mot · GB02Kr413 · 1988-01-26 00:00:00 — av om turism, rekreation och fritid 1987/88 Kr413418 Lagom till allmänna motionstiden presenterar LO i sin rapport 8 i serien LO-medlemmar i välfärden ett alldeles färskt material om klasskillnaderna i : Den gamla satsen som säger att till den som har skall varda givet gäller alldeles uppenbart fortfarande. Innebörden är att samhällets goda fördelas på ett sådant sätt att den som har mycket av något som är eftersträvansvärt i samhället (t. ex. hög inkomst) i långt större utsträckning än andra också får del av andra goda ting. Den motsatta kretsgången eller onda cirkeln får till följd av välfärdsproblemen koncentreras till en viss grupp i samhället. Denna sistnämnda grupp består praktiskt taget helt av arbetare och av tjänstemän på lägre nivå. Det hävdas av somliga att välfärdsskillnader som kan konstateras är uttryck för att människor väljer olika och att därför stora och växande välfärdsskillnader är positiva. Man kan då ställa sig den frågan varför mönstret är så, att den som har låg lön också väljer att ha dålig arbetsmiljö, låg utrymmesstandard i bostaden, dålig hälsa, mindre omväxlande fritid etc. Att detta skulle vara uttryck för ett fritt val är naturligtvis helt orimligt. (Ur Rapport 8. LO-medlemmar i välfärden.) LO:s analys av välfärdssamhället är liknande den analys vpk har: landet är fortfarande ett klassamhälle. Frågor som rätten till arbete, god arbetsmiljö och bostaden som en social rättighet behandlas utförligt i separata vpk-motioner. Denna motion koncentrerar sig på turism-, fritids- och och rekreationsfrågor. säger att av LO-medlemmarna inte har tillgång till fritidshus och att inte har gjort någon semesterresa . Av LO :s samtliga medlemmar har nästan var 3 :e varken tillgång till fritidshus eller har gjort någon semesterresa . Knappt var 7:e TCO-medlem är i den situationen och ungefär var 11 :e /SR-medlem. Om man jämför olika familjetyper finnér man, att arbetarfamiljer med flera barn och ensamstående med barn är de som i störst utsträckning har den här typen av problem. Undersökningen talar för sig själv. Den bekräftar det som vpk och många andra har framfört ett otal gånger. Heta siffror och kalla fakta en lägesrapport om ojämlikhet från LO 1986 fastslår detsamma. I 1987/88. har diskuterat dessa frågor och beslutat om åtgärder. Man har också utsett en huvudman och anslagit pengar. Men ingenting händer. Detta har vpk framfört i partimotioner gång på gång . Men så sent som avslog återigen vpk:s krav om förverkligande av rekreationspolitiken. Det finns inga skäl att här återigen upprepa alla de argument som framförts om vikten av en god rekreation. På regeringens uppdrag har Turistråd utarbetat en strukturplan för turism och rekreation i . Denna plan har motsetts med viss förväntan. Tyvärr måste vi konstatera att förväntningarna ej har uppfyllts. Vad som har utvecklats i planen är strategitänkandet i marknadstänkandet. är det viktigt att sverigeprofileringen i stor utsträckning inriktas mot exklusiva och väl kundanpassade produkter för köpstarka grupper i främst , och . Denna strategi passar som handen i handsken med den exportfilosofi som kännetecknar den ekonomiska politiken i övrigt. Tydligen lämnar man också på turismområdet fördelningsfrågor och den inhemska efterfrågan helt åt sidan till förmån för export. Lösenordet för svensk turism tycks vara : Meetings, Incentives, Conventions, dvs. konferens-, belönings- och kongressmarknaden. För att genomföra detta strategitänkande föreslås i budgetpropositionen att Turistråd i en särskild satsning skall få 25 milj. kr. Varken strukturplanen, anslagsäskandet eller propositionen nämner något om det av fastställda målet om att förbättra möjligheterna till turism och rekreation för breda folkgrupper. Vpk:s mening är att en sådan satsning på det nya strategitänkande som lanseras av Turistråd ej har med de av fastställda målsättningarna att göra. Och självfallet är dessa målsättningar långt från de fördelningspolitiska målsättningar som hålls högt i agitationen, men sällan motsvaras av konkret regeringspolitik. Därför avvisar vi förslaget i denna del. Vpk vill i stället liksom tidigare betona behovet av en satsning på rekreation för de breda folkgrupperna. I och med att vi nu har sett strukturplanen torde det stå helt klart för samtliga att Turistråd ej har för avsikt att uppfylla rekreationsmålet. Vpk föreslår därför en ny huvudman för rekreationspolitiken. Vpk menar att det allra viktigaste kravet för en fritids- och rekreationspolitik värd namnet är att skapa förutsättningar för människor att över huvud taget få en fri tid. Det betyder att allas rätt till arbete och en god försörjning måste garanteras; det betyder att jämlikheten måste öka och att den dagliga arbetstiden måste förkortas. Dessa krav behandlas utförligare i andra vpkmotioner. En anständig fritids- och och rekreationspolitik innebär också att det måste finnas reella möjligheter till en meningsfylld fritid där människor lever och i anslutning till bostadsområden, vid daghem, skolor och arbetsplatser. Samstämmiga uppgifter talar för att ju mer tillgängliga fritidsområden och anläggningar som finns, desto fler människor utnyttjar dem. 1987/88 Kr413 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår förslaget i proposition 100, bilaga 11, I 2 Stöd till turism och rekreation avseende marknadsföringsinsatser om , 2. att hos regeringen begär förslag om en ny huvudman för rekreationspolitiken i . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1987/88 Kr413 I * 1987/88.