prop · GC0386 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag kan därför på goda gmnderhävda att förslagen totalt sett leder till minskade kostnader för staten. Jagvill i övrigt hänvisa till den beslutade propositionen om nyorganisation, hantering av asylärenden och resurser för statens invandrarverk(prop. 1988/89:105). Mittförslag: Jag förordar alt den nya utlänningslagen och de övriga av migföreslagna lagarna och lagändringarna träder i kraft . Utredningarnasförslag: Från lagulredningens sida lämnas inte något förslag rörande tidpunktenför ikraftträdandet. uttalar däremot att dess förslagtill organisationsförändringar och ändrade rutiner bör kunna genomföras fulltut . Remissinstanserna:En remissinstans är tveksam lill den av asylärendeutredningen föreslagnatidpunkten för genomförandet. Skälenför mitt förslag: Del är viktigt att handläggningstiderna i asylärendenaförkortas. Såväl lagutredningen och asylärendeutredningen som utredningen (A1987:07) om översyn av invandrarverkets organisation har haft dennamålsättning. Deförändringar av lagstiftningen saml av organisatoriska och administrativa mtinersom behövs för att målsättningen skall kunna uppnås bör genomföras så snart sommöjligt. De bör också för att få bästa effekten genomföras . Som jaghar redovisat redan i början av mitt anförande bedrivs arbetet med enomorganisation av invandrarverket och av de administrativa rutinerna med siktepå att reformen skall kunna vara fullt genomförd . Enligt minmening bör därför den nya utlänningslagen och den övriga lagstiftningen som ärföranledd av denna också träda i kraft . Ifråga om de övergångsbestämmelser som bör gälla hänvisar jag tiflspecialmoliveringen till förslaget lill ny utlänningslag. I enlighet med vad jag nuhar anfört har inom upprättats förslag till 1. utlänningslag, 2. lag om åtgärder för attförebygga våldsdåd med inlernationefl bakgrund (terroristlagen), 3. lag om tillstånd föranställning på fartyg, 4. lagom ändringi rättshjälpslagen(1972:429), 5. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100), 6. lagom ändringi lagen (1966:293)om beredande av sluten psykiatrisk Prop. 1988/89:86 vård i vissa fall, 7. lag om ändring i lagen(1971:176) om vissa internationella sanktioner, 8. lag om ändring i lagen(1965:94) om polisregister, 9. lag om ändring i lagen(1971:289) om aflmänna förvaltningsdomstolar, 10. lagom ändringi lagen (1988:153)om bistånd ål asylsökande m.fl., 11. lag om ändring i datalagen(1973:289), 12. lag om ändring ikommunalskatlelagen (1928:370), 13. lag om ändring ikreditupplysningslagen (1973:1173). Lagrådet har granskat lagförslagen 1 7. Kraven för utlänningars vistelse i m. m. Idetta kapitel anges de grundläggande fömtsättningarna för att en utlänningskall få resa in i , uppehålla sig och arbeta här. Reglema återspeglarutlänningslagstiftningens utgångspunkt att endast svenska medborgare har enovillkorlig rätt att vistas i medan utlänningar i princip behöver någonform av tillstånd. I förhållande till den nuvarande lagstiftningen ärskillnaden främst, såsom närmare utvecklats i den allmänna motiveringen, attvad som framstår som huvudregler i fråga om tillståndskraven anges direkt ilagen och inte, som , efter bemyndigande i lagen av regeringen iförordning. allmänna motiveringen har förkortningarna UtlL och UtlF använts för 1980års utlänningslag resp. utlänningsförordning. Dessa förkortningarkommer att användas på motsvarande sätt i specialmotiveringen. Idenna lag ges regler för utlänningars inresa, utresa, vistelse i ocharbete i som anställd saml för rätten till asyl här. I lagen angesockså under vilka förutsättningar en utlänning kan a\ visas eller utvisas urlandet. Lagenskall tillämpas så, att utlänningars frihet inte begränsas mer än vad som ärnödvändigt i varje enskilt fall. Paragrafenmotsvarar i allt väsentligt I § UtlL. Bestämmelser om avlägsnande, som grundarsig på andra omständigheter än dem som regleras i utlänningslagen, t.ex. ettvårdbehov, finns också i andra lagar efler förordningar. Närmare härom seavsnitt 2.2.1 och 12 kap. 3§. Enutlänning som reser in i eller vistas i skall ha pass. Regeringen fårföreskriva undanlag från kravet på passinnehav. Regeringeneller, efler regeringens bemyndigande, statens invandrar- Prop. 1988/89:86verk föreskriver vilka handlingar som får godtas som pass. Regeringenföreskriver vidare i vilka fall svenska myndigheter får utfärda pass förutlänningar. Bestämmelsenmotsvarar i huvudsak 7§ UtlL. Till skillnad från tekniken i den hittillsvarandelagregleringen anges dock nu kravet på passinnehav för inresa och vistelse somden huvudregel, från vilken regeringen får meddela undantag. Medstöd av bestämmelsen i tredje stycket kan regeringen föreskriva vilkahandlingar som får godtas som pass. Regeringen kan också ge invandrarverketdenna befogenhet. Detta överensstämmer med vad som gäller för närvarande.Regeringen får också föreskriva i vilka fall svenska myndigheter får utfärda passför utlänningar. Föreskrifter av det nu angivna slaget finns 13 4 och 6 11 §§ UtlF. Där regleras bl.a. vilka legitimationshandlingar somgäller som pass samt fömtsättningarna för att utfärda främlingspass och vilkamyndigheter som kan göra detta. Motsvarande reglering bör återfinnas i en nyutlänningsförordning. Enutlänning som reser in i eller vistas i skall ha visering, om inteutlänningen har uppehållstillstånd eller är medborgare i , ,eller . Regeringen får föreskriva andra undantag från kravet påvisering. Enligt10 § UtlL har regeringen rätt att bestämma att det krävs tillstånd i form avvisering eller uppehållstillstånd för att resa in i och vistas i Sverige.Regeringen har med stöd av detta bemyndigande förordnat i 24§ UtlF att enutlänning inte får resa in i utan att ha visering. 1 samma paragrafmeddelas därefter en rad undantag från viseringskravet vad avser bl. a.medborgare i de nordiska länderna, den som har permanent uppehållstillståndsamt medborgare i särskilt uppräknade länder. Grundregelnom kravet på visering föreslås nu framgå direkt av lagen. tas ett parundantag från viseringskravet upp där. Enligt24 § andra stycket I UtlF, är utlänningar med permanent uppehållstillståndviseringsfria. En utlänning med tidsbegränsat uppehållstillstånd är enligtgällande regler viseringsfri under vistelsen i men behöver visering förinresa om inte annat anges i uppehållstillståndet. Regelmässigt ges emellertidden som får ett sådant tillstånd i praktiken rätt att resa in i underden tid tillståndet gäller. Uppehållstillståndbör inte utfärdas till någon om det inte anses att denne bör få resa in iSverige tillståndet gäller. I förslaget har därför nu angivitsatt uppehållstillstånd, dvs. såväl permanent som tidsbegränsat, medför allvisering inte krävs för inresa efler vistelse. Om någon omständighet skulleinträffa som medför att en utlänning, som har uppehållstillstånd men som harlämnat , bedöms inte böra få återvända, kan i ställetuppehållstillståndet återkallas; inte sällan torde skälet all vilja vägraåterinresa motsvara något av dem som också utgör skäl för återkallelse av ettuppehållstillstånd enligt 2 kap. 9 12 §§ lagförslaget. Bestämmelsen att nordborär undantagna från viseringskravet motsva- Prop. 1988/89:86 rar 24 § andrastycket 2 UtlF. Utöverde grupper som i lagen uttryckligen undantas från kravet på visering finnsför närvarande föreskrifter om viseringsfrihet i en rad andra fall.Viseringsfrihet gäller bl. a. för medborgare i stater med vilka harviseringsfrihetsavtal och för personer, som är fast bosatta i något annatnordiskt land och har främlingspass utfärdat av det landet. Någon inskränkningi dessa regler är inte avsedd. De bör liksom kunna meddelas avregeringen genom förordning. Enutlänning som vistas i mer än skall ha uppehållstillstånd,om inte utlänningen är medborgare i , , eller . Regeringenfår föreskriva andra undantag från kravet på uppehållstillstånd. Regeringenfår också föreskriva krav på uppehållstiflstånd redan efler en kortarevistelsetid i än . Enligtnuvarande regler, 10§ UtlL, får regeringen föreskriva att utlänningar skall hauppehållstiflstånd för alt resa in i eller uppehålla sig i . Med stöd avdenna regel har regeringen förordnat att utlänningar med vissa undanlag behöverha uppehållstillstånd för vistelse i som överstiger (30§UtlF). föreslås att huvudregeln om krav på uppehållstillstånd samt det nugällande undantaget därifrån vad avser medborgare i de nordiska länderna angesredan i lagen. Därutöver ges ett bemyndigande för regeringen att föreskriva omundantag även i andra fall. Av 34 och 35 §§ UtlF följer att det i denuppehållstillslåndsfria tiden skall räknas in vistelse i annat nordiskt land.Dessa bestämmelser har, liksom de övriga nämnda undantagen från deolika tillståndskraven för medborgare i de nordiska länderna, sin bakgrund iöverenskommelsen med , , och om upphävande avpasskontrollen vid de inlernordiska gränserna (passkontrollöverenskommelsen,SÖ 1958:24). I dessa fall kan alltså kravet på uppehållstillstånd inträdatidigare än efter tre månaders vistelse i . För att ge regeringenmöjlighet all utfärda regler motsvarande dem som finns i 34 och35 §§ UtlF har i andra stycket också angetts att föreskrifter om kortarevislelsetid får meddelas av regeringen i förordning. Enutlänning skall ha tillstånd för att arbeta i på grund av anställninghär eller utomlands (arbetstillstånd), om inte utlänningen har permanent uppehållstillståndeller är medborgare i , , eller . Regeringenfår föreskriva andra undantag från kravet på arbetstill stånd. Bestämmelsen motsvarar ihuvudsak vad som har föreskrivits i 20§ Prop. 1988/89:86 UllL samti 46 § andra stycket I och 2 UtlF. Regeringenfår föreskriva om ytterligare undantag utöver de två som anges i lagtexten.Härigenom kan bl. a. det undantag från kravet på arbetstillstånd som gällerför handelsresande enligt en uttrycklig regel i UtlL bibehållas. Deregler om s. k. anställningstillstånd som också finns i 20§ UtlLåterfinns enligt mitt förslag i en särskild lag, se lagförslag nr 3. Närmare om visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd Idetta kapitel anges innebörden av visering, uppehållstillstånd och arbetstillståndsamt de viktigaste förutsättningarna för att sådana tiflstånd skall beviljaseller kunna återkallas. Viseringinnebär tillstånd att resa in i och vistas i under viss kortare lid. Viseringfår ges för högst tre månaders vistelse , om inte annatföljer av föreskrifter som regeringen meddelar. Visering får begränsas även iövrigt och får förenas med de villkor som kan behövas. 1denna bestämmelse anges innebörden av visering och för vilken tid visering fårbeviljas. Paragrafen motsvarar delvis 11 § UtlL. Någon längsta tid förgiltigheten anges dock inte där men visering ges, som har nämnts,normalt inte för mer än tre månaders vistelse. 1 I § anges detta nu som enhuvudregel. Somnämnts i den allmänna motiveringen förekommer del att chefen förutrikesdepartementet meddelar viseringar, s.k. diplomatviseringar, för längretid än . Denna ordning har befunnits vara ändamålsenlig och det saknasanledning begränsa denna möjlighet. Befogenheten bör dock tillkommautrikesdepartementet. I andra stycket har därför tagits in ell bemyndigande förregeringen att meddela undantag från huvudregeln att visering inte får ges förlängre lid än tre månaders vistelse. Även andra undantag kan komma i fråga. Medanledning av ett påpekande från invandrarverket vill jag klargöra att enbeviljad visering för såvitt annat inte har angivits automatiskt ger rättatt resa in i inte bara en första gång utan under den tidsom viseringen gäller. Liksom kommer visering ibland att gällaför kortare lid än . Exempelvis bör visering inte ges för längre tidän uUänningens pass är giltigt. Det kan också förekomma att besök endast bör fågöras under någon efler eller veckor. Viseringen kan också försesmed olika villkor och kan t. ex. inskränkas lill att gälla endast för resagenom . 10 1988/89. 1 saml Nr 86 Uppehållstillståndinnebär tiflstånd att resa in i och vistas i Sverigeunder (tidsbegränsat uppehållstillstånd) eller utan tidsbegränsning (permanentuppehållstillstånd). Paragrafenmotsvarar i sak 12 § första stycket samt delar av 13 och 15 §§ UtlL.Riktlinjerna för när ett tidsbegränsat resp. permanent uppehållstillståndskafl meddelas drogs upp (prop. 1983/84:144, SfU 30). Dessa riktlinjertorde alltjämt få vara vägledande. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd börsåledes meddelas t.ex. en utlänning, som skall besöka släktingar i Sverigeunder efler utföra ett visst arbete eller studera här. Om utlänningenhar för avsikt att mer varaktigt bosätta sig i och han i och för sigbör beviljas uppehåflstiflstånd bör han redan från början meddelas ettpermanent sådant. Detta förhållande behöver dock inte, som ,uttryckligen anges i lagtexten (jfr. 12 § första stycket andra meningen UtlL).I vissa fall av familjeanknytning bör först ett tidsbegränsat tillstånd ges (s.k. uppskjuten invandringsprövning). Tillskillnad från vad som gäfler föreslås även tidsbegränsade uppehållstiflståndge rätt till inresa och återinresa. Eftersom innehavare av ett sådant tillståndredan nu regelmässigt beviljas rätt till återinresa under den lid tillståndetgäller, är det enligt min mening mer rationellt att sådan rätt generellt skallfölja av tillståndet. Jag har ju också i det föregående (1 kap. 3§) föreslagitatt den som har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd skall vara fri från kravetpå visering vid inresa. Jag vill också erinra om att såväl tidsbegränsade sompermanenta uppehållstillstånd skall kunna återkallas, se vidarespecialmoliveringen till 9§ ff. i detta kapitel. Enligtbestämmelserna i 3 kap. skall en utlänning i vissa fall ges uppehållstillståndi . 1denna paragraf erinras om att bestämmelserna om asyl, som återfinns i 3 kap.,medför att uppehållstillstånd skall beviljas i vissa fafl. Bestämmelserna omasyl har sin motsvarighet 13,5 och 6 §§ UtlL och i 31 § 1 och 2 UtlF. I 31 §UtlF sägs att uppehållstillstånd får beviljas medan det i den föreslagnaparagrafen slås fast att en utlänning i vissa fall skall ges tillstånd. Någonändring i praktiken är emeflertid inte avsedd. Av 3, 5 och 6§§ UtlL följer nämligenall flyktingar, krigsvägrare och personer, som har vissa flyktingliknande skäl(de factoflyktingar), endast i särskilda undantagsfall får nekas tillstånd attstanna i . Reglerna om uppehållstillstånd för de utlänningar, somomfattas av dessa kriterier, uppfattas därför i själva verket redan nu som enskyldighet att ge tillstånd. 1. enutlänning som är nära anhörig till en i bosall person eller som annars har särskild anknytning till , 2. enutlänning som av humanitära skäl bör få bosätta sig i , eller 146 3. en utlänning som harfått arbetstillstånd eller som har sin försörjning Prop. 1988/89:86 ordnadpå något annat sätt. Regeringen får föreskriva att uppehållstillstånd kan gesäven i andra fall. Iparagrafen tas upp olika personkategorier som, vid sidan av de utlänningar somavses i 3§, kan få uppehållstillstånd. Uppräkningen är inte uttömmande.Paragrafen innehåller därför ett bemyndigande för regeringen att föreskriva attuppehållstillstånd får beviljas också i andra fall. Bestämmelsen motsvarar 31 § 4 UtlF. Uttrycket nära anhörig i den föreslagnabestämmelsen avser att tydligare än det nu använda uttrycket"familjeanknytning" beskriva den fasta praxis som har utvecklats pådetta område och som också ställt sig bakom.Uppehåflstillstånd skall således kunna ges till make/maka eller sambo,hemmavarande bam under som är ensamstående, föräldrar och andrasläktingar som är väsentligt beroende av en i bosatt person samt tillpersoner vars samtliga nära släktingar finns i , s. k. "sistalänk"-fall. I de angivna fallen är situationen i allmänhet sådan atthinder inte möter mot att ge uppehåflstiflstånd Ofr- prop. 1983/84:144, s. En individuell prövning av det aktuella fallet måste alltid göras. Anknytningtill en nära anhörig kan endast åberopas i förhållande tifl en person som harbeviljats uppehållstillstånd eller som är bosatt här utan alt behöva tillstånd.Den kan således inte göras gällande i förhållande till den som väntar påuppehållstillslånd. Förutomsläktanknytning kan även annan särskild anknytning till beaktas då detgäfler att bedöma en ansökan om uppehållstillstånd. Omständigheter som harbetydelse är en tidigare längre vistelse i eller svenskt ursprung.Detsamma gäller en längre anställning på ett svenskt fartyg eller i ett svensktrederi och, om än i mindre grad, anställning vid ett svenskt företag utomlands(prop. 1983/84:144 s. 81). Regeln motsvarar andra ledet i 31 § 2 UtlF. Det kan vara fråga om personersom på grund av sjukdom eller andra personliga förhållanden inte bör nekasuppehållstillstånd här. Hit hör också personer som inte omfattas av reglerna omasyl i 3 kap. men där förhållandena i det land till vilket utlänningen skullebehöva resa ändå är sådana all det ter sig inhumant att tvinga honom ellerhenne all återvända dit, t. ex. ett pågående krig. Det kan också vara fråga ompersoner som i och för sig borde avvisas eller utvisas men där enverkställighet inte skufle kunna ske därför att del inte finns något land därutlänningen kan las emot. Som anförs i specialmotiveringen tifl 4 kap. 12 §bör beslut om avlägsnande i allmänhet inte meddelas i sådana fall. Uppehållstillståndav humanitära skäl kan också meddelas släktingar som inte omfattas av förstapunkten men där kombinationen av vissa humanitära skäl och släktanknytning göratt tiflstånd bör ges. Regeln motsvarar 31 § 3 UtlF. Uppehållstillståndskall normalt meddelas om arbetstillstånd beviljas. All innehavare av ett permanent uppehållstillstånd intebehöver ha arbetstillstånd framgår av 1 kap. 5§. När det gällerbestämmelsen att uppehållstiflstånd får ges till den som Prop. 1988/89:86har sin försörjning ordnad på annat sätt krävs enligt praxis i allmänhet någotmer än enbart försörjningsförmåga, t. ex. någon form av anknytning. Denföreslagna ordningen med ett redan i lag angivet krav på uppehållstillståndbör inte medföra att alla fall där uppehållstillstånd får medges behöver tas ini lagen. Regeringen bör ha möjlighet att föreskriva att uppehållstillstånd fårmeddelas också i andra fall, t.ex. när det gäller studier eller besök här. Omutlänningen befinner sig i när ansökan om uppehållstillstånd görs ellerprövas, får ansökan inte bifallas. Detta gäller dock inte om 1. utlänningenhar rätt till asyl här, 2. utlänningen skall återförenasig med en nära familjemedlem som är stadigvarande bosatt i och som hantidigare har sammanlevt med utomlands, eller 3. del annars finns särskildaskäl. Omutlänningen skall avvisas eller utvisas enligt ett beslut som har vunnit lagakraft, får dock en ansökan om uppehållstiflstånd från honom bifallas bara omansökan grundar sig på omständigheter som inte har prövats fömt i ärendet omhans avvisning eller utvisning och om 1. utlänningen har rätt till asylhär, eller 2. del annars finns synnerligaskäl av humanitär art. Paragrafenger uttryck 1981 införda huvudprincipen att den som önskar bosättasig i skall söka och få uppehåflstillstånd innan han anländer hit(prop. 1979/80:96 s. 33, AU 27, rskr. 378, jfr. 33 § UtlF). Densom vill ha uppehållstiflstånd här kan inte först söka visering och därefter,medan han uppehåfler sig i , sökauppehåflstillstånd. Ansökan skall då avslås. Även om utlänningen kan vistas iSverige utan visering måste han lämna innan han söker uppehåflstillstånd. Liksomför närvarande skall dock vissa undantag kunna göras från huvudregeln. Dessaanges i andra och tredje styckena. Punkterna1 och 2 motsvarar 33 § första stycket 2 och 3 UtlF. Det i punkten 2 föreslagna begreppet nära familjemedlem är mer inskränkt än begreppet nära anhörig i 4 §. Begreppet avser endast medlemmar av den s. k. kämfamiljen. Hit räknas make/maka och sambo samt ensamstående barn . Den nära familjemedlemmen skall vara stadigvarande bosall här i landet. Bosättningen måste afltså ha en högre grad av varaktig- 148 het än enligt 4§. Detinnebär normalt att utlänningar som erhåflit tidsbe- Prop. 1988/89:86 gränsatuppehåflstiflstånd, t. ex. för gäststudier eller i samband med s. k. uppskjuteninvandringsprövning, inte är att anse som stadigvarande bosatta i landet.Undantagsvis kan dock även en person som har ett tidsbegränsatuppehållstillstånd anses vara stadigvarande bosatt. Sökanden måste dessutom hasammanlevt med familjemedlemmen utomlands. Ipunkt 3 ges möjlighet att göra andra undantag när det föreligger särskildaskäl. Så kan vara fallet om utlänningen har ett uppehållstillstånd som harmeddelats för annat ändamål än besök och som går ut medan ansökan är föremålför prövning. Ett annat fall, som inte är ovanligt, är att det är fråga om enutlänning som bör beviljas uppehållstillstånd och där det på gmnd avutlänningens hälsa eller höga ålder framstår som orimligt att begära attansökan skall göras från hemlandet. Andra exempel på fall då en ansökan omuppehållstillslånd bör prövas trots att inresa redan har skett i landet är dådet kan antas att utlänningen skulle bli förhindrad att på nytt lämna sittland. Detsamma gäller det fallet att en utlänning har ansökt omuppehållstiflstånd på gmnd av anknytning till en här i landet bosatt person somhan eller hon redan har eller väntar barn med. Itredje stycket görs ytterligare inskränkningar beträffande möjligheten att fåbifall till en ansökan om uppehållstillstånd som görs medan utlänningenbefinner sig i . Dessa undantag tar sikte på personer som har blivitavvisade efler utvisade och därefter, när avlägsnandebeslulet har vunnit lagakraft och skafl verkställas, ger in en ny ansökan. Bestäinmelsen gäller alltsåinte dem som har avvisats med förordnande om omedelbar verkställighet. Av dessakan överklagande användas för att få en ytterligare prövning avuppehållstillståndsfrågan. Somhar angetts i den allmänna motiveringen bör alltså en utlänning trots ett lagakraftvunnet avlägsnandebeslut i undantagsfafl kunna få en ny ansökan omuppehållstillstånd prövad utan hinder av att han alltjämt finns kvar i landet.Såsom framgår av 8 kap. 10§ kan verkstäfligheten av det tidigare beslutet ocksåinhiberas medan den nya ansökan prövas. Som har utvecklats i den allmännamotiveringen, avsnitt 2.2.8, bör möjligheten att göra en ny ansökan emellertidinte få leda till att samma omständigheter blir föremål för en ny prövning ochinte heller till att omständigheter som inte har prövats i det tidigareavgjorda anvisnings- eller utvisnings-ärendet leder till bifall annat än iundantagsfall. Möjlighetenatt ge uppehållstillstånd på gmnd av en ny ansökan innan ett avlägsnandebeslut verkställs måste därför, även om helt nya omstän digheter föreligger, begränsas till de fall där det föreligger mycket starka skäl. En ansökan om uppehållstillstånd skall således i dessa fafl och tifl skillnad från de fall som avses i andra stycket kunna beviljas bara under två förutsättningar. Den ena är att utlänningen har rätt till asyl enligt bestämmelserna i 3 kap. Den andra är att det annars föreligger synnerliga skäl. Härmed avses mycket starka skäl av humanitär art, t.ex. om det föreligger en risk för självmord eller om ett avlägsnande annars skulle medföra allvarlig fara för utlänningens liv eller hälsa. Humanitära skäl kan finnas också i andra situationer, t.ex. om verkställandet av det första beslutet har fördröjts på gmnd av omständigheter som 149 utlänningen inte harkunnat råda över. I de senare fallen torde ibland ett Prop. 1988/89:86tidsbegränsat uppehållstillstånd kunna ges. Av 7 kap. 15§ framgår att dettidigare meddelade avlägsnandebeslulet inte får verkställas medan dettidsbegränsade tillståndet gäller. Det får avse ett visst slag eller vissa slag av arbeteoch förenas med de övriga villkor som behövs. Ifråga om arbetstillstånd tillämpas 5§ första och andra stycket på motsvarandesätt. Regeringenfår meddela ytterligare föreskrifter om arbetstillstånd. Bestämmelsens,/o'rs/a stycke motsvarar 21 § UllL. Ett arbetstillstånd är alltidtidsbegränsat. Av 1 kap. 5§ lagförslaget framgår att utlänningar med permanentuppehållstillstånd inte behöver ha arbetstillstånd för all arbeta i . Detsammagäller medborgare i de nordiska länderna.