prop · GC038 · 1988-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna i 2-4 och 11-19 SS tillämpas i förhållandetill stater som har tillträtt den i dagtecknadekonventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn(). Regeringen får, under förutsättning av ömsesidighet,föreskriva att bestämmelserna i denna lag om erkännande och verkställighet avvårdnadsavgöranden m.m. eller om överflyttning av barn skall tillämpas även iförhållande till en stat som inte har tillträtt ellerHaagkonventionen. Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 29 1988/89: Med en stat som har tillträtt avsesäven en stat som tillträtt denna konvention efter inbjudan från enligt art, 23 i konventionen. Beträffande fall då en stat har flera territoriellaenheter med olika rättssystem kan hänvisas till art. 25 och 26 iEuroparådskonventionen. Mellan de nordiska länderna gäller särskilda regler omgiltigheten i ett nordiskt land av vissa vårdnadsavgöranden som har meddelats iett annat nordiskt land. Bestämmelserna har i tagits in i förordningen(1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap,adoption och förmynderskap. Mellan samtliga nordiska länder utom gällervidare särskilda regler om verkställighet av nordiska vårdnadsav- , görandenm.m, och om återställande av vården av barn. För del finns dessabestämmelser i lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiskadomar på privaträttens område resp. i lagen (1970:375) om utlämning tillDanmark, , eller för verkställighet av beslut om vård ellerbehandling. De lagar som har nämnts skall tillämpas i stället förEuroparådskonventionen även om den tillträds av de andra nordiska länderna. Enunderrättelse om detta skall i samband med att konventionen ratificeras sändastill Europarådefs generalsekreterare (se art. 20 p. 2 i ). Som nämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.7) äravsikten att den samlade nordiska regleringen skall ses över så snart sommöjligt. Det bör här påpekas att det undantagsvis kan uppkomma enkonflikt mellan den nordiska regleringen och Europarådskonvenfionen. Det är idét fallet då en part från ett utomnordiskt land åberopar att få tillbaka ett barn som har bortförts till eller kvarhålls i Sverigesamtidigt som en annan part från ett nordiskt land som står utanför dennakonvention i sin tur åberopar den nordiska domskonventionen för att återfåbarnet. I ett sådant fall har den nordiska regleringen företräde. Detta följerav art. 20 p. 1 i , där det sägs att åligganden som enfördragsslutande stat kan ha mot en icke-fördragsslutande stat enhgt ettinternationellt fördrag inte skall påverkas av konventionen. Med en stat som har tillträtt avses ävenen stat vars anslutning har godtagit enligt art. 38 i konventionen. Beträffande fall då en stat har flera territoriellaenheter méd olika rättssystem kan hänvisas till art. 31- 33 och 39-40 iHaagkonventionen. I vissa fall kan en konflikt tänkas uppstå mellanEuroparådskonventionen och , Ett exempel på det är atf ett barn olovligen har förts till och hålls kvar här av någon annan än föräldrarna och den ena föräldern yrkar överflyttning enligt medan den and ra föräldern yrkar verkställighet av "sitt" avgörande medstöd av . 1 sådana fall torde ha före- 30 trade (jfrart. 19 och 20 i samt art. 34 och 36 i Prop.1988/89:8 ). Frågan torde dock vara av ringa praktiskbetydelse. Som har nämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 3.5)är det angeläget att kan få till stånd ett samarbete på detta områdeäven med stater som inte har anslutit sig till någon av Europaråds- ellerHaagkonventionerna. Om regeringen träffar avtal med en sådan stat om enreglering som motsvarar innehållet i konventionerna, eller någon av dem, kanregeringen i en förordning föreskriva att lagens bestämmelser i dessa delarskall gälla även i förhållande till den staten. Lagen gäller ej i fråga om barn som har fyllt . (Jfr art, 1 a i och art. 4 iHaagkonventionen) gäller endast i fråga om barn somär och inte själva får bestämma om sin bostad. Inte hellerHaagkonventionen avser barn som har fyllt . Skälet till att konventionernainte omfattar äldre barn är att verkställighet eller beslut om överflyttninginte så lått kan genomdrivas mot sådana äldre barns vilja. I enlighet härmed gäller lagen enligt förevarande paragrafinte i fråga om barn som har fyllt . Lagen är däremot i och för sigtillämplig på barn som själva får bestämma var de skall bo. Enligt6 S 4 får dock ett avgörande om vårdnad e.d, inte verkställas eller erkännas iett sådant fall. Har ett beslut om verkställighet eller överflyttning avbarn meddelats innan barnet fyllt men inte genomförts ,förlorar beslutet sin verkan. Detta följer av att lagen då inte är tillämplig.Det kan vara lämpligt att beslutet innehåller en erinran om detta, åtminstone isådana fall då det, när beslutet meddelas, återstår endast till dessatt barnet fyller . Med ett avgörande förstås i denna lag en dom eller ettbeslut som har meddelats av domstol eller annan myndighet. Med ett avgörande jämställs en förlikning som har ingåttsinför domstol och ett avtal som har godkänts av administrativ myndighet. (Jfr art. 1 b och c i och art. 3andra stycket i Haagkonvenfionen) I detta stycke anges vad som skall förstås med ettavgörande. Hit hör i första hand domar och beslut som har meddelats av domstol.Även avgöranden ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 31 som harmeddelats av någon annan judiciell eller administrativ myndighet /89:8 avses dock, t. ex. beslut av ett barnavårdande organ att ta hand omett barn för vård i fall då den myndigheten har rätt att meddela ett sådantbeslut. Det är inte nödvändigt att avgörandet har vunnit lagakraft. Om så inte är fallet kan dock den myndighet som prövar en ansökan omerkännande och verkställighet förklara målet vilande enligt 9 S 1 (se närmarespecialmotiveringen till den bestämmelsen). Att ett utländskt avgörande fårverkställas här i landet endast om det kan läggas till grund för verkställigheti den stat där det har meddelats framgår av 5 S första stycket. Även en överenskommelse som har fastställts eller godkäntsav behörig domstol eller administrativ myndighet är att betrakta som ettavgörande i konventionens mening. För tydlighetens skull har en bestämmelse meddenna innebörd tagits in i andra stycket. Regeringen utser en centralmyndighet att här i landet 1. ta emot ochförmedla framställningar enligt konventionerna, 2. samarbeta medcentralmyndigheterna i övriga stater som har fillträtt någon av konventionerna,samt 3. fullgöra deuppgifter i övrigt som enligt konventionerna ankommer på en centralmyndighet. (Jfr art. 2 och 3 i och art. 6 och7 i ) Enligt båda konventionerna skall det i varje fördragsslutandestat finnas en centralmyndighet. Som har nämnts i den allmänna motiveringen(avsnitt 3.9) bör denna uppgift för del läggas påutrikesdepartementet. har till uppgift bl. a. att ta emotansökningar från andra länder och att verka för att ansökningarna blir föremålför åtgärd här i landet. skall också förmedla ansökningarfrån till annat land. En viktig uppgift för centralmyndigheten är att medverkatill att ett barn, som olovligen har förts hit till landet eller som olovligenhålls kvar här, återlämnas på frivillighetens väg. Denna myndighet bör fördetta ändamål kunna få bistånd av tjänstemän inom (jfr 21 kap. 2S och 26 S socialtjänstlagen). i den kommun därbarnet finns bör också kunna biträda centralmyndigheten med den utredning ombarnets förhållanden som kan behövas. Någon rätt för centralmyndigheten att själv föra talan imål om verkställighet av vårdnadsavgöranden m.m, eller om överflyttning avbarn har inte uppställts. kan dock givetvis väcka och föraen sådan talan efter fullmakt från sökanden. Som nämnts i den allmännamotiveringen torde myndigheten emellertid i praktiken böra uppdra åt enerfaren advokat att föra denna talan. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Närmare bestämmelser om centralmyndigheten får tas in i ensärskild Prop. 1988/89:8 förordning. Där kan också föreskrivas vad en ansökantill centralmyndigheten om bistånd enligt denna lag skall innehålla. Därvidbör beaktas att en ansökan om bistånd till överflyttning av barn enligtHaagkonventionen bör göras på en särskild blankett som har utarbetats inomHaagkonferensen för internationell privaträtt. En liknande blankett harutarbetats inom . Den bör användas vid ansökan om bistånd fråncentralmyndigheten enligt . 1 enlighet med vad som har förordats i den allmännamotiveringen (avsnitt 3.12) skall de handlingar som ges in tillcentralmyndigheten vara avfattade på eller översatta till svenska, engelskaeller franska språket. Erkännande och verkställighet av vårdnadsavgöranden m.m.enligt Europarådskon ventionen Har ett avgörande om vårdnaden om barn, om umgänge medbarn eller om rätten att ta vård om barn meddelats i en stat som har tillträttEuroparådskonventionen, gäller avgörandet här i landet. Ett sådant avgörandefår också på ansökan verkställas här, om avgörandet kan utgöra grund förverkställighet i den stat där det har meddelats (ursprungsstaten). Om det, när ett barn fördes bort över en statsgräns, intefanns något avgörande enligt första stycket som kan utgöra grund förverkställighet i ursprungsstaten, skall varje senare avgörande som harmeddelats i en fördragsslutande stat och som innehåller förklaring attbortförandet var olagligt ha samma verkan som ett avgörande enligt förstastycket. (Jfr art. 7, art. 11 p. 1 och art. 12 iEuroparådskonventionen) Paragrafen innehåller bestämmelser om giltigheten här ilandet av ett avgörande om vårdnaden m.m. som har meddelats i en stat somtillträtt och om förutsättningarna för att avgörandetskall få verkställas här i landet. I 6-8 §§ finns bestämmelser om näravgörandet inte får erkännas eller verkställas här. De avgöranden som kan erkännas och verkställas här ilandet är avgöranden om vårdnaden om barn, om umgänge med barn eller om rättenatt ta vård om barn, dvs, avgöranden som rör barnets person. Ett avgörande somavser enbart förmynderskap omfattas inte av bestämmelserna. Beträffandeinnebörden av uttrycket "avgörande" kan hänvisas tillspecialmotiveringen fill 3 S. I konventionen saknas en definition av uttrycket"rätten att ta vård om barn". Det står dock klart att härmed avsesbeslut om vård eller omhändertagande som har meddelats inom den barnavårdandeverksamheten. Hit hör också beslut som avser rätten att bestämma var barnetskall bo. ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Däremotavses inte sådana avgöranden där ett barn bereds vård inom Prop. 1988/89:8ramen för en straffrättslig påföljd. Det saknar betydelse om den som har anförtrotts vårdnadenom eller vården av ett barn är en fysisk person eller en institution ellermyndighet. Bestämmelserna kan också tillämpas då någon har vårdnaden om barnetgemensamt med en annan person. En förutsättning för att ett avgörande skall gälla här ilandet är att det har meddelats i en konventionsstat. För att avgörandet skallfå åberopas här krävs inte någon särskild prövning enligt 13 S, Frågan omgiltigheten får i stället prövas prejudiciellt av den myndighet och i detsammanhang där denna fråga i varje särskilt fall förekommer, t, ex. i ett målom vårdnad eller underhåll. Ett erkännande av det utländska avgörandet avser endastvad som har bestämts om vårdnaden om eller vården av barnet eller umgänge medbarnet. Innehåller avgörandet också en föreskrift om tvångsmedel, omfattarerkännandet inte den delen av avgörandet. För att ett avgörande skall kunna verkställas här krävsbåde att avgörandet kan utgöra grund för verkställighet i det land där det harmeddelats och att hinder mot verkställighet inte föreligger enligt förevarandelag. Vidare krävs en särskild prövning enligt 13 §. Denna prövning görs iförsta instans av länsrätt på samma sätt som i inhemska verkställighetsmål. Med att ett avgörande kan utgöra grund för verkställigheti ursprungslandet bör förstås att det kan verkställas antingen direkt ellerefter prövning av någon myndighet. Bestämmelsen är i första hand tillämplig i fall då ettbarn har förts bort från den som hade vårdnaden om barnet enbart på grund avlag. Men även i fall då det finns ett vårdnadsavgörande kan bestämmelsen blitillämplig, om avgörandet inte kan utgöra grund för verkställighet i ursprungsstaten.Ett exempel är att avgörandet ännu inte har vunnit laga kraft och att det intetrots detta får verkställas där. Ett annat exempel är att avgörandet harmeddelats i en stat som inte har tillträtt . Om det i enkonventionsstat där detta avgörande är giltigt, t. ex. på grund av en bilateralöverenskommelse mellan länderna, senare meddelas ett avgörande som innebär attbortförandet var olagligt, kan detta senare avgörande tillerkännas verkan här ilandet på samma sätt som ett vårdnadsavgörande vilket har meddelats i enkonventionsstat. För att bestämmelsen skall bli fillämplig krävs att detsenare avgörandet har meddelats i en konventionsstat. Det är i och för sig intenågot krav att avgörandet har meddelats i den stat som barnet har förts bortifrån. Av 6 S 3 och 7 § följer dock att ett avgörande från vilkenkonventionsstat som helst inte får erkännas eller verkställas här. För att verkställighet skall kunna ske krävs attavgörandet innehåller en förklaring att bortförandet var olagligt. Vidare krävs uppgift om vem som hade vårdnaden om eller vården av barnet eller rätt till umgänge med barnet, så att det står klart vem barnet skall lämnas tillbaka till. Andrastycket gäller även om den stat där avgörandet har meddelats har Prop.1988/89: reserverat sig enligt art. 18 i mot att självbli bunden av ett avgörande av detta slag. Ettavgörande som avses i 5 S får dock inte erkännas eller verkställas här ilandet, om 1. detta skulle vara uppenbart oförenligtmed grunderna för rättsordningen här om familj och barn, 2. avgörandet pä grund av ändradeförhållanden uppenbarligen är förenligt med barnets bästa, 3. barnet dåförfarandet för att få till stånd ett sådant avgörande som avses i 5 S inleddesi ursprungsstaten var medborgare eller hade hemvist här utan att ha någonmotsvarande anknytning till urspmngs-staten eller var medborgare både iursprungsstaten och här i landet samt hade hemvist här, eller 4. barnet enligt lagen i den statdär det är medborgare eller har hemvist eller enligt svensk lag har rätt attsjälvt bestämma var det skall bo. 1 a-c och art. 1 a i ) Paragrafeninnehåller bestämmelser om när ett vårdnadsavgörande m.m. inte får erkännaseller verkställas här i landet. Genom att reservationsmöjligheten i art. 17används fullt ut har förutsättningarna och grunderna för vägran att erkännaeller verkställa ett avgörande kunnat anges i 6-8 SS utan att någon skillnadhar behövt göras beroende på om det varit frågan om ett olovligt bortförandeeller ej och oavsett vilken tid som har förflutit efter det att barnets fördesbort. Det är dock givet att tidsaspekten vid en prövning i ett enskilt fall kanfå betydelse, se punkt 2. Avallmänna principer följer att det är den som motsätter sig att avgörandeterkänns eller verkställs som har bevisbördan för att sådana omständigheterföreligger att erkännande och verkställighet skall vägras. En annan sak är attlänsrätten har skyldighet att tillse att utredningen i målet blir såfullständig som möjligt. Också centralmyndigheten bör givetvis verka för att fåfram ett fullgott bedömningsunderlag. Härfinns en ordre public-klausul av särskilt slag. Den är avsedd att tolkasrestriktivt och komma till användning endast i klara fall. Som framhålls iEuroparådets kommentar är barnets bästa ("welfare of the child") engrundläggande rättslig princip. Bestämmelsen gör det möjligt att vägra atterkänna och verkställa ett avgörande när ett framtvingande skulle utgöra ettuppenbart brott mot denna grundprincip. Föratt erkännande eller verkställighet av ett avgörande skall vägras med stöd avdenna bestämmelse krävs att förhållandena har ändrats så att 'Ändrad lydelse i propositionsförslaget, 35 avgörandet uppenbart intelängre är förenligt med barnets bästa ("welfare Prop. 1988/89:8 of thechild"). Det ligger i sakens natur att enbart det förhållandet att barnethar bytt bostad efter ett olovligt bortförande inte är en sådan omständighetsom innefattar ändrade förhållanden i lagens mening (jfr Europarådskonventionenart. 1 b). Men om en så har förflutit efter bortförandet att detkan sägas att det -med hänsyn fill att barnet har funnit sig till rätta ochvant sig vid sin nya miljö - skulle strida mot barnets bästa att det återlämnastill sin tidigare bostadsort, kan det bli aktuellt att vägra erkännande ellerverkställighet enligt bestämmelsen. Tidsaspekten kan givetvis komma ibeaktande även i fall då det inte varit frågan om något olovligt bortförande.Den tid som har förflutit är alltså en omständighet som kan beaktas vidavgörandet av om ändrade förhållanden har inträffat (se Europarådskonventionenart. 1 b). Detbör framhållas att bestämmelsen i punkt 2 genom användandet av rekvisitet"uppenbarligen" har fått en begränsad räckvidd. Någon fullständigomprövning i sak av det främmande avgörandet skall alltså inte ske. Atträtten vid sin prövning också skall beakta vad barnet självt har föruppfattning följer av 16 S. Bestämmelsengör det möjligt att vägra att erkänna eller verkställa ett vårdnadsavgörandee.d. när barnet - då förfarandet inleddes i ursprungsstaten -hade särskild anknytning fill och någon sådan anknytning inte fannstill ursprungsstaten eller den enda anknytningen bestod i dubbeltmedborgarskap. Uttryckethemvist motsvarar det i konventionstexten använda begreppet "habitualresidence", "habituelle". Enligt kommentaren fill Europarådskonvenfionenbör varje konventionsstat själv bestämma enligt den egna lagen vilken innebörduttrycket har. Hemvistbegreppet har för svensk rätts del diskuterats bl. a. iprop. 1973:158 s. 78 ff. Vad som sägs där bör ha giltighet även i nu aktuellafall. Dessa uttalanden överensstämmer för övrigt i stort sett med vadEuroparådets ministerkommitté har föreskrivit i punkt 7- 11 i Resolufionen (72)1 "on standardisation of the legal concepts of 'domicile' and ''", till vilken hänvisning också har gjorts i kommentaren till . Av2 § framgår att lagen avser endast barn som är . Enhgt förevarandebestämmelse kan erkännande och verkställighet av ett vårdnadsavgörande e.d.vägras även i fråga om barn , om barnet självt får bestämma var detskall bo. Bestämmelsenhar sin grund i art. 1 a i . Enligt denna artikel avsesmed barn i konventionen den som är och som inte har rätt att självbestämma var han eller hon skall bo. 7 s' Prop. Ettavgörande som avses i 5 S får inte heller erkännas eller verkställas här ilandet, om avgörandet är oförenligt med ett avgörande som har meddelats här iett rättsligt förfarande som har påbörjats innan erkännande ellerverkställighet begärdes och det är i överensstämmelse med barnets bästa atterkännande eller verkställighet vägras. Medett avgörande som har meddelats här i landet jämställs ett avgörande som harmeddelats i en tredje stat och som kan utgöra grund för verkställighet här. 1 d i ; se också art. 9 p. 1 c i denkonventionen). Föratt erkännande och verkställighet skall vägras enligt denna paragraf krävs attdet svenska avgörandet har meddelats till följd av en rättegång eller ett annaträttsligt förfarande som har påbörjats innan åtgärder vidtagits för erkännandeeller verkställighet av det utländska avgörandet. Vidare krävs att det är iöverensstämmelse med barnets bästa att ansökningen avslås. Detär inte endast ett svenskt vårdnadsavgörande e.d. som på detta sätt kan läggastill grund för en vägran att erkänna och verkställa konventionsstatensavgörande. Även ett avgörande som har meddelats i ett tredje land kan ges ensådan verkan, under förutsättning att detta avgörande kan utgöra grund förverkställighet här. Som exempel kan nämnas ett avgörande från ett nordiskt landsom inte har tillträtt men som omfattas av deninternordiska regleringen på detta område. För att ett sådant avgörande skallfå denna effekt krävs att det har meddelats i en rättegång eller ett annaträttsligt förfarande som har påbörjats innan åtgärder vidtogs här i landet förerkännande och verkställighet av konventionsstatens avgörande. Harett avgörande som avses i 5 § meddelats i svarandens utevaro, får det erkännasoch verkställas här i landet endast om 1. svarandenhar delgetts stämning eller motsvarande handling inom tillräcklig tid för att avge svaromål eller inte har kunnat delges en sådan handling därför att svaranden har hållit sin uppehållsort hemhg för mot parten, och 2. denmyndighet som meddelade avgörandet grundade sin behörighet på svarandens hemvist, på föräldrarnas senaste gemensamma hemvist i fall då någon av dem fortfarande hade sitt hemvist där eller på barnets hemvist. 1 a och b i Europarådskonvenfionen) 'Ändrad lydelse i propositionsförslaget. Paragrafen innehåller bestämmelser om betydelsen av attett avgörande Prop. 1988/89:8 har meddelats i svarandens utevaro, dvs. dådenne varken själv eller genom ombud har varit närvarande. Svaranden kan havarit någon annan än den som har hand om barnet när frågan om erkännande ochverkställighet prövas. Av 14 § första stycket framgår att sökanden i de fall dåavgörandet har meddelats i svarandens utevaro skall till ansökan omverkställighet av avgörandet foga en handling som utvisar huruvida svarandenhar delgetts stämning eller motsvarande handling. I fråga om tolkningen av ordet hemvist sespecialmotiveringen till 6 S 3. Mål om erkännande eller verkställighet av ett avgörandesom avses i 5 § får förklaras vilande, om 1. avgörandet haröverklagats i urspmngsstaten genom ett ordinärt rättsmedel, 2. frågan omvårdnaden, umgänget eller rätten att ta vård om barnet prövas här i landet iett rättsligt förfarande som har påbörjats innan det motsvarande förfarandetinleddes i urspmngsstaten, eller 3. frågan omerkännande eller verkställighet av något annat avgörande om vårdnaden, umgängeteller rätten att ta vård om barnet samfidigt prövas i ett annat mål. (Jfr art. 10 p. Paragrafen innehåller bestämmelser om när ett mål omerkännande eller verkställighet av det utländska vårdnadsavgörandet e.d. kanförklaras vilande. Prövas frågan om erkännande prejudiciellt i ett mål om t.ex. vårdnad eller underhåll, innebär paragrafen att målet kan förklaras vilandei den del det är beroende av denna fråga. Utöver de fall av vilandeförklaring som anges iförevarande paragraf kan målet givetvis förklaras vilande i enlighet med deallmänna processuella principer som i övrigt styr målets handläggning. Konvenfionen ger inget utrymme för att vägra att erkännaeller verkställa ett avgörande om vårdnad, umgänge eller rätten att ta vård ombarn enbart av det skälet att avgörandet ännu inte har vunnit laga kraft.Enligt den förevarande bestämmelsen kan ett mål om erkännande ellerverkställighet dock förklaras vilande om avgörandet har överklagats på ordinärväg. Inte heller det förhållandet att en rättegång eller ettannat rättsligt förfarande pågår här i landet om vårdnaden, umgänget ellerrätten att ta vård om barnet utgör i och för sig skäl att vägra att erkännaeller verkställa det utländska avgörandet. Däremot kan detta förhållande varagrund för att ' Ändrad lydelse i propositionsförslaget. förklaramålet om erkännande eller verkställighet vilande enligt vad som FTop.1988/89:8 föreskrivs i förevarande bestämmelse. Denna punkt reglerar det fallet att frågan om erkännandeeller verkställighet av ett konkurrerande avgörande är föremål för prövninghär i landet. I detta fall föreligger en situation hknande den som regleras ipunkt 2. I samband med ett förordnande om verkställighet av ettavgörande om umgänge som avses i 5 S kan föreskrifter meddelas om villkor ellertidpunkt för umgänget. (Jfr art. 11 p. Enligt 5 § erkänns avgöranden om umgänge, och sådanaavgöranden skall också verkställas om de kan utgöra grund för verkställighet iursprungsstaten. Villkoren för att utöva umgänge skiftar avsevärt i olikaländer.