prop · GC031 · 1988-12-31 00:00:00 — De frågor som prövas genomförsöksverksamhet omfattar ett flertal samhällsområden. Inom bostadssektornpågår försök med beslutanderätt för viss statlig långivning. På skolområdetbedrivs försök med ökad frihet i fråga om organisation av skolenheter,friare användning av vissa statsbidrag, utbyte av personal mellan grundskolanslågstadium och förskolan, friare former för konferensverksamheten i skolan, föriäggningav skolarbetstiden, friare fördelning av resurserna till undervisning i B-språk,musikundervisning m. m. Påkommunikationsområdet har dispens medgetts för bl.a. försök med Prop.1988/89:1 integrering av olika trafikslag inom bostadsområden. Inommiljöskydds- och naturvårdsområdet har kommunerna fått möjlighet att ta överbeslutanderätten och tillsynen från för bl. a. viss miljöfarligverksamhet och tillstånd att sätta upp skyltar i naturen. Även i fråga omingripande mot vanvård av djur pågår försök med ökade kommunala befogenheter.Kommunerna i frikommunförsöket har vidare getts möjlighet att ta överlänsstyrelsens beslutanderätt i fråga om tiUstånd för vissa lotterier ochbingo. Ettannat område med försöksverksamhet gäller hälso- och sjukvården. Kommunerna kanhär bedriva primärvård under förutsättning att och kommunen kommitöverens om det. I landstingen är det möjligt att ta ut enhetligapatientavgifter inom öppenvården och att friare tillsätta vissa tjänster inomfolktandvården. Inomsocialtjänstens område har kommunerna bl.a. getts möjlighet att ta överlänsstyrelsens beslutanderätt i fråga om tillstånd för enskilda personer ellersammanslutningar att bedriva förskole- eller fritidshemsverksamhet. Arbetsmarknadspolitikenär ett område som ägnats stort intresse i frikommunförsöket. Kommunernasförslag har här lett till att lokala arbetsförmedlingsnämnder har inrättats.Några av kommunerna har getts möjlighet att tillsätta en ordförande.Nämnden har möjlighet att friare använda statsbidragen för vissa sysselsättningsskapandeåtgärder. Landstingen kan upprätta avtal med länsarbetsnämnderna, s.k.sysselsättningskontrakt. Frikommunernahar vidare en särställning när det gäller förvaltning av stiftelser. Dessa ärundantagna från statlig tillsyn om förmögenheten är . Fråganom en friare nämndorganisation har spelat en central roll i frikommunförsöket.Enligt lagen om en friare nämndorganisation, den s. k. frikommunlagen, behöver kommunerna i frikommunförsöket således inte inrättasärskild byggnadsnämnd, miljö- och hälsoskyddsnämnd, skolstyrelse ochsocialnämnd. Det är också möjligt att fritt fördela uppgifter mellan olikanämnder. Vidare har det öppnats större möjligheter att decentraliseranämndarbetet till lokala organ och att inrätta särskilda utvecklingsgrupper förförvaltning och verkställighet under t. ex. en kommunddsnämnd. Ennärmare redovisning för regeringens behandling av frikommunernas önskemål ochden försöksverksamhet som bedrivs lämnas i stat-kommunberedningens betänkandeom försöksverksamheten. Erfarenheternaav den hittillsvarande försöksverksamheten visar att ett fortlöpande och ömsesidigt samspel behövs mellan stat och kommun. Försöksverksamheten har mer och mer förskjutits från ett projekt - med förenkling av det statliga regelsystemet i centrum - till en väsenflig del i en process med ett ständigt pågående utvecklingsarbete. Arbetet har gett vid handen att statliga organ på olika sätt kan medverka och stimulera förnyel searbetet i landsting och kommuner. I de fall föreskrifter i lagar eller andra författningar lägger hinder i vägen för en önskvärd utveckling i den kom- 16 munala verksamheten är detväsendigt att former finns för att praktiskt pröva förändringar och föra endiskussion om den fortsatta utvecklingen. Enligt min mening har frikommunförsöketblivit ett viktigt instrument för att på detta sätt utveckla och förnya denoffentliga sektorn. 4 Försöksperiod och försökskommuner Mittförslag: Frikommunförsöket förlängs till utgången av . Ytterligarekommuner och landsting ges möjlighet att delta i försöket. Skälenför mitt förslag: Enligt och regeringens urspmngligaställningstaganden skall frikommunförsöket pågå till utgången av år 1988.1 frågaom hälso- och sjukvärden har försöksperioden dock satts till utgången av år1991. Försöksverksamhetenskall utvärderas kontinuerligt och försök som slår väl ut skall kunnagenomföras generellt utan att man avvaktar försöksperiodens utgång, så harredan skett i några fall. I huvudsak har dock tanken varit att generellaförslag skall låggas fram först när en samlad och allsidig utvärderingföreligger. Hittillsvarandeerfarenheter visar att försöksperioden i regel upplevs som för kort. Mångaförsök startade också senare än beräknat. På flertalet försöksområden saknasdärför tillräckliga erfarenheter för att dra generella slutsatser. Dettatalar enligt min mening för en förlängning av försöksverksamheten. Det finnsäven andra skäl som pekar i samma riktning. Ettsådant skäl är att frikommunförsöket har bidragit till en förändrings-ochförnyelseprocess i den kommunala verksamheten som går långt utöver vad som kanutläsas av enskilda dispensbeslut. Som jag tidigare framhållit har försöksverksamhetenmer och mer förskjutits från ett projekt till en väsentlig del i en process medett kontinuerligt utvecklingsarbete. Det är väsentligt att denna process intehejdas utan tvärtom stimuleras även i fortsättningen. Vidare har riksdagennyligen beslutat att frikommunförsöket skall förlängas i den del som gällernämndorganisationen (KU 1987/88:23, rskr, 154). Även detta talar för att frikommunförsöketi sin helhet föriängs. gjorde sitt ställningstagande med anledning avregeringens proposition 1986/87:91 om aktivt folkstyre i kommuner ochlandsting. Regeringen föreslog där en generell lagstiftning som i huvudsakskulle ge alla kommuner samma frihet i fråga om nämndorganisationen som medgettsför frikommunerna. fann i och för sig inga principiella betänklighetermot att de föreslagna decentraliseringsmöjligheterna görs tillgängliga för dekommuner som så önskar men ansåg emellertid att vissa av förslagen prövats ialltför begränsad omfattning och var därför inte beredd att i detta läge antaen permanent lagstiftning. I stället förordades att de förslag somlagts fram i fråga om utvidgade möjligheter till decentralisering prövas ytterligareinom ramen för frikommunförsöket. beslut innebäratt lagen om försöksverksamhet med en friare nämndorganisation (frikommunlagen)förlängts till utgången av . har lagen ändrats sä att det ärmöjligt för regeringen att låta ytterligare kommuner bedriva försöksverksamhetenligt lagen. Vissa sakliga begränsningar i lagen när det gäller kommunernasmöjligheter att decentralisera uppgifter inom det specialreglerade området harockså tagits bort. 1 det fortsatta frikommunförsöketbör de ursprungliga frikommunerna ha möjlighet att delta. För att breddaförsöksverksamheten bör emellertid ytterligare frikommuner kunna utses. De nyakommuner som med stöd av beslut kommer att tillämpa frikommunlagenbör ges möjlighet att även i andra avseenden delta i försöksverksamheten. Jagåterkommer i det följande till inriktningen av den utvidgadeförsöksverksamheten samt till de lagstiftningsmässiga konsekvenserna avutvidgningen. 5 Den fortsatta försöksverksamhetens inriktning Mittförslag: De nya kommuner som kommer att tillämpa frikommunlagen ges möjlighetatt pröva de förändringar som medgetts för de nuvarande frikommunerna. De skallockså kunna ta upp nya frågor om dispenser m.m. som anknyter till deorganisationsförändringar som genomförs. Frikommunförsöketbör i övrigt fördjupas och breddas så att, förutom enskilda frågor, meragenerella förändringssträvanden kan tas upp. Det gäller bl. formerna för information och kunskapsuppbyggnad omdet statliga regelsystemet, utvecklingen av nya uppföljnings- ochutvärderingssystem för den kommunala verksamheten, - möjligheter till utvidgat samarbete mellanlandsting och kommuner, - förenkling av kommunernas och landstingens egnaregler. Deramar som har satts upp för det hittillsvarande frikommunförsöket bör getillräckligt utrymme även för den fortsatta utvidgade försöksverksamheten. Stat-kommunberednirigenbör som svara för utvärderingen av försöksverksamheten. Beredningensparlamentarikergrupp med företrädare för de fem riksdagspartierna bör liksomhittills ges tillfälle att följa utvärderingsarbetet. har i sitt betänkande om aktivt folkstyre i kommuneroch landsting tagit upp frågan om behovet av dispenser i särskilda frågor förde nya kommuner som kommer att tUlämpa frikom- Utskottet pekarpå att ett sådant behov kan föreligga. framhåller utskottet attde nya frikommunerna kan tänkas vilja fillämpa dispenser som medgettstidigare i försöksverksamheten. bör det ankomma påregeringen att efter vederbörlig beredning pröva behovet av ytterligareavsteg från författningar och vid behov förelägga förslag (KU1987/88:23 s. 13). Vad utskottet anfört har gett regeringen tillkänna. Skälenför mitt förslag: Enligt min mening är det naturligt att låta de nya frikommunernapröva de förändringar som medgetts fidigare i försöksverksamheten. Detankommer på regeringen att besluta om de ändringar i olika regeringsförfattningarsom behövs för att möjliggöra en sådan utvidgning. Jag återkommer senare idenna proposition med förslag till ändring i vissa lagar. Jaganser även att man bör se positivt på de ytterligare önskemål om dispenser m. m.som kan komma upp i anslutning till den utvidgade till-lämpningen av frikommunlagen.De nya frikommunerna bör således inom de ramar som ställts upp för frikommunverksamhetenkunna ansöka hos regeringen om avsteg eller dispens från olika författningarsom har samband med de organisationsförändringar som prövas. Dehitullsvarande erfarenheterna av frikommunförsöket leder enligt min mening tillatt försöksverksamheten bör fördjupas och breddas till att, förutom enskildafrågor, omfatta mer generella förändringssträvanden. Stat-kommunberedningen harföreslagit att det program för samverkan mellan stat och kommun som jagredovisat inledningsvis (avsnitt 2) skall bilda utgångspunkt för en breddadförsöksverksamhet. Jag delar denna uppfattning. Detta ställningstagande innebäri huvudsak följande. Fråganom ökad självstyrelse och stärkt demokrati bör även framgent ges enframskjuten plats i försöksverksamheten. Ett centralt område för frikommunförsöketär det statliga regelsystemet. Försöksverksamheten har tydligt visat att detfinns vissa missuppfattningar om vilka bestämmelser som faktiskt gäller. Av deförslag som frikommunerna fört fram till regeringen kan en inte obetydlig andelgenomföras utan förändringar i lagar eller andra författningar. Kommunerna harsåledes varit tveksamma om vilka regler som gäller. I en del fall har ettallmänt råd uppfattats som bindande och i andra fall har man tolkat en regel påfel sätt. Ett viktigt inslag i det fortsatta utvecklingsarbetet bör vara attfinna former för information och kunskapsuppbyggnad om det statligaregelsystemet. Stat-kommunberedningen bör i samråd med frikommunerna övervägahur denna fråga skall kunna tas upp i anslutning till försöksverksamheten. En utveckling motramlagstiftning och målstyrning innebär att arbetet med uppföljning och utvärdering behöver ägnas ökad uppmärksamhet. Stat-kommunberedningen arbetar med dessa frågor. Det viktigaste syftet med ett nytt uppföljnings- och utvärderingssystem är att redovisa hur verksamhetsmål uppfylls, vilka problem som orsakar brister i måluppfyl lelsen, effektiviteten i verksamheten och vilka tecken som tyder på att en revision av lagstiftningen kan vara befogad. Förslag till uppföljnings- och utvärderingssystem inom olika verksamhetsområden behöver dock prövas i praktiken. Detta bör enligt min mening vara en lämplig fråga att ta upp i 19 Ett arbete pågår med att utforma en ny kommunallag. 1988/89:1 munberedningen har framhållit är det naturligt att deprinciper som ligger bakom kommunallagens utformning slår igenom ispeciallagstiftningen. Ett kommunalrättsligt utredningsarbete bör initieras föratt skapa en enkel och flexibel lagstiftning på alla områden. Även här anserjag att en försöksverksamhet kan vara lämplig för att komma vidare med vissafrågor. I de fall hinder finns i lagar och andra författningar för exempelvissamarbete mellan landsting och kommuner bör förändringar initieras. Jag återkommeri avsnitt 7 med ett förslag till lagstiftningsåtgärder för att möjliggöra ettsådant samarbetsprojekt. som förändringar av den statliga regleringengörs på det centrala planet är det naturligt att frikommunerna överväger denegna förvaltningens sätt att fungera. Det är angeläget att sambandet mellanstatliga regler och kommunernas tillämpning av dessa uppmärksammas. Frikommunförsökethar gett oss erfarenheter om kommunernas och landstingens egna regelsystem. Vidden inventering som gjordes i frikommunerna fram-, kom att förvaltningarnaibland upplever de egna reglerna som hinder för att bedriva en effektivkommunal verksamhet. På det statliga området pågår ett omfattande arbete medatt förenkla och ta bort regler. Olika metoder har använts för att tvinga framett ställningstagande till behovet av varje enskild regel. Exempel på sådanaåtgärder är "solnedgångsbestämmelser" och "stupstockar".Som jag tidigare anfört i olika sammanhang (jfr prop.. 1987/88:100 bil. 2 s.8-9) borde de erfarenheter som kommit fram i det statligaregelförenklingsarbetet kunna komma kommuner och landsting till nytta. Enligtmin mening bör stat-kommunberedningen inom frikommun-försökets ram ta initiativtill ett samarbete med kommuner och landsting om regelförenkling. För det hittillsvarande frikommunförsöket har vissa ramarsatts upp (se prop. 1983/84:152 s. 7-9). De innebär bl. a. attförsöksverksamheten skall vara begränsad så att man inte åsidosättergrundläggande krav när det gäller skydd för medborgarnas liv ochhälsa, skydd för särskilt utsatta grupper, Enligt min mening bör de ramar som sålunda gäller för frikommunförsökettillämpas även för den fortsatta utvidgade försöksverksamheten. Dessa ramar gerenligt min mening tillräckligt utrymme för en breddad försöksverksamhet medden inriktning som jag har beskrivit. Jag vill i detta sammanhang understryka vad jag tidigare (prop. 1983/84:152 s. 9) har anfört om att de uppdragna gränserna för verksamhe ten inte skall uppfattas så att de utgör hinder för en djärv och nydanande syn på behovet av och formerna för statlig styrning. Just det faktum att det är fråga om en försöksverksamhet som följs och utvärderas från statens sida gör att man bör acceptera en relativt långtgående frihet för försöks kommunerna. Att detta än en gång slås fast av har enligt min mening stor betydelse. En framgångsrik försöksverksamhet bygger på en 20 aktiv och positivmedverkan från olika intressenter. En erfarenhet av det hittillsvarande arbetetär att hinder och motstånd redovisats från olika fackområden. Detta harförsvårat arbetet med att få till stånd angelägna försök inom olika områden.Jag anser därför att frikommunförsökets betydelse för att utveckla denoffentliga sektorn klart måste markeras. En väsentlig del i det fortsattautvecklingsarbetet bör vara att finna former för att på bästa sätt fånga uppoch bearbeta de förslag till förändringar som diskuteras på lokal nivå. Stat-kommunberedningen börliksom ha ansvaret för att en heltäckande och allsidig utvärdering avfrikommunförsöket kommer tiU stånd. Till beredningen har knutits en särskild parlamentarikergmppbestående av representanter för de fem riksdagspartierna. Denna grupp börliksom ges tillfälle att följa utvärderingsarbetet. 6 Förlängning och utvidgning av vissa lagar Mitt förslag: Delagar för frikommunverksamheten som gäller till utgången av ges, medett undantag, förlängd giltighet till utgången av . öppnasmöjlighet för de nya frikommuner som får bedriva försöksverksamhet med enfriare nåmndorganisation att tillämpa dessa lagar. Skälen för mitt förslag:För frikommunverksamheten gäller ett antal särskilda författningar som innebäravsteg från den reglering som annars gäller. Sju av dessa författningar ärlagar, nämligen 1. lagen (1985:1003) om försöksverksamhet medenhetliga patientavgif ter inom offentlig öppen hälso- och sjukvård, 2. lagen (1985:1089) om försöksverksamhet inom hälso-och sjukvårdens område, 3. lagen (1986:98) om undantag för vissa kommuner ochlandstingskommuner från bestämmelserna i lagen (1929:116) om tillsyn över sttftdser,. 4. lagen (1986:99) om försöksverksamhet med ökadekommunala befogenheter vid tillsyn enligt djurskyddslagen (1988:534), 5. lagen (1987:442) om försöksverksamhet med kommunaltillståndsprövning för vissa hem för vård eller boende enligtsocialtjänstlagen (1980:620), 6. lagen (1987:443) om försöksverksamhet med tiUståndsprövningenligt lotterilagen (1982:1011), 7. lagen (1987:444) om försöksverksamhet med kommunaltillståndsprövning enligt miljöskyddslagen (1969:387). Med undantag för den lagsom anges i punkt 2 har giltigheten av dessa lagar begränsats till utgången avår 1988. I flertalet fall saknas tillräckliga erfarenheter för ettgenerellt ställningstagande i de frågor som behandlas i lagarna. Mot bakgmnd avvad jag tidigare anfört om förlängning och utvidgning av frikommunförsöket ärdet därför naturiigt att lagar- nas giltighetstid, med ettundantag som jag återkommer till, förlängs till Prop. 1988/89:1 utgången avår 1991 samt att det öppnas möjlighet för de nya frikommunerna att tillämpalagarna. Detbör ankomma på regeringen att besluta om motsvarande förändringar i deregeringsförfattningar som gäller för frikommunförsöket. Närdet gäller lagen om försöksverksamhet med enhetliga patientavgifter inomoffentlig öppen hälso- och sjukvård (punkt 1) anges det eller de landsting somfår tillämpa lagen i en särskild förordning (SFS 1986:21). Det behöver därförinte framgå av själva lagen vilka det gäller. Avsikten är dock att även i dettafall begränsa kretsen till de landsting som får tillämpa frikommunlagen.Förutom landsting kan eventuellt de kommuner som själva är sjukvårdshuvudmänbli aktuella. Lagenom försöksverksamhet inom hälso- och sjukvårdens område' (punkt 2) gäller tillutgången av . Den behöver därför inte förlängas. För att breddaerfarenhetsunderlaget bör dock lagen ändras så att ytterligare kommuner kantillämpa den. Jag återkommer i följande avsnitt med ett förslag för attmöjliggöra ett särskilt samarbetsprojekt mellan en kommun och ett landstinginom bl. a. detta område. Beträffandeförsöksverksamheten med ökade kommunala befogenheter vid tillsyn enligtdjurskyddslagen (punkt 4) vill jag erinra om att har antagiten ny djurskyddslag (1988:534). Detta har föranlett vissa redaktionellaändringar i lagen (SFS 1988:536). Närdet gäller tillståndsprövningen enligt lotterilagen (punkt 6) har riksdagennyligen beslutat om vissa ändringar i uppgiftsfördelningen mellan olikamyndigheter (prop. 1987/88:141, KrU 22, rskr. Det innebär bl. a. atttillståndsprövningen av lokala lotterier generellt flyttas från polismyndighetentill kommunen. Detta föranleder följdändringar i försökslagen. Den kommerhärefter att avse endast tillstånd till bingospel. Försöksverksamhetenmed tillståndsprövning enligt miljöskyddslagen (punkt 7) avsermotorsportbanor och civila skjutbanor. Fr.o.m. kommer sådanaanläggningar att omfattas av anmälningsplikt enligt miljöskyddslagen ochanmälan skall ske till miljö-och hälsoskyddsnämnden i kommunen (jfr prop.1987/88:85 och JoU 23). Lagen behöver därför inte förlängas längre än tilldenna tidpunkt. Det saknas också anledning att utvidga den till ytterligarekommuner. 7Försöksverksamhet inom , hälso-och sjukvårdens samtomsorgsverksamhetens område Mittförslag: och kommun får genom en särskildlag på försök gemensamt fullgöra uppgifter inomsocialtjänsten, hälso- och sjukvården samt verksamheten med särskilda omsorgerom psykiskt utvecklingsstörda m.fl. Beträffande hälso- och sjukvårdenbegränsas försöksverksamheten till primärvård. Försöksverksamhetenförutsätter att ett avtal träffas mellan parterna och att regeringen medger samarbetet.Regeringen får bestämma de villkor som skall gälla för försöksverksamheten. Verksamheten skallbedrivas i form av kommunalförbund. Framställningen: Jämtlandsläns landsUng och kommun har hemställt att regeringen vidtar deåtgärder som krävs för att genomföra ett försök med "lokalomsorgsorganisation" i Bmnflo kommundel, kommun. Försöketföreslås omfatta , primärvården samt omsorgerna om psykisktutvecklingsstörda. Verksamheten är tänkt attomfatta allt som åligger socialnämnden enligt socialtjänstlagen, lagen medsärskilda bestämmelser om vård av unga och lagen om vård av missbrukare i vissafall, bl.a. åtgärder mot missbmk, omsorger om barn och ungdom (inklusive förskole-och fritidshemsverksamhet), omsorger om äldre människor (inklusiveverksamheten vid och hemtjänstverksamheten) samt omsorger ommänniskor med handikapp. I detta kommer att ingå myndighetsutövning eftersomverksamheten också omfattar bl. a. rätt till bistånd. Däremot kommer ärenden somhärrör ur inte att ingå. I verksamheten enligt hälso-och sjukvårdslagen år primärvården i kommundelen tänkt att ingå. Primärvårdenomfattar i den aktuella kommundelen distriktsläkarvård och hemsjukvård (inklusivelokal öppen psykiatrisk vård), mödra- och barnhälsovård samt platser på detlokala sjukhemmet. Närdet gäller verksamheten enligt lagen om särskilda omsorger om psykisktutvecklingsstörda m.fl. är det avsett att försöksverksamheten skall omfattagruppboendet. Skälen för mitt förslag:Enligt socialtjänstlagen (1980:620, ändrad senast 1988:133) har kommunen detyttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälpsom de behöver. Detta ansvar innebär ingen inskränkning i det ansvar som enligtandra författningar vilar på andra huvudmän. Enligt hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763, ändrad senast 1986:862) skall varje landsting erbjudaen god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom . De kommunersom inte ingår i något landsting har samma ansvar inom sina områden. Detlandstingskommunala vårdansvaret avser i princip allt som inryms i begreppet hälso-och sjukvård. Lagen ställer dock inteupp något hinder för andra vårdgivare än landsting- Prop. 1988/89:1 en attbedriva hälso- och sjukvård. Svårigheternaatt klart avgränsa landstingens ansvar i förhållande till näraliggandeansvarsområden uppmärksammades i förarbetena till hälso-och sjukvårdslagen ochsocialtjänstlagen. 1981/82:97 om hälso- och sjukvårdslag, m.m. anfördeföredragande statsrådet bl.a. följande (s. 42 fO: Detär svårt att klart och entydigt avgränsa landstingskommunernas ansvar för hälso-och sjukvården i förhållande till näraliggande verksamhetsområden som andrahuvudmän svarar för. Särskilt landstingskommunernas ansvar för förebyggandeåtgärder kan komma att göra gränsdragningen besvärlig. De verksamheter motvilka en klar boskillnad kan bli svår att göra är främst ,företagshälsovården, skolhälsovår-den, studerandehälsovården, äldreomsorgen ochden allmänna hälsovården. Beträffande är det i första handäldreomsorgen och vården av alkohol- eller narkotikaskadade som kan leda tillgränsdragningsproblem. Detansvar som i socialtjänstlagen lagts på kommunerna innebär att både socialtjänstenoch hälso- och sjukvården kommer att ha ett ansvar för att vård eller annatbistånd ges t. ex. äldre människor, handikappade och missbrukare. Detta utvidgadeansvar för för med sig vissa gränsdragningsproblem. Mot dennabakgrund anförde föredraganden i propositionen 1979/80:1 om bl.a.att han inte var beredd att föreslå några detaljerade regler föransvarsfördelningen mellan och sjukvården. Han utgick i ställetfrån att de tveksamheter som kan komma upp i fråga om denna fördelningsmidigast löses genom överenskommelser mellan huvudmännen. På detta sätt kanbl. a. lokala behov och önskemål bäst tillgodoses. Han framhöll att.principenom ett yttersta ansvar för kommunerna inte innebar någon ändring i fördelningenav de uppgifter som då låg hos kommunerna resp. landstingskommunerna.