prop · GC03100 · 1988-12-31 00:00:00 — Att värna om de mänskligarättigheterna är en ledstjärna för det arbete som bedrivs med hjälp av anslagenför humanitärt bistånd tillLatinamerika och södra . Inom dessa anslag lämnas omfattande stöd tillorganisationer som verkar för mänskliga rättigheter. Det gäller försvaret avdessa rättigheter såväl på ett övergripande plan, liksom också stöd tillpersoner och grupper som mer än andra drabbats av politisk förföljelse. Tilldessa hör politiska fångar och deras familjer, tortyroffer och barn varsföräldrar fängslats eller försvunnit. Stöd till grupper som befinner sig påflykt i konfliktdrabbade områden utgör också en viktig del av det humanitärabiståndet. Jag har funnit detvärdefullt att - som komplement tilldialogen och vid sidan av medelsramarna inom de bilaterala anslagen förprogramländer och humanitärt bistånd - kunna utnyttja de särskilda medel somsedan innevarande budgetår finns genom budgetposten för demokrati ochmänskliga rättigheter under anslagsposten Särskilda program m. m. Dessaresurser används för ett antal punktinsatser, som verksamt bidrar till att främja respekten för mänskligarättigheter. Som exempel kan nämnas ett omfattande stöd till , stöd till verksamhet för barns rättigheter genom Childhope,, International Alert, Index on censorship och andragrupper som verkar för mänskliga rättigheter samt till seminarier om mänskligarättigheter. Anslaget används också för demokratifrämjande insatser iprogramländerna, bl. a. i . Jag tillmäter verksamheter av detta slagfortsatt stor betydelse. Även på det multilateralaområdet finns stora möjligheter att genom strategiska svenska biståndsinsatserfrämja respekten för de mänskliga rättigheterna i utvecklingsländerna. Detgäller självfallet skyddet av flyktingar genom stöd till FN:sflyktingkommissarie () och för palestinaflyktingar(UNRWA). har alltid lämnat stora bidrag till FN:s flyktingverksamhetoch jag kommer senare i min behandling av det multilaterala biståndet attföreslå en ökning av bidragen till UNHCR och UNRWA. lämnar även bidrag till FN:s fond för tortyroffer, somfinansierar projekt innefattande medicinskt och psykologiskt stöd tilltortyroffer vid rehabiliteringscentra samt utbildning av medicinsk personalför behandling och rehabilitering av tortyroffer. Även i arbetet med attutarbeta en särskild om barns rättigheter har varitaktivt och pådrivande. FN:s kommission för demänskliga rättigheterna, där ingår som medlem fr. o. m. , har - genom centret för mänskliga rättigheter i - arbetat med rådgivande verksamhet inom mänskli ga rättighetsområdet. Denna verksamhet, som har finansierats över den reguljära budgeten, har huvudsakligen bestått av globala konfe- 67 har emellertid kommissionen tagit Prop. 1988/89:100 ett antal beslut som lett till att den rådgivande verksamheten i högre gradBil. 5 kan inriktas pä praktiskt bistånd till deländer som behöver, och önskar, hjälp med att bygga upp en politik, en lagstiftning och institutioner som främjar respekten för de mänskliga rättigheterna. Länder som bett om sådant stöd är t. ex. , ochBolivia. För att kunna utöka denna verksamhet har kommissionen inrättat en frivillig fond, som kommer att användas bl. a. för stöd tillutbildnings- och informationsprogram, stipendi er samt förmedling av experter, som kan hjälpa till med att vidareutveckla den nationella lagstiftningen inom mänskliga rättighetsområdet och bistå i andra hithörande frågor. Jag välkomnar denutveckling som har skett mot en mer praktisk inriktning avrådgivningsverksamheten. Ett första svenskt bidrag om 2 milj; kr. har lämnats tillden frivilliga fonden och ytterligare bistånd kan komma att bli aktuellt. Det är angeläget att det svenskamedlemsskapet i FN:s kommission förde mänskliga rättigheterna utnyttjas aktivt för att ytterligare förbättra och effektivisera rådgivningsverksamheten.Jag noterar i detta sammanhang med intresse den rapport, som har framlagts avRädda barnen och Internationella juristkommissionens svenska sektion efter ettseminarium i ,och som syftar till att vidga främjandet av mänskliga rättigheter till att omfatta även andra delar av FN:s biståndsverksamhet. Det finns en stor förståelse och ett omfattandeengagemang hos det svenska folket för situation. En viktigförklaring till detta är att många folkrörelser och enskilda organisationer sedanlänge har engagerat sig för en aktiv u-hjälp och för att sprida informationom utvecklingsproblemens orsaker, om förhållandet mellan industrialiserade och mindreutvecklade länder och om det svenska utvecklingssamarbetet. Många organisationerbedriver egen biståndsverksamhet i och engagerar många av sinamedlemmar i verksamheten. Ett viktigt kännemärke för det svenska biståndetär att många folkrörelser och organisationer aktivt ägnar sig åtbiståndsarbete på fältet och information och opinionsbildning i . Ett annat kännemärkeför u-lands- och biståndspolitiken är att förhållandevis stora resurserav statliga budgetmedel har avsatts för informationsändamål. Detta harskett i syfte att sprida kunskap och skapa förståelse för situationen iu-länderna och för de svenska biståndsinsatserna. De grundläggandemålen och principerna för den statligt finansierade u-landsinformationenhar kännetecknats av stor kontinuitet. Redan tidigt slogs det fast attdenna information skulle avse både situationen i och det svenska biståndet. Denna huvudprinciphar återspeglats i statsmakternas målangivelser för den statliga informationsverksamheten. Efter den biståndspolitiska utred ningenår 1979 fastställde den målformulering som ännu ligger fast: "Målet förinformationsverksamheten är att utveckla människors 68 kunskaperom och intresse för förhållanden av betydelse för Prop. 1988/89:100 utveckling. Därmed kan engagemanget förSveriges internationella solida- Bil. 5 ritetspolitikfördjupas". beslutarårligen hur anslaget till u-landsinformation skall fördelas mellan SIDA:segen informationsverksamhet och den informationsverksamhet som genomförs av folkrörelseroch enskilda organisationer. Av den del av informationsanslaget som går till enskildaorganisationer ges i form av s. k. generella bidrag till framför alltstudieförbund och löntagarorganisationer, medan den resterande delen ges till organisationer som får bidragefter ansökan. Den tredjedel av anslaget som SIDA disponerar för sin egeninformationsverksamhet skall enligt myndighetens instruktion användas tillatt "sprida information om utvecklingen i utvecklingsländerna och det svenska utvecklingssamarbetet". når SIDA utmed sin informationsverksamhet främst genom samarbete med massmedia,skolor, kulturarbetare, enskilda organisationer och andra s. k."vidareinformatörer". Avsikten är att nå den breda allmänheten genom olika opinionsbildare,men man når också många människor direktgenom bl.a. utställningar, materialframställning och . Produktionen av trycksaker har storbredd och volym. Här finns allmän u-landsinformation, information omprogramländerna, broschyrer ochfaktablad om svenskt bistånd och om arbete i u-land, skrifter om barn i u-land,befolkningsfrågor, kvinnors situation m. m. Åven andrabiståndsmyndigheter som SAREC, BITS, , och IMPOD har tagit på sig ett växandeansvar för att sprida information om sin verksamhet bland opinionsbildare ochintresserad allmänhet. Till stor del har denna information dock inriktats på degrupper i som är en del av, eller t. o. m. en förutsättning för,myndighetens verksamhet. BITS, och har på detta sätt framförallt inriktat sin information mot det svenska näringslivet, medan SAREC i första hand vänt sig till forskarsamhället. Informationsinsatseri har alltid ingått som en del av den statliga biståndspolitiken.Folkrörelserna har spelat en ledande roll i skapandet av denna politik.Missionen förmedlade till många svenskar de första och starkaste intryckenav förhållandena i den fattiga världen. Under efterkrigstidenengagerade sig inte minst fackföreningsrörelsen och ungdomsorganisationer föru-landsbistånd. De sökte genom särskilda informationskampanjer väcka sinamedlemmars intresse för och biståndet. Organisationssverige speladeen central roll i de stora insamlingarna för och varen drivande kraft bakom tillkomsten avdet statliga biståndet. Situationen iSverige är på mänga områden helt annorlunda än vad den var för bara 30 årsedan. a. har våra kunskaper om världen runtomkring oss ökat markant. Genom skolan,radio, TV och tidningar, men också genomresor till främmande länder ochkontakter med invandrare har Sverigeblivit en del i en alltmer integrerad värld. Våra kunskaper om och deras situation är avsevärt mycketstörre nu än för sedan. Kunskaper har ökat, men u-landsbilden präglas också avatt det i mäss- 69 medias bevakning av och biståndssamarbete finnsen förkäriek för Prop. 1988/89: 100 de dramatiska händelserna i länderna. Naturkatastrofer idessa länder och Bil. 5 misslyckanden i biståndssamarbetet får störremassmedial bevakning än den vardagliga process som utgörs av egnautvecklingsansträngningar och det internationella utvecklingssamarbetet. Dettaförhållande, tillsammans med det faktum att de som berörs av biståndsverksamheten,dvs. människorna i , inte har en egen röst i svenska organisationer och media,motiverar särskilda insatser på informationsområdet också i fortsättningen. Mot bakgrund avfrågeställningar av detta slag och i enlighet med uttalande harjag låtit en särskild utredare' göra en översyn av det samladestatliga informationsutbudet på biståndsområdet (SOU 1988: 19). Jag kommersenare under anslaget C 9. Information att redovisa vissa av utredarensöverväganden och förslag samt mina ställningstaganden tilldessa. Jag vill betona behovet av en redovisning till allmänheten av resultaten inom det samlade svenska biståndet.Det svenska folket bör vidare i högre grad än vad som är fallet fåinformation om vilka insatser som görs inom FN med bl. a. svenskabiståndsmedel. Folkrörelser och enskildaorganisationers roll i biståndssamarbetet De svenska folkrörelserna har spelat en stor roll ibiståndets framväxt och utveckling. I föregående avsnitt redovisade jagfolkrörelsers och andra enskilda organisationers roll i arbetet med att skapaförståelse och engagemang hos det svenska folket för situation.Information och opinionsbildning är viktiga inslag i organisationernas arbete men de harockså en central roll som idégivare och påtryckare. harorganisationerna dessutom kommit att spela en allt viktigare roll i biståndet som helhet. I börian av1980-talet gick av SlDA:s utbetalningar till bistånd genom folkrörelseroch andra enskilda organisationer. Denna andel har vuxit snabbt undersenare år och uppgick /88 till av utbetalningarna under anslaget C2. Utvecklingssamarbete genom SIDA. Mer än av svenskabiståndsmedel går härigenom via svenska folkrörelser och enskildaorganisationer till projekt och insatser i . Den största delenav de statliga medlen som går genom folkrörelserna går tillorganisationernas egna långsiktiga utvecklingsprojekt. Men organisationerna harockså kommit att förmedla en allt större del av katastrofbiståndet och dethumanitära biståndet. Uppdelningen pekar på den delvis dubbla roll somorganisationerna har, som genomförare av egna projekt men också som kanal fördelar av det statliga biståndet. Folkrörelsernas ochde enskilda organisationernas u-landsbistånd och den del av det svenskautvecklingsbiståndet som handhas av statliga myndigheter utgör värdefulla komplement till varandra. För attnå ett effektivt och verkningsfullt bistånd inom olika samhällssektorerbehövs såväl insat- Prop. 1988/89: 100 ser genom enskilda organisationer som statligtadministrerade biståndsin- Bil. satser.Mångfalden är betydelsefull i biståndsgenomförandet och det är viktigt att olika biståndsgivare och organisationerutnyttjas i de situationer och verksamheter där de har bäst möjlighet att varaeffektiva och därmed bidra till en hög måluppfyllelse. Genom sin särartoch långa erfarenhet av och biståndssamarbete har organisationerna en viktig rollatt spela i utformningen av det svenskautvecklingsbiståndet. Idéer och förslag frän organisationerna kan i många fall bidra till en vidareutveckling av det biståndet. Såväl detstatliga biståndet somfolkrörelsernas arbete har mycket att vinna på ett utvecklat och gottsamarbete. inrättade jag därför ett särskilt folkrörelseråd förutbyte av erfarenheter mellan regeringen och enskilda organisationer som är verksamma på biståndsområdet.Folkrörelserådet har diskuterat flera centrala frågor och jag anser att erfarenheternaav rådets arbete är goda. FN-organen ochutvecklingsbankerna har visat ökat intresse för samarbetemed enskilda organisationer, inte minst organisationer med bas i u-ländernasjälva. De internationella organisationerna har liksom de statligabiståndsmyndigheterna i ökad grad engagerat folkrörelser ochenskilda organisationer i biståndsgenomförandet. Härigenom stöder manorganisationer som direkt eller i samarbete med systerorganisationer imottagarländerna representerar idéer och strävanden hos engagerade grupper i mottagarländerna. Såväl i den statligtfinansierade delen av organisationernas utvecklingsprojekt som iorganisationernas övriga samarbete med svenska biståndsmyndigheter ellerinternationella organisationer gäller samma krav på utformning ochgenomförande av biståndsinsatser. God uppföljning och utvärdering avbiståndsinsatserna liksom krav på effektivitet i biståndsgenomförandet ärockså i detta sammanhang vägledande för verksamheten. i ett historiskt perspektiv har deenskilda organisationerna gjort storainsatser inom områden som utbildning och hälsovård. Kyrkor och fackföreningsrörelsenhar här spelat centrala roller. Insatser görs dock även inom många andra områden. Ett sådant är frågor kring demokrati och demokratiutvecklingi . Folkrörelser,enskilda organisationer och kyrkor har särskilda möjligheter att i biståndetfrämja en demokratisk samhällsutveckling. Organisationernas erfarenheter somidébärare, folkbildare, intresseorganisationer och samhällsbyggare iSverige kan vara inspirerande för systerorganisationer i . Sådanafinns i varierande grad bl. a. beroende på tradition och utvecklingsnivå. Därorganisationerna saknas finns ändå många av problemen som var grunden till att vårafolkrörelser uppstod. Svenskafolkrörelser och organisationer är engagerade i vitt skilda länderoch verksamheter. Svensk kooperation arbetar t.ex. genom Swe dishCo-operative Centre {SCC) med att stödja uppbyggnaden av koopera tiva rörelser i flera . Arbetet består bl. a. av utbildning av medlem mar,funktionärer och förtroendevalda i föreningarna. I SCC:s verksamhet iNicaragua och ingår även bondefacklig verksamhet. är i dagengagerad i utbildningsstöd till Prop. 1988/89: 100 organisationer i fleraländer, bl.a. . Humanitärt bistånd för Bil. 5 rättshjälp och till fängslade fackliga ledare ges till fackliga organisationer i ochLatinamerika. I pågår isamarbete med lutherska kyrkan ett arbete med att bygga upp studiecirklar.Flertalet av deltagarna i cirklarna är kvinnor som lär sig läsa ochutbildas för olika inkomstgenererande verksamheter. Projekt som delvisfinansieras med svenska biståndsmedel igångsattes med som svensk samarbetspartner. Enskildaorganisationer spelar också en central roll i katastrofhjälpsarbetet. De har medsin långa erfarenhet, höga beredskap och internationella kontaktnät godamöjligheter att snabbt nå drabbade människor. Ofta kan organisationernatillsammans med sina samarbetspartners på fältet genomföra insatser tillförhållandevis låga kostnader som traditionell kunskap och lokalaresurser tillvaratas. har också katastrofförebyggandeinsatser - och mark- och miljövårdsprojekt - påböriats av flera organisationer. Jag redovisadetidigare hur omfattningen av biståndet genom folkrörelser och enskildaorganisationer har vuxit. Min uppfattning är att denna del av biståndet är bra.Omfattningen bör anpassas till organisationernas förmåga att planera och genomförameningsfulla insatser på ett effektivt sätt. Jag kommer senare att föreslå enökning av anslagsposten för stöd genom folkrörelseroch andra enskilda organisationer. Ett bistånd präglat avmångfald Biståndet har nått en betydande omfattning. Frågor omhur det skall kunna förmedlas på ett effektivt sätt genom olika kanalerkommer alltmer i förgrunden. För att belysa biståndets effektivitet, inriktning ochmyndighetsstrukturhar analysarbete genom fyra projekt bedrivits av . Jaghar tidigare redovisat slutsatser frånprojektet om bistånd till på1990-talet. Det nordiska analysarbetetom FN i utvecklingssamarbetet behandlar jag mer ingående i samband med att förslagen om anslag till deinternationella biståndsprogrammenpresenteras. De två övriga projekten har främst rört biståndet utanför programländerna och biståndsmyndigheternaskapacitet och arbetssätt. Inom dessabåda projekt har en rad fallstudier och mer översiktliga analysergenomförts i samverkan med företrädare för biståndsorganen och annan expertis. En slutsats av analysarbetet äratt en översyn bör göras av organisation och arbetsformer i det bilateralabiståndet. Jag vill närmare redovisaden analys som gjorts och bakgrunden till regeringens beslut att tillsätta enutredning. Det svenska bilaterala biståndet är starkt inriktat påde fattigaste na. Biståndets roll i dessa länder är att bidra till en samhällsuppbyggnad 72 som tillfredsställer grundläggande behov och bidrar till att skapa en basför Prop. 1988/89: 100 ekonomisk och social utveckling. Detta kommer till uttryck i detlångsikti- Bil. 5 ga biståndssamarbetet med programländerna.Flera av dessa länder får i förhållande till ekonomiernas storlek ett omfattande bistånd. Landprogrammering för planeringen av biståndet har här storafördelar som metod. Genom landprogrammeringen underiättas en effektivsamordning av biståndet medmottagarlandets egna utvecklingsansträngningar liksom med andra givaresstöd. Inom det bilateralabiståndet lämnas bidrag till olika insatser i andra . Detta bistånd kännetecknas av mångfaldoch bredd såväl vad avserkanaler och former som ändamål. /88 mottogett sextiotal (inkl. de 17 programländerna) mer än 2 milj. kr.vardera i svenskt bistånd. Tre icke-programländer -, ochUganda mottog mer bistånd än de två programländer som har lägst landram. Biståndet /88 till de tiostörsta icke programländerna LAND UTBETALNING TYP AV BISTÅND 1987/88 (milj.kr.) Avserflyktingar och organisationer utanförAfghanistan Biståndgenom folkrörelser och enskilda organisationer Särskildaprogram och regionala insatser En betydande del av biståndet till länder utanförprogramländerna ges genom enskilda organisationer och i form avkatastrofbistånd samt humanitärt bistånd. Riktlinjerna för dessabiståndsinsatser gör ingen åtskillnad mellanprogramländer och andra länder. Genom SIDA gesockså under anslagsposterna för Regionala insatser ochSärskilda program bidrag till utvecklingsprojekt i andra länder än programländer. Även här är det oftainsatsernas karaktär mer än landval som styr verksamhetens inriktning.Inom anslagsposten Särskilda program 73 har visst företräde givits åt insatser iprogramländerna. SAREC stöderbilateralt forskningssamarbete med några länder utanför Prop. 1988/89: 100 programlandskretsen - , ,och . 5 vissa enstaka forskningsprojekt ochinstitutioner i en relativt vid krets länder får stöd av SAREC. De främsta kanalernapå den statliga sidan för bistånd till länder utanför programlandskretsen utgör BITS, och . Denverksamhetsom och bedriver riktar sig både till programländer och andra . Detta gäller ävenför u-krediter och de internationella kurserna genom BITS. Ett av riksdagenuttalat syfte med BITS, IMPOD:s och verksamheter har varit attstimulera och utveckla samarbete med andra u-länder-än programländer.Åven samarbetet med programländerna skulle breddas. Organisationerna harsin upprinnelse i det s. k. bredare samarbetet som efter beslut av regering och riksdag blev en del avutvecklingssamarbetet . BITS har ettreguljärt tekniskt samarbete med tjugotalet . Vid det hade BITS utfast u-krediter lill 25 länder varav åttaär programländer för svenskt bistånd. Biståndet tillländer utanför programlandskretsen har successivt byggts ut tillatt omfatta ett reguljärt samarbete med allt fler och med utnyttjande av flera instrument, främst BITS menockså för industriföretagoch IMPOD för främjande av export. Bland BITS ca 20samarbelsländer återfmns bl. a. de tidigare programländerna , ,och . När det långsiktiga landprogram-merade biståndet genom SIDA tilldessa länder avvecklades fortsatte det biståndsfinansierade samarbetetgenom BITS. Biståndet utgörvidare ett led i genomförandet av avtal om industriellt ochtekniskt-vetenskapligt samarbete som ingått med ett antal , t.ex. , ochMalaysia. I några fall harbiståndsinsatser tillkommit för att stödja en demokratisk utveckling. Detgäller flera länder i och . I andra fall har t. ex.kommersiella förbindelser eller forskarkontakter väckt ett ömsesidigt intresse även förbiståndssamarbete. Kretsen avsamarbelsländer har utvidgats successivt. 1 budgetpropositionen har riksdagenfått en redovisning av vilka länder som BITS har mer reguljärt teknisktsamarbete med. Enligt kriterierna för landinriktningen skallmottagarländerna tillhöra kategorin låg- och mellaninkomstländer samt bedriva enutvecklingspolitik som är förenlig med de biståndspolitiska målen för det svenska biståndet.Beträffande u-krediter får BITS besluta om enstaka krediter till nya länder.Frågan om att inleda mer reguljärtbiståndssamarbete med något land beslutas av regeringen. finns i stort sett bland programländerna och inom BITSlandkrets. IMPOD verkar i ett stort antal . Frånvaron avfinansiella ramar för bistånd till enskilda länder utanför programlandskretsengör att instrumenten i betydande grad styr verksam hetensinriktning och omfattning i resp. land. Kravet på tillfredsställande betalningsförmågautesluter många från att erhålla u-krediter, vilketgivetvis påverkar volymen. möjligheter till engage- 74 mang bestäms i hög grad utifrån svenska företags intresseför medverkan. harSverige bidragit till särskilda insatser i skuldtyngda Prop, 1988/89: 100 . Insatser har gjorts såväl iprogramländer som i andra fattiga Bil. 5 skuldtyngda länder. Villkor och former för biståndet BITS verksamhet bygger på idén att bedriva ettbiståndssamarbete genom och omfattning avgränsade åtaganden i olikaprojekt. BITS roll är att skapakontakter och lämna bidrag medan mottagariandet och den svenska kontraktsparten förutsetts identifiera ochgenomföra insatserna. Verksamheten utgårofta från redan etablerade förbindelser mellan och samarbetsländernaoch frän att det finns ett ömsesidigt intresse av att utveckla samarbetet.När samarbetet utvidgats till länder där en sådan bas av tidigare förbindelser eller ömsesidigt intressesaknas, har ökade krav ställts på BITS atttillsammans med mottagariandet identifiera lämpliga samarbetsprojekt. Inom BITS tekniskasamarbete har insatserna blivit mer diversifierade och utvidgats tillallt fler länder. Många relativt komplicerade och tidskrävande insatser genomförs. Krav och förväntningarom uppföljning och följdinsatser ökar både från mottagarländernas och Sverigessida. Bland konsultinsatserna liggertyngdpunkten mer på rehabilitering och effektivisering än påförstudier för investeringar. BITS riktlinjer ocharbetssätt - inkl. krav på upphandling i och kostnadsdelning -får konsekvenser när det gäller verksamhetens inriktning på sektorer och typerav insatser. Detta gäller såväl det tekniska samarbetet som u-krediterna.Verksamheten har främst inriktats på insatser inom energiförsörjning, industriellverksamhet, transporter och kommunikationer. BITS kan samtidigti vissa länder göra insatser som till formen är i stort sett desamma som många biståndsinsatser genom SIDA. Denför BITS vanligakombinationen av en utbildningsinsats tillsammans med finansiellt stöd kan jämförasmed en SIDA-insats bestående av utbildning och varuleveranser. U-krediterna genomBITS finansierar projekt avseende fysisk infrastruktur och produktivanyinvesteringar.