prop · GC038 · 1988-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1988/89:8 om olovligt bortförande av barn i intemationellaförhållanden Regeringen föreslår att anta de förslag som hartagits upp i bifogade utdrag ur regéringsprotokollet . 1 propositionen föreslås att ansluter sig delstill om erkännande och verkställighetav avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn,dels till Haagkonvenfionen om de civila aspekterna på internationellabortföranden av barn. Genom att ansluta sig till dessa konventioner kommerSverige med i ett internationellt samarbete som syftar till att motverkaolovliga bortföranden av barn i internationella förhållanden. Genom atf ansluter sig till Europarådskonventionenkan avgöranden om vårdnad m.m. som har meddelats i en konventionsstat erkännasoch verkställas i . På samma sätt kan avgöranden av detta slag som harmeddelats här i landet få verkan i de andra konventionsstaterna. Även i de fallen förälder har vårdnaden om sitt barn direkt på grund av lag och barnetolagligen förs bort till en annan konventionsstat kan överflyttning från dennastat komma i fråga. Anslutningen fill innebär aft det blirmöjligt mellan konventionsstaterna att få överflyttat ett barn som olovligenhar förts bort från den stat där barnet hade sitt hemvist vid bortförandeteller som olovligen hålls kvar i en annan konventionssfat. I propositionen föreslås att konventionerna införlivas medsvensk rätt genom aft bestämmelserna i konventionerna tas in i en ny lag omerkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttningav barn, Lagen föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagförslageni denna proposition har granskats av lagrådet. Propositionen innehåller därförfre huvuddelar: lagrådsremissen (s. 9), lagrådefs yttrande (s. 53) ochföredragande statsrådets ställningstaganden till lagrådets synpunkter (s. 56). Den som vill ta del avsamtliga skäl för lagförslagen måste därför läsa alla tre delarna. 1988/89: Lag om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn Härigenom föreskrivs följande. 1 § Bestämmelserna i 2-10, 13-17 och 19 §§ fillämpas iförhållande till stater som har tillträtt den i dagtecknade konventionen om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn (Europarådskon ventionen). Bestämmelserna tillämpas dock ej i förhållande till , , eller i den mån särskilda bestämmelser gäller. Bestämmelserna i 2-4 och 11-19 §§ fillämpas i förhållandefill stater som har tillträtt den i dagtecknadekonventionen om de civila aspekterna på internationella borfföranden av barn(). Regeringen får, under förutsättning av ömsesidighet,föreskriva atf lagens bestämmelser om erkännande och verkställighet avvårdnadsavgöranden m.m. eller lagens bestämmelser om överflyttning av barnskall tillämpas även i förhållande till en stat som inte har tillträttEuroparådskonventionen eller . 2 § Lagengäller ej i fråga om barn som har fyllt . 3 § Med ettavgörande förstås i denna lag en dom eller ett beslut som har meddelats avdomstol eller annan myndighet. Med ett avgörande jämställs ett avtal som har ingåtts viddomstolsförfarande eller som har godkänts av administrativ myndighet. 4 § Regeringen utser en centralmyndighet att här ilandet 1. ta emot ochförmedla framställningar enligt konventionerna, 2. samarbeta medcentralmyndigheterna i övriga stater som har tillträtt någon av konventionerna,samt ' , 3. fullgöra deuppgifter i övrigt som regeringen bestämmer. Erkännande och verkställighet av vårdnadsavgöranden m.m.enligt 5 S Har ett avgörande om vårdnaden om barn, om umgänge medbarn eller om rätten att fa vård om barn meddelats i en stat som har tillträttEuroparådskonvenfionen, gäller avgörandet här i landet. Ett sådant avgörandefår också på ansökan verksfällas här, om avgörandet kan utgöra grund förverkställighet i den stat där det har meddelats (ursprungsstaten). Om det, närett barn fördes bort över en statsgräns, infe fanns något avgörande enligtförsta stycket som kan utgöra grund för verkställighet, skall varje senareavgörande som har meddelats i en fördragsslufande stat; och som innehållerförklaring aft bortförandet var olagligt ha samma verkan som ett avgörandeenligt första stycket. 6 § Ettavgörande som avses i 5 § får dock inte erkännas eller verkställas Prop.1988/89:8 här i landet, om 1. detta skullevara uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen här i fråga omfamilj och barn, 2. avgörandet pågrund av ändrade förhållanden uppenbarligen är förenligt medbarnets bästa, 3. barnet vid dentidpunkt då förfarandet för att få till stånd ett sådant avgörande som avses i5 § inleddes var medborgare eller hade hemvist här utan att ha någonmotsvarande anknytning till ursprungsstaten eller var medborgare både i ursprungsstatenoch här i landet samt hade hemvist här, eller , 4. barnet enligtlagen i den stat där det är medborgare eller har hemvist har rätt att självtbestämma var det skall bo. 7 § Ett avgörande som avses i 5 § får inte heller erkännaseller verkställas här i landet, om avgörandet är oförenligt med ett avgörande som har meddelats här i ett rättsligt förfarande som har påbörjats innan erkännande eller verkställighet begärdes och det är i överensstämmelse med barnets bästa att erkännande eller verkställighet vägras. Med ett avgörande som har meddelats här i landet jämställsett avgörande som har meddelats i en tredje stat och som kan utgöra grund förverkställighet här. 8 § Har ett avgörande som avses i 5 § meddelats isvarandens utevaro, får det erkännas och verkställas här i landet endast om 1. svaranden har delgetts stämning eller motsvarandehandling inom tillräcklig tid för att avge svaromål eller inte har kunnat delges en sådan handling därför att svaranden döljer för motparten var han uppehåller sig, och 2. den myndighet som meddelade avgörandet grundade sinbehörighet på svarandens hemvist, på föräldrarnas senaste gemensamma hemvist i fall då någon av dem fortfarande hade sitt hemvist där eller på barnets hemvist. 9 § Mål om erkännande eller verkställighet av ettavgörande som avses i 5 § får förklaras vilande, om 1. avgörandet haröverklagats genom ett ordinärt rättsmedel, 2. frågan omvårdnaden, umgänget eller rätten att ta vård om barnet prövas här i landet iett rättsligt förfarande som har påbörjats innan det motsvarande förfarandetinleddes i ursprungsstaten, eller 3. frågan omerkännande eller verkställighet av något annat avgörande om vårdnaden, umgängeteller rätten att ta vård om barnet prövas i ett annat mål. 10 § I samband med ett förordnande om verkställighetav ett avgörande om umgänge som avses i 5 § kan föreskrifter meddelas om villkor eller tidpunkt för umgänget. Överflyttning av barn enligt 11 § Barn som olovligen har förts hit till landeteller som olovligen hålls kvar här skall på ansökan överflyttas till den från vilken barnet undanhålls, om barnet före bortförandet eller kvarhållandet hade hemvist i en stat som har tillträtt . Ett bortförande eller kvarhällande är olovligt, ombortförandet eller kvarhållandet strider mot den rätt att ta vård om barnet somdess vårdnads- havare eller någon annan har i den stat där barnet hadesitt hemvist Prop. 1988/89:8 före bortförandet ellerkvarhållandet och denna rätt också utövades vid den fidpunkt då barnetbortfördes eller kvarhölls eller skulle ha utövats vid denna fidpunkt om intebortförandet eller kvarhållandet hade ägt rum, 12 § Överflyttning av barn enligt 11 § får dock vägras,om 1. det när ansökanom överflyttning gjordes har förflutit från det olovligabortförandet eller kvarhållandet och barnet har funnit sig till rätta i sin nyamiljö, 2. det finns enallvarlig risk för att överflyttningen skadar barnefs kroppsliga ellersjälsliga hälsa eller i övrigt försätter barnet i en situation som inte ärgodtagbar, 3. barnet självtmotsätter sig överflyttningen och barnet har nått en sådan ålder och mognad aftdess vilja bör beaktas, eller 4. det infe ärförenligt med grundläggande principer här i landet om skyddet för mänskliga fri-och rättigheter atf besluta om överflyttning. 13 § Ansökan omverkställighet av ett avgörande som avses i 5 § eller om överflyttning av barnenligt 11 § görs hos länsrätten. 14 § Till ansökanom verkställighet av ett avgörande som avses i 5 § skall fogas bestyrkt kopiaav avgörandet samt, om det framgår att avgörandet har meddelats i svarandensutevaro, en handling som visar huruvida denne har delgetts stämning ellermotsvarande handling. Sökanden skall även ge in en handling som visar att avgörandetkan utgöra grund för verkställighet i ursprungsstaten samt lämna uppgift om varbarnet kan antas befinna sig här i landet och förslag till hur vården av barnetskall återställas. I mål om överflyttning av barn enligt 11 § skall sökanden,om rätten begär det, förete ett sådant avgörande av någon myndighet i den statdär barnet hade sitt hemvist före bortförandet eller kvarhållandetsom utvisar att bortförandet eller kvarhållandet var olovligt. Detta gällerdock endast om ett sådant avgörande kan erhållas i den staten. 15 § Mål om verkställighet av ett avgörande somavses i 5 § skall hand läggas skyndsamt. Också mål om överflyttning av barn enligt 11 § skallhandläggas skyndsamt. Har ett sådant mål inte avgjorts fråndet att ansökan gjordes om överflyttningen, är rätten på sökandens begäranskyldig att redogöra för orsaken till dröjsmålet. 16 § Innan rättenavgör ett mål om verkställighet av ett avgörande som avses i 5 § eller omöverflyttning av barn enligt 11 § skall rätten inhämta barnets mening, om detinte är omöjligt med hänsyn särskilt till barnets ålder och mognad. 17 § Beträffandeförfarandet i övrigt i mål om verkställighet av ett avgörande som avses i 5 §eller om överflyttning av barn enligt 11 § tillämpas 21 kap. 2 och 3 §§, 4 §första och andra styckena samt 9-16 §§ . 1988/89: 18 § Om det i ett mål om vårdnad om barn eller iett mål om vård av barn enligt lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga fram kommer att ansökan har gjorts om överflyttning av barnet enligt 11 § första stycket, får rätten inte besluta i frågan om vårdnaden eller vården förrän denna ansökan har prövats. Får rätten i ett mål som avses i första stycketunderrättelse av centralmyndigheten om att ett barn, på sätt som sägs i 11 §andra stycket, olovligen har förts hit till landet eller olovligen hålls kvarhär utan att ansökan har gjorts om överflyttning av barnet enligt 11 § förstastycket, får rätten inte besluta i frågan om vårdnaden eller vården förrän dethar förflutit en rimlig tid för att göra en sådan ansökan. 19 § Om någon egenmäktigt har förf ett barn, somhar hemvist här i landet, utomlands eller egenmäkfigt håller det kvar i ett annat land, kan tingsrätten på talan av barnets vårdnadshavare förklara att det egenmäktiga beteendet är olagligt. Har föräldrar, adopfivföräldrar eller särskilt förordnadeförmyndare gemensamt vårdnaden om barnet och har en av dem utan beaktansvärtskäl egenmäktigt förf barnet utomlands eller håller en av dem utan beaktansvärtskäl egenmäktigt kvar barnet i ett annat land, kan fingsrätten på talan av denandre förklara atf det egenmäktiga beteendet är olagligt. Mål enligt denna paragraf tas upp av ,om det inte finns någon annan behörig domstol. Om den som talan förs mot vistas på okänd ort eller annarsinte kan nås med delgivning, får mål enligt denna paragraf avgöras även om haneller hon inte har delgetts stämning eller andra handlingar i målet. Tingsrättens avgörande får överklagas till hovrätten.Hovrättens avgörande får inte överklagas. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.Bestämmelserna om erkännande och verkställighet av vårdnadsavgöranden m.m. ochbestämmelserna om överflyttning av barn får sättas i kraft . Bestämmelserna i 11 § gäller endast i fråga om sådanaolovliga bortföranden eller kvarhållanden som har skett efter det att lagenbörjade fillämpas i förhållande till den stat där barnet hade sitt hemvistomedelbart före bortförandet eller kvarhållandet. 2 Förslagtili Prop. 1988/89: Lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna . Härigenom föreskrivs att 14 § lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar' skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1, mål enligt skatte-, taxerings-, uppbörds- ochfolkbokföringsförfatt ningarna i den utsträckning som är föreskrivet i dessa författningar, 2, mål enligt socialtjänstlagen 2. mål enligt socialtjänstlagen, (1980:620), lagen (1980:621) med (1980:620), lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av särskilda bestämmelser om vård av unga, lagen (1981:1243) om vård av unga, lagen (1981:1243) om vård av , missbrukare i vissa fall, lagen missbrukare i vissa fall, lagen (1988:153) om bistånd åt asylsökan- (1988:153) om bistånd åt asylsökan de m.-fl.-,-lagen-(4985:-568)-om-sär- dem, fl.i lagen (1985568)-om-sär- skilda omsorger om psykiskt ut- skilda omsorger om psykiskt ut vecklingsstörda m, fl,, uflänningsla- vecklingsstörda m. fl., utlänningsla gen (1980:376), smittskyddslagen gen (1980:376), smittskyddslagen (1968:231), lagen (1970:375) om ut- (1968:231), lagen (1970:375) om ut lämning till , , Is- lämning till , , Is land eller för verkställighet land eller för verkställighet av beslut av vård eller behandling av beslut om vård eller behandling, och körkortslagen (1977:477) i den körkortslagen (1977:477) och lagen utsträckning som är föreskrivet i (1988:000) om erkännande och dessa lagar samt mål enligt 6 kap, verkställighet av utländska vård- 21 § och 21 kap. , nadsavgöranden m.m. och om över- flyuning av barn, allt i den utsträckning som ärföreskrivet i dessa lagar, samt mål enligt 6 kap, 21 § och 21 kap. , 3. mål som avses i24 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet, 4. mål som avses i6 § första stycket lagen (1985:206) om viten. Länsrätten i länprövar mål enligt luftfartslagen (1957:297) i denutsträckning som är föreskrivet i den lagen. Förekommer vid mer än en länsrätt flera mål enligtskatte-, taxerings-eller uppbördsförfattningarna som har nära samband medvarandra, får målen handläggas vid en av länsrätterna, om det kan ske utanavsevärd olägenhet för någon enskild. Närmare föreskrifter om överlämnande avmål mellan länsrätter meddelas av regeringen. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen omtryckt 1981:1323, Senaste lydelse 1988:155, Lag öm ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenomföreskrivs att 9 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100)' skall ha följandelydelse. Sekretess gäller hos domstol i äktenskapsmål samt mål ochärenden enligt för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiskaförhållanden, om part begär det och det kan antas att den enskilde eller någonhonom närstående lider skada eller men om uppgiften röjs. I fråga om uppgift i allmän handling Sekretess gäller hos domstol i äktenskapsmål samt mål ochärenden enligt , liksom i mål enligt lagen (1988:000) om erkännandeoch verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttningav barn, för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, ompart begär det och det kan antas att den enskilde eller någon honom närståendelider skada eller men om uppgiften röjs. gäller sekretessen i högst sjuttioår. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lagen omtryckt 1988:9. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 11 maj1988 Närvarande: statsrådet , ordförande, ochstatsråden , , , R. , , ,, , G. , och Lagrådsremiss om olovligt bortförande av barn iinternationella förhållanden Ett problem som har tilldragit sig allt störreuppmärksamhet är det ökande antalet fall av olovligabortföranden av barn i internafionella förhållanden. Härmed avses framför alltfall då en förälder utan lov för med sig sitt barn till ett annat land i syfteatt undanhålla den andra föräldern vårdnaden om barnet. Hit hör emellertidockså fall då en förälder olovligen håller kvar barnet i ett annat land efterutgången av en umgängestid eller efter det att domstol har anförtrottvårdnaden om barnet åt den andra föräldern. I mitten av 1970-talef påbörjades inom både Europarådetoch för internationell privaträtt ett arbete i syfte att fåtill stånd ett internationellt samarbete för att motverka sådana fall avkidnappning som har berörts. Detta arbete resulterade i att organisationernaår 1980 antog var sin konvention i detta ämne. antog för sin del enkonvention om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad ombarn samt om återställande av vård av barn (i det följande kalladEuroparådskonventionen), medan antog en konvention om de civilaaspekterna på internationella bortföranden av barn (i det följande kalladHaagkonventionen). Frågan om anslutning till dessa konventioner harbehandlats i departementspromemorian (Ds Ju 1986:7) Olovligt bortförande avbarn i internationella förhållanden. Promemorian har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels delagförslag som promemorian innehåller som bilaga 1, dels de båda konventionernai engelsk och fransk lydelse jämte inom utarbetadeöversättningar till svenska som bilagorna 2 och 3, dels en sammanställning avremissyttrandena som bilaga 4 . Under lagstiftningsärendets beredning ijustitiedeparfementet har överläggningar hållits med företrädare förjustitiedepartementen i de andra nordiska länderna. Beträffande nuvarande svenska förhållanden hänvisas fillpromemorian (s. 15-21). 2 1980års konventioner Prop. Som inledningsvis nämnts har syftet med bådeEuroparådskonventionen och framför allt varit att komma tillrätta med de problem som uppkommer när en förälder som inte har vårdnaden omett barn olovligen för ut barnet ur ett land och pä så sätt skiljer barnet fråndess vårdnadshavare. Båda konventionerna har dock ett vidare tillämpningsområde.De avser även fall då ett barn hålls undan från någon som inte ärvårdnadshavare men som har den faktiska vården av barnet (. 1 och art. 1 och 3). Med barn avses i båda konventionernaden som är (art. I a och Haagkonventionenart. innefattar en mer traditionellreglering än . Europarådskonvenfionen innehåller bestämmelserom förutsättningarna för atf ett avgörande som har meddelats i enkonventions-stat skall erkännas och verkställas i en annan konventionsstat,vare sig det är fråga om ett olovligt bortförande resp, kvarhällande eller inte(art, 7 ff.). En förutsättning för tillämpning av är däremotaft det föreligger ett olovligt bortförande eller kvarhällande, dvs. att ettbarn har förts bort från eller hålls kvar i en konventionssfat i strid mot denrätt att vårda barnet som tillkommer en vårdnadshavare eller annan på grund avlag eller ett avgörande (art. 12 jfrt med art. 3). Av betydelse förHaagkon-venfionens fillämplighet är om bortförandet eller kvarhållandet är attanse som olovligt enligt lagen i den stat där barnet hade sitt hemvist när bortförandeteller kvarhållandet ägde rum (art. 4). Om det är frågan om ett olovligtbortförande eller kvarhällande, är en konventionssfat i princip skyldig attbesluta att barnet skall återlämnas. är alltså tillämplig även i fall då detjnfe finns något avgörande om värden av barnet och den som ansöker om att fåbarnet till sig grundar sin rätt direkt på lag. Även enligtEuroparådskonventionen kan ett beslut om barnets överlämnande påkallas närrätten att vårda barnet grundas enbart på lag; i ett sådant fall krävs detemellertid att det har varit fråga om ett olagligt bortförande ellerkvarhällande och aft detta i efterhand bekräftas genom ett särskilt beslut(art. 12; jfr dock även reservationsmöjligheten i art. 18). En definition avvad som är att förstå med olovligt bortförande resp. kvarhällande finns iEuroparådskonventionen art. 1 d och Haagkonvenfionen art, 3. Såväl som innebäratt kon-venfionssfaterna skall arbeta för att ett umgänge med barnet kanutövas. Endast Europarådskonvenfionen innebär dock atf också ett avgörande omumgänge som har meddelats i en konventionssfat skall erkännas och verksfällasi en annan konventionsstat. Vederbörande myndighet i den stat som prövaransökan om erkännande och verkställighet enligt hardock rätt att fastställa villkoren för umgänget (art.11 och art. 21). Båda konventionerna förutsätter att konventionsstaternasamarbetar nä ra med varandra och atf myndigheterna i dessa länder handlar med skynd samhet (art. 14 och art. 2). Bl.a. skall det finnas en centralmyndighet i varjekonventionssfat med Prop. 1988/89:8 uppgift att lämna och förmedla hjälp (se närmareEuroparådskonventionen art. 2-5 och Haagkonvenfionen art. 6-11). En sökande ärdock infe skyldig att använda sig av centralmyndighetens tjänster. I principskall varje centralmyndighet själv svara för kostnaderna för den hjälp sommyndigheten lämnar eller förmedlar till en sökande, inkl. advokat- ochrättegångskostnader (se närmare Europarådskonvenfionen art. 5 p. 3 och 4 ochHaagkonventionen art. 26). Särskilda bestämmelser finns i Haagkonvenfionen omrättshjälp (art. 25) och i om kostnaderna för efterforskningaroch för annan utredning (art. 15 p. Av grundläggande betydelse är under vilka omständigheteren konventionssfat kan vägra atf erkänna och verkställa ett avgörande ellervägra att besluta om överflyttning av ett barn. Bestämmelser om detta finns iEuroparådskonventionen art. 9 och 10 och i art. 12, 13 och20. I har i art. 8 ställts upp enabsolut skyldigheif för en konventionsstat att låta vidta åtgärder för atfåterställa vårdnaden om eller vården av ett olovligt bortfört eller kvarhållefbarn, om barnet genom sitt hemvist och medborgarskap hade en särskildanknytning till det land där avgörandet har meddelats samt begäran omåterställande har gjorts från den dag då det olovligabortförande eller kvarhållandet ägde rum. Om barnet inte hade en sådan särskildanknytning till det land där avgörandet meddelats men ansökan har gjorts , gäller art. 9. För övriga fall gäller art. 10. Både i art. 9 och iart. 10 finns särskilda bestämmelser om när erkännande och verkställighet kanvägras. Genom att använda sig av en reservationsmöjlighet i art. 17 kan enkonventionssfat vägra att erkänna och verkställa ett avgörande på någon aveller samtliga de grunder som anges i art 9 och 10, oavsett om det föreliggeren sådan situation som avses i art 8, 9 eller 10. I förhållande till en statsom har reserverat sig enligt art. 17 kan varje annan konventionsstat vägraerkännande och verkställighet på motsvarande grunder. Enligt Europarådskonvenfionen kan erkännande ochverkställighet vägras i vissa fall på grund av omständigheter som hänför sigtill avgörandet. Detta kan under vissa förutsättningar ske, om avgörandet harmeddelats i svarandens utevaro (art. 9 p. 1 a och b) eller om avgörandet äroförenligt med ett avgörande som har meddelats i eller erkänns av den stat däransökningen om erkännande och verkställighet prövas (se art. 9 p, 1 c och art,10 p. 1 d). Erkännande och verkställighet kan också vägras om barnet hade ennärmare anknytning till denna stat redan när förfarandet för att få till ståndvårdnadsavgörandet e.d. inleddes (se art. 10 p. 1 c). I Europarådskonventionenfinns vidare särskilda bestämmelser om när rättsliga åtgärder för erkännandeeller verkställighet kan förklaras vilande, se art. 10 p. Några bestämmelser motsvarande de nu redovisade finns intei Haagkonvenfionen. Frågan huruvida ett avgörande kan läggas till grund förett beslut om överflyttning av ett barn beror enligt denna konvention på vilkenverkan avgörandet har enligt lagen i det land där barnet hade sitt hemvistomedelbart före det olovliga bortförandet eller kvarhållandet (jfr art. 3). EnligtEuroparådskonvenfionen art. 10 p. 1 a kan erkännande och verk ställighet också vägras, om avgörandets verkningar är uppenbart oförenliga 11 med de grundläggande principerna i verkställighetsstafenslagstiftning om Prop. 1988/89:8 familj och barn. Här finns alltså en s. k,ordre public-klausul av speciellt slag. Enligt kommentar tillkonventionen innebär bestämmelsen att det är möjligt att vägra verkställighetom det är uppenbart att verkställighet står i strid med barnefs bästa("welfare of the child").