mot · GB02U225 · 1988-01-26 00:00:00 — De politiska partierna bör upprätta särskilda instanser för ökade kontakter med de politiska partierna, medborgarrättsrörelser och personer som arbetar för demokrati och medborgerliga fri- och rättigheter i tredje världen. Enligt vår mening kan därvid de västtyska biståndsstiftelserna vara en förebild. Särskilda statsbidrag bör kunna utgå till de politiska partierna för denna verksamhet. Det av oss föreslagna demokratianslaget bör kunna användas till detta. Humanitär hjälp liksom rättshjälp och stöd till politiska flyktingar bör också ges ökat utrymme i de svenska biståndssatsningarna. Av regeringarna oberoende kommissioner för bevakning av mänskliga rättigheter kan betyda mycket för att påtala förtryck och rättsövergrepp. bör stimulera till att sådana kommissioner bildas och ge stöd till deras verksamhet. bör inrätta en särskild parlamentarisk kommission för att följa den demokratiska utvecklingen i olika samarbetsländer. För att följa utvecklingen för demokrati och mänskliga rättigheter i våra mottagarländer bör årliga rapporter utarbetas. Detta bör ske t. ex. i utrikespolitiska institutets regi, som då till sig skall få knyta erforderlig expertis. En fri debatt, granskning av myndigheternas verksamhet och respekt för mänskliga fri- och rättigheter kan understödjas genom stöd till medborgarrättsorganisationer. Stöd till massmedia och en fri press är likaledes av vital betydelse. Demokratisk utveckling skall ses som en dynamisk process. uppstår inte över . Det är emellertid uppenbart att det är möjligt att U225 avgöra huruvida ett visst land är på väg i demokratisk riktning eller om det fjärmar sig från målet. Inställningen till mänskliga rättigheter är ofta avgörande för en sådan bedömning. Direkt stöd till länders regimer, genom t. ex. bidrag till mottagarlandets statsbudget eller i form av svårkontrollerat importstöd, bör reduceras. Denna form av bistånd är mindre effektiv, då det skapar en felaktig maktstruktur och en omfattande, byråkratisk offentlig sektor i mottagarlandet. I länder med interna stridigheter och konflikter är det angeläget att humanitära hjälp når ut till de nödlidande människorna oavsett dessas inställning till landets regim. För att öka tillgången på kompetens i bör med biståndsmedel en eller ett par forskargrupper skapas. Deras uppgift skall vara att ägna sig åt forskning och utbildning inom området demokrati i . För att stödja en demokratisk utveckling i den tredje världen föreslår vi att ett nytt anslag införs benämnt Stöd till en demokratisk utveckling. Till detta anslag bör för /89 avsättas 75 milj. kr. 7.2 Avveckling av bistånd Enligt vår uppfattning måste biståndssamarbetet omprövas och i sista hand avbrytas med mottagarländer som bedriver anfallskrig eller har trupper på främmande territorier. har enligt åtagit sig att verka för fred och mänskliga rättigheter. Detta åtagande bör gälla även vårt biståndssamarbete. I denna motion kräver vi i konsekvens med denna ståndpunkt ett avbrytande av det landprogrammerade biståndet till på grund av detta lands ockupation av . I länder där respekten för demokratiska och mänskliga fri- och rättigheter successivt reduceras bör arbeta utifrån två handlingslinjer. För det första bör genom diplomatiska initiativ och genom utformningen av våra biståndsinsatser försöka medverka till att respekten för de demokratiska värdena åter ökar. Om det trots dessa åtgärder inte sker någon förbättring, bör biståndet till landet minskas. Bistånd bör i stället ges via enskilda organisationer till katastrofhjälp och väl avgränsade projekt samt till hjälp till offren för den diktatoriska politiken. Självfallet måste hänsyn tas till långsiktigheten i utvecklingssamarbetet. Ihållande och på flera områden forstsatta kränkningar av konventionen om mänskliga rättigheter och bör leda till att biståndet upphör eller ges en utpräglat humanitär karaktär. 8 Miljö, markvård och energi I budgetpropositionen föreslår regeringen nu att en framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön skall föras in som ytterligare ett mål för det svenska biståndet. Vi hälsar med tillfredsställelse att regeringen därmed verkställer den begäran enades om . Det är be- 10 klagligt att regeringen inte föreslår inrättandet av en särskild an- Mot. slagspost för miljö, markvård och energi, vilket borgerliga parti- U225 Den svaga ekonomiska utvecklingen i många har ökat människors krav på jordens resurser och lett till en överexploatering av mark och växtlighet för att säkra en kortsiktig överlevnad. I tvingas man hantera naturresurserna på ett destruktivt sätt man har inget annat alternativ för sin överlevnad. Jakten på bränsle till den dagliga matlagningen kan vara ett exempel. Tillsammans med överbetning medverkar människan till en ökad markförstöring som ytterligare minskar möjligheterna till överlevnad. Den svenska biståndspolitiken skall vara inriktad på att bryta denna utveckling genom stöd till miljö, markvårds- och energiprojekt och till enskilda organisationer som har program för att öka kunskaperna och för att skydda och återuppbygga naturresurserna. bör i samarbete med mottagarländerna utarbeta konkreta projekt för att i första hand dämpa den nuvarande negativa utvecklingen på miljöområdet i och i andra hand bidra till att återställa förstörd mark. Vi upprepar därför vårt förslag om återinförande av det särskilda anslaget för miljö, markvård och energi. Till detta ändamål bör för /89 avsättas 100 milj. kr. Miljövårdsanslaget skall ses som det första steget till en långsiktig plan för att återställa och vidareutveckla förutsättningarna för markens produktionsförmåga. I flera länder måste dessa skador repareras för att övrig utvecklingshjälp skall nå framgång. Anslaget bör användas enligt dessa riktlinjer. Av stor vikt är också att de internationella biståndsorganen tar upp miljöfrågorna som en viktig del av sin utvecklingspolitik. bör verka härför. 9 Marknadsekonomi i U-land Vägen till utveckling i är satsningar på en hög tillväxtbefrämjande politik. Erfarenheten visar att en hög tillväxt leder till en höjd levnadsstandard för hela befolkningen. För att få en hög tillväxt måste regeringarna satsa på att stimulera de enskilda människornas initiativkraft genom decentralisering och enskilt ägande. Marknadsekonomin är den motor som driver fram tillväxten och utvecklingen för hela befolkningen. Särskilt viktigt är att satsa på en marknadsledd jordbruksutveckling. Många har bedrivit en ekonomisk politik som direkt missgynnat jordbruket. Jordbruket är ryggraden i ekonomin för de flesta av dessa länder både i vad gäller befolkningens grundläggande livsvillkor och för att generera exportindustri. Den självägande småbrukaren skall vara ryggraden i jordbruk. Landsbygden bör under de närmaste decennierna gynnas för att mot- 11 verka den stora inflyttningen och fattigdomen i de stora städerna. Stagnation och tillbakagång råder i de länder som kvarstannat i feodala strukturer eller som enligt socialistisk modell kollektiviserat jordbruket, infört en omfattande centralplanering och avskaffat prismekanismens roll i ekonomin. Den tragiska utvecklingen i beror till inte ringa del på den afrikanska socialismen. Den statsledda utvecklingen har i många länder resulterat i korruption, centralisering och ekonomisk tillbakagång. Marknaden är ett viktigt redskap när det gäller att förändra socialt beteende. Den bryter igenom kaster och klassgränser. Det är marknadsekonomin som ger dynamik i samhället och som åstadkommer social förändring. I den fria ekonomin betyder duglighet och förmåga mer än privilegier och förbindelser. Ett omfattande statligt ägande och styrande leder förr eller senare till korruption och ineffektivitet. Statsmakten skall i stället inriktas på att bygga upp rättsstaten och fördela tillväxtens resultat. Staten skall vara den enskilda människans skydd mot övergrepp, vare sig det utövas av den rike jordägaren eller kommissarien i det härskande partiet. u-landsbistånd måste stödja en utveckling som långsiktigt och varaktigt förbättrar situationen för de fattiga människorna i . Rätt använt är biståndet ett stöd för egna utvecklingsansträngningar. Förs det en felaktig ekonomisk politik i mottagarlandet, tenderar ett bistånd som går till u-landets regering att förstärka skevheterna i utvecklingen. Tillväxtmålet bör ges ökad tyngd i det svenska biståndet. Biståndet skall därför i större utsträckning gå till den enskilda sektorn och framför allt till de många människorna på landsbygden. I dialogen med bör redovisa erfarenheten av att kollektivisering av lantbruket och satsningen på en statsledd utveckling visat sig vara en mindre framgångsrik väg. 10 Samverkan med näringslivet har i huvudsak valt att bygga upp biståndsorganisationen och biståndssamarbetet utan att engagera näringslivet, detta trots att de svenska exportföretagen visat otaliga exempel på framgångsrikt internationellt samarbete inom handel och industri. Moderata samlingspartiet har framhållit fördelarna med att engagera näringslivet i biståndsarbetet. Kommersiellt samarbete är långsiktigt och ger ömsesidigt utbyte. Därigenom har samarbetet goda förutsättningar att bli en effektiv motor i utveckling. Svenskt näringsliv har både erfarenhet och kompetens, vilka med hänsyn till de kommersiella villkoren effektivt kan bidra till vårt utvecklingssamarbete med . Näringslivet bör därför i större utsträckning utnyttjas i det svenska biståndsarbetet. Planläggning och genomförande av biståndsprojekt bör kunna utföras av företag med härför lämplig kompetens. SIDA har begränsade resurser. För att kunna administrera och mäta ef- Mot. fekterna av biståndet är det därför nödvändigt att koncentrera samarbetet U225 med näringslivet till ett antal sektorer. Svenskt bistånd bör inriktas på områden där svenskt näringsliv har en internationellt sett god kompetens och ett konkurrenskraftigt utbud att erbjuda mottagarländerna. Exempel på sådana områden är energiförsörjning och vattenkraft, livsmedelsindustri, malmprojektering och malmutvinning, jord- och skogsbruk, skogsindustri, telekommunikationer och transporter. För att stimulera samverkan mellan näringslivet, SIDA och länderna i tredje världen bör, vid sidan av de ordinarie projekten, ett antal referensprojekt inledas. Dessa skall tjäna som exempel för de olika parterna på samarbete inom detta område. I förmedlingen och utbytet av kunskaper och erfarenheter bör med sin höga utbildningsnivå kunna göra betydelsefulla insatser, om verksamheten decentraliseras. Kontakter behöver knytas över gränserna inte bara på myndighetsnivå utan också mellan människor, företag och organisationer. SIDA bör i större utsträckning stödja kontaktförmedlande verksamhet mellan universitet, skolor, föreningar, organisationer, institutioner och deras resp. motsvarigheter i . 11 Återflöde i biståndet Det råder enighet om att det idealiska vore om samtliga i-länder tillämpade obundet bistånd. Det skulle ge större möjlighet att själva välja de varor och tjänster som passar dem. Ett obundet bistånd skulle också stå i bättre överensstämmelse med frihandelsprinciperna och därmed, på lång sikt, vara till störst nytta inte bara för mottagarna utan också för givarna. Flertalet industriländer har emellertid valt lösningen att binda biståndet till upphandling i givarlandet. tillämpar 100-procentig bindning av sina blygsamma biståndsinsatser. bör fortsätta att i internationella sammanhang verka för en allmän avbindning av biståndet från industriländerna. tvingas vi konstatera att inte har lyckats uppnå detta genom att föregå med gott exempel. Vi tvingas också konstatera att återflödet av biståndsmedel till är lägre än till andra givarländer. Bistånd i form av importstöd innebär att ställer biståndsmedel i konvertibel valuta till mottagarlandets förfogande för att finansiera import. Importstödet svarar för av det landprogrammerade biståndet. Till dess att de stora industriländerna slutat att binda sitt bistånd till köp i givarlandet kan det inte vara rimligt att lämnar ett obundet importstöd, vilket ofta används till inköp i våra viktigaste konkurrentländer. Importstödet bör bindas till upphandling av varor och tjänster i . Principen bör vara att det bundna importstödet bara får utnyttjas då svenska varor är internationellt konkurrenskraftiga. Härmed uppnås en parallellitet med ukrediterna som normalt avser projekt som upphandlas i internationell konkurrens. täcker en betydande del av kostnaderna för utvecklingsprojektens genomförande. Vår uppfattning är att de lokala kostnaderna för biståndsprojekt normalt bör täckas av landet självt. Att täcker de lokala kostnaderna för ett projekt innebär i realiteten att landet erhåller utlandsvaluta på samma sätt som genom det obundna importstödet. Denna utlandsvaluta utnyttjas sedan för upphandling från andra industriländer, dvs. Vi har inte heller någon som helst kontroll över vilken typ av upphandling dessa medel används till. Att medlen i sin helhet inte går till utvecklingsändamål är tyvärr också sannolikt. insatser bör i huvudsak begränsas till att täcka kostnaderna för resurser som inte finns inom mottagarlandet. SIDA bör ges i uppdrag att genomföra en utredning om hur utnyttjandet av valutadelen av bidragen till lokala kostnader kan kontrolleras och åtminstone delvis utnyttjas för upphandling i (t. ex. i samarbete med ). 13 Kvinnor i u-land Mångå misslyckade biståndsprojekt bottnar i att hänsyn inte tagits till vem som traditionellt svarar för olika sysslor i bysamhället. I biståndsarbetet måste också större hänsyn tas till de praktiska svårigheter som är förknippade med möjligheterna att nå kvinnor i . Det är av såväl demokratiska som humanitära skäl och med hänsyn till att befintliga biståndsmedel måste utnyttjas bättre som den svenska u-hjälpen i större utsträckning kommer kvinnorna till del. Erfarenheten visar att när kvinnor får utbildning och hälso- och sjukvård, får även barnen det bättre. Hjäp riktad till kvinnorna når därmed en majoritet av befolkning. Den av oss förordade omläggningen av biståndspolitiken till satsningar på landsbygdsutveckling och ett projektinriktat bistånd kommer särskilt att gynna kvinnorna i . En ökad betoning av demokratimålet i biståndet kommer också att medföra att kvinnornas situation får ökad uppmärksamhet. för internationellt bistånd (KIB) har tillkommit för att ge synpunkter på SIDA:s biståndsprojekt utifrån kvinnors behov i tredje världen. De politiska kvinnorförbunden är bl. a. representerade i rådet, som därmed utgör en viktig kontaktlänk mellan SIDA och organisationer av skilda slag. Att en ökande del av biståndet slussas till genom olika organisationers försorg är centralt för att biståndsmedlen skall utnyttjas mer effektivt. främsta uppgift bör vara att se till att tidigare misstag i vad gäller kvinnans roll i samhället inte upprepas samt att kvinnor inte missgynnas när bistånd ges. bör verka för att det positiva resultatet av i följs upp och vidareutvecklas. bör därför verka för en förbättrad rättsställning för kvinnorna innebärande bl. a. att kvinnor skall få äga mark. Utvecklingen i bl. a. visar att en sådan åtgärd har en gynnsam utvecklingseffekt. De enskilda organisationerna utför med knappa resurser ofta ett utomordentligt utvecklingsarbete. Skälen till detta är bl. a. att de kan arbeta mer informellt än en statlig myndighet som SIDA. Genom att verka vid sidan av etablerade maktstrukturer har de större förmåga att nå utsatta grupper i de fattiga länderna. Det är angeläget att enskilda organisationer fortsätter att intensifiera sin verksamhet på biståndsområdet. Erfarenheterna visar att enskilda organisationers insatser, exempelvis genom kyrkornas mission, Röda korset och Rädda barnen har hög effektivitet. De enskilda organisationernas arbete sker ofta i nära samarbete med motsvarande organisation i mottagarlandet. Härigenom främjas effektivitet och pluralism. De enskilda organisationernas värde såväl för effektiviteten i biståndssamarbetet som för att främja demokratimålet i biståndsgivningen gör det angeläget att kanalisera en betydande del av biståndsanslaget genom dessa organisationer. är det viktigt att dessa organisationer behåller sin särart och sin självständighet. De egna gåvomedlens andel av organisationernas verksamhet måste även i fortsättningen vara dominerande. Det bistånd som ges via kyrkor, mission och hjälporganisationer ger ofta det svenska folket en mer direkt kontakt med biståndsgivare och deras ögonvittnesskildringar av hjälpbehoven. Denna uppbyggda kontakt med biståndet och dess verklighet känns mer påtaglig för den enskilde än det bistånd som ges via skattsedeln och som styrs av politiska beslut. De enskilda organsationernas biståndsverksamhet har därigenom ytterligare en viktig roll att upprätthålla en stark biståndsvilja och att hålla medvetandet om de hjälpbehov som finns i världen vid liv. Införande av en rätt till avdrag för enskildas gåvor till u-hjälpsändamål kan komma att bidra till bevarandet av organisationernas självständighet och skapa fortsatt möjlighet för dem att utveckla sin verksamhet. Mot bakgrund av vad som ovan anförts föreslår vi att anslaget till enskilda organisationer ökas med 50 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. 15 Rätt till avdrag för enskilda personers bidrag till u-hjälpen Vi har i denna motion inledningsvis berört betydelsen av att bidrag till utvecklingsländerna inte begränsas till den statliga bidragsgivningen. Så är givetvis inte heller fallet. Enskilda personers bidrag kanaliseras via många olika organisationer. Denna pluralism i biståndsgivningen är enligt vår mening av stort värde. Vi har också framhållit det enligt vår mening stora värde som ligger i det engagemang som de enskilda människorna ger uttryck för när de bidrar på detta sätt. Enskilda personers bidrag är en på insikt och förståelse grundad aktiv handling som aldrig kan komma till uttryck i de bidrag som förmedlas över statens budget. Båda formerna för bidragsgivning bör givetvis förekomma. Det är emellertid rimligt att förutsätta att en generös inställning till bidrag från enskilda personer också banar väg för ett större statligt bidrag. I syfte att öka bidragen från enskilda personer bör prövas om rätt till avdrag i taxering upp till ett fastställt belopp kan införas för enskilda personers bidrag till biståndsinsatser. En utredning bör enligt vår mening tillsättas med uppgift att analysera förutsättningarna för en rätt till avdrag för enskilda personers gåvor till biståndsarbete i enlighet med vad vi här anfört. Katastrofbistånd fyller en viktig funktion för att hjälpa de fattiga och nödlidande människorna i tredje världen. Erfarenheterna av att slussa katastrofbistånd via enskila organisationer är goda. Mera tveksamt är att anslaget används för att ge tilläggsanslag till programländerna. I den mån katastrofer av olika slag inträffar i programländerna finns ofta medel inom landramen som kan omdisponeras för katastrofhjälp. medför plötsliga naturkatastrofer att det reguljära biståndsarbetet i allmänhet måste uppskjutas, vilket gör en omdisponering av medel till katastrofbistånd naturlig. Anslaget för katastrofhjälp bör användas när nödsituationer inträffar. Det bör finnas tillgängligt för att kunna undsätta världens många flyktingar. Anslaget bör därför enligt vår mening endast undantagsvis bindas upp genom långvariga insatser. De problem av bl. a. miljömässig karaktär som ligger bakom livsmedelskrisen i flera bör motverkas genom särskilda projekt. Dessa bör finansieras med medel ur det av oss föreslagna anslaget för miljö, markvård och energi eller inom landramarna. 17 Åtgärder mot immunbristsjukdomen AIDS I mångå länder, framför allt i , är AIDS ett mycket stort och växande problem. Sjukdomen och dess effekter är svåra att klart definiera, eftersom HIV förekommer tillsammans med andra svåra hälsoproblem som undernäring, tuberkulos, malaria och akuta infektionssjukdomar. Samtidig förekomst av andra sjukdomar liksom brister i näringstillståndet gör dessutom sjukdomens förlopp snabbare. I flera centralafrikanska länder anges sjukdomen främst vara spridd inom en urbaniserad, rörlig befolkning, ofta sammanfallande med i hög utsträckning samhällsbärande grupper. Ett även för personer som tillfälligt vistas i dessa länder allt större problem är de problem för blodförsörjning som sjukvården drabbas av när en hög procent av potentiella blodgivare är eller kan befaras vara HIV-bärare. Detta i sin tur kan medföra svårigheter i ländernas biståndskontakter, inkomster av turism, utbyggnad av näringsliv och internationellt samarbete. Utöver lidande och sjukdom för befolkningen innebär AIDS därför också ett allvarligt hot mot dessa länders utveckling. Lägets allvar kräver att i det svenska biståndet ingår projekt som syftar Mot. till att motverka spridningen av AIDS, att öka kunskapen om AIDS i dessa U225 länder och stöd till insatser inom sjukvården. Efter motioner från de borgerliga partierna till föregående underströk detta. Regeringen anser i budgetpropositionen att insatser mot immunbristsjukdomen AIDS skall göras inom ramen för särskilda program. Detta är i och för sig tillfredsställande. Det kan däremot ej accepteras att ingen redogörelse lämnas för hur stor delpost som avdelats för ändamålet eller vilka projekt som avses. Vi vill understryka att projekt som utformas för insatser mot AIDS bör utformas så att de är användbara i flera länder. Projekt bör genomföras i de hårdast drabbade länderna oberoende av om dessa är s. k. programländer eller ej. I flera fall kan en effektiv insats göras via redan på hälsovårdsområdet etablerade enskilda organisationer eller via WHO eller andra multinationella organ. För varje enskilt land bör den effektivaste kanalen väljas. En större flexibilitet i samarbetet med underlättar för att avsluta samarbetet med något land och inleda samarbetet med nya . Erfarenheterna av biståndet kan härigenom på ett bättre sätt styra såväl form, innehåll som storlek i biståndssamarbetet. I takt med att de totala biståndsanslagen ökar bör det vara naturligt för att i de former som anges i denna motion inleda samarbete med fler . Aktuella länder för samarbete är t. ex. , och . I såväl som är flyktingsituationen mycket betungande. bör också aktualiseras för ytterligare svenskt bistånd. Både och har mycket allvarliga problem med t. ex. ökenutbredning. De är dessutom svårt sargade av krig och inrikes stridigheter och i akut behov av bistånd. i t. ex. och bör ökade insatser kunna göras genom BITS, och . En betydande del av det svenska biståndet går till länderna i södra . Vi har i vår motion angående ett stöd till en demokratisk utveckling i tredje världen i ett antal punkter redovisat hur kan medverka till att det skapas förutsättningar för en fredlig utveckling och därmed en grund för ett drägligare liv för de människor som lever i denna sargade del av . Vi anser det angeläget att utöver bl. a. det rent humanitära biståndet ägnar större utrymme åt att stödja en demokratisk utveckling i hela regionen. En demokratisk utveckling i de s. k. frontstaterna med respekt för mänskliga fri- och rättigheter kan påskynda en positiv utveckling även i . Till årets föreslår vi ett särskilt anslag Stöd till en demokratisk 17 utveckling, som skall kunna användas i alla samarbetsländer, även i södra . Medel ur detta anslag skall t. ex. ges medborgarrättsorganisationer, kooperativa och fackliga organisationer liksom t. ex. kyrkors verksamhet. Stöd bör också ges till politiska fångar, t. ex. i form av rättshjälp. Andra former av bistånd är stöd till en allsidig, från statsmakterna fristående nyhetsförmedling. För att bidra till politisk pluralism bör bidrag ges till flera politiska organisationer. Även det stöd som utgår till grupper, organisationer och enskilda vilka inne i är verksamma för en fredlig omdaning av det sydafrikanska samhället bör öka. 20 Avveckling av biståndet till är en av de största mottagarna av svenskt bistånd. är den största väsentliga bidragsgivaren till .