mot · GB02Ub672 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ub672 av och () om decentraliserad journalistutbildning I storstäderna går 300 journalister arbetslösa. är det hopplöst att få högskoleutbildade journalister till jobb på många håll i landsorten, som lokalredaktörer på småorter t. ex. Den Sverigebild riksmedia ger är mycket storstadsfixerad. Av de här två anledningarna, liksom av en lång råd andra skäl, måste journalisthögskolorna spridas över landet. Bo Präntare har som enmansutredare gjort en översyn av journalisthögskoleutbildningen (SOU 1987:50). Utredningen har haft snäva direktiv; inget får kosta pengar. All utveckling skall ske inom den gamla kostymen. Bo Präntare skriver bl. a. så här om journalisthögskolornas lokalisering: Utredarens direktiv ger inget mandat att pröva frågan om utlokalisering av ett antal studieplatser från JHS eller JHG: Utredaren vill dock anmäla sin uppfattning: det finns starka skäl för att en sådan prövning görs. Präntare radar själv upp en rad skäl: Arbetslösheten bland journalister är hög i storstäderna. Arbetsgivare i rapporterar att de har svårt att rekrytera välutbildade journalister från storstadsområdena. Bundenheten till storstädernas arbetsmarknad uppstår (familjeband). Norrlänningar tvekar att utbilda sig så långt hemifrån. Varken dagspressen eller lokalradion är till storstäderna centraliserade medier. Lokalradion har redaktioner på 77 orter. Klasserna på journalisthögskolorna är egentligen för stora. Undervisning i mindre grupper skulle vara att föredra. Lägg därtill att undervisningen speciellt i är dyr. Kostnaderna har legat . högre per utbildningsplats i jämfört med . Avhoppen från utbildningen blir fler på en storstadshögskola. Slutsatsen är att journalisthögskolorna i storstäderna till en onödigt hög kostnad utbildar journalister som till viss del (på grund av social och geografisk trögrörlighet) hamnar i arbetslöshet. Det är dessutom uppenbart att lokaliseringen av journalisthögskolorna till storstäderna bidrar till den storstadsfixering som är förhärskande i media. Det hör till sällsyntheterna att ämnen och företeelser som berör befolkningen i småorter och på landsbygd belyses i våra riksmedia. och exotiska händelser inträffar lyckas man slå igenom det annars förhärskande ointresset (t. ex. kvinnobussningen till ). Rent löjeväckande var den debatt som föregick omorganisationen av . Kanalen för distriktens produktion benämndes nedlåtande bonnakanalen, och man förutspådde att kvaliteten i kanalen skulle bli för låg. har det visat sig att distriktens produktion hävdat sig väl och rent av fått mycket bättre tittarsiffror än Stockholmskanalen. En tänkbar framtida modell Det borde självfallet ha legat i enmansutredarens direktiv att utreda en annan och mer ändamålsenlig lokalisering av utbildningen. I avsaknad av en sådan utredning kan man skissera på följande tänkbara modell för den framtida journalistutbildningen: Med anledning av överskottet av journalister i och bör antagningen av studerande halveras på resp. ort till 30 platser per termin. I stället bör journalisthögskoleutbildning startas på andra orter i landet, med motsvarande antagning. En linje kan lämpligen placeras vid högskolan i . Där finns fortbildning av journalister (), med lärarresurser och lokaler. Förslagsvis bör journalistlinjen i få en särskild inriktning på dagspress, med tonvikt på regional- och lokalpressens speciella behov. En linje bör placeras någonstans i norra , inte minst för att avhjälpa bristen på journalister i norr. Det kan också vara lämpligt att inrikta en del av utbildningsplatserna på lokalradio och regional-TV. Omlokalisering av journalistutbildning är inte särskilt komplicerad. De fasta investeringarna i teknisk utrustning är begränsade. Lärarna kan med fördel utnyttjas av flera högskolor tillsammans, t. ex. genom att i högre grad ta vara på gästföreläsare. Med anledning av det ovan anförda hemställer vi att beslutar minska journalistutbildningen i och samt i stället inrättar ny journalistutbildning i och i . () () 1987/88 Ub672