mot · GB02Fi19 · 1988-04-06 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Fil9 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:134 om fortsatt valutareglering, m. m. I proposition 1987/88:134 föreslås att valutaregleringen förlängs , dvs. För kännedom läggs fram förslag om fortsatt giltighet av valutaförordningen samt om viss ändring i förordningen. Moderata samlingspartiet har länge krävt en snabb och fullständig avveckling av valutaregleringen. I övriga pågår en skyndsam utveckling mot friare kapitalrörelser. Inom EG är målet att uppnå ett helt öppet och fritt flöde av kapital mellan de tolv medlemsländerna 1992. Få länder har ett så stort internationellt beroende i ekonomiskt avseende som . De stora industriföretagens ökade internationalisering har ytterligare bidragit till en hopkoppling av de skilda ländernas finansiella marknader. Om vi vill hävda oss i den internationella konkurrensen, går det inte att föra en valutapolitik som markant avviker från vad som förekommer i omvärlden. Valutaregleringens stabiliseringspolitiska värde är negativt. Regleringen kan i en obalanssituation endast temporärt fördröja en nödvändig omläggning av den ekonomiska politiken, som ändå måste genomföras. Utan valutareglering skulle krav snabbare ställas på en omläggning av finanspolitiken. Fria kapitalrörelser framstår därmed som önskvärda från stabiliseringssynpunkt, eftersom en ändring i valutaflödet fungerar som en tidig och tydlig signal om behovet av en ekonomisk-politisk kursomläggning. Därför bör enligt vår uppfattning snabbt genomföra en fullständig avreglering av valutapolitiken. Regeringen förordar för sin del emellertid endast en successiv och partiell liberalisering av valutapolitiken. I propositionen kommer detta till uttryck på följande sätt: Den liberalisering som pågår tar sikte på att avveckla de delar av valutaregleringen som inte är av central betydelse för penning- och valutapolitiken. Till denna hårda kärna som bör undantas från avvecklingen hör placeringar i räntebärande papper och bankdepositioner Enligt min mening bör liberaliserings- och förenklingsarbetet fortsätta i en takt som är lämplig med hänsyn till betalningsbalansens utveckling och erfarenheterna av avregleringen. Detta arbete skall också drivas med sikte på att så långt möjligt skall delta i det västeuropeiska samarbetet för liberalisering av kapitalrörelser. socialistiska majoritet har uttalat sig om valutaregleringens framtid. I betänkandet om riktlinjer för den ekono- Mot. miska politiken (FiU 1987/88:20) sammanfattas inställningen på följande Fi 19 Det fortsatta liberaliseringsarbetet bör bedrivas med sikte på att så långt möjligt delta i det västeuropeiska samarbetet för liberalisering av kapitalrörelser. Det innebär att om ökade obalanser på nytt skulle uppstå får inte en uppbromsning ske i liberaliseringsprocessen. I stället bör andra åtgärder sättas in. Vi noterar med tillfredsställelse det samstämmiga uttalandet från såväl regeringen som utskottsmajoriteten att så långt möjligt skall delta i det västeuropeiska samarbetet för liberalisering av kapitalrörelser. Möjligen kan man spåra en åsiktsskillnad beträffande uppkommande obalansers inverkan på liberaliseringsprocessen. Vi tar emellertid fasta på det klara beskedet i riksdagsbeslutet att sådana företeelser inte får verka bromsande utan bör mötas med andra åtgärder. Detta ställningstagande ligger också i linje med ett intervjuuttalande av finansministern i : När det gäller fria kapitalrörelser, har vi ännu inte sett vad EG kommer fram till. Vi har stegvis avvecklat vår valutareglering. Det som är kvar av den, det som vi kallar kärnan, dvs. handel med kronpapper, får vi väl pröva det europeiska valutasystemet integreras till den grad att alla former av kapitalrörelser blir fria. Jag ser inte att det heller skulle omöjliggöra den politik som vi vill bedriva Jag har gjort mig viss möda med att förklara för mina partivänner att vi inte kan skydda oss mot kapitalflykt genom regleringar. Det har vi aldrig kunnat. Om kapital och arbetskraft finnér att de vill flytta utomlands så gör de det. Vi välkomnar den realistiska inställning som både utskottsmajoriteten och finansministern har gett uttryck åt beträffande den fortsatta avregleringen av valutapolitiken. Däremot är vi kritiska mot gränsdragningen i propositionen vid den hårda kärnan liksom uppfattningen att avregleringen bör ske stegvis. De senaste årens erfarenheter vittnar om de svårigheter som är förknippade med en stegvis avreglering. Varje ändring utlöser till en början ett valutaflöde, när en uppdämd efterfrågan kan tillgodoses. Ett av detta skäl uppkommet valutautfiöde tvingar upp de svenska marknadsräntorna på en högre nivå. Priset för en partiell avreglering av valutapolitiken blir därigenom ett högre ränteläge jämfört med omvärlden. Enligt vår uppfattning är det viktigt att man i stället dels öppnar för kapitalströmmar såväl till som från , dels tar bort valutaregleringen i ett steg. Det är särskilt angeläget att öppna möjligheterna för valutautlänningars köp av svenska kronobligationer. 1 stället för att med hjälp av ett högt svenskt ränteläge förmå svenska företag till en kombination av utlandslån och köp av svenska statspapper finns det anledning att ge utländska placerare möjlighet till direktköp av svenska obligationer. Därmed skulle den svenska räntemarginalen mot omvärlden kunna hållas lägre med positiva effekter bl. a. för den svenska kostnads- och investeringsutvecklingen. Jämfört med alternativet att staten själv lånar utomlands innebär en sådan utveckling att valutarisken överförs till de utländska placerarna. Den socialdemokratiska rädslan för att släppa kontrollen över valuta- Mot. 1987/88 handeln brukar motiveras med att utländska spekulanter snabbt kan överge Fi 19 den svenska kronan. Men även inhemska placerare kan drabbas av misstro mot kronans framtida ställning. De kan sälja sina statsobligationer och betala tillbaka utlandslånen, vilket är en risk som blivit alltmer påtaglig, eftersom företagens kortfristiga upplåning bara ökade med nästan . I båda fallen krävs en räntehöjning för att återställa ordningen. Men bäst är naturligtvis att föra en sådan ekonomisk politik att det aldrig blir anledning till oro. De erfarenheter som gjorts i och visar att även krisdrabbade länder kan genomföra en långtgående liberalisering på valutaområdet med klart positiva resultat. I har liberaliseringen av utlänningars möjlighet att köpa statsobligationer inneburit sänkta räntor. Vi anser således att valutaregleringen inte bör förlängas efter . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar avslå förslaget i proposition 1987/88:134 att förlänga valutaregleringen efter . () () () () () ()