prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Bil.12 En större flexibilitet iresurstilldelningen kan ge möjlighet till ett effektivareresursutnyttjande. Trots den stora efterfrågan kvarstår svårigheterna att fäarbete för vissa arbetssökande. Detta motiverar insatser för att stödja svagagrupper. I syfte att dämpaöverhettningen pä byggarbetsmarknaden och skapa utrymme för ett fortsatt högtbostadsbyggande har regeringen gett AMS i uppdrag att inom ramen för sittplaneringssystem för byggverksamheten minska volymen annat byggande än bostadsbyggande med 5 %under år 1989jämfört med är 1988. Regeringen har också beslutat att nuvarande byggbegränsningar iStockholms och och län skall fortsätta under är 1990. Det övergripande målet för den ekonomiska politiken ärfull sysselsättning, dvs. arbete åt alla. Detta innebär att alla som kan och villarbeta skall ha möjlighet till det. internationellt sett mycket högaarbetskraftsdeltagande ochlåga arbetslöshet visar att vi nätt mycket långt. Kvinnorna deltar i arbetslivet i nästan samma utsträckning som männen även om de fortfarande arbetar deltid i storutsträckning. Genom olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder geshandikappade stöd så att de kan delta iarbetslivet. har arbetskraftsdeltagandet stigit för alla åldersgrupper. Arbetsmarknadspolitikenhar varit inriktad på att uppnå målet arbete åt alla genom att underlättanäringslivets expansion och tillväxten iekonomin. Resurser har flyttats från sysselsättningsskapande åtgärder till arbetsförmedling ochutbildning. har de fördelningspolitiska målen betonats i form avstöd till grupper som trots det förbättrade arbetsmarknadsläget haftsvårigheter att fä en fast förankring påarbetsmarknaden. Riktade insatser har gjorts mot ungdomar, långtids-och deltidsarbetslösa, handikappade, flyktingaroch andra invandrare. Arbetsmarknadspolitiken bör enligt minmening ha denna inriktning även under det kommande budgetåret. I det rådandekonjunkturläget är det angeläget att inriktaansträngningarna på att utveckla en flexibel arbetsmarknad för att tillgodosede tillväxtpolitiska målen. Detta bör ske med högafördelningspolitiska ambitioner. Det är endast genom en väl avvägd balansmellan dessa mål som en utveckling som är till gagn för samhället som helhetkan skapas. Industrins arbetskraftsbehov måste tillgodoses för att undvikainflationsdrivande flaskhalsar inom produktionen. Rekryteringen tillvård- och omsorgssektorn måste för att samhälletskall kunna erbjuda en väl fungerande omsorg ät dem som är i störst behov avden. måste också det rådande arbetsmarknadsläget utnyttjas för att stödja svaga grupper somtrots det goda arbetsmarknadsläget har svårigheter att få arbete. Också iregioner med svag arbetsmarknad måste människors önskan att arbeta tastillvara. Grundenför arbetsmarknadspolitiken är och förblir arbetslinjen. 2 1988/89. storaefterfrågan på arbetskraft bör utnyttjas för att så långt som möjligt få Prop. 1988/89: 100 tillstånd anställningar på öppna marknaden.Arbetsförmedling och stödin- Bil. satseri form av jobb-klubbar och vägledningsinsatser bör i första hand Åtgärder som beredskapsarbete m. m. bör i nuvarandekonjunkturläge utnyttjas restriktivt. komma i sista hand. Mot denna bakgrundredovisar jag nu den inriktning av arbetsmarknadspolitiken som jaganser den bör ha det kommande budgetåret. Inledningsvis vill jag framhålla följande mål somsärskilt angelägna: - de arbetslösa,särskilt de långtidsarbetslösa skall ges en sådan service att de snabbare får arbete och derasarbetslöshetstider därmed minskas - vakanstidernaför de lediga platserna bör minskas eller hällas oförändrade - detnuvarande konjunkturläget måste utnyttjas för att ytteriigare motverkaarbetslösheten bland dem som har särskilt svårt att få ett arbete. Jämfört medinnevarande budgetår bör fler arbetshandikappade, långtidsarbetslösa ochinvandrare ges ett arbete eller en lämplig arbetsmarknadsutbildning - föratt ytteriigare öka möjligheterna att arbetsplacera arbetshandikappade börövergångarna från arbete med lönebidrag till arbete utan lönebidrag öka, specielltinom offentlig sektor och bland de allmännyttiga organisationerna - inriktningenav arbetsmarknadsutbildningen skall bättre anpassas till arbetsmarknadens behov ochresurserna utnyttjas effektivare. - dearbetsmarknadspolitiska medlen skall i ökad utsträckning användas för att motverka en könsuppdeladarbetsmarknad. När utvecklingen påarbetsmarknaden bättre kan bedömas återkommer jag i kompletteringspropositionenmed en närmare precisering av målen. Jag övergår nu till att närmare redovisa hur arbetet bör läggas upp. Trots den mycketstora efterfrågan pä arbetskraft har inte vakanstiderna för de ledigaplatserna nämnvärt förlängts, vilket varit vanligt vid tidigare konjunkturuppgångar.Fler arbetshandikappade och långtidsarbetslösa har fått arbete. Detuppsatta målet att antalet långtidsarbetslösa skulle sänkas till under25000 personer har uppfyllts. Det godaarbetsmarknadsläget måste nu utnyttjas och ytterligare insatser göras så att de längtidsarbetslösasnabbare kan komma i arbete. För att även ifortsättningen klara den stora efterfrågan på arbetskraft måste människorsönskan att arbeta tas tillvara. Det finns även i ett arbetsmarknadsläge med lågarbetslöshet en betydande arbetskraftspotential. Vid sidan av de arbetslösa finnsett betydande antal deltidsarbetslösa ochlatent arbetssökande. Vid arbetsförmedlingen finns också en stor grupp sökande som inte kan ta arbeteutan som först efter olika former av stödjande insatser kan komma ut påarbetsmarknaden. Utvecklingsarbetetinom arbetsmarknadsverket är inriktat mot att erbju da säväl de arbetssökande som arbetgivarna en förbättrad service. a.teknikerförmedlingar inrättats i flertalet län för att bättre tillgodose såväl teknikernas som industrins behov av service. Ett mer branschinriktat arbetssätt har införts på förmedlingen. får pä detta sätt en djupare kunskap ombranscherna och de krav som ställs Prop. 1988/89:100 pä olika yrken. Detta möjliggör en högre kvalitet i arbetet. För att göra en tydligareansvarsfördelning mellan den sökande och förmedlingen upprättas handlingsplanerdär den sökande och arbetsförmedlaren gemensamt enas om vilka insatser som börvidtas för att den sökande så snabbt som möjligt skall få ett arbete. Vidarehar samverkan mellan arbetsförmedlingen, den sökande och arbetslöshetskassanutvecklats. I det gynnsammaarbetsmarknadsläge vi nu har blir förmedlingsverksamheten ett ännu viktigareinstrument. Att passa samman de arbetslösa med de lediga platser som finnsställer stora krav på rörlighet och anpassning. Förmedlingens arbete måste änhårdare inriktas mot att jämka samman de arbetslösas och arbetsgivarnas kravsä att en anställning kan komma till stånd. De arbetslösa måste i första handprövas mot arbetsmarknaden innan någon annan arbetsmarknadspolitisk åtgärd kanbli aktuell. Den sedan är 1983 nästanhalverade arbetslösheten innebär att förmedlingens tid för varje arbetslösperson ökat och att det nu finns större resurser för att bistå de arbetslösa.Insatserna för varje arbetssökande måste vara flexibla och anpassade till rådande arbetsmarknadspolitiskasituation och differentieras efter de sökandes olika behov avservice. För de arbetslösa som inte kunnat placeras pä arbetsmarknaden mästerörlighetsunderlättande ätgärder som arbetsmarknadsutbildning eller flyttningerbjudas. Också sysselsättningsskapande åtgärder kan i vissa fall vara ett sättatt aktivera en person som under läng tidvarit arbetslös, sä att en mer aktiv åtgärd sedan kan utnyttjas. Detta bör dockske restriktivt. Förmedlingen har också enviktig uppgift att stödja kvinnor och män som väljer otraditionella arbeten.Vid diskussion om utbildningsbehov bör ocksä utbildning till för den sökandeotraditionella yrken och branscher understödjas. Särskilt bör kvinnoruppmuntras att bredda sitt yrkesval. Arbetsförmedlingen har enviktig uppgift att, genom bl. a. information om de sökandes utbildning ocherfarenhet, aktivt påverka företagen att jämka sina krav. Förmedlingen kan ivissa fall bli tvungen att informera arbetsgivare om att de inte kan fä sinefterfrågan på arbetskraft tillgodosedd om de inte noga överväger och jämkarde kompetenskrav som måste vara uppfyllda för att en anställning skall komma till stånd. Vidare måste företagen se översina arbetsförhållanden så att rekryteringen underlättas och högpersonalomsättning motverkas. Den egna personalens arbetsutbud måste tastillvara. Företag med expansionsbehov bör överväga att etablera sig i de delarav landet där det fortfarande finns ett överskott pä arbetskraft. Den stora efterfrågan på utbildad arbetskraftgör att arbetsförmedlingen inte alltid har möjlighet att anvisa arbetslösa med den kompetens som efterfrågas. Flaskhalsutbildningen är ett verkningsfullt instrument för att snabbt tillgodose arbetsgivarnas kompetensbehov vid rekryteringssvårig- 19 heter.Utbildning av redan anställda kan i sin tur ge upphov till vakanser Prop. 1988/89: 100 som är lättare förförmedlingen att fylla. Jag finner det angeläget att trots Bil. 12 detförbättrade arbetsmarknadsläget hälla företagsutbildningen pä en hög nivå ävenfortsättningsvis för att undvika flaskhalsar i produktionen. Det är företagen somansvarar för utbildningen av sin personal. Den arbetsmarknadsutbildning som bedrivsinom företagen skall ses som ett komplement till företagens egna utbildningsinsatser föratt motverka akuta flaskhalsar. Inom företagsutbildningens ram kommer jag ävenför /90 föreslå särskilda resurser för företagsutbildning vidnyanställning av flyktingar och andra invandrare för att underlätta deras inträdepå arbetsmarknaden. För att överbryggaskillnaden mellan kraven pä de lediga platserna och kompetensen hos de sökande behöverarbetsmarknadsutbildningen ligga pä en fortsatt hög nivå. Det är ocksåangeläget att utbildningen används som ettinstrument att bredda mäns och kvinnors utbildnings- och yrkesval för att härigenom bryta den könsuppdeladearbetsmarknaden. Jag beräknar att arbetsmarknadsutbildningen skall omfatta122000 personer. Kapacitetsutnyttjandetinom arbetsmarknadsutbildningen har ökat under senare är vilket innebär ett bättre resursutnyttjande.Jag kommer noga att följa utvecklingen av kapacitetsutnyttjandet. Inriktningenav utbildningen måste ständigt anpassas till behoven av kompetens päarbetsmarknaden. En större flexibilitet i upphandlingen avarbetsmarknadsutbildningen än nu böreftersträvas. En kontinuerlig uppföljning av förändringarna pä denlokala/regionala arbetsmarknaden bör ske sä att resurserna utnyttjas på ett sättsom bättre stämmer överens med efterfrågan på arbetskraft. Om svensk industriskall kunna hävda sig pä världsmarknaden måste yrkeskunnandetoch kompetensen fortlöpande höjas. Det anses allmänt att en hög kompetens hosarbetskraften är ett av de viktigaste konkurrensmedlen för förelagen på den internationellamarknaden. Jag vill i dettasammanhang kort beröra de utbildningsavtal som finns mellan parterna på arbetsmarknaden. Inom den privatasektorn finns det mellan Svenska arbets givareföreningen (SAF), i (LO) och Privat tjänstemannakartellen (PTK)tecknade utvecklingsavtalet (UVA). Det är ett ramavtal där utbildning och information tillde anställda behandlas under de tre utvecklingsområdena arbetsorganisation, teknik och ekono mi. Den senaste centrala avtalsuppgörelsenmellan parterna rekommende rar fortsatta överläggningar på branschnivå. Båda avtalen har följts av överenskommelser mellan parterna iflertalet industribranscher och i vissa fall även på lokal nivå. Ett exempelpå de branschvisa uppgörelserna är de avtal som tecknadesmellan (), (), Arbetsledareför bund (SALF), ()och . Dessa avtal innehåller i likhet med UVA allmänna formu leringar om att de lokala parterna gemensamt skall medverka till goda förutsättningar för att de anställdaskall klara nya kunskaps- och kvalifika tionskrav. Parterna har även inrättat "för kompetensfrågor". Nämnden skall bl.a.följa och analysera branschens 20 kompetensbehovoch utifrån dessa analyser påverka dimensioneringen av Prop. 1988/89: 100samhällets utbildning. På den primär- och landstingskommunala sidan Bil. 12 behandlas personalutbildning i en bilaga till medbestämmandeavtalet (MBA-KL). Utifrån de ramar som anges i detta kollektivavtalhar parterna sedan gjort lokala överenskommelser i enskilda kommuner ochlandsting. harslutit ett flertal avtal som på olika sätt tar upp utbildningsfrågor. Centralaeller lokala utbildningsavtal har tecknats av 16 förbund. har tecknat utvecklingsavtal (UVA), medan 12 förbund harmedbestämmandeavtal (MBA) som reglerar personalutbildningsfrågor. MBAberör i 9 av de 12 fallen SFO- och KFO-områden. Utbildningsavtalen i arbetsmiljöfrägoromfattar 20 av LO: s 24 förbund. Därtill kommer 8 övriga avtal elleröverenskommelser som behandlar utbildningsfrågor. Det är svårtatt ge en heltäckande bild av omfattningen av de lokala överenskommelserna. Något förenklat kanman säga att de stora företagen,koncernerna, har en mer utvecklad personalplanering och genomför mer avutbildningsinsatser, än de mindre företagen. Undersökningar avpersonalutbildningen visar bl. a. att utbildningsinsatserna fördelar sigmycket ojämnt mellan olika grupper av anställda. Det är de redanvälutbildade som i första hand erbjuds personalutbildning. Medan de med kortastutbildning erbjuds färre möjligheter till personalutbildning. Vid en redovisning av utbildningsavtalenpå arbetsmarknaden är det också av vikt att nämna den av år 1984antagna lagen om inbetalning påförnyelsekonto (prop. 1984/85: 86, AU 9, rskr. vars huvudändamål var attbygga upp fonder för utbildning, forskning och utveckling i företagen. Det är för tidigt att säga vad dessa medel harbetytt för kompetensutvecklingen i företagen då de utvärderingar avreformen som påbörjats ännu inte ärslutförda. De fackliga organisationerna tilldelades emellertid genom lagen ett inflytande över medlens användning som stod i paritet med arbetsgivarens. Därigenom fickde fackliga organisationerna ett reellt inflytande på ettområde som traditionellt har betraktats som arbetsgivarens egna domäner. Mot bakgrund av vadjag har anfört avseende kompetensutvecklingen i företagen och vad jag nuhar redovisat kommer jag att ta initiativ till ett arbete för att kartlägga de totalainsatserna för personalutbildning i arbetslivet. Med utgångspunkt från dennakartläggning får sedan bedömas hur resurserna används. Därvid är det angelägetatt värdera bl. a. former för samt inriktning och fördelning avpersonalutbildningen mot bakgrund av behovet av en allmän kompetensutveckling iarbetslivet. För att öka flexibiliteten i användningen av desysselsättningsskapande åtgärderna och därmed få ettbättre resursutnyttjande kommer jag att föreslå en sammanslagning av flera avdelposterna under anslaget för sysselsättningsskapande åtgärder.Detta ökar arbetsmarknadsverkets möj lighet att disponera resurserna på det sätt som ger bäst resultat för de mest utsatta grupperna, som t. ex. långfidsarbetslösa, flyktingar och arbetshan- 21 Flyktingar och andra invandrare Prop. 1988/89: 100 Förvissa grupper av arbetssökande finns behov av särskilda insatser. ' Flyktingars och andra invandrares problem påarbetsmarknaden skall enligt gällande invandrarpolitiska riktlinjer främst lösasgenom den allmänna arbetsmarknadspolitiken. Detta innebär att befintligaarbetsmarknadspolitiska resurser skall utnyttjas. Den mycket höga arbetslöshetenbland flyktingar och andra invandrare och den storaflyktinginvandringen motiverardock särskilda insatser. Päflyktingförläggningarna väntar ett stort antal flyktingar med arbets-ochuppehållstillstånd på att fä bostad och arbete. Jag kommer att föreslå att de ambulerandearbetsförmedlingarna för flyktingar som regeringen föreslog i denekonomisk-politiska propositionen (prop 1988/89:47 bil. 3) skall förstärkas och fortsätta attarbeta även under /90. De börtill sitt förfogande ha ordinarie arbetsmarknadspolitiska resurser samtextra resurser som vid behov skall kunna utnyttjas för insatser utanför detordinarie regelverket. Jag vill ocksåerinra om att förmedlingen sedan nägra budgetär har fått en tillfällig förstärkningav förmedlingsservicen för att aktivt kunna hjälpa flyktingar.Resurser har avsatts för en försöksverksamhet för invandrare, som bl. a. germöjlighet att erbjuda förhöjt rekryteringsstöd vid anställning av invandrare.Arbetsgivare som tillhandahåller utbildning åt nyanställda flyktingar ochinvandrare kan få bidrag för utbildning i företag. Kunskapen om vad en utländsk examen eller yrkesutbildninginnehåller är ofta bristfällig. Detta gör att många invandrare tvingas genomgåen fullständigutbildning i . Inom AMS utvecklas en databaserad s.k. kunskapsbank. Syftet äratt bättre ta tillvara invandrarnas önskanatt arbeta och underlätta deras möjligheter att fä ett adekvat arbete medhänsyn till deras tidigare utbildning och erfarenhet från hemlandet. I kunskapsbanken skall uppgifter om olikautländska utbildningars innehåll noteras liksom vilka typer avkompletteringar som eventuellt behöver görasför att invandrare med viss yrkesutbildning skall kunna få svensk kompetens föryrket. minskar detta behovet av omskolning av invandrare.Invandrarna skall i stället erbjudas att komplettera sin tidigare utbildning så att den stämmer överens medden svenska arbetsmarknadens krav.Den främsta vinsten är att invandrare kan få fortsätta i sitt tidigareyrke och bidra med sin kunskap till att vidareutveckla det svenska samhället. Jag vill här också erinra omden verksamhet med bedömning ochvärdering av utländska högskoleutbildningar som sker vid universitets-och högskoleämbetet. Den låga efterfrågan på arbetskraft i början av1980-talet fick till resultat att ungdomsarbetslösheten steg mycket kraftigt. Speciellthårt drabbades de yngreungdomarna eftersom mänga av de traditionella ingångsarbetena hade rationaliserats bort. varungdomskullarna som kom ut på arbetsmarknaden stora. Arbetslöshetär alltid ett resursslöseri, men speciellt allvarligt är det när Prop. 1988/89:100 den långvarigt drabbar ungdomar somännu inte hunnit in i arbetslivet. 12 Inrättandet av ungdomslag för alla 18-19-åringar syftade till attge dem fotfäste i arbetslivet. Denursprungliga garantin har sedan byggts ut med jobbsökar-klubbar, vägledningsinsatser och inskolningsplatser inäringslivet. För de lite äldre ungdomarna har arbetsmarknadsutbildningenvarit en viktig åtgärd. Allteftersomkonjunkturen har förstärkts har arbetsmarknaden förbättrats även för ungdomarna. Under är 1988har arbetslösheten minskat snabbare bland de äldre ungdomarna, , änbland arbetskraften totalt. Ungdomskullarnaminskar nu i omfattning och kommer att fortsätta att minska under 1990-talet.Samtidigt fortsätter en allt större andel av ungdomarna i gymnasieskolan. De arbetsgivare som tidigare byggt en stordel av sin rekrytering pä ungdomar kan nu få uppleva en tilltagandekonkurrens om ungdomarna. Ungdomarnas möjlighet att finna och få arbete ökarhärmed. Förutsättningarna påarbetsmarknaden för ungdomarna har således förändrats. Det finns nu anledning att seöver ungdomsinsatserna och anpassa dem till den förväntade utvecklingen på arbetsmarknaden.Jag avser att under våren 1989föreslå regeringen att i särskild proposition förelägga förslag om förändrade ungdomsåtgärder m.m. Antalet långtidsarbetslösa, dvs. personer som varitarbetslösa , har fortsatt att minska till följd av bl.a. de insatser somarbetsmarknadsverketgjort för denna grupp. Det mål som regeringen satte upp för en minskning avantalet långtidsarbetslösa, till väl under 25 000 personer , har uppnåtts.Under hösten 1988 har långtidsarbetslösheten kunnat sänkas ytterligare. Detta är enmycket glädjande utveckling. Det är en fördelningspolitiskt angelägen uppgift attmotverka längaarbetslöshetstider. En längre tids arbetslöshet tenderaratt passivise-ra den enskilde.Yrkeserfarenhet och utbildning blir snabbt inaktuella. Fortsatta insatsermåste därför göras för att ytterligare minska långtidsarbetslösheten. Många avarbetsförmedlingens sökande har olika slag av arbetshandikapp. Inte sällanhar dessa samband med ett tidigare arbete. Oberoende av vad som orsakat arbetshandikappet, så hardessa sökande behov av särskilt stöd fränförmedlingen för att de skall kunna finna och fä ett lämpligt arbete. Det rådande läget påarbetsmarknaden med en stor efterfrågan på arbetskraft har inneburit attarbetsförmedlingarna har kunnat placera fler sökande med arbetshandikapp på denöppna arbetsmarknaden. Det är angelägetatt förmedlingarna fortsätter detta arbete. Inriktningen avverksamheten bör således vara att utnyttja det goda arbetsmarknadsläget, så attfler arbetshandikappade kan beredas varaktigt arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Arbetsmarknadsverkethar under två budgetår fått särskilda resurser för "'' '- aktiva insatser för deltidsarbetslösa.Förmedlingens arbete börjar nu bära frukt.Antalet deltidsarbetslösa har minskat . Enligt AMS redovisning till pägår ett omfattandearbete ute i landet med att delsstödja de deltidsarbetslösa, dels påverka arbetsgivarna att se över anställningsförhållandena. Inomdet landstings- och primärkommunala området har samverkan nu börjat finna sinaformer. För handeln är arbetet ännu i ett inledningsskede. 1 takt med attrekryteringssvärigheterna ökar blir det intressant för arbetsgivarna att tatillvara det arbetskraftsutbud som finns hos redan anställda. Det återstår trots detta ettstort arbete både i fräga om attityd-påverkanoch i att finna nya vägar att kombinera olika arbetsuppgifter och att organisera arbetet på ett jämnare sätt överdagen så att inrättande av heltidstjänster underiättas. Det är rimligt att irådande arbetsmarknadspolitiska läge lägga ett större ansvar päarbetgivarna själva för att ta tillvara den befintliga arbetskraften. AMS bör dock se detsom en ordinarie arbetsuppgift att stödja deltidsarbetslösa sä att de får den arbetstid deefterfrågar. I propositionen om vissa ekonomisk-politiskaåtgärder, m. m. 1988/89:47, FiU 10) föreslog chefen för en omläggning avtekopolitiken på handelsområdet. Avsikten är att avreglera tekoimporten isamband med att det nu gällande avtalet, MFA IV, löper ut . I propositionenförutskickades att regeringen skulle återkomma budgetproposition medförslag om fortsatta åtgärder till förmån för tekobranschen. För att gebranschen möjlighet att utvecklas och förbättra sin konkurrensförmåga kommerchefen för industridepartementet att redovisa ett nytttreårsprogram för tekobranschen. Branschprogrammet omfattar framför alltexport- och rationaliseringsfrämjande insatser samt stöd till produktutveckling ochutbildning. Utbildningsinsatserär ett mycket viktigt instrument för att öka företagenskonkurrensförmåga. Jag kommer därför att föreslå att den nu gällande möjligheten tillbidrag för utbildning av nyanställda inom tekobranschen förlängs till att gällaytterligare en treårsperiod. Jag räknar med att ca 700 personer skallkunna anställas och genomgå arbetsmarknadsutbildning anpassad för tekobranschen. Arbetslivsfrågor Prop.1988/89: lOO I har vi nu kommit mycket nära målet "helafolket i arbete". Den gynnsamma utvecklingen pä arbetsmarknaden kan inteenbart fiUskrivas den förda ekonomiska polifiken och en väl fungerande arbetsmarknadspolitik.Den höga sysselsättningen hade inte kunnat komma till stånd om inte förhållanden iarbetslivet hade förbättrats på det sätt som skett under de senaste årtiondena.Lagstiftningen på arbetslivsområdet och de avtal och överenskommelser somparterna pä arbetsmarknaden har träffat om medbestämmande, anställningstrygghet,arbetsmiljö, företagshälsovård, arbetstider m. m. har varit av väsentlig betydelse förhumaniseringen och demokratiseringen av arbetslivet samt för en ökadflexibilitet på de interna arbetsmarknaderna. måste konstateras att detfortfarande finns mängaallvarliga brister i arbetsmiljön. Antalet anmälningartill arbetsskadestatistiken har ökat från 153000 fill 180000 år1987. Ökningen gäller främst arbetssjukdomarna. Samfi-digt har den andelav de a; nälda arbetssjukdomarna som godkänts som arbetsskador enligtarbetsskadeförsäkringens regler ökat.