mot · GB02U7 · 1988-01-25 00:00:00 — Att bekänna oss till måste även innebära en vilja att acceptera såväl den västeuropeiska integrationens för- som dess nackdelar. Fördelarna överväger, även bortsett från att det inte finns något alternativ. klarar inte, med bibehållen frihet och välfärd, att välja en helt egen kurs utan hänsyn till andra. Samverkan innebär att vi skall delta i och vara öppna för gemensamma lösningar. Det innebär inte att vi skall avstå från vår egen självbestämmanderätt. Det behövs en Europadimension i allt vårt arbete. måste bli i konstruktiv mening Europatillvänt. Om vi passivt avvaktar samarbetsförslag från EG riskerar vi att i efterhand enbart tvingas anpassa oss. Tar vi däremot själva initiativ, och aktivt påverkar beslutsprocessen, kommer våra önskemål att mötas med större hänsyn. Statsmakterna bör t. ex. inte införa nya bestämmelser utan att först uppmärksamma den europeiska utvecklingen på området. Våra myndigheter bör beakta situationen inom EG innan de utfärdar föreskrifter och regleringar. Vi måste öka och intensifiera våra kontakter med Europasamarbetet på alla fronter i det svenska samhället. Regering och riksdag, partier, institutioner, utbildningsanstalter, organisationer och företag måste aktivt delta i Europasamarbetet. En levande Europadebatt kräver ett engagemang på bred front. Det krävs stora insatser för att erövra en verklig position i europeiskt samhällsliv eftersom under några årtionden i det närmaste glömts bort i vårt land. måste sträva efter ett så nära, omfattande och varaktigt deltagande i EG-samarbetet som möjligt. med dess utvecklingsklausul är den formella basen för våra nuvarande ansträngningar att fördjupa vårt deltagande i EG-samarbetet. Det är emellertid otillräckligt mot bakgrund av den nya fasen i EG-samarbetet. Enligt vår uppfattning måste gå fram längs tre olika linjer i arbetet med att komma med i den inre marknaden. Den första är den multilaterala. Eftersom EG uppenbarligen helst ser en för alla EFTA-länder gemensam lösning får vi pröva det först. I många hänseenden kan dock en samverkan med och komma att vara mer naturlig än en samverkan inom EFTA där det finns betydande skillnader i förutsättningar och europeisk ambition. Över huvud taget är den nordiska samordningen viktig. Den andra är att måste agera direkt gentemot och för att tillgodose våra intressen. På denna punkt krävs omgående en ökad aktivitet från den sida för att göra vår Mot. röst hörd i det europeiska samarbetet och i de europeiska huvudstäderna. Den tredje är en beredskap till anpassning i efterhand till de beslut i olika frågor som EG fattar. Utan denna beredskap kan vi aldrig vara med i arbetet med den inre marknaden. Förutsättningarna för en svensk associering eller ett svenskt medlemskap med bibehållen hänsyn tagen till neutralitetspolitiken har aldrig prövats i konkreta förhandlingar med Gemenskapen. Enligt vår mening finns det nu anledning att åter aktualisera möjligheten av en tullunion mellan EG och de av EFTA-länderna som så önskar. Det kan hävdas att skapandet av en tullunion är något av en förutsättning för att den inre marknaden verkligen skall omfatta även EFTA-länderna. Vilka möjligheter och problem dessa och andra längre gående anslutningsformer skulle kunna innebära i ett längre perspektiv går inte att avgöra. Ett ersättande av frihandelsavtalet med en tullunion kan inte heller ses som en formell slutstation för vår relation till EG. Frågan om svensk medlemsansökan i EG saknar aktualitet. Uppgiften för en aktiv svensk Europapolitik är att säkra ett så fullständigt svenskt deltagande i de olika EG-programmen som är möjligt inom ramen för frihandelsavtalet eller en möjlig tullunion. I ett längre perspektiv kan längre gående samarbetsformer mellan och dagens EG-stater komma att aktualiseras. Andra kvarvarande EFTAstaters ambitioner när det gäller EG-anslutning, utvecklingen av EG självt liksom konsekvenserna av olika samarbetsformer kommer att spela stor roll för den bedömningen. Den svenska neutralitetspolitiken innebär vissa gränser för vårt deltagande också i EG-samarbetet. Neutralitetspolitiken vilar på ett starkt totalförsvar och en alliansfri och oberoende utrikespolitik. Rubbas tilltron till endera av dessa två grundpelare för vår politik, äventyras neutralitetspolitikens möjligheter att vid krig i omvärlden bespara vår nation krigets omedelbara fasor. Risker finns också för att den svenska säkerhetspolitikens stabilitetsfrämj ande roll i det nordeuropeiska och nordatlantiska området äventyras. Försvarsfrågor är uttryckligen uteslutna från EG-samarbetet. De av EG:s medlemsländer som är anslutna till NATO har ett starkt intresse av att bibehålla denna organisation som ramen för sitt säkerhetspolitiska samarbete. Till detta kommer den allt mer betydelsefulla roll som sannolikt kommer att spelas av (WEU) i olika frågor med säkerhetsoch försvarspolitisk anknytning. Inom ramen för EG:s politiska samarbete EPS sker ett visst informationsutbyte och vissa diskussioner om aktuella utrikespolitiska frågor. I de flesta fall finns en stark parallellitet mellan de ståndpunkter EPS-staterna redovisat i aktuella frågor och de som företrätts av svensk utrikespolitik. Den svenska neutralitetspolitiken kräver att vi avvisar deltagande i ett förpliktigande utrikespolitiskt samarbete. Vi kan inte tillåta, att andra nationer får ett direkt inflytande över våra utrikespolitiska ställningstaganden, eller att vår i en krissituation oberoende besluts- och handlingsfrihet rubbas. Här går en avgörande gräns som icke kan rubbas eller göras till föremål för Mot. 1987/88 förhandlingar. Det hindrar inte, att som ett led såväl i sina allmänna utrikespolitiska kontaktsträvanden som i sin aktiva Europapolitik bör sträva efter förbättrade kontakter med EPS-samarbetet. Sådana kontakter kan bidraga till en fördjupad förståelse för svensk utrikes- och säkerhetspolitik i . 11 Samarbetet mellan EFTA och EG Det vidgade samarbetet mellan EFTA-länderna och de europeiska gemenskaperna bygger på den s. k. Luxemburgdeklarationen av . Den har inte formen av ett mellanstatligt avtal utan kan snarare betecknas som en avsiktsförklaring. Den har dock bekräftats av . Deklarationen förutser ett utvidgat samarbete mellan EFTA-länderna och EG på de nuvarande frihandelsavtalens grund, i syfte att skapa en European Economic Space - närmast en europeisk ekonomisk sfär eller en västeuropeisk stormarknad. har en utgångspunkt för samarbetet blivit att EFTA-länderna i olika former skall anknyta till de åtgärder, som EG stegvis genomför enligt vitboksprogrammet för den gemensamma marknadens fullbordande. Det innebär att EFTA-länderna skall bidra till genomförandet av en västeuropeisk enhetlig marknad, så långt som möjligt utan gränskontroll och präglad av de fyra friheterna, dvs. fri rörlighet för varor, tjänster, människor och kapital. Luxemburg-deklarationen stannar emellertid inte där. Man fäster stor vikt vid ett vidgat forsknings- och utvecklingssamarbete och nämner som andra möjliga samarbetsområden bl. a. transporter, jordbruk och fiske, arbetsmiljö och miljövård, konsumentskydd och immateriell äganderätt. Man förutser också ökade ekonomisk-politiska konsultationer. I ett av ministerrådet godkänt uttalande har yttrat, att inget område bör undan tas a priori från samarbetet. Regeringes proposition bygger i stor utsträckning på en förhoppning att kontakter mellan EFTA och EG skall bana vägen för ett ökat samarbete och harmonisering mellan och EG. Det råder intet tvivel om att EG också utgår från att förhandlingarna så långt som möjligt skall föras med EFTA-länderna som grupp. En enhetlig frihandelsmarknad uppnås lättast om samma regler gäller för alla länder. EG kan ha svårt att administrera olikartade säravtal med olika länder. Ur EFTA-ländernas synpunkt kan det också vara en fördel att förhandla gemensamt. De kan då ha mera att erbjuda EG och deras förhandlingsstyrka ökar. Man kan dock inte bortse från, att fortfarande i viss utsträckning saknar resurser och kompetens för att leda och samordna förhandlingar, som sträcker sig över så vida områden. Regeringen bör därför uppmärksamt vaka över sekretariatets arbete och verka för att det får de resurser det behöver. Det är vidare uppenbart, att även om EFTA utgörs av en liten grupp länder med likartad ekonomisk och social struktur och på ungefär samma ekonomis ka utvecklingsnivå, har de i flera fall mycket olika utgångspunkter och Mot. 1987/88 intressen. Därför kan det vara svårt för EFTA-länderna att U7 enas om en gemensam ståndpunkt. Flera exempel föreligger redan på att förhandlingar försenats på grund av oenighet och att enskilda länder gått sina egna vägar och sökt särlösningar. Regeringen får självfallet inte binda sig vid satsningen på EFTA så hårt att väsentliga svenska intressen eftersätts. Genom väl utvecklade kontakter med olika instanser i EG måste regeringen också bevaka alla möjligheter att nå maximalt resultat i förhandlingar och samarbete. Vi har på annan plats också framhållit vikten av en nära samrådskontakt i EG-frågor mellan de nordiska länderna. En nackdel i samarbetet med EG i nuvarande former är att EFTAländerna inte kan delta i EG:s interna beslut. Först sedan EG:s tolv medlemsländer enats om en lösning kan en förhandlingskontakt tas med , och dennas förhandlingsutrymme är då ofta ganska begränsat. Därför är det angeläget att skaffar sig möjligheter att framföra sina synpunkter på ett så tidigt stadium som möjligt i EG:s utrednings- och beslutsprocess, innan EG:s ståndpunkt är låst. Över huvud taget bör regeringen inte inskränka sig till att passivt avvakta EG:s förslag och reagera på dessa. Genom ett aktivt och initiativrikt uppträdande kan öka sitt inflytande och påverka utvecklingen. På många områden har erfarenheter och kunskaper, som kan vara av intresse för EG. kan också autonomt anpassa sin lagstiftning till de normer som gäller i EG i syfte att uppnå en europeisk harmonisering. Det är en utväg som prövats i förut. Det bör göras till regel både vid antagandet av ny lagstiftning och då regering eller myndighet utfärdar nya föreskrifter, att man först undersöker möjligheten till en sådan anpassning. De förhandlingar som och övriga EFTA-länder nu inlett med EG, syftar för svenskt vidkommande till ett nära, omfattande och varaktigt samarbete som tillförsäkrar svenska företag, såväl varu- som tjänsteproducenter, likvärdiga villkor med företagen i i övrigt och medborgarnas likvärdiga möjligheter till resor, bosättning, etablering, utbildning och anställning. Vägen mot detta mål är lång och svår, och det är ännu osäkert om förhandlingarna, på de villkor de nu förs, kommer att lyckas. Skulle så inte vara fallet måste pröva andra utvägar och former för samarbetet. 12 Förslag till åtgärder Det är nödvändigt att genomföra praktiska åtgärder på en rad områden om skall kunna medverka i den europeiska integrationen. Nedan redovisas några av våra förslag. 12.1 Kontakter med EG-parlamentet EG-parlamentets politiska inflytande är ännu relativt begränsat, men existensen av ett folkvalt politiskt organ som är gemensamt för tolv europeiska länder kommer att få växande betydelse . parlamentet har skaffat sig ett avsevärt inflytande över EG:s budget och det U7 finns anledning att tro att det på en rad andra områden också kommer att stärka sin ställning. EG-parlamentet har tidigare, bl. a. i en resolution , visat en positiv inställning till ökat samarbete mellan EG och de nordiska länder som står utanför EG. När nu strävar efter att förbättra kontakterna med EG är det viktigt att ledamöterna av EG-parlamentet får förståelse för de svenska önskemålen. Därför är det betydelsefullt att de kan möta svenska parlamentariker och företrädare för svenskt näringsliv och den svenska staten. Vi svenskar får inte blunda för risken att de närmaste årens försök till utvidgat samarbete med EG kan komma att möta motstånd bland såväl EGparlamentariker som bland nationella parlamentsledamöter. När de olika genomgår den nödvändiga men ofta politiskt besvärliga harmoniseringen kan dessa parlamentariker ha svårt att förstå behovet av samarbete med de västeuropeiska länder som valt att stå utanför EG. Från svensk sida är det därför väsentligt att knyta närmare kontakter med EG-parlamentet. Vi bör därför t. ex. ta initiativ till parlamentariskt utbyte på alla nivåer. riskerar att minska i betydelse allt eftersom EG-parlamentet framstår som det all-europeiska debattforumet. Det är ur svensk synvinkel betydelsefullt att kan behålla uppgifter på bl. a. kulturområdet och dess roll att främja demokratisk utveckling. Ett sätt att stärka ställning vore att inleda ett närmare samarbete mellan utskott och utskotten i EG-parlamentet. Detta skulle också möjliggöra att parlamentariker från icke-EG-länder kan vistas vid EG-parlamentet och knyta personliga och politiska kontakter. Allt eftersom kontakterna mellan EG och alla eller flera av de nuvarande EFTA-länderna förstärks kan detta utvecklas till en permanent närvaro av parlamentariker med ett slags observatörsstatus vid EG-parlamentets sessioner. Det är även viktigt att företrädare för svenskt näringsliv, för arbetsmarknadens organisationer och för företrädare för svenska myndigheter kan träffa parlamentariker och tjänstemän inom EG. Dess värre finns det bland många organisationer och myndigheter ännu en föreställning att de svenska lösningarna på olika samhällsproblem är överlägsna dem som framkommit i andra västeuropeiska länder. Bättre kontakter kan medverka till en ökad vidsyn. Ökad öppenhet för olika idéer är nödvändig om vi i skall kunna bli en del av . 12.2 Information om EG Den europeiska integrationen kommer att innebära genomgripande förändringar på många områden. Såväl enskilda personer som företag kommer att beröras. Inom EG görs betydande ansträngningar för att informera allmänhet och näringsliv om vilka förändringar som kommer att ske. initiera en omfattande informationsverksamhet riktad till allmänheten, Mot. 1987/88 företag och organisationer i . I många länder har EG informationskontor som kan hjälpa till att upplysa om EG:s utveckling och verksamhet. Det är väsentligt att regeringen aktivt medverkar till att öppnar ett informationskontor i . Betydelsen av växer. Inom är studier av EG-rätt ett betydelsefullt inslag i juristutbildningen. Även i är det nödvändigt att våra universitet och högskolor bedriver undervisning i EG-rätt och andra ämnesområden med anknytning till utvecklingen inom de europeiska gemenskaperna. Det kommer att hjälpa de svenska företagen att vara aktiva på den integrerade marknaden. Kunskap om EG finns i stor utsträckning bland företag och näringslivets organisationer. Det är viktigt att dessa också ges möjlighet att medverka i informationsverksamheten. mellan EG och EFTA-länderna, däribland , har varit helt nödvändigt för utrikeshandel. innebär i princip att varor tillverkade i eller inom EG inte påförs någon tull. EG och de olika EFTA-länderna vidmakthåller däremot egna tulltaxor för import från andra länder. Vid handel mellan och EG är därför varje varas ursprung betydelsefullt. Successivt har de s. k. ursprungsreglerna förenklats men beräkningar tyder på att byråkratin i samband med ursprungsdeklarationen kan kosta av varans pris. När deltog i förhandlingar med EG var den svenska målsättningen att det skulle upprättas en tullunion mellan EG och EFTA-länderna. Då avvisades emellertid detta önskemål från EG:s sida. En tullunion innebär gemensamma yttre tullar, avskaffande av alla inre tullar, samt regler för hur tullintäkterna fördelas. För svensk del skulle ett inträde i EG:s tullunion endast innebära smärre förändringar vid handel med andra länder. I genomsnitt ligger den svenska tullnivån endast en procentenhet under EG:s, och i inget fall är skillnaden . En tullunion skulle dels innebära viktiga förenklingar för näringslivet i dess kontakter över gränsen mellan och EG, dels utgöra ett betydelsefullt tecken på att är berett att göra åtaganden som innebär deltagande i den gemensamma västeuropeiska marknaden. Regeringen bör i sina kontakter med EG åter väcka frågan om en tullunion. Intill dess att kan innefattas i en europeisk tullunion bör svensk tullagstiftning och tullsatser harmonieras med dem som gäller för EG. På så sätt kan ursprungskontrollen förenklas eller göras onödig. har en av effekterna av den europeiska integrationen uppmärksammats i . nyttjas inom EG och EFTA-länderna ett nytt enhetligt tulldokument. Kritik har riktats mot att detta enhetliga tulldokument är mera komplicerat än de dokument som använts vid handel mellan de nordiska länderna. Det är beklagligt att enhetsdokumentet blivit så komplicerat. Det är en Mot. konsekvens av att gränspassagerna inom EG ännu inte avbyråkratiserats. Detta kommer emellertid att ske , som importregler och tullförfarande blir gemensamma för alla länderna i EG. Då kommer fördelarna med det enhetliga tulldokumentet att framstå tydligare. blir emellertid gränskontroller mellan och EG ett alltmera märkbart handelshinder. Den gemensamma nordiska arbetsmarknaden har varit en framgång - den har givit nordiska medborgare frihet att söka sig till andra nordiska länder för att arbeta. Den europeiska arbetsmarknaden medför samma fördelar för de länders medborgare som kan dra nytta av denna. För del är det väsentligt att kontakter över gränserna kan underlättas och att svenska medborgare kan arbeta i utlandet. För svenskt näringsliv är det viktigt både att kvalificerade svenskar kan tjänstgöra utomlands och att utländsk personal utan byråkratiska hinder kan arbeta i . har svenska företag stigande svårigheter att stationera svensk personal vid dotterbolag inom EG. Även om man efter omfattande byråkrati kan få arbetstillstånd för en nyckelperson, så är ofta dennes make/maka förhindrad att arbeta. På så sätt minskar de stora svenska företagens anknytning till . För enskilda individer innebär det en beklaglig nackdel att inte innefattas i den gemensamma europeiska arbetsmarknaden. En ung svensk som vill förkovra sig genom att arbeta i ett västeuropeiskt land utanför har dåliga möjligheter att göra detta, medan exempelvis en dansk har friheten att ta arbete inom alla EG:s tolv länder. I takt med att EGsamarbetet utvidgas kan svenskars möjlighet att arbeta i ytterligare begränsas genom att EG nu avser utarbeta gemensamma riktlinjer för arbetstillstånd till icke EG-medborgare. måste sträva efter att svenska medborgare kan erhålla samma rättigheter och skyldigheter som gäller för medborgare från när de vistas i andra . Detta bör i första hand göras genom att den gemensamma nordiska arbetsmarknaden anslutes till EG:s gemensamma arbetsmarknad. Det hävdas ibland att inte kan delta i en gemensam arbetsmarknad, eftersom den arbetsmarknads- och socialpolitik som tillämpas i skulle medföra kraftig inflyttning från de av hög arbetslöshet drabbade länderna i . Denna utveckling är knappast trolig. Liksom i torde inte heller människorna i vara så lättrörliga. Den europeiska integrationen medför en successiv samordning av social- och arbetsmarknadspolitiken som gradvis eliminerar de skillnader som kan finnas mellan den europeiska och nordiska arbetsmarknaden. Risken är snarare större för att svensk välutbildad arbetskraft försöker bosätta sig i något europeiskt land för att inte i sin karriär hindras av tilltagande isolering från den dynamiska utvecklingen i . 12.5 Öppna gränser för företag Få ekonomier är så dominerade av stora internationella företag som den svenska. Dessa företag har tillverkning och försäljning i en rad länder. I är vi ofta, med all rätt, stolta över de stora svenska företagens förmåga att klara sig på alltmer konkurrensutsatta marknader. Detta har de kunnat göra tack vare att de är internationella - de är inte enbart beroende av förutsättningarna i . skedde de svenska storföretagens expansion ofta genom att man etablerade nya tillverkningsanläggningar i utlandet. sker tillväxten vanligtvis genom köp av utländska företag. Volvos köp av , Elektrolux köp av Zanussi och , ASEA:s fusion med är några av de mest uppmärksammade storaffärerna . Det är därför särskilt anmärkningsvärt att regeringen anser att det är negativt om utländska företag köper svenska företag. Regeringen skriver i propositionen att sådana utländska köp gjorda av multinationella företag .. . kan medföra att såväl de anställda som svenska myndigheter och organisationer får sämre möjligheter till insyn i och påverkan av beslutsprocessen jämfört med vad som är fallet med rent svenska företag. Risken för nackdelar är särskilt påtaglig då förvärv görs av utländska multinationella företag. När andra länder försöker förhindra svenska företag att expandera uppfattar vi svenskar det - med rätta - som ett utslag av protektionism. Det är möjligt att italienska organisationer och myndigheter hade större inflytande över Zanussis italienska ledning än de kan ha över Elektrolux företagsledning. Men regeringen i , liksom i de flesta västeuropeiska länder är villiga att acceptera konsekvenserna av näringslivets internationalisering. Den svenska inställningen till utländska företagsförvärv har väckt berättigad kritik i utlandet. Där kan man inte finna några rimliga motiv till denna svenska form av protektionism. Den nuvarande lagen om utländska förvärv av svenska företag trädde i kraft 1983.1 grunden bygger den dock på lagstiftning som skapades för att praktiskt taget omöjliggöra för utlänningar att köpa mark eller fast egendom. Förekomsten av utlänningsförbehåll i de flesta svenska företags bolagsordningar utgör också ett hinder för utländska aktieköp och möjligheterna att få utländska köp av svenska företag. Det finns numera en praxis som accepterar utländskt ägande av svenska företag, men lagarna, byråkratiska rutiner och politiska påtryckningar reser ännu många hinder för utländska intressenter som vill investera i svenskt näringsliv. De köpande företagen måste ofta acceptera politiskt betingade villkor för att få genomföra sina förvärv. För att klara anpassningen till reglerna inom den gemensamma inre marknaden blir det nödvändigt att avskaffa praktiskt taget alla hinder för utländska företagsförvärv. Frågan är också aktuell vid de pågående GATTförhandlingarna. Vi måste förutsätta att företag i , oavsett vilken ägare de har, följer svensk lag. En svensk avreglering bör göras generell, således inte endast i Svenska bestämmelser måste förändras så Mot. att de inte avviker från de regler som gäller inom den inre marknaden. Därmed minskar risken att svenska företag missgynnas inom EG. När lagstiftningen reviderades föreslog vi att förvärvslagstiftningen helt skulle slopas. Regeringen bör lägga förslag om upphävande av lagen om utländskt förvärv av svenska företag. Intill dess lagändringen träder i kraft måste handläggningstiderna för förvärvstillstånd kraftigt förkortas. Vidare bör regeringen även låta utreda hur andra hinder, främst utlänningsförbehållen i bolagsordningarna bör avvecklas. De regler som EG avser införa kommer att innebära att kredit- och kapitalförmedlingsbolag från ett skall få lov att verka i alla andra länder. Det innebär t. ex. att en bank från har rätt att öppna en filial i . EG har låtit det bli känt att man anser att etablering av utländska banker bör tillåtas utifrån reciprocitetsprincipen. Det innebär för svensk del att de filialer som svenska banker nu bygger upp i inte skulle tillåtas eftersom förhindrar etablering av filialbanker. Den svenska banklagstiftningens förbud mot utländskt ägande i svenska banker utgör ett annat hinder. Dessa hinder bör avvecklas. Det är också nödvändigt att den nya lagstiftningen på försäkringsområdet, som är under utarbetande, beaktar utvecklingen inom EG. 12.6 Öppna gränser för kapitalflöden Under återuppbyggnaden efter togs flera initiativ för att främja fria kapitalrörelser över gränserna. Mest ambitiöst var det som blivit kapitalliberaliseringsstadga. I denna åtar sig medlemsländerna att sinsemellan successivt avskaffa restriktioner mot kapitalrörelser.