mot · GB02U401 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:U401 av m. fl. om säkerhetspolitik och nedrustning Mot. 1987/88 U401 har klimatet mellan supermakterna fortsatt att förbättras. Utan en medveten strävan efter ömsesidig förståelse kan en varaktig avspänning inte nås. Toppmötet i mellan president och den sovjetiske generalskreteraren bör mot denna bakgrund hälsas med tillfredsställelse som en viktig etapp mot förbättrade öst-väst-relationer. Det gäller också det vid toppmötet undertecknade s. k. (Intermediate range Nuclear Force) om avskaffande av kärnvapenmissiler av kort och meddellång räckvidd. Det gäller vidare de direktiv som de båda supermaktsledarna gav om fortsatta ansträngningar att nå en överenskommelse om en minskning av de strategiska kärnvapnen . Denna utveckling av relationerna mellan de båda supermakterna och av nedrustningsinsatserna är mycket glädjande och skapar förväntningar om en fortsättning. Det är första gången en uppgörelse kommer till stånd som verkligen handlar om nedrustning och inte bara en begränsning av rustningarna. Det är dessutom fråga om ett fullständigt avskaffande av ett helt vapenslag - de landbaserade kärnvapenmissilerna med en räckvidd mellan 500 och 5 000 kilometers räckvidd - såväl förbandsplacerade som de i lager. INF-överenskommelsen är ett mycket betydelsefullt steg mot avspänning i men rör likväl en mycket begränsad del av den globala kärnvapenarsenalen. Avtalet gäller inte heller medeldistansmissiler, vars påstådda eventuella marschroute över skapat ett nytt vapenteknologiskt hot mot möjligheterna att freda vårt luftrum från gränskränkningar. En mycket viktig del av omfattar ett kontroll- och övervakningssystem, som aldrig varit möjligt att uppnå. har övergivit sitt principiella motstånd mot inspektion på eget territorium. Denna förändring skapar väsentligt bättre förutsättningar för fortsatta förhandlingar om avtal rörande rustningskontroll och nedrustning. På västsidan har bortskaffandet av medeldistansmissilerna i ansetts kunna skapa osäkerhet om styrkeförhållandena i . NATO anser sig tvingad till upprustning på det konventionella planet för att utjämna den nuvarande numerära övervikten för . har genom och andra uttalanden förklarat sig beredd att acceptera asymetriska överenskommelser, d. v. s. att Mot. de ömsesidiga reduktionsåtagandena inte behöver vara exakt lika stora utan U401 bedöms mot sin helhetseffekt. De åtminstone numerärt klart ojämlika styrkeförhållandena på det konventionella planet i har inneburit låsningar. Kanske kan här skapas förutsättningar för framsteg. Den nu redovisade inställningen från sida skapar förutsättningar och förväntningar om nya framsteg i arbetet på avspänning och nedrustning. Närmast ligger överläggningarna i om de strategiska kärnvapnen. Vidare finns skäl att hoppas på att förhandlingarna om ett förbud mot kemiska vapen kan slutföras . Kanske kan nya signaler dessutom få igång samtalen inom MBFR och ESK om reduktioner av de konventionella styrkorna i . En förbättrad jämvikt i konventionell styrka, helst genom en asymetrisk reduktion, ger ökade förutsättningar för en ömsesidig säkerhet i . Tyvärr hår de synbarligen förbättrade supermaktsförbindelserna knappast alls påverkat de krig, övergrepp och det mänskliga lidande som fortsätter i oförminskad omfattning runt om i vår värld. pågår den sovjetiska invasionsarméns brutala och grymma krigföring i oförminskad omfattning i , där ett litet och alliansfritt folk kämpar för sitt nationella oberoende. Den nya sovjetiska ledningen, som försäkrat att den önskar dra sig tillbaka, har ännu inte levererat tillstymmelsen till bevis härpå. I fortsätter likaså den ännu längre vietnamesiska ockupationen. Signalerna i om en omorientering av den vietnamesiska in- och utrikespolitiken med löfte om tillbakadragande från har ännu inte följts av konkreta åtgärder. Möjligen kan de påbörjade samtalen mellan de stridande parterna i skapa en framkomlig väg. Parissamtal om har emellertid en tendens att bli segdragna alltmedan kriget och det mänskliga lidandet fortsätter. utgör en vidsträckt region av sinsemellan sammanhängande krishärdar. Det grymma utnötningskriget mellan och fortsätter. Den internationella oljehandeln med ursprung i har dragits in i konflikten och hotar ständigt att medföra direkt stormaktsinblandning. De halvhjärtade försöken från stormakterna att inom FN:s ram söka främja fred i området visar bara alltför tydligt, att även om stormakterna kan ha ett stort inflytande på utvecklingen av regionala konflikter, så har dessa en egendynamik även utanför och kontroll. I tycks förutsättningarna för en fredlig övergång från apartheid till frihet och demokrati blir allt mindre. Polariseringen ökar inom det sydafrikanska samhället. Apartheidmotståndets styrka och det internationella trycket har inte kunnat förhindra en allt blodigare utveckling. I har fredsinitiativet - Esquipulas 2 - fött nya förhoppningar om en möjlig utväg ur inbördeskrigen. Med vitt skilda utgångspunkter säger sig alla inblandade parter vilja följa planen. Något helhjärtat stöd har det inte funhits från vare sig Contras eller den amerikanska regeringens sida. Därigenom har inte heller regeringen i satts på verkligt prov beträffande sina ambitioner och avsikter. Ansvaret faller tungt på dem som omöjliggör en fredsuppgörelse i . Att nu har en ny ledning bidragit till de senaste årens utveckling mellan stormakterna. Den utveckling som inletts och de Mot. utsikter till fortsatta överenskommelser mellan öst och väst som avtecknas måste hälsas med stor tillfredsställelse. 'Glasnost och 'Perestrojka är positiva tecken på ett annorlunda tänkande hos den sovjetiska ledningen. Det bör sägas, att det inte är fråga om verklig demokratisering av det sovjetiska samhället. Det är närmast ett nödvändigt försök att hävda den stagnation, som det sovjetiska samhället och den sovjetiska ekonomin genom sina institutionella barriärer hamnat i. är en stormakt endast i militärt avseende och även denna ställning är på lång sikt hotad av ekonomisk stagnation. 'Perestrojka har därför inte mycket gemensamt med t. ex. Prag-våren 1968.1 bars utvecklingen fram av ett enat folks frihetsdröm med förankring i mellankrigstidens demokratiska samhälle och en tusenårig centraleuropeisk kulturtradition. I är den folkliga förankringen för de nya idéerna mera oklar. Åtskilliga inslag i politik, inte minst på det internationella planet, bör mötas med konstruktivt samarbete. Det finns anledning till förhoppningar om ökad öppenhet och färre låsningar i den sovjetiska politiken. Det skulle ligga i fredens och samlevnadens intresse. Framsteg bör emellertid inte intecknas i förväg. Risken för ett stormaktskrig och därmed ett krig i kan inte sägas ha ökat. Som konstaterats i olika sammanhang bl. a. i betänkandet Svensk säkerhetspolitik inför 1990-talet av försvarskommitté, har emellertid det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets ökade strategiska betydelse och den militärteknologiska utvecklingen sammantaget lett till, att och därmed läge blivit mera utsatt i samband med kriser och väpnade konflikter mellan stormaktsblocken. Det är i detta sammanhang som de flagranta kränkningarna av vårt territorium till havs såväl som i luften skall ses. har en kraftig sovjetisk upprustning ägt rum på . Från baser på opererar merparten av strategiska, kärnvapenbestyckade ubåtar. De utgör nukleära andraslagsförmåga och upprätthåller därmed ytterst kärnvapenavskräckningen för del. utgör också det basområde från vilket med främst stridskrafter kan söka avskära NATOis förbindelser över mellan och - förbindelser som är absolut nödvändiga för NATO för att klara tillförsel av trupper och vapen vid ett utdraget, huvudsakligen konventionellt storkrig i . Detta sovjetiska hot har i sin tur medfört en ökad militär närvaro från sida och bl. a. lett till beslut om förhandslagring i Tröndelag. Den , som ingår som ett led i den s. k. maritima strategin innebär också ett direkt hot mot de sovjetiska strategiska kärnvapenubåtarna. Det finns därför många som fruktar, att norra mot bakgrund av denna utveckling kan bli ett tidigt slagfält vid ett nytt världskrig. Utbyggnaden av och NATO:s kraftiga militära förstärkning Mot. av sina stridskrafter i har starkt påverkat den militära U401 I en krissituation kan kryssningsmissiler komma att passera det nordiska området. Vi måste räkna med att dessa förhållanden finns med i stormakternas militära överväganden. Överflygningar med kryssningsmissiler över vore emellertid en mycket allvarlig kränkning av vår neutralitet, som vi inte kan acceptera. Den militärteknologiska utvecklingen i riktning mot alltmer sofistikerade system med ökad precision och verkan motverkar möjligheterna till framgångsrika operationer från någondera pakten i . En angripare riskerar att där hamna i ett militärt låst läge. Även häri ligger ett hot mot och mot . Det nu ingångna har begränsad betydelse för det nordiska området. För svensk del bör dock välkomnas att det inbegriper de som finns stationerade i militärdistrikt och vars räckvidd inte sträcker sig mycket längre än till svenskt territorium. Det finns emellertid anledning att vara mycket uppmärksam på risken att båda stormaktsblocken kommer att öka betydelsen av t. ex. sina sjöburna kryssningsmissiler, vilket kan komma att direkt beröra det nordiska området. För utgör strategiska betydelse ett förhållande av utomordentlig vikt. Vårt grannförhållande till /har en kärv historia, som sträcker sig tillbaka till medeltiden och bestäms av rent geografiska förhållanden, som inte suddas ut av vare sig utrikespolitiska eller inrikespolitiska töväder. Sovjetionen har i Leningradområdet och i de baltiska kustområdena stora militära koncentrationer. De betydande varvsanläggningarna ger stor kapacitet för underhåll och reparationer av såväl den norra som den baltiska flottan. Den sovjetiska flottan har en dominerande storlek i . har alltid värnat om som ett fritt hav med tillträde för alla. Det ligger i svenskt säkerhetspolitiskt intresse att även i fortsättningen verka för att inte domineras av någon stormakt. Häri ligger också det säkerhetspolitiska värdet av närvaro av olika staters och pakters fartyg i . Kontrollen av utlopp mot kan komma att få stor betydelse vid en kraftmätning mellan NATO och . Sammantaget gör detta att kontrollen av , dess hamnar och kuster är av betydande strategisk.betydelse. har den längsta kusten i och ligger de facto som en landbarriär mellan de två stormaktsblocken. Genom att skaffa sig herravälde över svenskt landområde, vårt luftrum eller våra farvatten kan en stormakt avsevärt flytta fram sina positioner i ett strategiskt ömtåligt område. Beredskap att göra detta kan vara en av förklaringarna till de upprepade ubåtskränkningarna men även andra förklaringar har framförts i debatten. De fortsatta rapporterna om ubåtskränkningar utgör ett allvarligt svenskt säkerhetspolitiskt problem. Vår trovärdighet gör det absolut nödvändigt att med all kraft beivra dessa kränkningar. har mot denna bakgrund Mot. aktivt drivit på beslut om förbättringar av vår förmåga att freda vårt U401 territorium från kränkningar. Försvarsbeslutet ger ökade förutsättningar. Det är enligt vår mening angeläget att de resurser som där avsätts för förbättringar av ubåtsjakt och ubåtsskydd kommer till användning av den femåriga försvarsperioden. Vidare har överbefälhavaren getts i uppdrag att granska strategier och resurser i bekämpningen av gränskränkningar. Behov av ytterligare förbättringar av gränsskyddet får bedömas - sedan ÖB slutfört detta uppdrag - i takt med att erfarenheter vinns av nu beslutade åtgärder. Därutöver behöver frågan om försvarets befogenheter i dessa sammanhang (IKFN) ses över. tal i förtjänar noggrant studium. Begränsningar och återhållsamhet i aktiviteter och militära styrkor i vår närmaste omvärld är önskvärda för att säkerställa det nordiska områdets traditionella lågspänningskaraktär. Det får emellertid inte innebära att endera sidan får ett dominerande inflytande i området. Det skulle mycket allvarligt skada vår säkerhet. Vare sig i eller i övrigt i det nordiska området bör några uppgörelser slutas mellan nordiska länder och , vilka utestänger överiga stater från legitim och för balansen nödvändig närvaro. har vi i ökad utsträckning åter uppmärksammats på vårt närområdes geopolitiska förutsättningar. Såväl den nya sovjetiska in- och utrikespolitiska inriktningen, som konsekvenserna av olika aktuella och framtida nedrustningsöverenskommelser kommer att åtminstone för skapa ökad osäkerhet om de säkerhetspolitiska förhållandena och förutsättningarna. I vår omedelbara närhet är det påtagligt inte minst när det gäller förhållandena i . Det ställer ökade krav på en samlad och realistisk säkerhetspolitik, särskilt i förhållande till , vår historiska stormaktsgranne. Det kräver klara principer, konsekvens, konsistents och långsiktigt tålamod i vårt samlade agerande. Svensk neutralitets- och säkerhetspolitik Den förändrade militärstrategiska situationen för och den militärteknologiska utvecklingen innebär nya utmaningar för den svenska säkerhetspolitiken. Det säkerhetspolitiska mönstret, så som det utvecklats sedan de enskilda nordiska staterna valde sina resp. säkerhetspolitiska lösningar, har inte i sina grunddrag förändrats. Den säkerhetspolitiska stabiliteten i utgör ett mycket viktigt bidrag till stabiliteten i det nordiska området, med en fortsatt förhållandevis låg spänningsnivå trots områdets ökade strategiska betydelse. säkerhetspolitik syftar till att bevara landets frihet och oberoende. Vårt säkerhetspolitiska mål bör därför vara att i alla lägen och i former som vi själva väljer trygga en nationell handlingsfrihet för att inom våra gränser bevara och utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kulturellt och varje annat hänseende efter våra egna värderingar samt i samband därmed utåt verka för internationell avspänning och en fredlig utveckling. De säkerhetspolitiska medlen består av vår utrikespolitik och vår försvars- Mot. Tillsammans skall de främja vår säkerhet och internationell fred och U401 neutralitetspolitik innebär alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig. Vår neutralitetspolitik innebär inte någon värderingsmässig neutralitet. Det är vår strävan att slå vakt om demokrati och mänskliga frioch rättigheter. Vi är i detta avseende en integrerad del av västerländsk kultur grundad på en och humanistisk livssyn. Vår säkerhetspolitik syftar däremot till att hålla vårt land utanför militära konflikter i vår omvärld. har själv valt denna neutralitetspolitik. Den är ej grundad i några internationella eller folkrättsliga lagar. Det är således vi själva som bestämmer dess innebörd. Det innebär att den politik vi för skall förmå bevara vår omvärlds förtroende för såväl vår vilja som vår förmåga att upprätthålla denna politik. Vi måste genom våra ställningstaganden kontinuerligt bygga upp ett långsiktigt förtroende hos omvärlden för vår neutralitetsvilja. Den svenska neutralitetspolitiken är den säkerhetspolitiska linje som bäst svarar mot våra egna intressen. Det är vår övertygelse att den också bäst gagnar freden och säkerheten i vår del av . Vi bestämmer själva vad som är förenligt med vår neutralitetspolitik. Det kan vi aldrig överlåta på någon utomstående, vare sig det gäller kärnvapenfria arrangemang i eller samverkansformer med EG. Det är därför angeläget att en diskussion och analys förs fortlöpande om neutralitetspolitikens syfte, förutsättningar, innehåll och former. De måste göras tydliga både för oss själva och för vår omvärld. Ingen bör få sträva i tvivelsmål om innebörden av vår neutralitetspolitik. Trovärdigheten i vår neutralitetspolitik förutsätter konsekvens och en ständig beredskap att vidta nödvändiga åtgärder för att hävda den. Det ligger både i vårt eget och i andra länders intresse att förutsättningarna för vår neutralitetspolitik inte undergrävs. En stabil och ansvarsfull försvarspolitik är en grundval för neutraliteten. Det svenska försvaret är fredsbevarande. Det bidrar till att bibehålla den nordiska stabiliteten och undanröja orsaker till osäkerhet om vår neutralitetsvilja och förmåga att värna vårt oberoende. Den senaste tidens utveckling av relationerna mellan supermakterna väcker förhoppningar om avspänning och nedrustning. Överenskommelser om rustningsbegränsningar även inom det konventionella området, fortsatta framsteg inom ESK-processen samt nedtonade stormaktsmotsättningar i tredje världen kan bli ytterligare steg på den inslagna vägen. En försiktig optimism kan vara på sin plats. som vi vidtar de åtgärder som krävs för att ge trovärdighet åt vår vilja och förmåga att värna vår neutralitet och vårt territorium vill vi också föra en aktiv utrikespolitik. Syftet skall vara att söka påverka förhållandena både mellan stormakterna och i i riktning mot avspänning och minskad konfrontation. Det är endast då de båda supermakterna önskar ersätta misstro och konfrontation med avspänning och dialog som den pågående kapprustningen kan bringas under kontroll och en balanserad Mot. nedrustning blir möjlig. En aktiv utrikespolitik för ökad avspänning är därför U401 ett starkt svenskt säkerhetspolitiskt intresse. Vår roll som liten nation och därtill alliansfri gör det synnerligen viktigt för oss att värna och stärka såväl folkrättens principer som . Att vinna allmän och internationell respekt för att konflikter skall lösas med fredliga medel är ett av de mest väsentliga bidragen till mänsklighetens överlevnad. Det är därför viktigt att aktivt arbetar för att öka respekten för och att stärka fredsbevarande roll och möjligheter. Internationella motsättningar måste bringas till lösning på ett tidigt stadium. Medling och skiljedom bör bli regel för att lösa mellanstatliga konflikter. Respekten för i bör stärkas, så att ingen stat anser sig kunna vägra låta dra en tvist inför domstolen. bör ta initiativ till att inom FN söka utveckla nya vägar till fredliga lösningar av internationella konflikter. Det är viktigt att FN:s anseende och möjligheter återupprättas och stärks. Det är fullständigt oacceptabelt att någon stat kan vägra att fullgöra sina ekonomiska förpliktelser. Det är därför glädjande, men tyvärr ändå oacceptabelt sent med den sovjetiska kursändringen ifråga om betalning av gamla kontingenter. Det vore nu synnerligen önskvärt, att även återgår till sin traditionellt viktiga roll för FN:s möjligheter att verka. Svensk politik för rustningskontroll och nedrustning är ett av de centrala inslagen i vår säkerhetspolitik. Det är ett bidrag till arbetet på att främja fred och säkerhet i världen. Genom den ständiga risken för upptrappning av konflikter på olika håll i världen men också beroende på den ökade strategiska betydelsen av vår egen del av världen är detta en politik som och berör vår egen säkerhet. En långsiktig och optimistisk nedrustningspolitik ligger således i högsta grad också i vårt eget intresse. Den svenska aktiviteten i internationella nedrustningsfora är således angelägen. har gjort omfattande och betydelsefulla insatser för att möjliggöra framsteg. besitter på flera områden en hög teknisk kompetens och ett brett internationellt förtroende, vilket möjliggjort konkreta initiativ och förslag. Prioriteringar inom nedrustningspolitiken har utgått från dessa förutsättningar och intressen. I takt med att det internationella nedrustningsarbetet, t. ex. inom ESK, kommer att mer direkt beröra alla delar av den svenska säkerhetspolitiken, blir det än viktigare med en återkommande analys och diskussionen av svenska intressen och prioriteringar inom nedrustningspolitiken i ett totalt säkerhetspolitiskt perspektiv. Även om det nu ingångna bara omfattar en blygsam andel av världens kärnvapenarsenaler, är det ytterst angeläget att avtalet också ratificeras. Därigenom skapas en god utgångspunkt för fortsatta samtal om nedrustningsöverenskommelser om kärnvapen. ar om ett avtal om nedskärningar av de strategiska kärnvapnen . och kommande eventuella kärnvapennedskärningar kommer U401 sannolikt ändå inte att helt avskaffa alla kärnvapen. Det är knappast rimligt att anta, att de båda supermakterna inom en överskådlig framtid helt skulle vilja avstå från en avskräckningsförmåga på det nukleära området, även om denna kan komma att ligga på en väsentligt lägre nivå än dagens. Till detta kommer att endast rör de båda supermakternas kärnvapeninnehav. Övriga stater i kärnvapenklubben berörs inte. Mellan 5 och 10 ytterligare stater i konfliktområden i tredje världen anses vara s. k. tröskelstater med möjligheter att skaffa kärnvapen. Förutom har övriga aktuella stater fortfarande inte anslutit sig till icke-spridningsavtalet (NPT). bör därför fortsätta sina ansträngningar att medverka till såväl ett fullständigt provstoppsavtal som till att alla stater ansluter sig till ickespridningsavtalet. Därigenom skulle riskerna för ytterligare kärnvapenspridning minska. Med som första steg och en eventuell överenskommelse om reduktion av de strategiska kärnvapnen skulle de stora kärnvapenmakterna äntligen ha tagit de första stegen på löftena i icke-spridningsavtalet om kärnvapennedrustning. Med accentueras betydelsen av de konventionella rustningarna i för säkerheten i vår del av världen. har en åtminstone numerärt överlägsen styrka i offensiva konventionella styrkor, vilket utgör ett allvarligt hot mot säkerheten. Med ett bortdragande av kärnvapen från europeiska förband kommer sannolikt NATO att söka kompensera sig. Med en effektiv nukleär andraslagsförmåga hos , utgör inte de amerikanska strategiska kärnvapnen med detta synsätt ett trovärdigt kärnvapenparaply för de numerärt underlägsna NATO-trupperna i . En av flera utvägar kan tänkas liksom en kombination av dem. En konventionell upprustning förespråkas särskilt av dem i som anser att skall ta ett ökat ekonomiskt ansvar för sin säkerhet. Vidare kan luft- och särskilt sjöburna medeldistansmissiler ta över en del av de tidigare landbaserade kärnvapnens roll. Det skulle ytterligare öka den strategiska betydelsen främst av och men kanske också av . Det är således också ett mycket starkt svenskt säkerhetspolitiskt intresse att överenskommelserna om kärnvapenreduktion också följs av en reduktion av de konventionella styrkorna i till en så låg nivå som möjligt, där båda parter kan finna en balans som ökar säkerheten. En ökad säkerhet i ställer vidare krav på en övergång från offensiv inriktning och doktrin hos de båda stormaktsblockens styrkor. MBFR-samtalen i har inte lyckats nå några substantiella resultat under förhandlingar. Kanske kan fortsättning inom ESK-samarbetet innebära en islossning. I har accepterat tanken på asymetriska nedrustningsavtal. Likaså har man från sovjetiskt håll antytt sig acceptera påståendet, att det råder en sovjetisk konventionell övervikt på det konventionella området. Detta skulle väsentligt kunna underlätta framsteg i de fortsatta samtalen. Förutsättningarna för framsteg på det konventionella området är relatera- Mot. de till en ytterligare utbyggnad av s. k. förtroende- och säkerhetsskapande U401 Till dessa skulle också en s. k. korridor i mellan de båda militärblocken fri från slagfältskärnvapen höra. Den skulle kunna bidra till att minska risken för ett tidigt insättande av kärnvapen i en europeisk krigssituation. Vid sidan av fortsatta överenskommelser beträffande kärnvapen, borde ett avtal om förbud mot utveckling, produktion och lagring av kemiska vapen samt förintande av befintliga lager ligga inom räckhåll. Inom i har förhandlingarna pågått och de politiska motsättningarna tycks ha minskat. Med konstruktion av kontroll- och övervakningsfrågorna har öppningar gjorts som väsentligt skulle underlätta ett sådant förbud. Mot bakgrund av att påbörjat tillverkning av s.k. binära vapen, är det ytterst angeläget att Genéve-förhandlingarna kan fullbordas. Trots motstånd torde tidpunkten vara ovanligt gynnsam . äger FN:s Generalförsamlings Tredje Särskilda Session om nedrustning rum.