prop · GC035 · 1988-12-31 00:00:00 — Utredaren lägger emellertid intenågot direkt förslag i dessa frågor. 1kostnadshänseende innebär utredarens förslag till ny smittskyddslag attkommunernas kostnader för personinriktade åtgärder för att hindrasmittspridning kommer att minska. I stället får landstingen ökade kostnaderhärför. Utredaren beräknar kostnadsökningen till ca 8 milj. kr. per år.Landstingens hälso- och sjukvård finansieras, förutom av landstingsskatt, tillväsentlig del av ersättning från den allmänna försäkringen. Av dessa medellämnas f. n. särskild ersättning för förebyggande vård och sådan ersättning kanförväntas utgå även i fortsättningen. Utredaren anser att en del av dennaersättning bör användas för smittskydd. Densärskilde utredarens förslag till smittskyddslag Prop. 1988/89:5 och smittskyddsförordning Bilaga 2 Dennalag innehåller bestämmelser om skydd för befolkningen mot att allmänfarligasmittsamma sjukdomar sprids bland människor. I8 § finns bestämmelser om att även andra smittsamma sjukdomar än deallmänfarliga skall vara anmälningspliktiga. Regeringenbestämmer dels vilka sjukdomar som skall vara allmänfarliga, dels vilka andrasjukdomar som skall vara anmälningsplikfiga. Medallmänfarliga sjukdomar avses sådana smittsamma sjukdomar 1. somhar hög smittsamhet eller kan få explosiv utbredning, 2. som har hög dödlighet eller kange bestående skador och 3. som genom lämpligapersoninriktade åtgärder kan hindras att sprida sig. Medsmittskydd avses i denna lag personinriktade åtgärder för att hindra att smittämnen som kan orsaka allmänfarliga sjukdomar sprids bland män niskor. ' Utövervad som föreskrivs i denna lag finnsi andra författningar bestämmelser som ärav betydelse för att hindra smittspridning av såväl allmänfarliga som andrasmittsamma sjukdomar. Landstingskommunernasansvar för smittskyddet 4§ Varjelandstingskommun svarar för smittskyddet inom sitt område. 1 varjelandstingskommun skall det finnas en smittskyddsläkare. Landstingskommunenskall i frågor som rör smittskyddet samverka med andra myndigheter som haruppgifter av betydelse för smittskyddet. Vadsom sägs i denna lag om landsfingskommun skall också gälla kommuner som inteingår i en landstingskommun. Medsmittad förstås i denna lag den som har en allmänfarlig sjukdom eller 164 den somutan att vara sjuk för smittämne som kan orsaka allmänfarlig Prop.1988/89:5 sjukdom. Med smittad jämställs den som skäligen kan misstänkas haen allmänfarlig sjukdom eller bära smittämne som kan orsaka en sådan sjukdom. Densmittade är skyldig att 1. på anmodan av smittskyddsläkaren söka läkare samtlåta läkaren göra de undersökningar och ta de prov som behövs för att fastställa om en' allmänfarlig sjukdom föreligger, 2. till läkarenlämna för smittskyddet nödvändiga uppgifter om vilka personer smittämnet kan hakommit från och till vilka det kan ha förts vidare samt lämna upplysningar iövrigt om varifrån smittan kan ha kommit och vart den kan ha förts vidare, 3. följasmittskyddsläkarens förhållningsregler i fråga om hygien, isolering i hemmet,arbete och skolgång samt levnadssätt i övrigt, 4. följasmittskyddsläkarens beslut om isolering på sjukhus enligt 12 §. Varje läkares uppgifter inom smittskyddet Varje läkare skall uppmärksamma förekomsten avallmänfarliga sjuk domar i sin hälso- och sjukvårdande verksamhet och därvid utföra de undersökningar som behövs för att fastställa om en sådan sjukdom förelig ger. Vid undersökningen skall läkaren försöka utröna sjukdomens smitt källa och smittvägar samt till vilka andra människor smittämnet kan ha spritt sig. ., , - -. Läkaren skall ge den smittade information om sjukdomensart och smittsamhet samt råd om vilka åtgärder den smittade bör vidta för atthindra smittspridning. Läkaren skall anmäla fall av konstaterad eller skäligenmisstänkt allmänfarlig eller annan anmälningspliktig sjukdom. Anmälan skallgöras till smittskyddsläkaren och till statens bakteriologiska laboratorium.Sådan anmälningsskyldighet gäller även vid varje anmärkningsvärd anhopning avfall av andra smittsamma eller misstänkt smittsamma, allvarliga sjukdomar. Om läkaren har anledning att anta att den smittade intekommer att följa de råd sorn läkaren skall ge enligt 7 § andra stycket eller omläkaren kan konstatera att den smittade inte har följt givna råd, skall läkarenomedelbart underrätta smittskyddsläkaren om detta. Smittskyddsläkaren skall inom landstingsområdet 1. planera, organisera och leda smittskyddsarbetetunder hälso- och sjukvårdsnämnden, 2. följa ochövervaka förekomsten av allmänfarliga sjukdomar, 3. stödja personalmed smittskyddsuppgifter i deras arbete, 4. även i övrigtverka för ett effektivt smittskydd. 10 § Prop. När smittskyddsläkaren har fått en anmälan om allmänfariigsjukdom Bilaga 2 enligt 8 § första stycket skall han skyndsamt vidtabehövliga åtgärder för att leda det fortsatt smittskyddsarbetet. Smittskyddsläkaren får besluta om förhållningsregler ifråga om hygien, isolering i hemmet, arbete och skolgång samt levnadssätt iövrigt för den smittade. Om objektinriktade åtgärder kan komma ifråga skallsmittskyddsläkaren skyndsamt underrätta berörd tillsynsmyndighet om anmälan. Om det behövs från smittskyddssynpunkt fårsmittskyddsläkaren anmoda den smittade att söka läkare för undersökning.Läkaren skall lämna uppgift om resultatet av undersökningen tillsmittskyddsläkaren. Om den smittade inte följer anmodan får smittskyddsläkarenbesluta att den smittade skall inställa sig för undersökning hos en läkare, somsmittskyddsläkaren skall anvisa. Beslut om isolering på sjukhus 12 § Smittskyddsläkaren får besluta att den smittade skallisoleras på sjukhus 1. om det finns risk för smittspridning och 2. om isolering framstår som den enda tänkbara åtgärdenför att hindra smittspridning eller om den smittade inte kan eller vill medverka till andra åtgärder. Smittad som är isolerad på sjukhus enligt 12 § får hindrasatt lämna sjukhuset. Underrättelse om smittskyddsläkarens beslut, m.m. Smittskyddsläkaren skall underrätta den smittade ominnehållet i sina beslut om förhållningsregler enligt 10 § andra stycket, omläkarundersökning enligt 11 § andra stycket och om isolering på sjukhus enligt12 §. Den smittade skall därvid upplysas om hur beslutet kan överklagas. Omunderrättelsen har skett muntligt skall den smittade utan dröjsmål även få ettskriftligt meddelande om innehållet i beslutet. Smittskyddsläkarens beslut som anges i 14 § får överklagashos länsrätten genom besvär. Besluten skall gälla om det inte sägs något annat i besluten. 16 § Bilaga 2 skall lämna det biträde som behövs föratt 1. genomföraläkarundersökning enligt 11 § andra stycket, 2. föra en smittadtill sjukhus för isolering enligt 12 §, 3. återföra ensmittad, som har avvikit från ett sjukhus där han enligt beslut avsmittskyddsläkaren skall vara isolerad, eller kvarhålla honom där. Begäran om biträde enligt första stycket får göras avsmittskyddsläkå-ren. Biträde enligt första stycket 3 får även begäras av denläkare som ansvarar för vården. Den smittades kostnader för läkarundersökning Läkarundersökning enligt 11 §, som utförs vid enlandstingskommunal vårdinrättning eller på annat sätt genom landstingetsförsorg, är kostnadsfri för den smittade. Isolering på sjukhus enligt 12 § som meddelas genomlandsfingets försorg är kostnadsfri för den smittade. Annan läkarundersökning än enligt 11 § av den som sökervård på grund av misstanke om allmänfariig sjukdom är inte kostnadsfri vid detförsta läkarbesöket. Den undersökning, vård och behandling som därefter ärbehövlig från smittskyddssynpunkt och som meddelas vid en landstingskommunalvårdinrättningeller på annat sätt genom försorg är kostnadsfri förden smittade. Den som inte följer smittskyddsläkarens beslut omförhållningsregler enligt 10 § andra stycket, om läkarundersökning enligt 11 §andra stycket eller om isolering på sjukhus enligt 12 § döms till böter. utövar tillsynen över smittskyddet. Förberedelser för krigs- och beredskapsliUsiånd Landstingskommunerna skall under fredstid vidtaförberedelser för smitt skyddet under krigs- och beredskapstillstånd. Regeringenfår meddela ytterligare föreskrifter 1. om åtgärder för att förhindraatt smittsamma sjukdomar förs in i landet eller sprids till utlandet, 2. om smittskyddet förförsvarsmakten, 3. om smittskyddet i krig, vidkrigsfara eller under sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda avatt riket har befunnit sig i krig eller krigsfara, 4. samtäven i övrigt enligt denna lag till skydd för enskilda. Regeringen får överlåta åt annan myndighet att meddela föreskrifter enligt 1-2 och 4. Dennalag träder i kraft den Genomlagen upphävs smittskyddslagen (1968:231). Prop.1988/89:5 Bilaga 2 Följandesjukdomar skall vara allmänfarliga: Amöbadysenteri Difteri Dysenteri Ebolasjukdom Gula febern Hepatit A Hepatit B Hepatit non-A non-B Kolera . jämtede allmänfarliga sjukdomarna, vara an- Anmälanenligt 8 § första stycket smittskyddslagen om allmänfarlig sjukdom skallinnehålla uppgifter om 1. den smittades namn, födeistid,bostadsadress och telefonnummer, 2. hur smittämnet kan ha sprittssamt namn, bostadsadress och födelsetid på de personer smittämnet kan hakommit från och förts vidare till, 3. de råd läkaren har gett densmittade enligt 7 § andra stycket smittskyddslagen, 4. huruvida den smittade ärintagen på vårdinrättning. Anmälan skall göraspå blankett fastställd av , som också får utfärda ytterligareföreskrifter om vilka uppgifter anmälan skall innehålla. Anmälanenligt 3 § skall göras senast dagen efter det att sjukdomen har konstaterats.Om det är påkallat från smittskyddssynpunkt skall anmälan göras så snartsjukdomen skäligen kan misstänkas. Om det krävs snabbaåtgärder för att hindra att sjukdomen sprider sig skall en preliminär anmälangöras omgående per telefon eller på motsvarande sätt. 5 § Prop. skall utfärda föreskrifter om innehållet ianmälan enligt 8 § Bilaga 2 första stycket smittskyddslagen om andraanmälningspliktiga sjukdomar än de allmänfarliga. Styrelsen skall därvid ävenange på vilket sätt och inom vilken tid anmälan skall göras. Smittskyddsläkaren skall skriftligen underrätta denbehandlande läkaren om sina förhållningsregler enligt 10 § andra stycketsmittskyddslagén. Den behandlande läkaren skall se till att den smittadeiakttar förhållningsreglerna. Efterföljs de inte skall den behandlande läkarenanmäla detta till smittskyddsläkaren. Läkare och sjuksköterskor i landsfingskommunal tjänst ärskyldiga att på begäran av smittskyddsläkaren biträda i kontrollen av attsmittskyddsläkarens förhållningsregler efterlevs av de smittade samt även i övrigtbistå smittskyddsläkaren i dennes arbete. Smittskyddsläkaren får i anmodan att söka läkare enligt 11§ första stycket smittskyddslagen ange vilka undersökningar och provtagningarläkaren skall utföra. Om den som skall vara isolerad på sjukhus enligt 12 §smittskyddslagen avviker från sjukhuset skall den läkare som ansvarar förvården underrätta smittskyddsläkaren om detta. skall utfärda föreskrifter om smittskyddavseende resande till och från landet för att hindra att smittsamma sjukdomarförs in i landet eller sprids fill utlandet. skall sammanställaanmälningar som har gjorts enligt 8 § första stycket smittskyddslagen samtsända sammanställningarna till de myndigheter, läkare och veterinärer somberörs av dem. Försändelse med anmälan till smittskyddsläkaren ellerstatens bakteriolo giska laboratorium enligt smittskyddslagen eller denna förordning behöver inte frankeras. Försändelsen skall förses med beteckningen Anmälan en ligt SFS 1986:00 samt med avsändande läkares namn. Socialstyrelsenskall kostnadsfritt tillhandahålla blanketter och formulär Bilaga 2 som ärbehövliga för anmälan av allmänfarliga och övriga anmälningspliktiga sjukdomar. Dennaförordning träder i kraft den Genomförordningen upphävs smittskyddskungörelsen (1968:234). Sammanställningav remissyttranden över den Pp.1988/89:5 särskildeutredarens betänkande (SOU 1985:37) ''a3 Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av riksåklagaren, ,, försvarets sjukvårdsstyrelse, civilbefälhavaren i östracivilområdet, , , statens bakteriologiskalaboratorium, generaltullstyrelsen, , lantbmksstyrelsen,, , arbetarskyddsstyrelsen,kammarkollegiet, statens veterinärmedicinska anstalt, hovrätten över ochBlekinge, kammarrätten i , länsrätterna i , ,samt Göteborgs- och län, försäkringsrätten för ,länsstyrelserna i , , samt och . , , samdiga länslandstingskommuner utom landstingskommun (som avstått från attyttra sig). , , , , , ,, och Ystads kommuner samt . ,Landsorganisafionen i (LO), (),. Svenska hälso-och sjukvårdens tjänstemannaförbund(SHSTF), . försexuell upplysning (), ()och mot hjärt- och lungsjukdomar. CentralorganisationenSACO/SR, som avstått från att avge eget yttrande, har hänvisat till yttrandenav , , ,och socionomers, personal- ochförvaltningstjänstemäns riksförbund. Riksåklagarenhar bifogat yttranden från överåklagarna i och samt frånregionåklagarmyndigheterna i och . Socialstyrelsenhar bilagt yttranden från följande ledamöter i styrelsens vetenskapliga råd,professorerna samt lagmannenBertil . Fleralandsfingskommuner har bifogat yttranden från sina respektive smittskyddsläkare. har förklarat att föreningen avstår från att yttra sig. Yttrandenhar dessutom inkommit från tre hälsovårdsinspektörer och en byråinspektör iSollentuna kommun samt från en infektionsläkare i . Betänkandethar mottagits huvudsakligen positivt av remissinstanserna. Bland de remissinstanser som i allt väsentligt tillstyrkt förslagen kan näm nas riksåklagaren, , , statens naturvårds verk, hovrätten över och , försäkringsrätten för södra 172 ,-flertaletlänsstyrelser. , flertalet landstings- Prop. 1988/89:5, kommuner, hälften av kommunerna, LO, TCO och SHSTF. Kritiskasynpunkter på huvuddragen i förslagen har framförts av främst länsrätterna iStockholms och . , kommun och . Itvå avseenden har mer principiell kritik riktats mot betänkandet. Det enagäller utredarens förslag att begränsa en ny smittskyddslag till endast s.k.personinriktade åtgärder. Det andra gäller utredarens behandling avrättssäkerhetsaspekterna i samband med tvångsåtgärder mot enskilda. Mångainstanser har efterlyst en klarare belysning av sekretessfrågorna. Idet följande lämnas en redovisning av remissinstansernas mer utförligakommentarer till utredarens förslag i de,olika delarna. Inte annat än undantagsvisanges de instanser som helt kort tillstyrkt eller avstyrkt de olika förslageneller lämnat dem utan erinran. Detta innebär att huvudsakligen kritiskasynpunkter på förslagen redovisas i det följande. En sammanfattande bedömningav remissutfallet i de olika frågorna ges i stället i samband med attrespektive.fråga behandlas i den allmänna motiveringen. Lagenstillämpningsområde har begränsats till att gälla enbart allmänfarligasjukdomar. Någon särreglering av veneriska sjukdomar har inte föreslagits.Socialstyrelsen ansluter sig till denna uppfattning. Utredarenhar uppsatt tre kriterier, som samtliga skall vara uppfyllda, för att ensjukdom skall kunna anses, som allmänfarlig. Även om en sammantagen bedömninghärvid skall göras kan ifrågasättas det lämpliga i att uppställa tre kriterierpå sätt som utredaren föreslår. Samtliga måste då ovillkorligen vara uppfyllda.Dessa kan emellertid, som också utredaren framhåller, inte ses isolerade frånvarandra. Sålunda kan en viss personin-riktad åtgärd vara olämplig vid enlindrig sjukdom medan den kan vara nödvändig vid en svårartad sjukdom med storspridningshastighet. anser följaktligen att det avgörande föratt en sjukdom skall klassificeras som allmänfarlig är den samlade bedömningensom gjorts med ledning av de tre kriterierna. Detta bör framgå av lagtexten. SBLdelar utredningens uppfattning att särregleringen av veneriska sjuk domar bör upphöra. Inte minst erfarenheterna från ansträngningarna att begränsa spridningen av HTLV-III infektioner (som bör omfattas av smitt skyddslagen) visar emellertid att det fortfarande kan behövas vissa skärpta sekretesskrav för STD. SBL föreslår att inte bara HTLV-III infektioner och syfilis utan också gonorré och chlamydiainfektioner skall ingå bland de "allmänfarliga", bl. a. på grund av dessa sjukdomars stora utbredningoch frekvens av bestående skador. Behovet av en formell grund för samhällsin satser för att bekämpa dessa sjukdomar stärks också av att de främst 173 drabbarungdomar och resurssvaga riskgrupper. Därför är också kost- Prop. 1988/89:5nadsfrihet vid diagnos och behandling av betydelse. Det är vidare betydel-Bilaga 3 sefullt att landstingen behåller nuvarande effektiva system med kuratorsverksamhetvid venereologmottagningarna för omhändertagande och kontaktspärning. Detta ärett beprövat system, som finns likformat över hela landet. Det vore tillstor nackdel för bekämpningen av STD om enskilda landsting skulle frestas lägganer denna verksamhet av besparingsskäl som en följd av att gonorré tas bortfrån nuvarande reglering och chlamydia inte tas in i listan över"allmänfariiga" sjukdomar. (Chlamydia beräknas förekomma hos entiondel av befolkningen i de sexuellt mest aktiva åldrarna.) Såväl gonorré somchlamydiainfektioner bör omfattas av förslagets § 11-16 samt § 19. Det ärviktigt att landstingen har samma policy när det gäller bekämpande av STD(inkl. kostnadsfrihet). Detta garanteras bäst genom att alla för individ ochsamhälle betydelsefulla STD behandlas lika i smittskyddslagen. SBLunderstryker att HTLV-III infektion bör ingå, inte enbart AIDS, som är ett avslutstadierna av infektionen. Infekfionen kan dels manifestera sig på olikasätt och dels innebära smittbärarskap utan symtom . SBLhar övervägt om infektion med herpes simplex och papillomvims bör ingå i listanöver "allmänfariiga", för vilket starka skäl talar, men funnit attdet av praktiska skäl ännu är för tidigt att inkludera dem. Uttrycket"allmänfariig" passar inte på flera av de smittsamma sjukdomar sombör ingå i listan. Det överensstämmer inte heller med internationell praxis.Det vore bättra att tala om sjukdomar som regleras av smittskyddslagen"smittskyddsreglerade" och dela upp dessa i två grupper, A och B. Bavser sådana sjukdomar (STD) där erfarenheten visar att kodsystem eller andraåtgärder erfordras för att stärka skyddet av den smittades identitet och föratt få patientens medverkan. Trotsatt de angivna kriterierna för att en sjukdom ska räknas som allmänfarlig äruppfyllda för HTLV-3-smitta lämnas i förslaget denna sjukdom heh utanförlagstiftningen, med hänvisning till det större behovet av skydd för denenskildes integritet. SÖ anser detta otillfredsställande. Skyddet för denenskildes integritet kan tillgodoses genom att de sexuellt överförbarasjukdomarna som är jämförbara med allmänfarliga sjukdomar (syfilis, HTLV-3 ochäven gonorré och chlamydia) hänförs till en speciell grupp med en emotionelltoladdad beteckning, t. ex. grupp B. För denna grupp kan då införas delvis andraregler framför allt vad gäller skyddet för patienternas integritet. Lantbruksstyrelsendelar de av utredaren uppställda kriterierna för att én sjukdom skall anses vara allmänfarlig likaså att lagen begränsas till person inriktade åtgärder. Det framskymtar emellertid en viss osäkerhet i defini- 174 tionen.Under punkt 1.2.3 (sid. 50) påpekas att endast sjukdomar vilka Prop.1988/89:5 sprids från människa till människa skall klassa som allmänfarliga. I avsnittet med specialmotiveringar utökastillämpningsområdet att också gälla indirekt spridning via djur, livsmedel ochventilationsanläggningar. Den utökade tolkningen ger en enligtlantbruksstyrelsens åsikt mer önskvärd möjlighet till ingripande men ikonsekvens härmed borde också ornithos klassas som allmänfarlig. Det finns anledning att ifrågasätta begreppet"allmänfarliga sjukdomar" som i föreliggande förslag ges en nyinnebörd . Här finns risk för begreppsförvirringar. Det kan också påpekas att man från isamband med ett regeringsuppdrag att hindra spridning av allmänfarligapatogener frän mikrobiologiska laboratorier påpekat att begreppet omfattar enstörre grupp än de som orsakar allmänfarlig sjukdom enligtsmittskyddskungörelsen. Förtydliganden av detta slag skulle inte behövas om man ismittskyddslagen använde en benämning som direkt syftar på ändamålet medlagstiftningen, t. ex. smittskyddssjukdomar eller smittskyddsklassadesjukdomar. Utredaren påpekar också att beteckningen inte är heltadekvat, men har föreslagit den därför att den är vedertagen och välkänd.Häremot kan anföras att beteckningen har fått en ny innebörd och att det justdärför kan vara olämpligt att använda en beteckning som fidigare använts i ennågot annorlunda betydelse. I utredningens förslag anges tre kriterier för att ensjukdom skall förklaras som allmänfarlig. Utredningen tolkar på sidan 56kriterierna så att endast sjukdomar där människan sprider smitta vidare kanvara allmänfarlig medan på sidan 150 även djur och föremål inbegrips. SVAförutsätter att den senare tolkningen är den korrekta. Utredaren framför att smittsamma sjukdomar som ejuppfyller de tre kriterierna och alltså ej kan förklaras som allmänfarligaändock kan bekämpas med hjälp av annan befintlig lagsfiftning. Det förefallertveksamt om sådan lagstiftning alltid kan tillämpas, exempelvisvid bekämpning av i naturen förekommande insekter vilka kan sprida sjukdom tillmänniska. Kommittén föreslår att det, liksom , skall ankomma påregeringen att bestämma vilka sjukdomar som lagen skall tillämpas på.Vidare föreslår kommittén att det i lagen anges under vilka förutsättningaren smittsam . sjukdom kan förklaras allmänfarlig. Hovrätten har ingetatt invända mot De tre kriterier som anges i förslaget fåranses på ett tillfredsställande sätt tillgodose de rättssäkerhetskravsom kan ställas. Förutom allmänfarligasjukdomar förekommer begreppet anmälnings- Prop. 1988/89:5 pliktigasjukdomar i förslaget utan att innebörden av begreppet närmare Bilaga 3preciseras. Några tvångsåtgärder är inte knutna till dessa sjukdomar. Däremotkan uppgifter om enskildas personliga förhållanden bli föremål för ,registrering hos smittskyddsläkaren och statens bakteriologiska laboratorium.Hovrätten kan i och för sig förstå svårigheterna från medicinsk synpunkt attuppställa några kriterier men vill i alla fall betona önskvärdheten av att såsker med hänsyn till att reglerna om de anmälningspliktiga sjukdomarna i vissmån berör den personliga integriteten. Ibetänkandet föreslås att särregleringen beträffande de veneriska sjuk domarna upphör. Av de nuvarande veneriska sjukdomarna är det bara syfilis som föreslås bli förklarad allmänfarlig. Genom ändring i smitt skyddsförordningen (SFS 1985:742) hänförs infek tion av /HTLV-III (internationell benämning: AIDS virus infection) numera till de veneriska sjukdomarna. Enligt utredaren föreligger de for mella förutsättningarna för att infektion av /HTLV-III skall kunna förklaras som en allmänfarlig sjukdom i den nya smittskyddslagen. Något slutligt förslag i denna del har utredaren inte varit beredd att lämna, utan hänvisat till att ett ställningstagande i denna fråga bör bygga på de kunska per som finns om sjukdomen och den epidemiologiska situation som råder när den nya smittskyddslagen träder ikraft. Genom att hänföra infektion av /HTLV-III till de veneriska sjukdomarna anser hovräUen att utreda rens bedömning kommit i ett annat läge. Ett ställningstagande till om infektion av /HTLV-III skall hänföras till gruppen allmänfariiga sjuk- . domarbör göras på utredningsstadiet. De särskilda smittskyddsåtgärder som kan bliaktuella beroende på utgången av detta ställningstagande bör bli föremål förnärmare utredning. Hovrätten vill i detta sammanhang särskilt peka pä desekretessfrågor som kan uppkomma vid köntakter mellan olika myndigheter ochmellan myndigheter och den enskilde. Kommitténgör gällande att sjukdomen AIDS, som anses utgöra ett betydande hot motfolkhälsan, uppfyller kravet på hög smittsamhet. Dels läker den inte ut utanfortsätter att smitta, dels blir därigenom antalet tillfällen att smitta andrastort. Smittvägarna för AIDS,är emellertid mycket begränsade.