutredningens förslag: 3Allmänna motiv för en reform av länsförvaltningen Kapitel2, 4 och 5 i betänkandet Den regionala utvecklingenskall främjas genom alt man stödjer den naturliga utvecklingskraft som finns i regionema.Det fömtsätter breda ansatser och utvecklat samarbete över sektor- ochhuvudmannaskapsgränser En samordnad länsförvaltningstärker länen som förvaltningsregioner Lokaliseringspolitiken harvidgats till att bli en politik för regional utjämning och utveckling.Regionalpolitiken måste då med nödvändighet vara tvärsektoriell En länsförvaltningsreform börunderlätta kontakterna för förvaltningens avnämare Genom att utveckla lokalkontorutanför residensstaden kan den nya tillgänglighet och servicetill medborgarna öka Genom sin demokratiskaförankring har länsstyrelserna goda förulsällningar alt vara en elTektivbrygga meflan den nationella och den lokala politikens krav och fömtsättningar De olika samverkansformer somvuxit fram i länen är inte ett alternativ utan ett komplement lill enorganisatorisk samordning av några statliga länsorgan En samordnad länsförvaltningkan bidra till den decentralisering och den uppbrytning av sektortänkandel somriksdagen och regeringen vid upprepade tillfallen bedömt vara angelägen Vissa särlösningar när detgäller mellanregional samverkan och specialister med ansvar för flera län kanbehöva tillgripas men bör bli så få som möjligt Överstyrelsenför civil beredskap (ÖCB) finner förslaget lillsamordnad länsförvaltning gynnsamt för de intressen ÖCB har att företräda.Förslaget tillstyrks. I sammanhanget kan noteras atl de principer för övergång tillkrigsorganisation för länsstyrelserna som redovisats i betänkandet Ds C 1987:8om samordnad länsförvaltning väl kan tillämpas på den nu föreslagnaorganisationen för samordnad länsförvaltning. Förslagen kan i positiv riktning påverka länsstyrelsensframtida roll, arbetsformer och möjligheter atl samordna den regionalautvecklingen. Verket konstaterar altbetänkandet endast i ringa grad berör länsstyrelsernas uppgifter vad avserberedskapen mol fredslida olyckor saml kris-och krigshändelser. Dessa frågorbör beaktas i del fortsalla arbetet. serpositivt på förslaget alt föra samman flera statliga länsmyndigheter lill enmer samlad länsförvahning. Därmed sker en organisatorisk anpassning tillden förnyelseprocess som präglar stora delar av den statliga DenofTentliga sektorns produktion måste utformas med hänsyn lill både politiskamålformuleringar och riktlinjer och lill konsumenternas uttryckta behov ochönskemål. Utredningen lar sin utgångspunkt endast i de förstnämnda. Utredningenhar inte tillräckligt tydligt klargjort fömtsättningama för de roller och delansvar som politiska organ resp seklormyndigheler skall ha. Dånu utredningen om samordnad länsförvaltning trots vad SÖ tidigare anfört vall atlföreslå all länsskolnämndema skall ingå i en ny länsstyrelse och då dellaförslag synes ha en bired parlamentarisk förankring, utgår SÖ från utredningensförslag som en premiss för de slutliga ställningstagandena. SÖvill inte motsätta sig ett inordnande av länsskolnämnderna under en bestämd fömtsättning.Den är all garantier tillskapas för atl del nationella ansvaret och denationella uppgiftema inom SÖs område ges ett konkret genomslag i den nyalänsstyrelseorganisationen och för alt sambandet mellan central och regionalnivå inom vad som är den statliga skoladminislralionen bevaras. Del äralltså fråga om all tillförsäkra länsnivån de resurser som erfordras förtillsyns-, uppföljnings- och utvärde-ringsuppgiflerna uttryckta i såvälkvantitativa som, inte minst, kvalitativa termer. avstyrkerkommitténs förslag, därlr att ensjälvständig organisation på lantbmkets område är nödvändig för alt genomföra 1990-lalelsjordbrukspolitik ensjälvständig organisation behövs för all garantera atl de nationella målen inomjordbmket får genomslag destatliga insatserna inom jordbruk, trädgårdsnäring och rennäring måste i flerasammanhang bedrivas över större regioner än länen; detta sker effektivast inomnuvarande organisation ensamordnad länsförvaltning ,ger inte större besparingar än vad som kanåstadkommas inom nuvarande organisation Utredningensbeskrivning av lantbruket, som en del av utvecklingsfrågorna inom länet, ärensidig. Betänkandet redovisar i stort enbart landsbygdsutvecklingen, dvs.möjligheterna lill dellidsjordbmk och kompletterande sysselsättning. Dessafrågor har ell nära samband med regionalpoiitiska verksamhet menomfattar bara en mindre del av lantbruksnämndernas arbetsfält. Enytterligare förbättrad samverkan med länsstyrelserna är positiv men en sammanslagning ger i sig inga extra fördelar. Utredningenhar en negativ syn på verksamhet som griper över flera län. Prop.1988/89:154 Visserligen accepterar utredningen all det finns vissaspecialister, placerade inom ell län som arbetar även inom andra län. I övrigtkritiseras denna typ av länsövergripande verksamhet. kantillstyrka utredningens förslag lill regional samordning av de skogliga frågornaför del fall förslaget om samordnad länsförvaltning i övrigt genomförs. Utvecklingsarbetetpå länsnivå sker i en fungerande växelverkan med verkels olika enheter.Från de synpunkter har alt beakta är styrelsen inte beredd atltillstyrka alt fiskenämnden och organisatoriskt går samman. Omdet likväl av andra mer övergripande skäl anses vara en angelägen reform bördock även fisket hellre ingå än stå utanför övrig sektorsamordning pålänsnivå. Fiskeristyrelsenhar då vissa krav och särskilda synpunkter på den nya . Föratt fiskefrågoma ska komma in i samhällsplaneringen måste organisationennaturligtvis utformas så att den passar ihop med övrig samhällsplanering. Fiskeristyrelsenmåste ha kanaler via länsnivån ul till kommunerna där allt större del av samhälletsplanering sker. Styrelsen ser dock helsl att dessa kanaler även ifortsättningen går via fiskenämnder som ingår i . Iinstmktionen för och fiskenämndema anges att det är fiskenämndeni som svarar för fisket i hela , fiskenämnden iVärmlands län som svarar för fisket i hela och fiskenämnden iVästmanlands län som svarar för fisket i hela och hela . Delänsövergripande, men ej rikstäckande uppgifter som det här rör sig om, börskötas av personal som är stationerad vid de tre berörda fiskenämnderna. Debör alltså fortsatt vara anställda i del centrala verket, men med oförändradplaceringsort. Förslagtill genomgripande förändringar av det statliga engagemanget i fråga om jordbmket,bl. a. betingade av den inlernationella utvecklingen, diskuteras. Enligt JNsuppfattning talar della för all man bör avvakta med att göra genomgripandeförändringar av myndighetsstrukturen tills den nya livsmedelspolitikenbeslutats. Syftetmed den föreslagna reformen är angelägel. vill särskilt betona behovet av effektiva former för samverkan mellan länsorganen och kommunema i frågor om naturresurshållning, fysisk planering och plane ringen av bostadsförsörjningen. Det finns goda skäl för en närmare sam ordning av länsbostadsnämndemas och planenhetemas arbete. Valet av organisation förden framlida länsförvahningen bör emellertid Prop. 1988/89:154 bestämmas avvad som är praktiskt och ändamålsenligt. Enligt ger utredningen intenågon fullständig bild av de brister i efTeklivitet och måluppfyllelse som kanutmärka den samordnade länsförvaltningen, om den utvecklas till en slor, ledningskrävandeadministrativ apparat. Boverketavstyrker ett genomförande av utredningens förslag vad gällerlänsbostadsnämnderna. villunderstryka all del i vissa avseenden blir lättare att fullgöra de uppgifterinom plangenomförande och landskapsinformation, som statsmakterna ålagt lantmäteriet,om förslaget till ändrad länsförvaltning genomförs enligt de huvudlinjer somutredningen angivit. Ansatseni betänkandet stämmer väl överens med de senaste årens strävanden inomregionalpolitiken alt åstadkomma en ökad samordning mellan regionala seklororgan.SIND delar utredningens uppfattning all della kan underlätta ett bättreutnyttjande av den samlade kompetensen och de samlade resurserna på regionalnivå. Somanges i utredningen återstår myckel all konkretisera. Brislen på analys i dellastadium gör del svårt alt se att just den organisationsform som utredningenvalt är just den mest ändamålsenliga. Till della kommer att endast en mindredel av de regionala samhällssektorerna föreslås inordnas i den samordnadelänsförvaltningen. Flera lunga samhällssektorer kommer fortfarande atl ståutanför. I ell kommande steg bör man överväga alt föra in även dessa i densamordnade länsförvaltningen. EnligtSINDs uppfattning, som också påpekas i utredningen, är samspelet mellancentral och regional nivå oklart och behöver konkretiseras. Det är utifrånregionernas egna förutsättningar, uttryckt i gemensam gmndsyn för varje län,som arbetet med regional utveckling bör bedrivas. För alt gmndsynen skall fågenomslag även centralt är det av strategisk betydelse all den görs tydlig isina ställningstaganden och prioriteringar. SIND ställer sig bakomhuvudinriktningen all minska detaljregleringen från central till regional nivåoch i stället övergå lill målstyrning. Detta kommer att ställa stora krav påden centrala nivån när det gäller att tydliggöra de nationella målen så all deblir vägledande i det regionala operativa arbetet.