prop · GC03112 · 1988-12-31 00:00:00 — Som jag fömt nämnt (avsnitt 2.1)skall ersättning till en kronisk smittbärare utges med ett belopp som efter enprövning i varje enskilt fall framstår som skäligt med hänsyn till behovet aversättning, förlustens storlek och omständighetema i övrigt. I förarbetenatill nuvarande lag uttalade departementschefen (anförd prop. s. 50) att detinte kunde komma i fråga att på kassornas personallägga en prövning från fall till fall av inkomstförlustens storlek, vilket fömtsatteen uppskattande och be v is värderande verksamhet. De motiv som tidigareåberopats för en uppdelning mellan de tillfälliga och de kroniska smittbärarnahar numera inte samma tyngd. Av en undersökning som utredaren företog framkomatt länsstyrelsema till de kroniska smittbärama som regel betalar ut ersättningberäknad efter samma gmnder som gäller för de tillfälliga smittbärama, dvs. iprincip utges ersättning med ett belopp som motsvarar vederbörandessjukpenning. Vidare har erfarenhetema visat att det numera ofta är ungamänniskor som blir kroniska smittbärare. En smittbärare kan också nästan alltidåtervända till sin tidigare arbetsplats. Den nuvarande gränsen vid 90 dagarmellan de tillfälliga och de kroniska smittbärama har inte heller längre någonanknytning till sjukpenningförsäkringens ersättningsnivåer. Mot bakgmnd av vad somframkommit anser jag i likhet med utredaren - att det inte längre finns skälatt från ersättningssynpunkt göra skillnad mellan de tillfälliga och kroniska smittbärama.Ersättningen bör därför beräknas på samma sätt oavsett ingripandets längd. Det helt övervägandeantalet ärenden enligt den nuvarande lagen gäller ersättning till detillfälliga smittbärama. Försäkringskassoma har alltså störst erfarenhet avlagstiftningen. Genom att särregleringen för de kroniska smittbärarna föreslåsavskaffad blir hela lagstiftningen - frånsett finansieringen konstmerad sombestämmelser om en socialförsäkringsförmån. Detta innebär att försäkringskassomabör handlägga samtliga ärenden om ersättning till smittbärare. Mittförslag: Lagstiftningen skall tillämpas på smittbärare. Med en smittbärareskall som förstås 1. den som har eller kan antas haen smittsam sjukdom utan att ha förlorat sin arbetsförmåga, och 2. den som för eller kan antasföra smitta utan att ha fått den smittsamma sjukdomen. Ersättning skallkunna utges i form av smittbärarpenning och resekostnadsersättning. Utredarens förslag:Utredaren har i fråga om definitionen av smittbärare föreslagit att dennuvarande lagens uttryckssätt "utan att på gmnd därav hava förlorat sinarbetsförmåga" byts ut mot "vars arbetsförmåga inte är nedsatt tillföljd av sjukdomen". I övrigt överensstämmer utredarens förslag med mitt. Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan är positiva till förslaget.Försäkringsrätten för och kammarrätten i är emellertidbeträffande definitionen av smittbärare kritiska till att utredaren använt sigav uttryckssättet "vars arbetsförmåga inte är nedsatt till följd avsjukdomen". Försäkringsrätten framhåller att sjukpenning enligt 3 kap. 7§ AFL fömtsätter att arbetsförmågan är nedsatt med minst hälften. Densituationen kan uppstå, att en person som är berättigad till halv sjukpenningpå gmnd av den smittsamma sjukdomen eller en annan sjukdom kan varaberättigad till ersättning som smittbärare. Begreppet smittbärare i 1 § andrastycket I lagförslaget bör därför definieras på samma sätt som i nuvarande lag. Skälen för mitt förslag:Enligt gällande lag avses med smittbärare den som utan att ha förlorat sinarbetsförmåga lider av en smittsam sjukdom eller på annat sätt är smittförandesamt den som kan misstänkas föra smitta. Från lagens tillämpningsområde undantasalltså de som på gmnd av tillståndet har förlorat sin arbetsförmåga. Dessa hari stället rätt till ersättning från sjukpenningförsäkringen enligt AFL eller i förekommande fall - enligt lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Förden som inte helt förlorat sin arbetsförmåga men vars arbetsförmåga är nedsattmed minst hälften kan såväl sjukpenning som ersättning enligt lagen om ersättningåt smittbärare utges. I likhet med utredarenanser jag att den nya lagstiftningens tillämpningsområde bör motsvara vad somgäller enligt nuvarande lag. Jag delar emellertid försäkringsrättens ochkammarrättens uppfattning att det nuvarande uttrycket "förlorat sinarbetsförmåga" är att föredra vid utformningen av lagtexten. Såsom fallet är förnärvarande skall ersättning till en smittbärare kunna utges dels förinkomstbortfall, dels för resekostnader. Jag finner det ändamålsenligt attersättningen för inkomstbortfall benämns smittbärarpenning i den nya lagen. 2.7 Förutsättningar för smittbärarpenning Mittförslag: Smittbärarpenning skall kunna utges till den som måste avstå frånförvärvsarbete på gmnd av 1. beslut enligt smittskyddslagen(1988:1472) eller livsmedelslagen (1971:511) eller anslutande föreskrifter,eller 2. läkamndersökning eller hälsokontroll som företasutan att beslut enligt de nämnda lagstiftningarna har fattats men som syftartill att utröna om han är smittad av en samhällsfarlig sjukdom eller har ensjukdom e. d. som kan göra livsmedel som han hanterar otjänligt till människoföda. Utredarens förslag:Utredaren föreslår att smittbärarpenning skall kunna utges till den som måsteavstå från förvärvsarbete på gmnd av beslut enligt smittskyddslagen ellerlivsmedelslagen. Utredaren föreslår också att smittbärarpenning i vissa fallskall kunna utges även om smittbäraren inte behöver avstå från förvärvsarbete,nämligen när beslutet gäller läkamndersökning eller isolering som sker ihemmet eller på sjukhus. Som en legal fömtsättning för att smittbärarpenningskall kunna utges på denna gmnd uppställs kravet att smittbäraren enligt AFLhar en fastställd sjukpenninggmndande inkomst eller har en frivilligsjukpenningförsäkring eller på gmnd av övergångsbestämmelsema till den s. k. hemmamakeförsäkringen -vilken upphävdes - är sjukpenningför- Prop.1988/89:112 säkrad för ett belopp på . Remissinstanserna:Samtliga remissinstanser som har yttrat sig i frågan är i huvudsak positivatill förslaget. läns allmänna försäkringskassa har emellertidsynpunkter på lagtextens utformning i de fall när smittbärarpenning skall kunnautges utan att vederbörande måste avstå från förvärvsarbete. Enligt kassan kanlagförslaget tolkas så att den som isoleras i hemmet är berättigad till smittbärarersättningäven om han har sitt förvärvsarbete där. SkälenfSr mitt förslag: Som jag tidigare nämnt kan ersättning för inkomstbortfallutges till en tillfällig smittbärare som på gmnd av en myndighets ingripandeunderkastas observation eller isolering eller på annat sätt råkar ut förinskränkningar i sitt arbete. Ingripandet skall ha skett med stöd av 1968 årssmittskyddslag eller livsmedelslagen eller därtill anslutande föreskrifter. Dennya smittskyddslagen innehåller i huvudsak följande föreskrifter av betydelseför bedömningen av i vilka fall ersättning till en smittbärare bör kunna utges.Den som har anledning att anta att han har smittats av en samhällsfarligsjukdom är skyldig att söka läkare samt att låta läkaren göra de undersökningaroch ta de prov som behövs för att fastställa om han har smittats av en sådansjukdom. Den som inte utan dröjsmål iakttar denna skyldighet kan genom beslutav smittskyddsläkaren tvångsundersökas. Den läkare som utför undersökningen kanmeddela den som undersöks de förhållningsregler som behövs för att hindrasmittspridning. Reglema kan avse bl. a. isolering i hemmet och avstängning frånarbete eller skolgång. Om den undersökte begär det, skall smittskyddsläkarenpröva förhåll-ningsreglema. Smittskyddsläkaren får ändra dessa, även iskärpande riktning. Den som för smitta av en samhällsfarlig sjukdom kan fömtomtvångsundersökning bli föremål för skilda former av tvångsåtgärder. I dettasammanhang bör nämnas tillfälligt omhändertagande och tvångsisolering; i bådafallen tas smittbäraren in på sjukhus. Ilivsmedelslagen föreskrivs att den som har eller kan antas ha en sjukdom,smitta m. m. som kan göra livsmedel otjänligt som människofo-da inte får varasysselsatt i livsmedelshantering. Om vederbörande misstänker att han har ensådan sjukdom eller smitta m.m. är han enligt livsmedelsförordningen (1981:807)skyldig att underrätta den som driver eller förestår verksamheten.Föreståndaren är då skyldig att se till att denne inte sysselsätts ihanteringen. Efter anmodan av bl.a. miljö- och hälsoskyddsnämnden - som ärlokal tillsynsmyndighet - är den som sysslar med livsmedelshantering vidareskyldig att genomgå läkamndersökning. Med stöd av livsmedelslagen kanvederbörande slutligen förbjudas att hantera livsmedel. Enligt föreskriftersom livsmedelsverket utfärdat i anslutning till livsmedelslagen gäller vidareatt vissa livsmedelsarbetare skall lämna avföringsprov efter vistelse utomNorden , för kontroll av att vederbörande inte smittatsav salmonella eller shigella. Enligtutredarens förslag fömtsätter rätten till smittbärarpenning att ett beslut har fattats enligtsmittskyddslagen eller livsmedelslagen. 1988/89:112ansluter i denna del till nuvarande ordning. Somjag redogjort för föreskrivs i den nya smittskyddslagen en skyldighet attsöka läkare för den som har anledning att anta att han har smittats av en samhällsfarligsjukdom. Först om vederbörande underlåter att iaktta denna skyldighet kan ettbeslut komma att meddelas, nämligen ett beslut om tvångsundersökning. Med denutformning som ersättningsbestämmelserna har föreligger inte fömtsättningaratt utge smittbärarersättning till den som iakttar sin skyldighet och sålundafrivilligt uppsöker läkare. 1fråga om livsmedelslagen finns - som framgått - en skyldighet att i vissafall lämna avföringsprov. Däremot finns inte någon direkt uttalad skyldighetför den enskilde att själv ta initiativ till en läkamndersökning. Detföreligger dock en skyldighet att underrätta den som driver eller förestårlivsmedelsverksamhet om misstanken. Jaganser mot bakgmnd av den redogörelse jag nu lämnat att det finns skäl attkomplettera utredarens förslag. Fömtom när ett beslut enligt någon av de nämndalagstiftningama har meddelats bör smittbärarpenning kunna utges också närvederbörande självmant genomgår en läkamndersökning eller en hälsokontrolleller lämnar ett prov som syftar till att utröna om han har smittats av en samhällsfarligsjukdom enligt smittskyddslagen eller har en sjukdom, smitta e. d. som kangöra livsmedel som han hanterar otjänligt till människoföda enligtlivsmedelslagen. En sådan rätt överensstämmer också med strävandena attförebygga och minska smittspridningen. Enligtgällande reglering har en tillfällig smittbärare rätt till ersättning för delsinkomstbortfall, dels resekostnader. Även om ersättningen för inkomstbortfall iprincip avses täcka den förlust som smittbäraren råkat ut för på gmnd avingripandet, krävs ingen utredning om och i vilken utsträckning så skett i detenskilda fallet. Endast beträffande den som inte fyllt uppställs ettsådant krav. Lagenom ersättning åt smittbärare bygger i stora delar på reglema om sjukförsäkringenenligt AFL. Sjukförsäkringssystemet har emellertid successivt förändrats sedangällande lag om ersättning till smittbärare trädde 1956. Denobligatoriska sjukpenningförsäkringen omfattar alla personer som är inskrivnahos allmän försäkringskassa. Den som är bosatt i skall vara inskrivenhos fr. o. m. den månad då han fyller . Förrätt till sjukpenning krävs att den försäkrade har en beräknad årlig förvärvsinkomstav . Fram till gällde som en absolut fömtsättningför rätt till sjukpenning att vederbörande var inskriven i försäkringskassanoch alltså hade fyllt . Fr. o. m. nämnda datum kan även den som är under16 år få sjukpenning om han i övrigt uppfyller kraven för denna förmån.Dämtöver krävs att denne själv anmäler sina inkomstförhållanden tillförsäkringskassan för att en sjukpenninggmndande inkomst skall fastställas förhonom. Denobligatoriska sjuk- och föräldraförsäkringen omfattar även stude- 28 rande om de är inskrivnahos . 1988/89:112 docksärskilda regler för rätten till ersättning. Dessa regler trädde i kraft den Ijanuari 1985. Huvudprincipenär att de studerande får behålla sitt studiestöd i form av studiehjälp,studiemedel, särskilt vuxenstudiestöd eller utbildningsbidrag för doktoranderför all styrkt sjukdom . Det innebär att en studerande har sinförsörjning tryggad han normalt skulle ha finansierat sittuppehälle med någon form av studiestöd, även om han råkar bli sjuk under dennatid. Omdessa studerande har en sjukpenninggrundande inkomst (SGI) när studiernapåbörjas får denna inkomst inte sänkas . Detta gäller oavsettutbildningstidens längd. Sjukpenningeller tillfällig föräldrapenning får inte utges på grundvalav denna SGI. Den hålls i stället vilande för att åter bli gällande, aktiveras,när studietiden är avslutad eller när ett definitivt studieavbrott görs. Denstuderande kan dock uppbära en särskild studietidssjukpenning vid sjukdom understudietiden. Denna sjukpenning beräknas på gmndval av den förvärvsinkomst denstuderande kan antas få vid sidan av studierna eller under ferietid, s, k. studietids-SGl.Motsvarande gäller för tillfällig föräldrapenning. Sedanden kan den vilande SGLn aktiveras även under sommarferier. För enstuderande som blir sjuk eller behöver avstå från förvärvsarbete på grund avbarns sjukdom under sommarferierna skall om han inte uppbär studiestöd underdessa ferier sjukpenningen och den tillfälliga föräldrapenningen beräknas på gmndvalav den vilande SGLn om denna SGI är högre än studietids-SGLn. Avsikten är att ien särskild proposition till innevarande lägga fram förslag om vissa smärreförändringar i dessa regler. Iövrigt gäller att så länge en SGI vilar betalas ingen sjukpenning eller tillfälligföräldrapenning på gmndval av den. Systemet med vilande SGI och studietids-SGlomfattar inte föräldrapenning som utges med anledning av ett barns födelse. Den1 infördes den s.k. timsjukpenningreformen. För den som äranställd och förvärvsarbetar gäller skilda beräkningsgrunder beroende påsjukperiodens längd. utges tim- eller dagberäknadsjukpenning. Denna utges endast om den försäkrade skulle ha förvärvsarbetat omhan inte hade varit sjuk. Med förvärvsarbete jämställs bl. a. semester. Frånden femtonde sjukdagen beräknas sjukpenningen per kalenderdag. Sjukpenning kandå utges även för arbetsfria dagar. För vissa grupper utges kalenderdagsberäknadsjukpenning för hela sjukfallet, alltså även för de första Qorton dagarna. Såär bl.a. fallet för egenförelagare och för den som är arbetslös. lag om ersättning till smittbärare bör enligt min mening så långt som möjligt ansluta sig till de principer som gäller för sjukpen ningförsäkringen. För detta talar bl.a. att smittan kan föranleda en sådan nedsättning av arbetsförmågan som förutsätts för rätt till sjukpen ning. Arbetsförmågan kan också vara endast partiellt nedsatt och smittbä- 29 rårenkan därför för vara berättigad till såväl sjukpenning som Prop.1988/89:112 smittbärarpenning. Ettkrav på att smittbäraren till följd av ingripandet i ingripande inkluderar jag i detta sammanhang även en läkarundersökning eller hälso kontroll som vederbörande på eget initiativ genomgår i enlighet med vad som sagts måste avstå från förvärvsarbete för att vara berättigad till smittbärarpenning motsvarar enligt min mening väl de grundprinciper som gäller för sjukpenningen. Att, som utredaren med vissa begränsningar föreslår, utge smittbärarpenning utan krav på att vederbörande måste avstå från förvärvsarbete när beslutet enligt smittskyddslagen avser läkar undersökning eller isolering skulle enligt min mening föra för långt. Ett sådant system skulle för det första innebära en längre gående ersättnings rätt än den som gäller för sjukpenningen. Som exempel kan nämnas, att en studerande som saknar s. k. studietids-SGl vilket är fallet för ett stort antal studerande inte är berättigad till sjukpenning om sjukfallet inträf far under en termin. Enligt utredarens förslag skulle däremot smittbärar penning kunna utges i ett sådant fall. ' Sjukpenningenbygger på inkomstbortfallsprincipen. Som jag tidigare nämnt innebär detta attsjukdom generellt sett anses leda till inkomstförluster även om detta intebehöver gälla i det enskilda fallet. Ett sådant resonemang kan enligt minmening inte utan vidare överföras till en smittbärare som inte är sjuk. För t.ex.en studerande lär ett sjukdomstillstånd oftast leda till åtminstone ett visstavbräck i studierna. Att en studerande vållas avbräck i sina studier kannaturligtvis tänkas inträffa också när det gäller en studerande som utan attvara sjuk t.ex. isoleras enligt smittskyddslagen , bl. a.genom att han inte kan närvara vid ett bestämt tentamenstillfälle. Attgenerellt anta att en studerande alltid skulle hindras i sina studier genomett sådant beslut anser jag emellertid inte vara motiverat. Det bör i dettasammanhang uppmärksammas att ingripandena enligt smittskyddslagen som tordevara av intresse i detta fall oftast är av kortvarig natur. Den reglering sombehövs anser jag i stället bör komma till stånd genom ändring i bl. Till detta återkommer jag i det följande (avsnitt 3). Jaganser alltså sammanfattningsvis att det för rätt till smittbärarpenning börkrävas att vederbörande måste avstå från förvärvsarbete till följd avingripandet. Mittförslag: Smittbärarpenning utges med ett belopp som motsvarar den sjukpenningoch det sjukpenningtillägg som smittbäraren enligt AFL är berättigad till vidsjukdom. Förden som inte är sjukpenningförsäkrad bestäms smittbärarpenningen till detbelopp som sjukpenningen skulle ha utgjort om kravet på inskrivning iförsäkringskassan hade varit uppfyllt. Härvid skall dock smittbärarpenningutges med ett belopp som svarar mot en kalenderdagsberäknad sjukpenning. Till gmndför beräkningen av smittbärarpenning får vidare som inkomst av anställning räknasäven ersättning från en arbetsgivare som är bosatt utomlands eller en utländskjuridisk person, när arbetet har utförts i arbetsgivarens verksamhetutomlands. Detgarantibelopp som enligt nuvarande lag utges till den som helt saknar inkomsteller endast har en obetydlig inkomst slopas. Smittbärarpenning utges iform av hel eller halv förmån. Utredarensförslag: Överensstämmer i huvudsak med mitt. Remissinstanserna:Flertalet av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan har tillstyrktförslaget. Detta gäller bl. Några är emellertidkritiska. påpekar att det för privattandläkarnatillkommer kostnader som inte täcks av smittbärarpenningen. Hit hör bl. a.hyror och löner till personal. och läns landstingpåpekar att en smittbärare som avstängs från arbetet av sin arbetsgivare kan fåoreducerad lön medan ett myndighetsbeslut med samma innebörd ger smittbärarenendast av lönen i kompensation. Landstingen anser sådana olikheter ikompensationsgrad vara otillfredsställande. ochVästmanlands läns allmänna försäkringskassa anser att frågan om att utge 100%kompensation för inkomstbortfallet borde ha prövats ytterligare. Västerbottensläns allmänna försäkringskassa ifrågasätter om inte smittbäraren i de fall dåingripandet varar borde få en högre ersättning än den utredarenföreslagit. Försäkringskasseförbundetoch läns allmänna försäkringskassa är tveksamma till utredarensförslag att förvärvsinkomster från utlandet skall kunna läggas till gmnd förberäkningen av smittbärarpenning. Förbundet och kassan förordar i stället atttillfälliga förvärvsinkomster från räknas om till en årsinkomst. allmännaförsäkringskassa anser att den nuvarande lagens garantibelopp bör behållasmedan anser att detta bör behållas för säsongs- ellerferiearbetarna. Förbundet föreslår i andra hand övergångsregler för dem som vidikraftträdandet uppbär ersättning med garantibeloppet enligt nuvarande lag.Jämtlands läns landsting föreslår en särskild beräkningsregel för studerandesom råkar ut för ett ingripande som förhindrar feriearbete. Enligt landstingetbör smittbärarpenning för den tid som anställningsavtalet avser utges med ettbelopp som svarar mot den sjukpenning somvederbörande skulle få om han haft denna Prop. 1988/89:112inkomst. Malmöallmänna försäkringskassa anser att smittbärarpenning även bör kunna utges iform av en Qärdedels och tre Qärdedels förmån. Västerbottensläns allmänna försäkringskassa anser att den väntetid som gäller innan eninkomständring får genomslag vid beräkningen av sjukpenning enligt AFL intebör tillämpas vid beräkning av smittbärarpenning. Skälenför mitt forslag: Enligt gällande lag utges till en tillfällig smittbärareersättning för inkomstbortfall med frånsett det sjukpenningtillägg som kanutges på gmnd av frivillig försäkring enligt AFL - samma belopp somsjukpenningen enligt AFL. Anknytningen till sjukpenningförsäkringenmotiverades i förarbetena bl. a. med att försäkringskassomas medverkan krävdeenkla regler för bestämmandet av ersättningen. Ilikhet med utredaren anser jag att ersättningen för inkomstbortfallet ävenfortsättningsvis bör motsvara sjukpenningen enligt AFL. Som jag tidigarepåpekat får man räkna med att en smittbärare ömsom kan vara berättigad tillsjukpenning, ömsom till smittbärarpenning. Att mot den bakgmnden ge smittbärarpenningenen högre kompensationsgrad än den sjukpenningen medför anser jag frånprincipiella utgångspunkter vara felaktigt. Härtill kommer de administrativasvårigheter som ett sådant ersättningssystem skulle medföra för försäkringskassoma. Smittbärarpenningensanknytning till sjukpenningen fömtsätter givetvis att reglema i AFL om sjukpenninggmndandeinkomst får genomslag också vid beräkningen av smittbärarpenning. Enligt 3 kap.5 § andra stycket AFL gäller att en ändring av den försäkradesinkomstförhållanden inte leder till en ändring av den sjukpenninggmndandeinkomsten (SGI). En viss "väntetid" gäller. dåkommittén lämnade sitt betänkande var . Den är endast14 dagar. Inom övervägs frågan om det är möjligt att heltslopa en sådan väntetid. I enlighet med utredaren anser inte heller jag att ensärlösning i detta avseende är påkallad för smittbärarpenningens del. En sådansärlösning skulle även vålla administrativa problem. har påtalat att smittbärarpenningen inte erbjuder någonkompensation för vissa kostnader som är hänförliga till en privatpraktiserandetandläkares praktik. Det gäller t. ex. hyror och löner till personal. Enlösning på sådana problem som här tagits upp anser jag emellertid intelämpligen bör ges inom ramen för en lagstiftning av förevarande slag. Såsomär fallet enligt nuvarande lag bör i smittbärarpenningen ingå även ett beloppsom svarar mot det sjukpenningtillägg som vederbörande kan vara försäkrad förpå gmnd av frivillig sjukpenningförsäkring enligt AFL. Beträffandeden som inte är sjukpenningförsäkrad enligt AFL föreskrivs i gällande lag attersättning för inkomstbortfall skall beräknas på samma sätt som om vederbörandehade varit sjukpenningförsäkrad. För den som är uppställs dessutomett villkor att vederbörande kan visa att han genom ingripandet går miste omarbetsinkomst. Bestämmelsentillkom för att lösa ersättningsfrågan för dem som inte var sjukpenningförsäkrade. Hit hörde personer som var , 32 personer som inte varbosatta i landet - alltså främst uflänningar - samt Prop. personer som inte hade eninkomst som uppgick till en viss miniminivå. Bestämmelsen innebärnumera bl. a. med det nämnda undantaget för personer - attersättning alltid utges med . Undantaget för personerunder motiverades i förarbetena av att det inte ansågs rimligt att isådant fall utge ersättning utan prövning. Enligtmin mening måste ersättning för inkomstbortfall även fortsättningsvis kunnautges till vissa gmpper som inte är sjukpenningförsäkrade enligt AFL. Här böremellertid inledningsvis uppmärksammas att den som inte fyllt , och alltsåinte är inskriven i svensk försäkringskassa, har rätt tillsjukpenning om han i övrigt uppfyller villkoren för denna förmån och dessutomgör särskild inkomstanmälan till . Bortsettfrån denna kategori faller i stort sett samma gmpper utanför sjukpenningförsäkringeni dag som när gällande lag om smittbärarersättning trädde i kraft.