mot · GB02Sf532 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf532 av Per och () om handläggningen av asylärenden Invandrarministern har i Bilaga 12 till budgetpropositionen 1988 redogjort för situationen för de asylsökande och de åtgärder som vidtagits för att förkorta väntetiden. Två utredningar har avlämnat sina förslag och en delrapport från kom . Vi noterar med tillfredsställelse den höga målsättningen i både direktiv och förslag att förkorta utredningstiden utan att försämra kvaliteten på utredningarna. Vi har motionerat om att handläggarna i alla svåra ärenden skulle möta de asylsökande personligen i ett eller ett par samtal. Vi noterar att det redan nu finns möjlighet för en asylsökande att begära sådant samtal, men att det nu i en av utredningarna föreslås inskrivet att asylsökande, som begär att få inställa sig personligt ej skall förnekas den rätten. Det är ett steg i rätt riktning. Men vi vill gå längre. Vi anser att det i all handläggning av svårbedömda fall skall åligga handläggaren att kalla till sig eller resa ut till den asylsökande för en djupintervju. Ett personligt möte säger mycket mer än handlingar om en människas trovärdighet. Det skulle innebära snabbare behandling och säkrare underlag för beslut. Med tanke på det starkt ökade antalet tjänster på borde avdelningar kunna utlokaliseras till några platser i landet, där antalet asylsökande är störst. Försök kunde göras t. ex. i /eller för Stockholm-Uppsala-Arlandaområdet samt och . De skulle ge större möjligheter för handläggarna att nå de asylsökande personligt eller för de asylsökande att uppsöka sin handläggare. En av de främsta anledningarna till främlingsfientlighet i vårt land är att en asylsökande inte får arbeta innan han/hon fått uppehållstillstånd i . Folk tycker att de är arbetsskygga, drar på stan och lever på socialbidrag. För de asylsökande är sysslolösheten ofta lika nedbrytande som ovissheten och den långa väntan. 1 dagens svenska arbetsmarknadsläge finns det knappast anledning att behålla lagen om att asylsökande ej får arbeta före att han/hon fått uppehållstillstånd. Den bestämmelsen bör kunna slopas snabbt. Men även den svenska arbetsmarknaden erbjuder svårigheter för många asylsökande, särskilt för sådana som kommer från helt andra kulturer och arbetsförhållanden. Enligt vår mening erbjuder våra ungdomslag en modell som med viss bearbetning skulle kunna förändras till en mycket passande Mot. modell för asylsökande före uppehållstillstånd. Genom värvning av studier Sf532 och arbete skulle de få en bättre tillämpad svenskundervisning och en lärar ledd inskolning i svenskt arbetsliv. Asylsökande vill arbeta, de behöver arbeta, de är inte socialbidragsmottagare av erfarenhet. De vill och bör heller inte bli det. En ordning som skisseras ovan skulle också innebära att främlingsfientlighet skulle kunna undvikas i betydande utsträckning. Det finns också så mycket som skulle kunna bli gjort i flyktingmottagarkommunerna som det nu varken finns pengar eller folk till. Med en sådan ordning skulle förmodligen Sjöbo-situationen inte uppstått. Vi skulle också få harmoniska och lyckliga asylsökande, som skulle komma ihåg väntetiden som en positiv, meningsfull tid vare sig de får stanna eller måste avvisas. Som det nu fungerar finns det knappast något positivt i väntetiden oavsett utgången. Och framför allt skulle vår asylhandläggning bli medmänsklig. Mot bakgrund av vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär en lagändring som innebär att handläggare i alla svårbehandlade asylärenden skall möta den asylsökande för muntligt samtal, 2. att hos regeringen begär att mindre avdelningar på prov utlokaliseras från invandrarverket till centra med många asylsökande enligt vad som i motionen anförs, 3. att hos regeringen begär att bestämmelsen om förbud för asylsökande utan uppehållstillstånd att arbeta avskaffas och att arbetstillfällen anordnas enligt vad som anförs i motionen. Per () ()