mot · GB02Sk467 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sk467 av () om bilavdragen skattefilosofi grundas på ett rättvisetänkande. Dagens strävan efter förenklingar har många fördelar, men enligt vår mening får förenklingarna inte leda till alltför stora eftergifter ur rättvisesynpunkt för den enskilda människan. De som har stora kostnader för inkomsternas förvärvande skall också ha avdrag för dessa. Därför anser vi det vara viktigt att reseavdragen, inte urholkas genom t. ex. höjda schablonavdrag i utbyte mot sänkta grundavdrag vilket har diskuterats inför den kommande skatteomläggningen. har fattat en del beslut som urholkar avdragsmöjligheterna för resor till och från arbetet och för resor i arbetet. Vi gick emot dessa beslut då och vi återkommer även med våra krav på förändringar. Avdrag för resor för den som använder bilen i arbetet För har det varit en självklar princip att envar som måste ha bilen i jobbet skall få göra avdrag för resan till jobbet. Rätten till avdrag bör rimligen gälla utan någon begränsning till ett visst minsta antal dagars användning av bilen i tjänsten. En förutsättning för avdragsrätt bör däremot vara att körsträckan i tjänsten inte är alltför kort, per dag får anses innebära en rimlig avvägning. Denna gräns bör dock inte gälla i sådana fall då arbetstagaren är skyldig att ha bilen till hands på arbetsplatsen. För avdragsrätt bör alltså krävas antingen att bilen körs minst i tjänsten de dagar den används för resor till och från arbetet eller att arbetstagaren är skyldig att ha bilen till hands på arbetsplatsen. Vi vidhåller vår uppfattning att den som för att kunna utföra sitt arbete är tvungen att använda egen bil skall få göra avdrag för kostnaden härför. Alternativet är att arbetsgivaren måste ställa en bil till förfogande vid arbetsplatsen. Kostnaderna för detta, som kommer att vara avdragsgilla, torde överstiga det belopp som den anställde yrkar avdrag med. Totalt sett kommer det således med stor säkerhet att bli dyrare för samhället och krångligare för arbetsgivarna med de nya reglerna. Detta gäller för både offentliga och privata arbetsgivare. Inom många yrkesgrupper måste man ha bilen till hands på arbetsplatsen. Man kan inte åka hem och hämta bilen när man plötsligt behöver använda den i tjänsten. Det kan med mycket kort varsel uppkomma en situation som 1* 1987/88.3 sami. gör att vederbörande måste använda sin bil. Det är då inte rimligt att ställa krav på viss minsta användning av bilen för att avdrag skall medges. bör således hos regeringen begära förslag om nya bilavdragsregler i enlighet med vad vi här anfört. Avdragsrätt för arbetsresor för skattskyldig med förmån av fri bil Slopandet av avdragsrätten för resor mellan bostad och arbete för skattskyldig med förmån av fri bil innebär en påtaglig försämring för många. Framför allt drabbar det dem som bor i glesbygd eller de som i övrigt har långa arbetsresor. bör således revidera bestämmelserna i detta avseende. har beslutat att man vid beräkningen av avdraget för bilresor endast skall beakta de rörliga kostnaderna. För att förslaget inte skulle få alltför kraftig effekt, beslöts att begränsningen skall ske successivt så att avdraget per mil för körsträckor t. o. m. låses vid högst den nivåsom gällde vid taxering, kr. 10:20 per mil, så länge de av RSV beräknade rörliga kostnaderna per mil inte överstiger detta belopp. Vid behandlingen av regeringsförslaget anförde skatteutskottet bl. a. följande (SkU 1983/84:16). Sannolikheten talar enligt utskottets mening för att de flesta skattskyldiga med avdrag för kostnader för bilresor mellan bostad och arbetsplats skulle ha innehaft bil även om de inte använt den för resor till och från arbetsplatsen. Liknande synpunkter anfördes av föredragande statsråd i propositionen. Enligt vår uppfattning borde inte någon förändring av reglerna för beräkning av avdraget för bilresor ha gjorts. Vi anser det således vara fel att endast de rörliga kostnaderna skall beaktas. De förändrade reglerna innebär en orättvis behandling av de inkomsttagare som inte har möjlighet att utnyttja de kollektiva färdmedlen vilka till viss del bekostas med allmänna medel. De förmodanden som gjordes i propositionen och i det ovan citerade utskottsbetänkandet beträffande motiven för enskilda människors bilanskaffning är inte relevanta för boende där kollektiva trafikmedel i stort sett saknas . För dessa människor är bilen helt enkelt en nödvändighet. Det är därför vår bestämda uppfattning att avdragsrätten bör omfatta såväl rörliga som fasta kostnader i enlighet med tidigare gällande bestämmelser. beslutade också att avdraget vid resor i tjänsten, till skillnad från tidigare, skall beräknas på samma sätt som vid andra arbetsresor. Enligt vår uppfattning borde inte heller någon ändring därvidlag ha genomförts. Sedan fattade detta beslut har bilkostnaderna ökat kraftigt. Det är inte minst mot denna bakgrund helt orimligt att bibehålla de nuvarande avdragsreglerna, som enligt vår uppfattning är djupt orättvisa för dem som inte har något alternativ till att använda bilen för sina arbetsresor. Avdraget vid resor till och från arbetet när bilen används i tjänsten bör motsvara hela kostnaden för bilanvändningen. Vid omfattande användning bör en proportionering av åfets totala bilkostnader mellan tjänste- och privatanvändning göras. Om endast en mer begränsad avdragsgill användning föreligger, bör den statliga bilersättningsnormen kunna tjäna som riktmärke vid taxeringen. bör ompröva sina tidigare fattade beslut och således besluta att bilavdragen skall beräknas i enlighet med vid taxering gällande regler. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om utvidgad rätt till avdrag för bilresor till och från arbetet i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att beslutar att avdrag för resor med bil till och från arbetet skall bestämmas med hänsyn till både årsbundna (fast) och milbundna (rörliga) kostnader samt 3. att beslutar att avdrag för resor med bil till och från arbetet då bilen används i tjänsten skall bestämmas i enlighet med den faktiska kostnaden för resan.