mot · GB02Fi224 · 1988-01-25 00:00:00 — Men det är viktigt att de nödvändiga kortsiktiga åtgärderna kombineras med åtgärder som styr utvecklingen mot ökad valfrihet och livskvalitet för den enskilde medborgaren. Nedan redovisas åtgärder som kds anser är nödvändiga för en sådan ekonomisk-politisk inriktning. Den snabbt växande privata konsumtionen har starkt bidragit till underskott i bytesbalansen. Att den privata konsumtionsökningen i så stor utsträckning leder till underskott i bytesbalansen beror på en hög importbenägenhet. I stor utsträckning blir det resor, kapitalvaror och andra importprodukter som efterfrågas då köpkraften stiger. Genom förbättrade sparvillkor kan en del av en ökad privat köpkraft styras till samhällsekonomiskt nyttigare ändamål. Men även en ökad valfrihet på traditionella offentliga serviceområden såsom barnomsorg, utbildning och sjukvård skulle medföra en mindre importbenägen privat konsumtion. Människor skulle säkerligen i många fall gärna vilja prioritera en del av sina disponibla medel för att förbättra sin barnomsorg, sina barns utbildning i olika avseenden och omsorgen om sina anhöriga om dessa möjligheter fanns. Uppluckring av offentliga monopol är dock angeläget främst för att öka människors valfrihet och livskvalitet. Att själv kunna välja den barnomsorgsform som passar barnen och familjen bäst är en förutsättning för att en småbarnsfamilj skall kunna uppleva tillfredsställelse med sin tillvaro. Samma förhållande gäller på skolområdet, inom sjukvården och på andra serviceområden. När det gäller barnomsorg, sjukvård och utbildning måste givetvis samhället garantera alla medborgare en god kvalitet. Samhället måste dessutom ställa höga kvalitetskrav på enskilt drivna skolor, daghem och sjukhem. Men uppfyller kooperativa, föreningsdrivna och enskilt drivna daghem, skolor, sjukhem etc. kraven skall de ha rätt att verka på samma villkor som offentligt drivna verksamheter. Inom exempelvis barnomsorgsoch sjukvårdsområdet måste praktiska och ekonomiska möjligheter skapas för föräldrar och anhöriga att med stöd av samhället själva vårda barn eller sjuk anhörig i hemmet. För att uppmuntra människor till samarbete och ge de medverkande ökad insikt i olika omsorgsverksamheter bör den kooperativa formen särskilt uppmuntras. Det är dessutom viktigt att ökad s. k. brukarn! edverkan införs i exempelvis daghem drivna av kommunen. En sådan politisk inriktning kan bidra till att öka människors delaktighet i samhället och i de gemensamma verksamheterna. Mycket talar också för att en ökad konkurrens och valfrihet minskar samhällets kostnader för den offentliga servicen. En socialt ansvarsfull politik som släpper fram fler alternativ till offentlig verksamhet kan därför leda till att en högre servicestandard kan uppnås till oförminskat, och t. o. m. sänkt skattetryck. Nackdelarna med en ytterligare skärpning av skattetrycket samt de otillfredsställda behov som finns, främst inom sjukoch äldreomsorgen, talar för att nya finansierings- och organisationsmetoder måste prövas. De ekonomiska problem brottas med kräver en återhållsam offentlig volymtillväxt . En försiktig expansion av den offentliga sektorn som det finns många behov inom vård och omsorg att tillgodose kräver att alternativ till den offentliga sektorn ges utrymme att bedriva verksamhet under ekonomiskt rimliga villkor. Det är angeläget att miljöaspekterna finns med som en integrerad del av den ekonomiska politiken. De ekonomiska besluten och de styrmedel samhället har måste sträva mot en god livsmiljö. har inte marknadsmekanismerna i någon högre utsträckning behövt ta hänsyn till miljön, vilket har lett till miljöförstörelse och resursslöseri. Kds politik syftar till att skapa sådana styrmedel att de ekonomiska avvägningar som görs inom marknadsekonomin bättre tar hänsyn till miljön och jordens begränsade resurser. Kds menar att punktskatter, bidrag, avgifter m. m. skall användas som styrmedel. Därför föreslås i olika kristdemokratiska motioner bland annat införande av en freonskatt, omläggning av beskattningen på arbetskraft till beskattning av energi och råvaror, miljöskyddsförsäkringar etc. Dessutom anser kds att utsläppsavgifter bör införas. Därmed beskattas förorenande utsläpp som görs upp till fastställda gränsvärden. Företagen får ekonomiska incitament att ytterligare minska sina utsläpp. Utsläppsavgifter har dessutom ett stort pedagogiskt värde då de bidrar till att göra slut på vanföreställningen att tillåtna utsläpp inte medför några negativa miljöeffekter och därför ses som en gratis rättighet. Det gäller givetvis att avgifterna sätts på en sådan nivå att de verkligen innebär ett incitament till minskade utsläpp, som de inte försätter företag i akuta ekonomiska problem. Utsläppsavgifter och punktskatter får givetvis aldrig ses som ett argument att inte fortsätta ansträngningarna att skärpa gränsvärden eller upplevas av företagen som en möjlighet att köpa sig fri från krav på bättre reningsteknik. Utsläppsavgifter skall ses som ett medel att ytterligare skynda på omställningen till ett miljövänligt samhälle. Regeringen bör få i uppdrag att skyndsamt utveckla ett system för utsläppsavgifter och förelägga förslag på detta område. Dessutom bör förslag utarbetas till hur den offentliga miljökontrollen i högre utsträckning kan avgiftsfmansieras. Avgifterna bör vara så utformade att de stimulerar dem som bedriver miljöfarlig verksamhet till förbättrade miljöförhållanden. Den svenska prisstegringstakten ligger på en klart högre nivå än i våra konkurrentländer. (Se diagram 2.) till hade en inflationstakt på medan våra åtta viktigaste handelspartners i genomsnitt hade en inflationstakt på . Den sänkning av inflationen som skett har till största delen berott på internationella omständigheter. Viktiga faktorer bakom dagens inflation är devalveringarna 1981 och 1982, löneökningstakten och förväntningarna om en hög inflationstakt. Vi kan dessutom konstatera att det höga kapacitetsutnyttjandet och den snabbt växande privata konsumtionen har skapat överhettning i vissa sektorer vilken driver upp löner och priser. Dessutom är det viktigt att notera det bidrag till inflationen som politiskt fattade beslut innebär. Det gäller höjda skatter och avgifter, vilket bidrog av prisstegringarna på . Det krävs nu en rad angelägna åtgärder för att hålla tillbaka prisstegringarna och stärka svenskt näringslivs konkurrenskraft. En av de avgörande faktorerna är att åstadkomma löneavtal 1988 och 1989 som inte driver på inflationen och försämrar vår konkurrenskraft. För att vi skall kunna växla ned till lägre nominella löneökningar krävs ett gott samarbete mellan regeringen och arbetsmarknadens parter. Detta måste kombineras med en rättvis fördelningspolitik och ekonomisk-politiska åtgärder som underlättar avtalsrörelsen och hjälper arbetsmarknadsorganisationerna att klara sin uppgift att förklara och förankra avtal som gynnar alla. De avtal som ingicks blev för höga totalt sett. Det positiva var dock att olika former av följsamhetsklausuler avskaffades. Med tanke på lönekostnadsutvecklingen i vårt land framstår 1988 som ett mycket viktigt år. Att döma av inledningen till årets avtalsrörelse är dock framtidsutsikterna dystra. Skulle lönerörelsen sluta på en nivå som leder till ökade obalanser i ekonomin får inte regeringen tveka att vidta åtgärder för att balansera ekonomin. krävs det att förutsättningar skapas för att löneavtalen 1989 blir samhällsekonomiskt acceptabla. Det vore önskvärt att regering och opposition kunde enas om olika former av åtgärder så att nödvändig parlamentarisk majoritet skapas. Detta är inte minst viktigt med tanke på att det är valår, vilket kan förlama en minoritetsregering. En av förutsättningarna för att minska incitamenten till höga nominella lönekrav är att marginalskatterna sänks och skatteskalorna inflationsskyddas. Genom dessa skattepolitiska åtgärder minskas behovet av löneökning Förhoppningsvis kan kompensationstänkandet mellan olika grupper därmed också dämpas. En annan viktig effekt är att de sociala avgifterna inte ökar i lika snabb takt och därmed får inte höga lönehöjningar lika allvarliga konsekvenser. Den parlamentariska skatteutredningen bör komma med förslag i den riktningen så att skatteskalorna på ett tidigt stadium blir kända. Det vore också önskvärt om regeringen kunde släppa den politiska prestigen och söka det parlamentariska stöd som Finns för sänkt skatt på maten. En sådan reform har efterlysts av flera fackliga företrädare för att underlätta avtalsrörelsen. En sänkt matmoms kan antingen finansieras inom momssystemet eller på annat sätt. Det stabiliseringspolitiska läget bör avgöra detta. En omläggning av beskattningen från produktionsfaktorn arbete till beskattning av råvaror, energi, maskiner och kapital i företagen innebär att löneavtalen inte får lika stor effekt på arbetsgivarnas totala kostnader. Dessutom skulle en sådan omläggning förbättra arbetskraftens konkurrenssituation gentemot andra produktionsfaktorer, och prismekanismerna skulle styra företagen mot resurssnålare produktion. Kds skattepolitiska förslag diskuteras närmare i en separat skattepolitisk motion. Innan en ny företagsbeskattning införts, och för att stimulera hushållningen med energi, föreslår kds att den allmänna löneavgiften avvecklas helt (0,). Istället bör energiskatterna, främst elskatten, höjas. Kds krav på en avveckling av löntagarfonderna leder också till en sänkning av arbetsgivaravgifterna. Dels genom att den nuvarande delen av ATP-avgiften som går till att finansiera fondsystemet avskaffas (0,), dels genom att den förstärkning av AP-fonderna som uppstår då fondmedlen överförs dit innebär att utrymme skapas för en sänkning av ATP-avgiften alternativt undvikande av framtida höjningar. Lönepolitiken måste också i större utsträckning styras så att den konkurrensutsatta sektorn blir löneledande. Trots allt är det denna sektors konkurrenskraft som avgör hur stort löneutrymmet blir för den icke-konkurrensutsatta sektorn. En åtgärd som framförallt kan bidra till minskad löneglidning är införande av vinstdelningssystem i företagen. Eftersom vinstdelningen sker då vinsten uppstått innebär vinstdelningssystem att företaget och de anställda vet vilket utrymme som verkligen finns. I en särskild motion Medägande inte fondcentralism redovisas kds syn på vinstdelning och formerna för hur detta kan stimuleras. För att sänka det svenska näringslivets kostnadsläge och uppmuntra investeringar krävs att finanspolitiken, och inte penningpolitiken står för den erforderliga åtstramningen av ekonomin. Lägre räntenivå skulle också underlätta avtalsrörelsen. Sänkt ränta är också angeläget ur fördelningspolitisk synvinkel då bostadskostnaderna skulle sjunka och inflationen minska. En sänkning av räntan kan ske genom att balans i utrikeshandeln uppnås eller genom att inflödet av kapital underlättas. Ett avskaffande av valutaregleringen skulle underlätta kapitalrörelserna. En positiv effekt som skulle uppstå är att den svenska räntenivån sänks i och med att en friare kapital placering mellan och utlandet skulle anpassa de svenska räntorna till den lägre internationella räntenivån. En avreglering som innebär att utländska placerare skulle ges möjlighet att köpa svenska kronobligationer skulle sänka den svenska långa räntan. Mot denna bakgrund är det svårförståeligt att lättnader i valutaregleringen skett när det gäller utförsel av kapital ur , men inte när det gäller möjligheten för utlänningar att placera kapital i svenska statspapper. Farhågorna mot ett avskaffande av valutaregleringen är att riskerna skulle öka för spekulation mot den svenska valutan. Men finns så stora flöden av lättrörligt kapital på grund av den handel som sker med omvärlden att valutaregleringen inte är något verksamt hinder om kronan sätts under press. Det är angeläget att regeringen markerar viljan att helt avveckla valutaregleringen. Ett visst fog kan dock finnas för att avskaffandet av valutaregleringen kan ge vissa engångseffekter som kan vara svåra att förutse i det känsliga stabiliseringspolitiska läge som svensk ekonomi just nu befinner sig i. Även vinstmarginalernas effekt på inflationen måste uppmärksammas. Dels för att de indikerar en osäkerhet hos näringslivet om den framtida ekonomiska utvecklingen i vårt land, dels för att de pekar på att näringslivet i en osäker ekonomisk situation väljer att ta ut vinsterna och placera dem i värdepapper istället för att försöka vinna nya marknadsandelar och investera i forskning, marknadsföring och kapacitetsförstärkning. En aktiv inflationsbekämpning kräver också att skatte- och avgiftshöjningar undvikes i största möjliga utsträckning och att en konsekvent och fast politik bedrivs så att förväntningarna om en låg inflationstakt skapas och bibehålls. måste insatser inom arbetsmarknads- och utbildningspolitik göras för att undvika att s. k. bristyrken driver upp den allmänna lönenivån. I flera branscher och bland många olika högutbildade grupper finns tydliga tecken på hur lönerna drivs upp vilket skapar kompensationskrav hos andra löntagargrupper. Arbetsförmedlingen måste här utvecklas så att dessa problem undvikes i största möjliga utsträckning. Dessutom måste utbildning och samhällsplanering i övrigt bättre anpassas till den utveckling som borde kunna förutses. Inte minst den regionala obalansens inverkan på inflationen måste uppmärksammas. Bristen på bostäder och arbetskraft i och andra heta regioner driver upp hyror och löner. En regionalpolitik som stimulerar företagsetableringar i sysselsättningssvaga områden dämpar således inflationen. För att kunna öka investeringarna och förbättra bytesbalansen måste sparandet öka. Dessutom kräver den ekonomiska situationen att privat konsumtion dras in. Det bästa sättet att klara detta borde vara att få människor att uppleva det meningsfullt att öka sitt sparande. Sparandet hos enskilda människor måste uppmuntras även av socialpolitiska skäl. En sparad slant innebär för många människor trygghet vid oförutsedda händelser. hade den offentliga sektorn ett sparandeöverskott på 3 av BNP. Regeringen har gett uttryck för att det är önskvärt att höja det offentliga sparandet till den nivån. av enorma underskott inom den offentliga sektorn har situationen vänt. 1987 hade den offentliga sektorn ett finansiellt sparande på , vilket motsvarar Kds anser det inte självklart att det nödvändiga sparandet helt skall ske inom den offentliga sektorn. Det sparande som inte sker kollektivt inom den offentliga sektorn måste däremot ske i hushållssektorn. Regeringens redan vidtagna åtgärder införandet av allemanssparandet, höjt sparavdrag m. m. är steg i rätt riktning. Likaså de årligt återkommande möjligheterna till extra insättningar i allemanssparandet för att suga upp de pengar som blir disponibla ur det gamla skattesparandet. Trots dessa åtgärder, och trots en stigande privat konsumtion har hushållssparande fortsatt att minska. Hushållens sparkvot är nu negativ, d. v. s. vi lånar mer än vi lägger undan till sparande. Även om det kan ta för människor att inse fördelarna med t. ex. allemanssparandet tyder utvecklingen på att ytterligare sparstimulerande åtgärder är nödvändiga. Höjningen av sparavdraget som genomförts från . för ensamstående och . för makar till 1 600 för var och en är ingen rimlig kompensation för penningvärdesförsämringen den tid som det gamla beloppet gällt. Allemanssparandet är en skattebefriad sparform som konstruerats för att finansiera budgetunderskottet. Nackdelen med denna sparform är att pengarna kanaliseras utanför banksektorn och därigenom snedvrids konkurrensen om spararna. Dessutom upplever många det svårt att hålla reda på vilka konton som är skattebefriade och vilka som inte är det. Statens behov av allemanssparandet ser nu ut att vara överspelad på grund av det sjunkande budgetunderskottet, varför regeringen troligen kommer att avveckla denna sparform. Ett skattebefriat sparande är dock nödvändigt. Kds menar därför att ett sparbelopp på . skall ha en skattefri avkastning, oavsett sparform. Kds har förordat en övergång till progressiv utgiftsskatt bl. a. därför att detta skattesystem uppmuntrar sparandet. En modell för att nyttja utgiftsskattens principer i nuvarande skattesystem är att införa någon form av privata investeringskonton. På ett speciellt bankkonto skulle insättningar få göras av inkomster som ej beskattats. En gräns på förslagsvis ett basbelopp kan sättas. Så länge pengarna ligger kvar på kontot beskattas medlen ej. Pengarna beskattas däremot när medlen tas ut till konsumtion. Därigenom kan individen utjämna sin skatt över tiden och själv påverka sin marginalskatt. Liknande teknik praktiseras i form av s. k. skogskonton. Ett skattebefriat boendesparande för ungdomar bör också prövas. (Se kds bostadspolitiska motion.) Via generösa skattebestämmelser skall den enskilde stimuleras att öka sitt sparande i aktier eller i andelar i aktiefonder. Sådant sparande bör upp till en viss nivå medföra avdrag på skatten och istället beskattas när medlen tas ut till konsumtion. Denna sparform bör dock begränsas till personer som ej har någon större förmögenhet. Detta sparande bör kunna kanaliseras via kapitalmarknadsinstitutioner som erbjuder individuellt ägda andelar och placerar medlen på aktiemarknaden. En viktig faktor som förklarar det sjunkande hushållsparandet och den höga lånefinansierade konsumtion som skapar så stora stabiliseringspolitiska problem för svensk ekonomi är attityderna till sparande och pengar. Den generation som växt upp efter och ofta tillhör de köpstarka grupperna i samhället har inte vant sig på samma sätt som den äldre generationen vid att hushålla med pengar och spara för framtiden. Dels beroende på den höga materiella standard som rått, dels på det ogynnsamma klimat som rått för enskilt sparande. Dessutom har staten tagit på sig uppgiften att spara åt den enskilde människan för ålderdomen och i händelse av att oförutsedda händelser inträffar. Det är givetvis viktigt att slå vakt om det sociala skyddsnät vi har, men finns det anledning att försöka finna mer direkta kopplingar mellan det offentliga sparandet och det privata. Vinstdelningssystem på företagen istället för kollektiva löntagarfonder är ett exempel på detta. Det är också nödvändigt att skola och samhälle bidrar till att skapa opinion för vikten av ett personligt sparande. Den gamla Lyckoslantens gamla hederliga propaganda för Spara och mot Slösa borde kanske i någon form åter börja användas i . Samhällsekonomin och de enskilda människornas privatekonomi är i behov av detta. Skattepolitiken får inte enbart vara ett fiskalt instrument för statsmakten utan också främja produktivt arbete och sparande samt uppmuntra till hushållning med naturresurser. För att främja initiativ, kreativitet, arbete och underlätta avtalsrörelsen bör fortsatta marginalskattesänkningar ske. Skatteskalorna måste också infiationsskyddas. Skatteskalorna fastställdes av . tillsattes en parlamentarisk skatteutredning som skall utarbeta ett förslag till ett reformerat skattesystem . Det är mycket angeläget att de skatteskalor som fastställes innehåller sänkta marginalskatter och inflationsskydd. Dessutom är det angeläget att skattesystemet börjar ta hänsyn till försörjningsansvar, d. v. s. hur många som skall leva på inkomsten. Kds har länge argumenterat för ett skattesystem som uppmuntrar sparande, beskattar konsumtion och behandlar alla inkomster lika. Den progressiva utgiftsskatten har dessa fördelar. Kds menar att ett nytt skattesystem måste inriktas på att uppnå de positiva effekter som den progressiva utgiftsskatten medför. Dessutom bör företagsbeskattningen vägas in i bilden för att skatteuttaget i möjligaste mån skall tas ut på bredast möjliga bas, och för att styrmedel skapas som styr utvecklingen mot hushållning med energi och råvaror. Under allmänna motionstiden redovisade kds de principer som partiet anser skall prägla ett nytt skattesystem. o Alla inkomster skall behandlas lika. o Hänsyn skall tas till försörjningsansvar. o Hushållning med energi och råvaror hos företag och privatpersoner skall o Produktivt sparande skall premieras framför låntagande, o Sänkta marginalskatter och inflationsskyddade skatteskalor, o Sänkt skatt på arbete och arbetande kapital, o Rättvisare beskattning. Oberoende av exakt vilken konstruktion väljer för skattesystemet fr. o. m. 1989 är det angeläget att hänsyn tas till försörjningsansvaret. Kds förordar en tudelning av inkomsten vid beskattningen för makar med barn . Det innebär att makarna får slå ihop sina inkomster och dela dessa mitt itu och skatta för hälften var. Överföringen från den ena maken till den andra begränsas till fyra gånger basbeloppet. Reformen innebär en marginalskattesänkning för de familjer som är mest i behov av en skattesänkning. Kds föreslår att matmomsen slopas. I ett första steg bör den sänkas på basmat med , och höjas på övriga varor i handeln. En ytterligare differentiering kan också övervägas så att en högre moms tas ut av s. k. umbärliga varor. För att minska beskattningen på arbete och stimulera sparande av energi föreslås att den allmänna löneavgiften som arbetsgivarna betalar avvecklas helt (0,). Detta finansieras främst genom höjda energiskatter. Av hälso- och miljöskäl förespråkas en höjning av alkohol- och tobaksskatten fr. o. m. Dessutom bör en ny skatt på freon införas och utsläppsavgifter för industrin användas för att stimulera företag att begränsa även utsläpp under de tillåtna gränsvärdena. I kds skattepolitiska motion utvecklas synen på skattepolitiken vidare. För att finansiera kds förslag till vårdlön bör den barnomsorgsavgift som arbetsgivarna betalar baserad på lönesumman höjas från . Denna avgift syftar till att finansiera statens kostnader för den institutionella barnomsorgen, vilken tillgodoser enbart hälften av alla familjers barnomsorgsbehov. Avdragsrätten för arbetsgivarnas och fackföreningsmedlemmarnas medlemsavgifter till sina respektive organisationer slopas fr. o. m. . Förmögenhetsskatten på arbetande kapital i småföretag slopas. skattepolitik utvecklas närmare i en särskild skattepolitisk motion. Arbetslösheten i har varit den högsta vi haft på flera årtionden. Under den högkonjunktur vi nu är på toppen av har arbetslösheten först krupit ned . Dagens läge på arbetsmarknaden är således relativt gott, även om 1,9 procents arbetslöshet fortfarande innebär att 85 000 personer saknar arbete som ytterligare 40 000 är sysselsatta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Sysselsättningsproblemen är i första hand ett regionalpolitisk! Problem har också uppstått på många orter på grund av brist på arbetskraft. Utsikterna och framöver är dock betydligt mer be Om nuvarande ekonomiska utveckling fortsätter kommer det att bli mycket svårt att hålla sysselsättningen på en hög nivå. Den stora statsskulden och de höga ränteutgifterna begränsar dessutom statens möjligheter att i en lågkonjunktur stimulera sysselsättningen. En annan allvarlig sak är det stora antalet förtidspensionerade. har de ökat med 45 000 . En betydande del av dessa är förtidspensionerade av arbetsmarknadsskäl. Att så är fallet visar ökningen efter 1970 då arbetsmarknadsskäl infördes som en grund för förtidspensionering och det förhållandet att antalet förtidspensionärer är det klart största i Norrlandslänen. Antalet förtidspensioneringar har dessutom haft benägenheten att öka under lågkonjunkturer. Det faktum att allt fler svenskar förtidspensioneras av arbetsmarknadsskäl är ett tecken på att man inte har lyckats undvika utslagning och inte heller lyckats upprätthålla full sysselsättning. AMS möjligheter att själv omdisponera medel mellan olika anslag bör öka. Därmed ökar flexibiliteten när olika enskilda individer skall hjälpas. Dessutom kan AMS snabbare och mer resolut vidta åtgärder vid behov utan att anslagsfördelningen mellan olika konton begränsar möjligheterna. Olika åtgärder har vidtagits för att minska ungdomsarbetslösheten.