mot · GB02So267 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:So267 av m. fl. (m) om ändringar i omsorgslagen Vi delar helt uppfattningen att utvecklingsstörda och andra handikappade barn och ungdomar i första hand bör bo kvar i det egna föräldrahemmet och att de särskilda stödinsatserna bör inriktas på att möjliggöra detta. Barn som trots stödinsatser inte kan bo kvar hemma bör placeras i familjehem eller beredas bostad i elevhem. Vi anser dock att för vissa barn kan väl fungerande vårdhem, utformade med tanke på hemliknande miljö, vara det bästa alternativet. Även för vuxna utvecklingsstörda bör ett självständigt boende eftersträvas. Många utvecklingsstörda vuxna bor nu i föräldrahemmet och många bor på vårdhem. I den takt grupphem i vanlig bostadsmiljö hinner anordnas blir dessa för många som inte kan bo självständigt ett bra boendealternativ. Utbyggnaden av gruppboende kommer emellertid att ta förhållandevis . Detta beror inte enbart på ekonomiska förhållanden eller svårigheter i planeringen, utan framför allt på att man måste ta hänsyn till de boendes och i vissa fall anhörigas berättigade önskemål. Vi anser det inte välbetänkt att planera för en total avveckling av vårdhemmen för vuxna utvecklingsstörda. I likhet med några remissinstanser menar vi att det alltid kommer att finnas behov av mindre vårdhem med kvalificerade resurser för vissa gravt störda. Alternativet kan endast bli att en del grupphem utrustas och bemannas för en så hög vårdnivå, att de i praktiken blir vårdhem under ny benämning. Det bör observeras att långt ifrån alla förståndshandikappade eller deras anhöriga anser vårdhemmen vara en undermålig boendeform. Då det blev känt att den nya omsorgslagen bl. a. skulle syfta till en total nedläggning av vårdhemmen bildades förståndshandikappade med uppgift att verka för att vårdhemmen bevaras, att vårdhemsboende liksom andra boendeformer skall vara valfritt och att ingen mot sin vilja skall kunna tvingas att flytta ut från vårdhem. I denna verksamhet stöds föreningen av framstående och erfarna omsorgsläkare. I samband med riksdagsbehandlingen av omsorgslagen påtalades från moderata samlingspartiets sida att det även kommer att finnas ett behov av mindre vårdhem med kvalificerade resurser för vård av vissa gravt störda. Gjorda erfarenheter har sedan visat att vi hade rätt. I många fall har starka reaktioner kommit till uttryck mot förflyttningar från såväl de boende som från anhöriga och vårdpersonal. Med anledning av detta anser vi att en ingående utvärdering nu skyndsamt skall komma till stånd när det gäller erfarenheterna av den pågående förändringen av vårdinriktningen. Vid övergången till nya vårdformer är det angeläget att tillvarata den värdefulla resurs som de enskilda vårdhemmen utgör: Alltför många små enskilda väl fungerande vårdhem har redan lagts ner - denna utveckling måste stoppas. I omsorgslagens § 15 föreskrivs att nyintagning i specialsjukhus eller vårdhem för vuxna endast får ske om det finns synnerliga skäl. Vi anser denna föreskrift alltför restriktiv och föreslår att uttrycket synnerliga skäl ersätts med särskilda skäl. Vi anser också att det faktiskt i vissa fall kan vara bäst för gravt utvecklingsstörda barn att få möjlighet att bo på ett väl fungerande vårdhem, då andra boende- och vårdformer visar sig sämre tillgodose barnets behov. Omsorgslagen bör också till denna del revideras. En annan fråga som måste belysas gäller domstolarnas behandling i samband med överklaganden. Det har framkommit att länsrätter inte bara tar hänsyn till huruvida rätt till särskilda omsorger föreligger. Dessutom omfattar rättens domslut ett ställningstagande i fråga om såväl omsorgsformer som till vilken tidpunkt omsorgen skall beredas och rätten tar inte hänsyn till ekonomi. Emellertid strider detta mot lagstiftningens intentioner. I propositionen (1984/85:176) specialmotivering till § 20 omsorgslagen framhålls bl. Finner domstolen att den enskilde har rätt till enskilda omsorger skall domstolen enbart pröva om rätt finns till den eller de särskilda omsorger som den enskilde begärt. Domstolens prövning skall i dessa fall enbart avse frågan om rätten till den särskilda omsorgen, inte utformningen. Vid besvärsprövningen måste rimliga hänsyn tas till de resurser som landstingskommunen har att tillgå. Vid granskningen av förslaget till omsorgslag anförde lagrådet beträffande § 20 bl. a. följande: Om den enskilde har förvägrats viss i § 4 angiven omsorg och besvärsprövningen därför gäller klagandens påstående att han är berättigad till omsorgen i fråga, torde det inte finnas anledning för domstolen att vid bifall till besvären gå närmare in på utformningen av den avsedda omsorgen. Givetvis bör det i en sådan situation ankomma i första hand på omsorgsnämnden att, med beaktande bl. a. av de resurser som står till förfogande, bestämma det närmare innehållet i omsorgen. Om länsrättens beslut har ett sådant innehåll att det strider mot vad det föredragande statsrådet och lagrådet anfört om överklagandeparagrafens innebörd och sålunda inbegriper även utformningen av omsorgen kan beslutet överklagas till kammarrätten. Vi finner det angeläget att tillämpningen av överklagandereglerna i omsorgslagen utreds och att nödvändiga förändringar av dessa regler genomförs. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna behovet av ändringar i omsorgslagen i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att hos regeringen begär en utvärdering av omsorgslagen i enlighet med vad i motionen anförts, 3. att hos regeringen begär en utredning beträffande omsorgslagens överklaganderegler utifrån vad i motionen anförts. hamre (m) () () () () () () ()