prop · GC0377 · 1988-12-31 00:00:00 — Något skäl till att hänvisa till bestämmelserna irättegångsbalken i stället för all låta förvaltningslagens mer utförligabestämmelser gälla anfördes inte när reglerna för dessa nämnder infördes (prop.1986/87:39). Enligt lagrådets mening är del en bättre ordning att låtaförvaltningslagens bestämmelser gälla, vilket de gör om inget annat sägs. Iandra stycket har tagils in en regel om att förvaltningslagens bestämmelser omomprövning inte skall gälla för beslut av fastighetsbildnings-myndighet. mening har det inte anförts bärande skäl för en sådan ordning.Föreskrifterna om omprövning i 27 och 28 §§ förvaltningslagen innehållersådana begränsningar med hänsyn lill den enskilde att del inte kan vara någonolägenhet alt tillämpa dem på förevarande område. Vadsom nu har sagts leder till alt den nu diskuterade paragrafen bör utgå. 1paragrafen har tagits in en bestämmelse som tar sikte på det fallet att en skrivelse med överklagande har getts in till fastighetsdomstolen i stället för lill faslighetsbildningsmyndighelen. Domstolen skall i så fall vidarebeford ra skrivelsen till faslighetsbildningsmyndighelen och lämna upp gift om vilken dag skrivelsen kom in till domstolen. överensstämmer med vad somför förvaltningsmyndigheters del har före- Prop. 1988/89: 77 skrivits i 24§ tredje stycket andra meningen förvaltningslagen. Av första meningen i detangivna stycket följer att faslighetsbildningsmyndighelen inte skall avvisaskrivelsen med överklagande, om den har kommit in till fastighetsdomstolen inomöverklagandetiden. I4 kap. 11 § har tagits in en regel om att en samfällighetsförening i vissa fallär sakägare vid en fastighetsbildningsförrätlning (4 kap. 11 § fjärde stycketenligt lagrådets förslag). Denna regel bör enligt lagrådels mening intetillämpas när det gäller förrättningar som har sökts före ikraftträdandet.Övergångsbestämmelserna bör därför kompletteras så att 4 kap. 11 § fjärdestycket tas med bland de lagrum som nämns i punkt 2. Lagrådetanser vidare att 16 kap. 1 § bör läggas lill i uppräkningen i punkt 3 av deparagrafer som i vissa fall skall gälla i sin äldre lydelse efterikraftträdandet av den nya lagstiftningen. Förslagettill lag om ändring i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter Enligtremissprotokollel skall samfällighetsföreningar som förvallar vissa angivnagemensamhetsanläggningar vara skyldiga att göra fondavsättningar föranläggningarnas underhåll och förnyelse. Med anledning därav föreslås vissaändringar i 28 §, som handlar om vad en samfällighetsförenings stadgar skallinnehålla. Vidare införs en ny 41 a §, där det i första stycket sägs att enunderhålls- och förnyelseplan skall upprättas och i andra stycket all de beloppsom går åt lill fondavsättning skall framgå av föreningens utgifts- ochinkomststat. mening bör skyldigheten att göra fondavsättningar slås fast genom ensärskild bestämmelse, som lämpligen kan tas in som ell andra stycke i 19 §. 1detta stycke bör också föras in en regel om upprättande av underhålls- ochförnyelseplan, motsvarande 41 a § första stycket i remissförslaget. Lagrådetföreslår alltså ett nytt andra stycke i 19 § av följande lydelse: "förvallar gemensamhetsanläggning som är avkommunalteknisk natur eller annars av större värde och som är inrättad försmåhusfastigheter eller för sådana fastigheter jämte hyresfastigheter ellerbostadsrättsfasligheter, skall samfällighetsföreningen avsätta medel lill enfond för att säkerställa underhåll och förnyelse av gemensamhelsanläggningen.Föreningens styrelse skall i sådant fall också upprätta en underhålls- ochförnyelseplan som skall innehålla de upplysningar som är av betydelse för attfondavsättningarnas storlek skall kunna bedömas." Godtasvad lagrådet nu har föreslagit, kan 28 § tredje stycket i remiss förslaget utgå och första stycket punkt 7 ges lydelsen "grunderna försådan fondavsättning som avses i 19 § andra stycket". Lagrådet förordar vidare 117 att den regel som enligtremissförslaget skall tas in i 41 a § andra stycket får Prop. 1988/89: 77bilda ett nytt tredje stycke i 41 §. Regeln bör lyda; "Om föreningen skallgöra fondavsättning enligt 19 § andra stycket skall av utgifts- ochin-komstslaien framgå de belopp som går åt till fondavsättningen." Somföljd av vad lagrådet har föreslagit bör 19 § andra stycket nämnas iövergångsbestämmelserna i stället för 28 § 7. Lagrådetlämnar förslagen ulan erinran. Utdragur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande;statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , R. , , ,, , , , , , Proposition om ändringar i fastighetsbildningslagen(1970:988) m.m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande (beslut om lagrådsremiss fatlat vidregeringssammanträde 1988- 12-01) över förslag lill 1. lag om ändring i jordabalken 2. lagom ändring i lagen (1969:246) om domstolar i faslighetsmål 3. lagom ändring i fastighetsbildningslagen (1970:988) 4. lag om ändring i lagen (1971:1037) om äganderättsutredning ochlegalisering 5. lagom ändring i anläggningslagen (1973:1149) 6. lagom ändring i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter 7. lagom ändring i ledningsrättslagen (1973:1144). Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Jagansluter mig till vad lagrådet har anfört och biträder lagrådetsändringsförslag. Milt förslag att upphäva 4 kap. 42 § fastighelsbildningslagenföranleder följdändringar även i 19 § lagen om äganderättsutredning ochlegalisering samt 9 § lagen (1987:11) om exploateringssamverkan. Ocksåi övrigt bör vissa redaktionella jämkningar göras i de remitteradelagförslagen. Jaghemställer alt regeringen föreslår att anta dels de av lagrådetgranskade lagförslagen med vidtagna ändringar dels förslaget till 8. lag omändring i lagen (1987:11) om exploateringssamverkan. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Sammanfattning av utredningens betänkandeFastighetsbildning 1 1 direktiven till fastighetsbildningsutredningen uttalasatt kommittén med förtur skall ta upp frågor om sanering av fastighetsindelningen.Härmed avses att kommittén skall överväga åtgärder för att avveckla sådanasamfälligheter, servitut och andra inslag i fastighetsindelningen som intelängre fyller något ändamål. Mot bakgrund av detta har kommittén valt att i ettförsta delbetänkande behandla frågor om onyttiga samfälligheter. Betänkandetinnehåller sålunda - efter en inledande historik - en beskrivning av nuvarandesamfällighelsförhållanden samt en redogörelse för i vilka hänseenden som dessavållar olägenheter i förrältningsverksamheten och i andra sammanhang. Härefterföljer en diskussion om olika tänkbara tillvägagångssätt för att komma tillrätta med eller i vari fall minska olägenheterna. Slutligen redovisas ettförslag lill avveckling av det slags samfälligheter som oftast vållarolägenheter, nämligen väg- och dikessam-fällighelerna. Flertalet av de samfällighter som finns har sittursprung i äldre förhållanden. De flesta har sålunda tillkommit i samband medskiften eller i vissa fall ännu tidigare. Andra har bildalsvid hemmansklyvning eller annan delningsförraltning enligt äldre lagstiftning.Endast ett förhållandevis litet antal samfälligheter har tillkommit efterjorddelningslagens ikraftträdande . Det torde inte vara praktiskt möjligt alt ange hur mångasamfälligheter som finns i landet. Detta hänger samman med att jordregistretsredovisning av samfalligheterna är mycket ofullständig. Kommittén har därförvall att belysa nuvarande samfällighetsförhållanden genom att redovisa e.xempelfrån olika håll i landet. Exemplen har valts bland sådana byar som redan varitföremål för samfällighetsutredning i annat sammanhang. Vad som främst faller i ögonen vid en granskning av deredovisade exemplen är att den mark som vid laga skiftet undantagits till vägarför bydelägarnas gemensamma behov i myckel stor utsträckning alltjämt ärsamfälld. Den samfällda vägmärken används till stor del fortfarande som väg.Därvid ingår den ofta i allmän väg eller har den ibland tagits i anspråk för envägförening eller vägsanifällighet enligt lagen om enskilda vägar eller för engemensamhetsanläggning. En inte obetydlig del av den samfällda vägmärken hardock numera upphört att användas till väg eller har överhuvudtaget aldrigblivit tagen i anspråk för det ändamålet. 1 flertalet av de som exempel redovisade byarna finnsockså åtskilliga samfälligheter som bildats för annat än vägändamål, t. ex, förbåtplats. Prop.1988/89:77 Bilaga I nätgislplats.kolbotten, kvarnplats, olika slags takter, m. m. Dessa samfäl- Prop.1988/89:77 ligheler har till största delen upphört att användas för sittursprungliga Bilaga 1 ändamål. Flertalet av dem används inte heller avdelägarna för något annat gemensamt ändamål. Den stora förekomsten av onyttiga samfälligheter är tillolägenhet i många avseenden. Att mark är undantagen för att tillgodosesamfällda behov som inte längre föreligger är sålunda ofta ett hinder mot attmarken används på ett ändamålsenligt sätt, Samfalligheterna är ibland ocksåtill olägenhet vid användningen av angränsande fastigheter. Det förekommeremellertid också att samfälligheter rent faktiskt införlivats med angränsandefastighet så att t. ex. samfälld vägmark brukas som åker eller ingår i enbostadstomt. När det gäller dessa fall framstår det allmänt sett somotillfredsställande att fastighetsindelningen inte bringats i överensstämmelsemed de faktiska brukningsförhållandena. Till detta kommer emellertid atträttsläget oftast är oklart. Det är sålunda sällsynt att den som utanfastighetsbildning införlivat samfälld mark med sin fastighet kan åberopa någonrättslig grund för åtgärden. Olägenheterna med de onyttiga samfalligheterna kommer oftai dagen när den samfällda marken skall bli föremål för fastighetsbildning ellernär den berörs av en förrättning av annat slag. Kommittén har därför närmareundersökt hur samfällighetsförhållandena belastarfastighetsbiidningsverk-samheten. Denna undersökning har främst gjorts genom enenkät till överlantmätarna. Av enkätsvaren har framgått att onyttiga samfälligheterberörs vid i genomsnitt nästan var tionde förrättning. Frekvensen är därvid somregel högre på landsbygden än i tätorterna. I drygt hälften av de fall, vidvilka en onyttig samfällighet ligger inom förrättningsområdel. företas ocksånågon åtgärd med denna. Antingen avvecklas den eller också flyttas den till ettannat läge, 1 några enkätsvar har emellertid påpekats attsamfällighetsförhållandena vållar olägenhet även i andra förrättningar än i demdär en samfällighet direkt berörs. Detta hänger samman med att samfälligheter istor utsträckning inte finns redovisade i fastighetsregister och att iallmänhet endast de större samfalligheterna finns utmärkta på fastighetskartor.Det blir därför nödvändigt att i arkivhandlingarna undersöka omdet inom förrättningsområdel finns samfälld väg- eller dikesmark eller någonannan samfällighet med obetydlig areal. En samfällighet är i allmänhet svårare att hantera iförrättningssammanhang än en enskild fastighet beroende på att samfällighetenhar många delägare. För att förrättningen skall kunna genomföras måste iblandutredas vilka fastigheter som äger del i samfälligheten och hur delaktighetenfördelar sig mellan dessa. Sådana utredningar, vilka oftast förutsätterarkivforskning, kan bli mycket omfattande och tidskrävande. Visserligen lämnar olika bestämmelser ifastighetsbildningslagen (FBL) ibland utrymme för en förenklad handläggning avförrättningar som berör samfälligheter. Närde enskilda andelarna isamfälligheten harett ringa värde och ingen av delägarna begär ersättning underförrättningen kan sålunda utredning om delaktigheten undvaras underförutsättning dock att antingen samfälligheten slår under förvaltning av ensamfällighetsförening eller annan förvaltningsorganisationeller delägarkrelsen är så stor att kungörelsedelgiv- Prop. 1988/89: 77 ning kan komma i fråga. Åtskilliga förrättningar kan emellertid inte förenklas.Flertalet överlantmätare har sålunda i enkätsvaren angett alt frågan omersättning till samfällighetens delägare måste prövas i av deförrättningar som avser överföring av samfälld mark. Högre siffror harredovisats från storstadslänen. Vidare har del av enkätsvaren framgått attsamfällighetsföreningar och andra ordnade förvaltningsformer är tämligenovanliga utom i och i . När en förrättning som berör samfälld mark inte kanhandläggas i förenklad form uppkommer merkostnader som kan bli ganskaavsevärda. Merkostnader i förhållande lill andra förrättningar av motsvarandeslag uppkommer emellertid också när förenkling är möjlig, t, ex. genom dekostnader som är förenade med ett kungörelseförfarande. Dessa merkostnader harav en faslighetsbildningsmyndighet beräknats till ca 600 krper förrättning. Kommittén har visserligen inte gjort några egna undersökningarsom belyser merkostnaderna men anser det knappast sannolikt att det angivnabeloppet skulle vara för högt för att utgöra ett genomsnitt för hela . Det är således uppenbart att en sanering avfastighetsindelningen med sikte att ta bort de onyttiga samfalligheterna skulleförenkla mänga förrättningar. Detta skulle komma att medföra stora besparingar.En sådan sanering skulle också i många fall främja en mera ändamålsenlig markanvändningeller undanröja oklara rättsförhållanden. Ett sätt att åstadkomma den angelägna saneringen är attsystematiskt gå igenom område efter område och genom fastighetsreglering föraöver samfälligheter som inte längre behövs för gemensamt ändamål till enskildafastigheter. För sådana systematiska saneringsförrätlningar skulle särskildaenkla handläggningsregler kunna övervägas. Ett förslag om sanering genom förrättningar har lämnats ipromemorian (DsJu 1977:12) Uppföljande översyn avfastighetsbildningslagstiftningen. Förslaget gick ut på att sanering avfastighetsindelningen skulle komma till stånd genom ett särskilt förfarande sombenämndes utställningsförrättning. Mot förslaget har framförts kritik från båderättssäkerhetssynpunkt och kostnadssynpunkt. fäster i sin bedömning avförslaget om utställningsförrättning avgörande vikt vid att kostnaderna för ettgenomförande skulle bli alltför höga. Av hänsyn till kostnaderna anserkommittén det inte heller möjligt att utforma något alternativt förslag omsystematisk sanering i förrättningsform, 1 , vars fastighetsindelning i stort sett vilar påsamma historiska grund som den svenska, har man försökt en annan metod för atttill en del komma till rätta med motsvarande saneringsproblem. 1 lagen (983/76)om lägenheters samfällda vägars och avloppsdikens saml med dem jämförbaraområdens upphörande att vara samfälligheter (i allmänhet kallad dikeslagen)bestämdes sålunda att mark som inrättats såsom samfälld för väg- ellerdikesändamål skulle, utan något föregående förrättningsförfarande, övergå tillangränsande fastighet vid lagens ikraftträdande . har närmare studerat den finländska dikeslagenoch funnit att denna är väl ägnad att tjäna som förebild till en Prop.1988/89: 77 motsvarande svensk lagstiftning. 1 belänkandet redovisas därförförslag till Bilaga 1 lag om avveckling av samfällda vägar och diken. Lagförslaget innebär följande. Lagen skall äga tillämpning i fråga om marksamfällighelersom tillkommit och som inrättats för väg- eller dikesändamål. Sådanmark skall genom lagens ikraftträdande upphöra att vara samfälld. Att marken upphör att vara samfälld innebär alt dehittillsvarande delägarna förlorar sin äganderätt. De blir i ställetberättigade till ersättning i pengar. Ersättningen fastställs avfastighelsbildningsmyndigheten vid en särskild förrättning(ersätmingsförrättning). Sådan förrättning inleds endast när det påkallats aven delägare. Rätlen lill ersättning går förlorad för den som inte inom två årfrån lagens ikraftträdande har påkallat ersällningsför-rätlning. Den samfällda äganderätten till väg- och dikesmark skallenligt lagförslaget avvecklas även om marken fortfarande används till vägeller dike. Avvecklingen tar således inte sikte på enbart de i egentlig meningonyttiga samfalligheterna. Detta är en nödvändig konsekvens av att avvecklingeninte skall ske genom ett förrättningsförfarande. De ändringar i fastighetsindelningensom skall inträda automatiskt vid lagens ikraftträdande kan således inteföregås av sådana utredningar om den aktuella markanvändningen sorh skullekrävas för att tillämpningsområdet skall kunna begränsas till de onyttigasamfalligheterna. Den omständigheten att den gemensamma äganderätten tillsamfälld mark upphör skall emellertid inte inverka pä de nuvarande delägarnasrätt att fortfarande använda marken till väg eller dike. Denna rätt skallkvarstå såsom servitut under förulsällning att marken är lagen i anspråk förväg eller dike vid lagens ikraftträdande, Servitut uppkommer dock inte närdelägarnas rätt att använda marken ändå är tryggad, t. ex, genom att markeningår i allmän väg eller är upplåten till en gemensamhetsanläggning. Upphävandet av den samfällda äganderätten skall inteheller inverka på nyttjanderätt eller servitut som upplåtits i samfälligheten.Oberoende av om en sådan rättighet upplåtits genom avtal eller den är avofficialkaraktär gäller den alltså fortsättningsvis. Den mark som vid lagens ikraftträdande upphöratt vara samfälld övergår enligt en huvudregel automatiskt till angränsandefastighet. Gränsar samfälligheten lill flera fastigheter, övergår marken tillden fastighet som ligger närmast. Detta innebär vanligen att samfällighetendelas mellan tvä fastigheter längs mittlinjen. Från huvudregeln stadgas undantag med avseende på mark somingår i gata eller annan i stadsplan upptagen allmän plats. När det gällersådan mark skulle en tillämpning av huvudregeln inte leda till resultat som ärförenliga med en ändamålsenlig fastighetsindelning. Det är således intelämpligt att lill fasligheter inom byggnadskvarter överföra mark som enligtstadsplanen utgör allmän plats. I stället föreskrivs att äganderätten lillmarken skall övergå till kommunen. Denna regel är betingad av alt kommunenredan med stöd av 43 § byggnadslagen innehar rätten all nyttja marken för det istadsplanen avsedda ändamålet. Samfälld mark som enligt den nämnda undantagsregeln skalltillfalla kommunen kan ofta införlivas med någon till gata ellerannan allmän plats Prop. 1988/89: 77 avsedd fastighet som redan ägs avkommunen. När detta är möjligt och Bilaga 1 lämpligt, börett sådantinförlivande också ske. Förhållandena kan emellertid ibland vara sådana att kommunenäger flera inom stadsplaneområdet belägna fastigheter som kan komma i fråga fören utvidgning med mark som varit samfälld. Undantagsvis kan det ocksåvara så att det inte finns någon fastighet som är lämpad till mottagare av densamfällda marken. Med hänsyn till det sagda är det inte möjligt att med enlagbestämmelse direkt ange hur den mark som tillfallit kommunen skall inordnasi fastighetsindelningen. Avgörandet av denna fråga får i stället anstå tilldess att den genom lagen inträffade förändringen av fastighetsindelningen skallredovisas i fastighetsregister. Kommittén, som förutsätter att erforderligaregisterätgär-der i allmänhet kommer att företas i nära anslutning till lagensikraftträdande när det rör sig om områden inom stadsplan, föreslår attavgörandet får ankomma på fastighetsregistermyndigheten efter framställningfrån kommunen. Huvudregeln om den samfällda markens övergång tillangränsande fastighet äger således tillämpning dels beträffande kvartersniarkinom stadsplan, dels beträffande all samfälld väg- och dikesmark utanförstadsplan. Det är ofrånkomligt att tillämpningen av huvudregeln i dessa fallinte alltid kan leda till resultat som är tillfredsställande. Detta gällersärskilt med avseende på områden med annan detaljplan än stadsplan, inom vilkadet i allmänhet inte är lämpligt att fastigheter för bebyggelseändamål utvidgasmed mark som enligt planen skall användas lill väg. Även utanför planområdenkan del emellertid inträffa att tillämpningen av huvudregeln leder till enannan fastighetsindelning än den som skulle ha kommit i fråga omsamfalligheterna avvecklats genom ett förrättningsförfarande i stället förgenom en automatiskt verkande lagstiftning. Detta kan t. ex. vara fallet när ensamfälld väg som ligger mellan två fastigheter sedan gammalt varit ibrukningshänseende införlivad med endast den ena fastigheten och därförlämpligen bort förenas med enbart denna fastighet även med avseende påfastighetsindelningen. Med hänsyn till det som sagts måste det finnas möjligheteratt på ett enkelt sätt korrigera fastighetsindelningen när resultatet av denautomatiskt verkande regeln om den samfällda markens övergång till angränsandefastighet i del enskilda fallet blivit otillfredsställande. Kommittén föresläratt sådan korrigering får göras innan den förändring som med avseende påfastighetsindelningen inträffat genom lagens ikraftträdande blivit redovisad ifastighetsregister. får sålunda enligt förslagetför särskilda fall besluta att den förut samfällda marken skall inordnas ifastighetsindelningen på ett annat sätt än som föreskrivits genom lagenshuvudregel. Sådant beslut kallas inordnandebeslui. Frågan om inordnandebeslui skall meddelas kommer vanligenatt bli föremål för prövning först när den förut samfällda marken iframtiden berörs av en förrättning. Den kan därvid aktualiseras avfastighetsbildningsmyndigheten ex officio, Inordnandebeslui skall emellertidkunna meddelas även utan samband med förrättning. 'Prövningen kan i sådant fallpåkallas av berörd fastighetsägare. Även eller byggnadsnämndenskall kunna påkalla inordnandebeslui. t, ex.åstadkommas att all mark som förut varit samfälld inom ett område Prop.1988/89: 77 med byggnadsplan i ett sammanhang blir inordnad ifastighetsindelningen pä Bilaga 1 det sätt som är mest förenligt medplanförhållandena. räknar med att denföreslagna lagen om avveckling av samfällda vägar och diken får stor betydelseför en rationalisering av förrättningsverksamheten. Vinsterna uppkommer genomatt den samfällda äganderätten upphör vid lagens ikraftträdande. Enförrättning som avser mark inom en onyttig samfällighet kan sålunda i framtidengenomföras ulan att ett stort antal delägare blir berörda. Det bör emellertid framhållas alt förslaget inteundanröjer alla olägenheter med de onyttiga väg- och dikessamfälligheterna.Dessa kommer i viss mån att "spöka" även . Sä länge denförändring av fastighetsindelningen som inträffat genom lagens ikraftträdandeinte blivit föremal för redovisning i fastighetsregistret kan del nämligenibland bli nödvändigt att med hjälp av arkivhandlingar ta reda på belägenhetenav mark som förut varit samfälld. Härmed tillkommer emellertid inte någotarbetsmoment som inte förekommer när marken fortfarande ärsamfälld. Förslagets genomförande är förenat med vissa kostnader. Det kan sålunda antas att det i vissa fall blir aktuelltmed ersättningsförrättningar. Kommittén räknar emellertid med - mot bakgrundav erfarenheterna i - att dessa förrättningar blir fåtaliga. Härtillkommer att förrättningskostnaderna enligt kommitténs förslag skall betalas avsakägarna. Kostnaderna drabbar således inte statsverket. Kostnader för det allmänna uppkommer däremot när denförändring i fastighetsindelningen som inträffat genom lagens ikraftträdandeskall bli föremål för fastighetsregislrering. Dock bör anmärkas att det interör sig om några nya kostnader i de fall då registreringen får anstå till dessatt den förut samfällda marken berörs av någon förrättningsåtgärd, 1 ett sådantsammanhang skulle nämligen ändå registerätgärder ha vidtagits. Detta innebär att de kostnader som har ett mera direktsamband med förslagets genomförande i första hand kommer att hänföra sig tillsådana fall då registeråtgärder vidtas i ett sammanhang med avseende påplanområden. Kommittén räknar emellertid med all dessa kostnader kommer att bliobetydliga i förhållande till de fördelar som är förenade med ett upphävande avden samfällda äganderätten till väg- och dikesmark inom planområdena.