prop · GC0386 · 1988-12-31 00:00:00 — Förvaltningslagensbestämmelser gäller även vid förvaltningsmyndighets handläggning av ärendenenligt utlänningslagen i den mån någon avvikande bestämmelse inte har meddelatsi lagen. I paragraferna föreskrivs vissa undantag från bestämmelsema i 17§ och20 § förvaltningslagen om myndighels kommunikationsplikt resp. skyldighet attmotivera beslut. Undantagen är desamma som i gäflande lag. Såsomframhållits i den allmänna motiveringen, avsnitt 2.2.5, är det angeläget attden i 20 § förvaltningslagen föreskrivna skyldigheten att motivera beslutiakttas noggrant i andra ärenden än de som undantas i andra stycket. Dettagäller särskilt ärenden om avvisning eller utvisning där frågan om asyl harprövats. Närett ärende enligt denna lag skall prövas av regeringen får, för tiden till dessregeringen avgör ärendet, det statsråd som har till uppgift att föredra dessaärenden besluta om inhibition av avvisning efler utvisning. Paragrafenavser att till sitt innehåll ge uttryck för samma befogenheter som statsrådet har enligt 75 § UtlL alt besluta om inhibition av avvisning eller utvisning i avvaktan på att regeringen kan ta ställning i saken. Densom är tolk vid handläggning av ett ärende enligt denna lag inför enförvaltningsmyndighet eller en domstol har rätt alt av allmänna medel få arvodesamt ersättning för kostnader och tidsspillan, om inte uppdraget har fullgjortsi tjänsten. Fråganom ersättning prövas av den domstol eller myndighet som handlägger ärendet. Närmarebestämmelser om ersättning meddelas av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. Motsvaranderegler finns i 61 och 62 §§ UtlL. Fråganom lolkersättning regleras i förordningen (1979:291) om tolktaxa. Enligtförordningen utgår ersättning till tolk enligt taxa som fastställs avdomstolsverket. Förordningen är tillämplig när tolkar anlitas av domstol ochvissa domstolsliknande nämnder samt åklagarmyndighet, polismyndighet ochkronofogdemyndighet. När tolk anlitas vid förhandling hos annanförvaltningsmyndighet, t. ex. invandrarverket, anses ersättning även utansärskild föreskrift kunna utgå enligt tolktaxan eftersom denna ger uttryck förvad som är en skälig ersättning. / tredje stycket har en hänvisning gjorts somavser att anvisa tolkersättningsfrågor i utlänningsärenden till den särskildatolktaxan. Socialnämndenskall på begäran av regeringen, statens invandrarverk eller en polismyndighetlämna ut uppgifter om en utlännings personliga förhållanden, om uppgifternabehövs i ett ärende om uppehållstillstånd eller för verkställighet av ettbeslut om avvisning eller utvisning. Omutlänningen i ett ärende enligt denna lag åberopar intyg om sin psykiska ellerfysiska hälsa, skall hälso- och sjukvårdsmyndighet på begäran av den myndighetsom handlägger ärendet lämna upplysningar som kan vara av betydelse för attbedöma-uppgifterna i intyget. Förstastycket motsvarar i huvudsak 19 a och 84 a§§ UllL. Uppgifter om personligaförhållanden omfattar även rena faktauppgifter som t. ex. bostadsadress. Regelni andra stycket är ny. Med stöd av denna bestämmelse, som avser att uttrycka enuppgiftsskyldighet enligt 14 kap. 1§ sekretesslagen och därmed bryta densekretess som annars gäller för uppgifter inom hälso-och sjukvård enligt 7 kap.1 § sekretesslagen, ges t. ex. förtroendeläkare i utlänningsärenden möjlighetall ta del av sjukhusjournaler etc, om utlänningen åberopar läkarintyg för attfå stanna i . Skyldigheten att lämna uppgifter har begränsats till attgälla myndigheter inom hälso- och sjukvården. Privat verksam hälso- ochsjukvårdspersonal omfattas alltså inte. Yttrande i ärenden omarbetstillstånd Prop. Vidhandläggning av frågor om arbetstillstånd som har principiell betydelse ellersom i övrigt är av större vikt skall berörda arbetsgivar- ocharbetstagarorganisationer få tillfälle att yttra sig. Bestämmelsenmotsvarar vad som gäller enligt 24 § andra stycket UtlL.Reglerna om arbetstillstånd återfinns i 1 kap. 5 §, 2 kap. 6 och Enligt8 kap. 7§ regeringsformen (RF) kan regeringen efter bemyndigande i lag genomförordning meddela föreskrifter om bl. a. utlänningars vistelse i riket. Delgäller även om föreskrifterna innebär åligganden för enskilda eller ingrepp iövrigt i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden och annars alltsåenligt 8 kap. 3 § RF borde meddelas genom lag. Med stöd av sådana bemyndigandenhar den nuvarande utlänningsförordningen, innehållande ett nittiotalparagrafer, utfärdats av regeringen. Idella kapitel har samlats några bemyndiganden för regeringen att meddelaföreskrifter i olika ämnen. 1 flera av lagens övriga kapitel har redan givitsbemyndiganden för regeringen att meddela avvikande föreskrifter i olikahänseenden (se t. ex. 1 kap. 2 - 5 §§, 2 kap. 1,4,6, och 7 §§, 3 kap. 4 och 7§§). Regeringenfår, utöver vad som förut har angetts i denna lag, meddela föreskrifter om 1. skyldighetalt anmäla utlänningars vistelse eller anställning i , 2. sådanainskränkningar angående utlänningars rätt att vistas inom vissa områden eller vara anstäflda i ett visst företag eller i företag av ett visst slag som är nödvändiga med hänsyn lill säkerhet. PunktI motsvarar 9 § UtlL. Med stöd av den bestämmelsen har regeringen i UtlFmeddelat föreskrifter om skyldighet för olika myndigheter saml för bl.a. densom på hotell upplåter bostad åt en utlänning eller den som anställer enutlänning att göra anmälan om detta. Som har utvecklats närmare i den allmännamotiveringen, se avsnitt 2.2.5, kan föreskrifter om bl.a. bosladsanmälan ochanställning inte längre anses påkaflade. Regeringen bör dock ha kvar enmöjlighet att vid behov meddela sådana föreskrifter. Anledning kan t.ex. finnasalt meddela sådana föreskrifter . Punkt2 motsvaras av 27 § första stycket UllL. Bestämmelser som in skränker utlänningars rätt att uppehålla sig inom vissa områden har med delats i förordningen (1976:935) om skyddsområden och kontroflområ den. Bestämmelserna om skyddsområden och kontrollområden har setts över av utredningen om tillträdesskydd (Fö 1982:03). Utredningen över lämnade betänkandet Militära skyddsområden (SOU 1986:7). Betänkandet har remissbehandlats och ärendet bereds 1fråga om diplomatiska tjänstemän och avlönade konsulära tjänstemän som äranställda av främmande stater i samt deras familjer och betjäningliksom beträffande främmande staters kurirer tillämpas denna lag endast i denutsträckning som regeringen föreskriver. Ifråga om andra utlänningar, vilka är berättigade till förmåner enligt lagen(1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, iakttas de inskränkningarsom följer av 2 5 §§ i den lagen. Paragrafenmotsvarar 101 § UtlL. Hemsändandeför vård m. m. Regeringenfår meddela föreskrifter om hemsändande av utlänningar, som inte är flyktingaroch som har tagils om hand enligt lagen (1980:621) med särskilda bestämmelserom vård av unga, lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall eller 35 § lagen (1967:940) angående omsorger om vissa psykisktutvecklingsstörda jämförd med 6§ lagen (1985:569) om införande av lagen(1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m. fl. Efteravtal med annat land om behandling av fripassagerare får regeringen föreskrivaavvikelser från bestämmelserna i denna lag samt meddela de föreskrifter iövrigt som behövs för tillämpning av avtalet. Paragrafenmotsvarar 104§ första och andra styckena UtlL. I104 § tredje stycket UtlL ges en erinran om att det finns särskilda regler omutlämning för brott och om överförande av verkställighet av brottmålsdomar ivissa fall samt om utlämning för verkställighet av beslut om vård ellerbehandling. Någon motsvarighet till denna bestämmelse har inte ansetts behövligi den nya lagen. Krigoch krigsfara m. m. Regeringenfår meddela föreskrifter att gälla i krig, vid krigsfara eller under sådanautomordentliga förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara somSverige har befunnit sig i, i fråga om utlänningars 1. inresaoch vistelse i landet, 2. utresa ur landet, 3. rätt att ha anställning elleroffenUigt förtroendeuppdrag här, 4. avlägsnande från landet samt 5. omhändertagande i anstalt ellerförläggning. enligt 4§ 4 eller 5 som har meddelats i andra fall än då äri krig skall underställas inom en månad från ikraftträdandet. Omriksmöte inte pågår då, räknas tiden från början av nästa . Föreskriftenupphör att gälla, om den inte underställs i rätt tid eller om inte godkänner den från den dag då underställningen skedde. Paragrafernamotsvarar i huvudsak 103§ UUL. 4§ har dock utformats Prop. 1988/89:86 eftermönster av 26 § hälsoskyddslagen (1982:1080). Syftet med detta är att i denmån det skulle vara önskvärt redan i fredstid kunna utarbeta och geoffentlighet åt de regler, som skulle kunna bli tillämpliga i krissituationer.Därmed uppnås syftet med ett av de förslag som har lagts fram till regeringenav statens invandrarverk i egenskap av ansvarig myndighet vad gäller funktionenflyklingverksamhel enligt förordningen (SFS 1986:294) om ledning och samordninginom totalförsvarets civila del /betänkande Mottagande ochomhändertagande av flyktingar under kriser och krig (Dnr R 2801/87)/. Denna lag träder i kraft denIjuli 1989, då utlänningslagen (1980:376) skall upphöra att gälla. Om ett ärende om avvisningeller utvisning på annan grund än brott har inletts före ikraftträdandet, skalli det ärendet beslut i frågan om avvisning eller utvisning fattas medtillämpning av äldre bestämmelser. Om ett ärende om verkställighetav ell beslut om avvisning eller utvisning har inletts före ikraftträdandet,tillämpas i det ärendet äldre bestämmelser i fråga om verkställigheten. Förutlänningen gäfler i sådant fall inte 2 kap. 5 § tredje stycket. Om det i lag eller annanförfattning förekommer uttrycken förpassning eller förvisning, skall därmedavses utvisning enligt 4 kap. 3 § resp. 7 § i nya lagen. Vid tillämpning av 10 kap. 3§ Ioch 3 samt 4§ likstäfls med beslut om utvisning eller föreskrift som där nämnsmotsvarande beslut eller föreskrift enligt äldre lag. Om det i en lag eller i enannan författning hänvisas lill en föreskrift, som har ersatts genom enbestämmelse i denna lag, tillämpas i stället den nya bestämmelsen. Flertaletav de bestämmelser som ges i den nya lagen har sin motsvarighet i UtlL. Dettagäller i allt väsentligt t. ex. reglerna om kraven på tillstånd och förutsättningarnaför asyl, där de förändringar som föreslås är av gynnande natur förutlänningar. De större förändringar som vidtas gäller regelsystemet ochhandläggningsordningen för avvisning och utvisning samt för verkställigheten avsådana beslut. Dennya lagen föreslås gälla från den , då UtlL upphör attgälla. Dellainnebär bl.a. följande! En ansökan om t.ex. iippehållstillslånd eller visering som har getts in före ikraftträdandet kommer att beslutas . enligt de nya reglerna. Ett redan rneddelat. förvars- eller uppsiktsbeslut . fortsätteratt gälla men,är underkastat den nya lagens regler om förnyad prövning m.m. 214 Punkt 2 Prop. Dennya lagen innebär bl. a. att begreppen avvisning och utvisning används på ettfrån UtlL avvikande sätt. Det innebär också att andra beslutande instanser ivissa fall kommer in och att delvis nya grunder och avvikande tidsfristergäller i ärenden om avvisning och utvisning. Mot denna bakgrund framstår detsom mest ändamålsenligt att redan påbörjade ärenden om avvisning ellerutvisning får fortsätta alt hanteras fram till slutligt beslut enligt det äldreregelsystemet. Sannolikt skulle den motsatta ordningen kunna skapa osäkerhet iett övergångsskede hos de berörda myndigheterna, medan det knappast kan ansesinnebära någon risk för rättsförluster att på dessa redan anhängiggjordaärenden tillämpa den äldre lagen. Detta hindrar naturligtvis inte attmyndighetema tillägnar sig de arbetsmetoder som förespråkas i samband med dennya lagen även i äldre ärenden, t. ex. ett ökat inslag av muntlighet ihandläggningen och utförligare beslutsmotiveringar. framhållit innebär de föreslagna bestämmelsema i den nyautlänningslagen om utvisning på gmnd av brott inte en sådan ändring iförhållande till äldre bestämmelser att någon övergångsbestämmelse behövs.Punkten 2 har därför på förslag av lagrådet begränsats till avvisning ochutvisning i andra fafl än utvisning på gmnd av brott. Dennya lagen innebär att ingen möjlighet att överklaga beslut i fråga omverkställighet längre skall finnas kvar. 1 stället skall under vissa närmare.angivna förutsättningar (2 kap. 5§ tredje stycket) en ansökan om uppehållstillståndkunna prövas medan utlänningen är kvar i trots att ell redan meddelatavvisnings- eller utvisningsbeslut finns. Denna nyordning bör slå igenom såsnart som möjligt i samtliga ärenden om verkställighet av beslut om avvisningoch utvisning och således också i sådana fall där beslutet om avlägsnande harfattats och t. o. m. har vunnit laga kraft före den nya lagens ikraftträdande. Ivissa fall bör dock de äldre reglerna om hanteringen av verkställighetsf rågor i UtlL (85-89, 89 a, 90 och 90 a§§) alltjämt tillämpas. Det gäller de fall där verkställigheten redan har inletts av polismyndigheten. Detta, som . kommer till uttryck i punkten 3: av övergångsbestämmelserna, innebär . naturligtvis att del under ett övergångsskede alltjämt kommer att finnas verkstäflighetsärenden som skall överlämnas från polisen till invandrar-, . . : verketefler där invandrarverket måste ta ställning till om ärendet skall . ; .övertas eller inte. Del kommer också att vara möjligt att i dessa ärendenöverklaga olika beslut till regeringen. Denna övergångstid skall dock inte behövabli särskilt lång och sannolikt inte heller behöva, omfatta något större antalärenden. Självfalletskall det inte vara möjligt att med överklagande av ett verkslällighetsbeslut enligt äldre bestämmelser vara möjligt att få en ny ansökan enligt 2 kap. 5 §.tredje stycket prövad. På inrådan av/flrdJer har punkt 3 kompletterats i enlighet härmed.. 215 Bestämmelsenmotsvarar vad som föreskrevs i övergångsbestämmelsema till 1980 årsutlänningslag och syftar på den äldre terminologi som gällde för beslut i ettutvisningsärende (förpassning) respektive i en brottmålsdom (förvisning). DennaÖvergångsbestämmelse har införts på inrådan av lagrådet. Som framhållits avlagrådet kan vid tillämpningen av 10 kap. 3§ I tvekan uppstå, om bestämmelsengäller i fall då beslut om utvisning har meddelats enligt äldre lag medansjälva gämingen, dvs. försvårandet av verkställigheten, företas efterikraftträdandet. Motsvarande problem kan uppkomma vid tillämpningen av 10 kap.3§ 3 efler 4§. Överträdelser enligt de nu nämnda lagmmmen efterikraftträdandet, som gmndar sig på beslut om utvisning eller beslut omföreskrifter enligt äldre bestämmelser, skafl alltså bli föremål för lagföringenligt den nya lagen. 4.2 Förslaget till lag om åtgärder för att förebyggavåldsdåd med internationell bakgrund (terroristlagen) Genomden nya lagen sammanförs terroristbestämmelsema i UtlL med reglema ispaningslagen. Förslaget till ny lag överensstämmer i huvudsak medlagutredningens lagförslag. På en viktig punkt avviker dock mitt förslag frånlagutredningens. nuvarande lagstiftningen följer bestämmelsema för handläggning avterroristärenden begreppsmässigt den disposition mellan avvisning och utvisningsom gäller för övriga utlänningsärenden. De materiella gmnderna föravlägsnande ur landet av en presumtiv terrorist avviker emellertid från övrigautlänningsärenden och är dessutom desamma för såväl avvisning som utvisning(jfr. 30 och 47 §§ UllL). Det saknar således betydelse, när fråga-uppkommer omatt avlägsna en presumtiv terrorist, om de grunder för. avvisning ellerutvisning som gäller i övriga utlänningsärenden är för handen eller ej.Avvisning eller utvisning skall alltid ske när de särskilda förutsättningarnaär uppfyflda. Vad som avgör vilket av begreppen som skall komma tiflanvändning är endast bestämmelsen i 31 § första stycket UtlL att avvisning intefår ske senare än från det utlänningen anlände tifl . När nuterroristbestämmelserna skiljs från utlänningslagstiftningen i övrigt saknas egentligen anledning att i den nya terroristlagen följa den 'förändring av begreppen avvisning och utvisning som genomförs i den nya utlänningslagen. I princip skulle i den nya lerroristlagen endast ettbegrepp för avlägsnande av en presumtiv terrorist behöva införas. Inom ramen för detta begränsade översynsarbete av terroristbestämmelserna och med hän synstagande till att en kommitté tiflsatts för att se över terrorist lagstiftningen är jag inte beredd alt nu lägga fram förslag med sådan innebörd. : För att markera att den nya terroristlagens bestämmelser i det 216 angivna hänseendet inteinnebär någon förändring i sak vill jag emellertid Prop. 1988/89:8( föreslåett tillägg till lagutredningens lagförslag med innebörd att begreppetavvisning hänförs till avlägsnande som sker från utlänningensankomst till och begreppet utvisning för tiden därefter. Dämtöverhar jag ansett det lämpligt att göra vissa redaktionella och språkligaändringar i lagutredningens förslag. Jag kommer i det följande att redogöra förde ändringar i lagtexten som jag har vidtagit. Dennya lagen har fått benämningen lag om åtgärder för att förebygga våldsdåd medinternationell bakgrund (terroristlagen). Enutlänning som kommer till skall avvisas, om det finns gmndad anledningatt anta att han tillhör eller verkar för en sådan organisation eller grupp somavses i andra stycket och om det dessutom med hänsyn till vad som är känt omhans tidigare verksamhet efler i övrigt föreligger fara för att han här ilandet medverkar till sådana handlingar som avses i det stycket. 1första stycket avses en organisation efler gmpp som, med hänsyn till vad som ärkänt om dess verksamhet, kan befaras utanför sitt hemland använda våld, hoteller tvång för politiska syften och därvid begå sådana gämingar här i landet. Avvisningskafl ske när utlänningen kommer lill eller efterankomsten. Avvisning får inte ske senare än från ankomsten. Bestämmelsemai 1 § första och andra styckena, som motsvarar 30 § UtlL, behandlar degmndläggande fömtsättningama för avvisning av en presumtiv terrorist.Avvisning skall alltid ske om fömtsättningarna är uppfyllda. Sammafömtsättningar gäller för utvisning (jfr. 3 § första stycket). Itredje stycket anges att avvisning inte får ske senare än frånutlänningens ankomst tifl . Uppkommerfråga om att en utlänning som kommer till skafl avvisas, skallpolismyndigheten genast överlämna ärendet till regeringens avgörande. I sådanaärenden skall förhandling håflas. Yttrande skafl inhämtas från statensinvandrarverk, om det inte möter hinder på gmnd av att ärendet är synnerligenbrådskande. Regeringen får dock utan föregående förhandling eller hörande avinvandrarverket besluta att inte avvisa utlänningen. Regeringenfår meddela närmare föreskrifter med riktlinjer för polismyndigheternasprövning av frågan om ett ärende skall överlämnas tifl regeringens avgörande. 2§ motsvarar med vissa språkliga justeringar 32 § första och tredje styckenaUtlL. Iförhållande till lagutredningens förslag har någon motsvarighet tifl 32 § ' andra stycket UtlL intetagits med. Den bestämmelsen reglerar förordnan de om återreseförbud m. m. i samband med beslut om avvisning. Eftersom motsvarande reglering gäller för beslut om utvisning har jag valt att föra samman dessa bestämmelser i 4§. Någon ändring i sak har alltså inte vidtagits. Enutlänning får utvisas ur landet, om det föreligger sådana omständigheter somanges i 1 § första stycket men enligt tredje stycket avvisning inte kan ske.Beslut om utvisning enligt första stycket meddelas av regeringen. I sådanaärenden skall förhandling hållas. Yttrande skall inhämtas från statens invandrarverk,om det inte möter hinder på gmnd av att ärendet är synnerligen brådskande. 3§ motsvarar med vissa språkliga justeringar 47 § UtlL. I första stycket hargjorts ett tillägg som anknyter till förslaget i denna lag alt begreppetutvisning skall användas om avlägsnandet beslutas senare än frånutlänningens ankomst till . Beslutom avvisning efler utvisning skall förenas med förbud för utlänningen attåtervända till . Därvid tillämpas bestämmelserna i 4 kap. 14§ andrastycket utlänningslagen (1989:000) på motsvarande sätt. 14§, som motsvarar innehållet i 32 § andra stycket och 49 § UtlL såvitt avserbeslut om avvisning och utvisning av en presumtiv terrorist, reglerasskyldigheten att i samband med ett sådant beslut förordna om återreseförbud.Hänvisning görs till 4 kap. 14 § i förslaget till ny utlänningslag, där detnärmare anges vad som skall iakttas då förordnande om återreseförbud skallmeddelas. Denna bestämmelse motsvarar 42 § UtlL. Iärenden om avvisning eller utvisning enligt denna lag får det statsråd som hartifl uppgift att föredra ärenden enligt denna lag, eller den tjänsteman somstatsrådet bestämmer, besluta om förhandling och bestämma om andra änutlänningen skall höras. Förhandlingen skall hållas vid tingsrätteller, om särskilda skäl talar mot att förhandlingen hålls där, vid annandomstol eller vid förvaltningsmyndighet. 5§ innehåller bestämmelser hämtade från 57 § UtlL. 1 del lagmmmel anges var en förhandling i ärenden enligt UtlL skafl hållas och vilken myndighet eller annan som i förekommande fafl skall besluta om detta. Bestämmelsen i 57 § första stycket är, liksom 58 62§§ UllL, tillämplig i samtliga ärenden enligt UtlL där förhandling skall hållas, antingen tifl följd av en uttrycklig bestämmelse i UtlL eller efter särskilt beslut (56 § UUL). Såvitt gäller terroristärenden omfattar 57§ första stycket förhandling i frågor om för längning av tiden för förvar (53 § andra stycket UtlL) och inskränkningar i ,., utlänningens rörelsefrihet m.m. (74§ andra stycket UUL). renden som avser fråga om avvisning eller utvisning finns kompletterande ... bestämmelser i 57§ andra stycket. . .. , Iförslaget till ny utlänningslag har en motsvarighet till 57 § UtlL tagits med endast beträffande ärenden om förlängning, av tiden för förvar och . , uppsikt samt ärenden om utvisning ined hänsyn till rikets säkerhet (6 kap. . 7 § saml 4 kap. 11 § förslaget tijl ny utlänningslag). När det gälletlerroristä-. renden har emellertid 57§ använts som utgångspunkt i fråga.om avvis-, nings- och utvisningsärenden samt i ärenden om inskränkningar i utlän- , , ningensrörelsefrihet m. m. 17 § tredje stycket detta lagförslag). Till 5 § , t i o lagförslaget har alltså -med nödvändiga redaktionella justeringar - Prop. 1988/89:86 överförts debestämmelser i 57 § om förhandling som gäller dessa ärenden. Någon ändring isak har inte vidtagits. Iförslaget till ny utlänningslag har tagits in en bestämmelse som innebär attförnyad prövning av ett beslut om att hålla någon under uppsikt skall föregåsav förhandling, om det inte framstår som uppebart att en sådan saknar betydelse(6 kap. 7 §). Bestämmelsen bör också göras tillämplig i terroristärenden. Enhänvisning tifl nämnda lagmm har därför gjorts i 18 § detta lagförslag. Bestämmelserom förhandling i terroristärenden i fråga om förlängning av tiden för förvareller uppsikt återfinns i 6 kap. 12 -15 §§ förslaget till ny utlänningslag. Enhänvisning till nämnda lagmm har gjorts i 18§ detta lagförslag. Dendomstol eller myndighet som håller förhandlingen skafl uppdra åtrikspolisstyrelsen eller en polismyndighet efler åt en särskilt utsedd personatt vara allmänt ombud vid förhandlingen. I6 § har med vissa redaktionella justeringar intagils de bestämmelser i 58 §UtlL om aflmänt ombud som gäfler för terroristärenden som omfattas av 5 §.Någon ändring i sak har inte vidtagits. Det innebär bl. a. att till allmäntombud i ärende om avvisning efler utvisning normalt skall utses en företrädareför (jfr. 1981/82:146 s. 69). Utlänningenoch andra personer som skafl höras, skall kallas till förhandlingen. OmuUänningen håfls i förvar, skafl den domstol eller förvaltningsmyndighet somhåfler förhandlingen besluta om hans instäflelse.