mot · GB02Ub246 · 1988-01-21 00:00:00 — Vi anser att en grundskoleexamen bör införas. En sådan blir en symbol för ett synsätt som vi vill införa i , nämligen att det är nödvändigt att alla elever tillägnar sig vissa grundläggande kunskaper i den obligatoriska skolan. Att år släppa elever vidare trots att de inte lärt sig baskunskaperna är att svika eleverna. Till och med en av chefsideologerna bakom den svenska skolan, professor , riktar numera kritik på den grunden mot dagens skola. Vi återkommer till betygsfrågorna, men vi anser att det av betyget skall framgå om baskunskaperna inhämtas på ett godtagbart sätt. T. ex. kan betyget 2 ges denna innebörd, alltså ungefär motsvarande godkänt i det gamla systemet. Det betyg som ges på vårterminen i sista årskursen är ett sammanfattningsbetyg för högstadiet. Vi anser att det för avläggande av grundskoleexamen skall krävas godkända grundkunskaper i svenska och matematik och ytterligare två ämnen. Vi anser att kraven på detta sätt bör sättas relativt lågt praktiskt taget alla skall med någon ansträngning klara examen. Men den blir trots allt ett uttryck för att inte vilket resultat som helst är acceptabelt. Eleverna som inte klarar grundskoleexamen efter sista årskursen i skall innan de fyller bedriva studier så att de klarar De har rätt till undervisning i grundskola eller komvux i den utsträckning som behövs. Avlagd grundskoleexamen skall vara ett krav för att få börja i gymnasiet. Extra undervisning och självstudier Vi anser att tillgången till extra undervisning (stödundervisning) bör bli större. Vi anser nämligen att extra undervisning är en av de åtgärder som ofta skall tillgripas för att anpassa skolan till individen. Extra undervisning skall kunna bedrivas på håltimmar, efter skolan, eller under lov. Extra undervisning skall utnyttjas när 1) en elev kommit efter eller har stora svårigheter, 2) en elev vill byta från allmän till särskild kurs under terminen, 3) en elev inte har läst ett kursalternativ eller ämne som behövs för de vidare studier han/hon önskar bedriva. Vi anser också att självstudier på fritid skall uppmuntras. Det skall vara tillåtet att genom skriftligt och/eller muntligt prov visa att man inhämtat en kurs och få den betygsatt. Läxor är ett självklart inslag i studierna eftersom de lär eleverna arbeta självständigt och planera sitt arbete. Det vore också önskvärt om skolan kunde ställa upp med läxhjälp efter skoldagen. Föräldrarnas förutsättningar att hjälpa framför allt högstadieelever med hemuppgifterna varierar. Läxjour i ett klassrum eller per telefon skulle vara till stor hjälp både för elever och föräldrar. Våga prioritera stoffet! Vi har betonat vikten av baskunskaper. Det är ett uttryck för en prioritering. Det är ju som det står i Lgr 80: Mängden av fakta är oändlig. Man måste göra ett urval. Det är viktigt att de elever som inte hinner lära sig hela eller huvuddelen av kursen lär sig just de viktigaste, baskunskaperna. Antalet ämnen har utökats, liksom det stoff som skall gås igenom i varje ämne. Till detta kommer sådant som yrkesorientering, trafikkunskap, fluorsköljning, politisk information etc. Det talas allt oftare om stoffträngsel i skolan. Många lärare påminner om att eleverna i dagens skola får så mycket information via andra kanaler, t. ex. TV, att det skulle vara möjligt att begränsa stoffmängden som skall gås igenom i skolan. Varje ämne och moment kan var för sig försvaras med relevanta argument och verka mycket angelägna. Det finns också ständigt tryck från olika håll att ytterligare moment och ämnen borde komma in t. ex. trafikkunskap, konsumentkunskap etc. Vi tror att det är nödvändigt att minska stoffträngseln genom att hårdare prioritera mellan ämnen och moment. Till att börja med måste alla de kringaktiviteter av sådant slag som vi nämnde om ovan koncentreras till ett givet tillfälle utanför andra lektioner. Vi är för övrigt inte beredda att nu ta ställning till exakt vilka förändringar av timplanerna som borde göras. Detta måste ske i en ordentlig översyn. Vi förutsätter att SÖ:s översynsuppdrag resulterar i ett fylligt underlag för Svenska och matematik sägs dock av många vara de ämnen som skulle behöva förstärkning . Vi anser att eleverna efter en gemensam baskurs som ger en referensram och en metod för att lära mer skall ha möjlighet att fördjupa sig inom olika moment i ett ämne. Det innebär att djupa kunskaper om några delar av t. ex. den svenska historien sätts före mer ytliga men kanske bredare kunskaper som å andra sidan snabbt glöms bort. är det andra ändamål än själva undervisningen som fått del av huvuddelen av resurstillskottet till skolan. Det har gällt funktioner som i högre grad eller mindre grad stöder undervisningen: studier och yrkesorientering, administrativ personal, större lokalytor per elev, rastvärdinnor etc. Allt detta går givetvis att motivera, men bör själva undervisningen ges prioritet. En förlängning av skolplikten genom ett införande av skolstart skulle få till effekt att det totalt blir mer tid för undervisning i . Det skulle både kunna minska stoffträngseln och ge mer tid för inlärning av baskunskaper. En tidigarelagd skolstart har även andra aspekter. En sänkt skolstartsålder skulle innebära en anpassning till internationella förhållanden. I de flesta utvecklade länder inträder skolplikten då barnen är fem eller . Det är endast de nordiska länderna utom och ett fåtal andra länder som låter barnen börja det kalenderår då de fyller . Förutsättningar skapas för en mjukare övergång från förskola till skola. Skolstart från innebär inte att den pedagogik och det kunskapsstoff som ges i första klass skall gälla även för sexåringarna. En tidigarelagd skolstart skall i stället innebära en blandning av förskolans och skolans pedagogik, där sexåringarna förutom att lära sig grunderna i att läsaräkna-skriva på ett mjukt sätt kan komma in i skolarbetet. De problem som finns vid övergången mellan förskola och skola borde kunna minskas om man på detta sätt mjukare än slussas in i skolan. Om barnen börjar skolan kan man bättre utnyttja den kreativitet och nyfikenhet som barnen har i denna ålder. En tidigarelagd skolstart har föreslagits av många andra. Men ofta menar dessa att skolpliktens längd skall bibehållas. Vi tror att det skulle föra med sig betydande nackdelar och de fördelar med en tidigare skolstart som vi har berört ovan skulle inte kunna utnyttjas. Ungdomar skulle sluta skolan vilket innebär . För det fåtal elever som inte fortsätter gymnasieskolan skulle det vara olyckligt att komma ut på arbetsmarknaden vid så tidig ålder. Om den tidigare skolstarten inte innebär en förlängning av skolplikten måste det första skolåret för sexåringarna vara identiskt med det för dagens sjuåringar. Därmed skulle man förlora den mjukstart som nämndes ovan som en av fördelarna med start . Vid ett införande av tidigare skolstart anser vi att sexåringarna organisa toriskt skall tillhöra skolan och inte förskolan. Det innebär att lågstadielärarna skall ha ansvar för sexåringarnas undervisning. Den överkapacitet som uppstår inom förskolan skall i första hand utnyttjas för att åstadkomma full behovstäckning inom barnomsorgen. Bytet av nuvarande förskoleår för sexåringar mot ett motsvarande lågstadieår kan göras utan någon kostnad. Stat och kommun har kostnader för sexåringars förskola. Genom att alla erbjuds deltidsförskola och många finns på daghem och hos dagmammor. Vi menar att man kan ersätta statsbidraget till förskolan för sexåringar med ett statsbidrag för en inledande årskurs på lågstadiet. De kommunala kostnaderna för sexåringarnas förskola omvandlas till kommunala skolkostnader samt tillsyn efter skolans slut för dem vilkas föräldrar önskar det. Behovet av en gemensam idé Varje ledning för ett företag vet betydelsen av att de anställda arbetar mot ett gemensamt mål. Det är också viktigt att alla sluter upp kring en idé. Av organisationsteoretiker brukar detta kallas företagskultur. De fristående skolornas främsta konkurrensmedel är att de har en idé som både lärare, elever och föräldrar sluter upp kring. En skola som ha satsat hårt på musikundervisning har en idé om att musiken berikar elevernas liv och att de genom musik kan utvecklas och ta till sig kunskaper inom andra områden bättre. En skola som över lag tillämpar montessoripedagogik har denna undervisningsmodell som sin idé. Vi är övertygade om att det finns många bra sätt att bedriva undervisning på. Människor är olika. Vissa pedagogiska metoder eller ämnen passar några bättre än andra. Därför skall föräldrar och elever ha chans att välja. Våra krav på valfrihet och individualisering innebär dock att vi egentligen inte kan ta ställning till vilket undervisningssätt som är mest ändamålsenligt. Vilka metoder man skall använda måste lärare, föräldrar och elever avgöra med utgångspunkt från individuella särdrag, åsikter och kunskaper. Vi litar på att människor kan fatta sådana beslut. Vi anser att skolan skall leda eleverna mot nya horisonter och utmaningar. Den skall ge goda kunskaper och sporra till framsteg och utveckling. Genom Lgr 80 har statsmakterna poängterat målstyrning som den rätta vägen att uppnå en god undervisning. Inom vissa ramar har läraren stora möjligheter att själv välja ett undervisningssätt. Trots det ger den svenska skolan väldigt begränsade möjligheter att profilera en hel skola genom att ett undervisningssätt genomsyrar skolans verksamhet. Grunden till det är att skolans värld är fylld av praktiska och organisatoriska hinder som motverkar profilering. Skolan är hårt detaljstyrd. Denna styrning yttrar sig t. ex. i riktade statsbidrag till skolans olika verksamheter. Kommunen och den enskilda skolan har endast ett litet utrymme att påverka fördelningen av de olika delarna av statsbidragen. Skollagen och skolförordningen styr genom bestämmelser som reglerar klasstorlekar och läsårets längd. Läroplanen styr genom timplaner. Lärarutbildningen styr undervisningssättet. Allt detta gör det t. ex. omöjligt för allmänna skolor att utan omfattande dispenser tillämpa waldorfpedagogik vilken förutsätter en annan stadieindelning och särskild lärarutbildning. Vi är övertygade att den svenska skolan skulle bli bättre av en större pedagogisk mångfald än . Med det menar vid inte bara att enskilda lärare skall kunna välja undervisningssätt utan också att skolor genom pedagogisk eller en annan gemensam idé skall kunna profilera sig. finns inte förutsättningarna för en sådan utveckling. Därför vill vi förenkla statsbidraget till skolan och göra det elevanknutet. Profilering skall göras möjlig genom en generell rätt att förändra timplanen. Vi anser också att alla skolor, på samma sätt som fristående skolor kan göra , skall kunna anställa lärare som arbetar efter samma undervisningsmodell. Aktuella, nya läroböcker är inte längre en självklarhet i de svenska skolorna. kanske ofta onödigt höga standard har man på många ställen kommit i ett läge där eleverna aldrig får behålla en bok, böcker går i arv åtskilliga läsår och där flera parallellklasser delar klassuppsättning. Det förekommer samhällskunskapsböcker med på nacken och matematikböcker som till slut består av lösblad med saknade sidor. En konsekvens av detta har blivit att kopieringskostnaderna i stället har rakat i höjden i många skolor. har det också utvecklats en ny syn på undervisningen där andra läromedel än läroböcker har fått en mer framträdande roll. Många lärare använder andra böcker, kompendier och skolbibliotekets resurser som läromedel. Lgr 80 poängterar också en vid syn på begreppet läromedel: Läromedel är sådant som lärare och elever kommer överens om att använda för att nå uppställda mål. (Lgr 80, s. 50) Vi anser att det finns flera skäl till att återupprätta läroboken i de svenska skolorna. En egen lärobok kan eleven läsa i när han eller hon själv vill och den kan tas hem för läxläsning. Med en egen lärobok kan man lära sig god studieteknik genom att anteckna, göra understrykningar och andra markeringar. För många barn är boken som viktig kunskapskälla okänd. Den som inte har böcker omkring sig därhemma måste få en bok att ha till hands. Stora krav måste dock ställas på läroböckernas utformning och innehåll. Läroboken får dock inte, enligt vår mening, bli det enda läromedlet. Behovet av läroböcker växlar mellan olika ämnen. I matematik och språk är läroboken självskriven som det huvudsakliga läromedlet, medan det i natur- och samhällsorienterande ämnen finns rika möjligheter att använda andra metoder och material. Det kan vara tidskrifter, referensböcker, facklitteratur, material ur databaser, intervjuer och studiebesök. Det är viktigt att i skolan få lära sig att använda många källor, jämföra deras budskap och själv ta fram det viktigaste stoffet. De skolor är dock alltför många där skolbiblioteket inte kan tillhandahålla material som krävs för att kunna bedriva en sådan undervisning. Skolbiblioteken skall både vara en plats för eget kunskapsinhämtande genom olika källor och erbjuda god litteratur för utlåning och läsning. Men standarden har, liksom för läroböcker, försämrats . halverades anslagen till litteraturinköp enligt en rapport från (1984:2). Samma rapport visar att av de mindre skolbiblioteken bara har öppet en lektion med lärare eller bibliotekarie som kan hjälpa till i sökandet. Många kommuner har löst problemet genom att förlägga ett folkbibliotek till skolan och på så sätt samutnyttja resurserna. Oavsett vilka modeller kommuner och skolor väljer anser vi att skolbibliotek med rikt material och kompetent personal är ett viktigt inslag i en bättre undervisning. I en rapport, Visst kan eleverna få egna läroböcker som publicerade i framhöll vi att vi anser att ett rimligt krav är att eleverna under sin skoltid får minst en bok i varje ämne. Dessa får karaktären av en mindre referenssamling som eleven kan återgå till och som i många fall kan användas långt fram i livet. Exempel på sådana läroböcker är böcker i svenska, matematik, grammatikböcker och ordböcker i svenska och främmande språk samt atlas. I debatten om läromedel framförs ibland krav på att staten skall ge kommunerna ett särskilt stimulansbidrag för inköp av läroböcker. I budgetpropositionen avvisar föredragande statsrådet denna tanke. I stället aviserar han att han avser att föreslå regeringen att göra en precisering av bestämmelserna om tillgång till läromedel. Innebörden av denna skall vara att eleverna skall ha tillgång till de läromedel som fordras för undervisningen samt att eleverna skall som gåva få de läroböcker som kan behövas som underlag för fortsatta studier eller som de i övrigt kan ha anledning att gå tillbaka till. Detta överensstämmer därmed väl med vad vi i skrev i vår skolboksrapport. Kostnaden för en höjd ambitionsnivå vad gäller antalet böcker som skall delas ut som gåva tror vi är möjlig att täcka inom ramen för de kommunala skolbudgetarna. Läroböcker kostar ungefär 600 milj. kr. totalt i landet. I vår rapport om skolböcker beräknade vi att det skulle krävas höjda anslag på ca 150 milj. kr. för att återställa en acceptabel läroboksstandard. Vi anser att det bör vara möjligt att hitta dessa resurser i de kommunala skolbudgetarna, som sammantagna omfattar ca . Vissa möjligheter till omprioriteringar finns redan inom de samlade anslagen för läromedel. Kostnaden för kopiering har ökat kraftigt. Delvis är detta en följd av den för låga läroboksstandarden. Med bättre läroböcker skulle det sannolikt gå att minska mängden kopior som delas till eleverna och därmed också att minska kostnaderna. Skola för individen - om skolans organisation Mindre klasser på mellan- och högstadiet Kravet på mindre klasser i skolan förs ofta fram som en åtgärd som skulle göra undervisningen mer anpassad till varje elev. är det tillåtet att inrätta klasser med högst 25 elever i lågstadiet och 30 elever i mellan- och Det faktiska antalet elever i varje klass är ofta mindre, men varierar över landet. I storstadsområdena är klasserna ofta större än vad de är på mindre orter. Dessutom använder många kommuner den s.k. förstärkningsresursen, dvs. den del av statsbidraget som är avsett för bl. a. specialundervisning till att minska klasserna, trots att detta inte är helt förenligt med de regler som gäller för denna del av statsbidraget. Delningstalet, dvs. högsta tillåtna antal elever i en klass, säger heller ingenting om hur många vuxna som finns tillgängliga i varje klass. Förutom läraren finns det en rad övriga personalkategorier i skolan, både sådana som arbetar med undervisning, som speciallärare och hemspråkslärare och personal som har elevvård som sin sysselsättning, t. ex. kuratorer och psykologer. I stället för att minska klassernas storlek har man prioriterat att knyta andra personalgrupper till skolan. Antalet vuxna per klass har därmed ökat trots att klasstorleken förblivit i stort sett densamma. De som förordar en minskning av antalet barn per klass menar att undervisningen då kan individualiseras genom att läraren får tid att ägna varje elev mer tid. Många pekar också på de olägenheter som förändringen av det högsta antalet elever i klasserna mellan årskurs 3 och 4 medför för eleverna. Klasser som har fungerat måste splittras upp och barnen delas upp på andra klasser. Vi anser att det finns starka skäl för att införa ett system med lika stora klasser under hela . Det innebär att högst 25 elever skulle gälla under alla tre stadierna och man skulle slippa den olyckliga förändringen mellan årskurs 3 och 4. För att finansiera detta bör på kort sikt en del av förstärkningsresursen användas. På vill vi se ett system med ett statsbidrag till skolan. Vi utvecklar detta längre fram. På högstadium finns vissa möjligheter för eleverna att välja ämnen (tyska eller franska), nivåer (allmän eller särskild kurs) och fördjupning (temastudier). 1 matematik och engelska kan eleverna välja mellan s. k. särskild och allmän kurs. är avsatta för s. k. tillvalsämne. Kurser i tyska och franska måste erbjudas alla men tillvalet kan också vara ett annat främmande språk eller fördjupning inom två eller flera moment inom andra ämnen. Utbudet av tillvalsämnen samt kursplanen avgörs lokalt. Kurserna får enligt läroplanen inte utformas så att de är parallelleller övningskurser till obligatoriska ämnen. Anledningen är att detta skulle kunna leda till nivågruppering i matematik och engelska. Inför varje läsår finns möjlighet till tillval. Dessutom finns valmöjligheter inom ämnet fria aktiviteter fr. o. m. mellanstadiet. Enligt läroplanen skall också eleverna medverka i urvalet av stoff inom övriga ämnen. (Lgr 80 s. Här handlar det dock om att välja en kurs som hela klassen skall gå igenom. Det enskilda valet för varje elev kommer t. ex. in i den tid som är avsedd för temastudier. Vi vill på olika sätt sträva efter att öka valmöjligheterna i den svenska Ett ytterligare sätt att öka valfriheten är att eleverna i en sammanhållen klass, efter genomgången baskurs, skall kunna fördjupa sig inom olika moment i ett ämne. Innan vi går in på hur detta skall göras möjligt vill vi beröra olika aspekter på frågan om ökade valmöjligheter. Många menar att valmöjligheterna framför allt på högstadium borde öka genom att linjer återinfördes och att de elever som inte är motiverade för teoretiska studier redan på detta stadium skall kunna välja mer praktiskt inriktade kurser. Kritikerna ser dock uppenbara faror förknippade med en sådan utveckling. De menar att eleverna inte väljer efter intresse: att elevernas val i hög grad följer deras sociala bakgrund. Inom det sammanhållna högstadiet tillämpas just sådana linjer. Valen till dessa följde i mycket omfattande utsträckning elevernas bakgrund. Man kan i gymnasieskolan se tydliga samband mellan föräldrarnas utbildningsbakgrund och elevernas val. Enkelt uttryckt kan man säga att barn till högutbildade går till de treåriga studieförberedande linjerna, barn till lågutbildade väljer yrkesinriktade utbildningar. ser vi många fördelar med ökade inslag av val under . Alla är inte stöpta i samma form. Intresseinriktningar måste tillåtas ge utslag. Man lär sig mer och bättre om man är intresserad av ämnet eller området. Även om många val är socialt styrda sker naturligtvis ofta också inriktning vad gäller ämne och nivå utifrån rent personliga intressen och förutsättningar. Vi ser det som ett mål att öka valfriheten i skolan, både genom att välja skola och genom att i större utsträckning än kunna välja ämnen och ämnesområden efter intresseinriktning. Parallellt med en sådan utveckling är det nödvändigt att skapa förutsättningar för att alla barn verkligen väljer efter personliga förutsättningar. Detta blir en av skolans största utmaningar. Vi anser att baskunskaperna måste vara fastställda och obligatoriska för alla elever. Ingen skall kunna lämna eller en linje på gymnasieskolan utan att ha tillgodogjort sig dessa. Det pågår ett arbete inom SÖ som har i uppdrag av regeringen att precisera vad dessa grundläggande baskunskaper och färdigheter skall innehålla. Varje elev skall inför läsårets början tillsammans med lärare och föräldrar göra upp ett studieprogram. Det skall utgå från elevens förutsättningar och vad som enligt läroplanen skall inhämtas . Här kan också framgå om målen för insatserna skall höja sig över baskursen och om eleven avser att fördjupa sig i något ämne eller moment . Vi vill behålla allmän och särskild kurs i matematik och engelska. Nivågruppering skall också kunna införas i andra ämnen på högstadiet. Men det måste finnas verkliga möjligheter att inte bara flytta från särskild till allmän kurs utan också från allmän till särskild. Grupperna får inte ses som permanenta. Det måste alltid finnas möjligheter till extra undervisning för den som vill avancera till den svårare kursen. Allmän och särskild kurs är dock ett ganska trubbigt instrument för individualisering. Fler och bättre metoder bör också utvecklas som komplettering. Vi vill också poängtera de ökade möjligheter till val som bör finnas inom ramen för tillvalsämnen. Stort arbete måste läggas ned på att den tid som står till förfogande för tillval kan fyllas med meningsfulla studier på en hög kvalitetsnivå. Här kan skolorna blomma ut i profilering. Vi vill införa en generell möjlighet till ändring i timplanen så att antalet lektioner för tillval kan öka om skolan så vill. Vi anser också att tillvalsämnen skall kunna vara ytterligare fördjupningskurser till obligatoriska ämnen, vilket läroplanen inte tillåter. Samtliga de valmöjligheter som finns på högstadiet ger tillträde till hela gymnasieskolan. Man har ansett att skall ge en s. k. bred ingång till ytterligare studier, bl. a. i syfte att minska den sociala snedrekryteringen. Vi är tveksamma till om detta har fått de önskade effekterna. Många elever som efter allmän kurs i matematik och engelska och ett tillval som inte är språk har valt treåriga studieförberedande linjer, har haft stora svårigheter vid övergången till gymnasieskolan. Avhoppen bland dessa elever är vanliga. Eleverna påbörjar under falska förespeglingar studier som de inte har tillräckliga förkunskaper att klara. Gymnasieskolans utbildningar skiljer sig mycket åt och kräver olika förutsättningar och förkunskaper hos eleverna. Detta bör också återspegla sig i inträdeskraven. Krav på t. ex. genomgången särskild kurs i engelska och matematik bör sättas för att få tillträde till de studieförberedande linjerna. Dessa krav blir en sorts signaler till eleverna vad de förväntas att kunna innan de börjar utbildningen. Framför allt elever från hem utan studietradition behöver sådana signaler. Men för att inte göra elevernas tidiga val definitiva, måste en sådan förändring kombineras med en möjlighet att efter läsa in t. ex. särskild kurs i ett ämne eller en kurs i ett språk. Dessutom bör man erbjuda preparandkurser eller under terminstid för de elever som vill komplettera sina kunskaper och komma väl förberedda till den utbildningslinje de har valt. Mobbing och våld oacceptabla inslag i skolan