mot · GB02So270 · 1988-01-26 00:00:00 — 1987/88 :So270 av m. fl. (c) om barn i storstad Under de socialdemokratiska regeringsåren har befolkningsutvecklingen på nytt spårat ur. har storstadsområdena tagit hand om mer än hela befolkningsökning. En fortsatt kraftig expansion av kontor och industrier sker i redan överhettade delar av storstaden medan bostadsköerna växer utan att tillräckliga insatser görs. Människor har ingenstans att bo, trafiken tätnar, luftföroreningarna ökar, grönområdena tas i anspråk för vägar och fastigheter. Bristen på planering i den snabba förändring som sker ställer nu inför samma problem som under 60- och , men i ökande takt och omfattning. Många människor mår inte bra i sådana miljöer. Sämst mår barnen. är livsvillkoren för barn i storstaden påfrestande. Mer än på andra håll i landet är vardagens viktiga funktioner skilda från varann. Bostadsområden, arbetsområden, servicecentra, fritidsområden är avgränsade från varann. Ökande trafik och luftföroreningar drabbar barnen värst. Många barn och ungdomar upplever att de står utanför vuxnas vardag. Deras nära och varaktiga vuxenkontakter är få. Långa avstånd mellan boende och vuxnas arbetsplatser bidrar till att stänga barnen ute. De får ingen realistisk bild av vuxentillvaron. För att komma till rätta med denna oacceptabla utveckling måste vi värna för barnens skull. Expansionen måste begränsas för att människor i skall kunna uppleva en god livskvalitet. Den fortsatta utvecklingen måste styras av en samhällsplanering som bättre än utgår från barnens bästa. krävs åtgärder som begränsar redan inbyggda brister i storstaden . Det kräver insatser som bygger på decentralisering och närhet, som ger barnfamiljerna större inflytande och större valfrihet, politiska beslut som respekterar barns behov och villkor i barnomsorg och skola, och som ger utrymme för tid och umgänge mellan barn och vuxna. Särskild hänsyn måste i den övergripande planeringen tas till barn med särskilda behov av stöd, t. ex. barn med handikapp. Överhettningen i måste begränsas om människor skall få en chans till en bra tilvaro. I en särskild motion kräver att en särskild investeringsavgift på skall införas för kontorslokaler och industrier i överhettade områden i och användas bl. a. till byggande av bostäder för ungdomar. Avgiften skall också användas för miljöförbättringar. Det är viktigt att den lokala miljön blir gripbar för barnen och att den tillåts innehålla både produktion och konsumtion, både arbete och rekreation, både barn, vuxna och gamla. Sådana miljöer fanns förr i lokalsamhället, i småstäder, mindre samhällen och byar. Ingen föreställer sig att det är möjligt eller önskvärt att göra storstaden till en småstad. Däremot är det både önskvärt och nödvändigt att i storstaden skapa lokalsamhällen, närmiljöer, som ger utrymme för social kontakt, gemenskap och medansvar. I sådana bomiljöer bör det finnas förutsättningar för både barn och vuxna att uppleva hembygdskänsla och känna trygghet. Där finns också förutsättningar för vuxna att fungera som maskör i det sociala nätverket. Det är nödvändigt att återskapa fler miljöer i vardagstillvaron där människors vägar korsas på ett naturligt sätt. I en sådan närmiljö skall daghem, lågstadieskola och vårdcentral finnas. Småföretag, hantverkare och butiksservice skall ges förutsättningar att verka där människor bor. Hantverkaren, cykelverkstaden, närbutiken i kvarteret ger, för att nämna några exempel, också barnen en chans att se yrkesverksamma människor i sin närhet. I närmiljön skall finnas gemensamma lokaler som kan utgöra bas för aktiviteter som finns i varje bostadsområde och kvarter. Också i utpräglade storstadsområden måste finnas variation i utemiljön med grönområden i rimlig närhet. Grönytor kan användas till gemensamma odlingar av grönsaker, fruktträd etc. För barnen innebär det att de tillsammans med föräldrar och andra vuxna får chansen att vara med och skapa något själva, få kunskap om natur och växande och känna en egen roll i en större helhet. I en sådan miljö blir man också både som barn och vuxen rädd om det man har varit med om att bygga upp. Det är naturligt att ta ansvar för det man har delaktighet i. Det finns en otrygghet i vårt välfärdssamhälle som är särskilt tydlig bland barn och unga. Det märks bl. a. genom mobbning, ungdomsvåld och oro i skolan. En fruktansvärd konsekvens av barns och ungdomars problem är antalet självmord bland barn och unga. Återkommande undersökningar och forskningsrapporter bekräftar det vi kan avläsa i vardagens verklighet: barn och ungdomar ropar efter uppmärksamhet från vuxna. Rop på hjälp måste höras av någon. Men visar undersökningar att många barn och ungdomar inte har några förväntningar på vuxna som samtalspartners. Det kan bero på att vuxna inte har eller inte ger sig tid att lyssna. Men det kan också ha sitt ursprung i svårigheten att vara en god samtalspartner i frågor som rör livets djupare mening. Många vuxna är själva otrygga och osäkra i sina roller, inte minst som föräldrar. Därför är det angeläget att såväl föräldrar som lärare, förskollärare och personal inom vård och omsorg får kunskap och stöd inom detta område. Särskilt angeläget är att tidigt förmå uppmärksamma förhållningssätt, beteenden och uttryck som kan tyda på att barn och ungdomar befinner sig i kristillstånd. Regeringen bör därför få i uppdrag att ta initiativ för att tillgodose utbildning hos berörda personalgrupper men också att tillgodose föräldrautbildningsbehov i detta avseende. Mer tid för barnen En av de mest angelägna frågorna för att förbättra barns villkor är att skapa förutsättningar för mer tid mellan barn och föräldrar. Oavsett hur familjen löst sin barnomsorg beror möjligheterna att öka tiden med barnen för de allra flesta på ekonomiska förhållanden. Den förvärvsarbetande föräldern förlorar arbetsinkomst om han/hon vill förkorta sin arbetstid. För den ensamstående föräldern är den lösningen oftast otänkbar. I realiteten blir möjligheten att utnyttja den lagstadgade rätten att förkorta ledigheten för barnens skull en möjlighet endast för den välbeställde, så länge inte rätten förenas med en ekonomisk ersättning. Därför är en av de mest angelägna reformerna för barnens skull att ett vårdnadsbidrag införs som gör det möjligt för föräldrarna att reellt välja mer tid för barnen. Denna reform som i en trepartimotion tillsammans med (fp) och (m) kräver är särskilt betydelsefull för barnfamiljer i storstadsområdena, där de långa arbetsresorna förstärker svårigheterna att kombinera heldags förvärvsarbete med tid för barnen. Med vårdnadsbidragets olika möjligheter ökar också utsikterna till samverkan i närmiljön omkring gemensamma frågor som gäller service och omsorg. Genom t. ex. föräldrakooperativ möjliggörs goda alternativa lösningar av barnomsorgen. En väl utbyggd barnomsorg i närheten av barnens hem är en viktig förutsättning för föräldrars och barns valfrihet och trygghet. Barnomsorgen skall bygga på kvalitet och utvecklingsstimulerande aktiviteter i små grupper med erfaren och väl utbildad personal. Likaväl som vuxna behöver barn en god arbetsmiljö. Skolan är barnens arbetsplats. Dess värre har många barn, inte minst i , fått uppleva stora brister både i den fysiska skolmiljön och i läromedelsutrustningen, bl. a. därför att skolan utsatts för kännbara ekonomiska urholkningar. har i en särskild motion krävt att skolan skall undantas från besparingskrav men också att ytterligare medel skall tillställas kommunerna för att barnen skall få egna och bättre läromedel. kommun bör dessutom upprätta en verksamhetsplan för skolan så att utbilningsfrågorna kontinuerligt debatteras. En sådan verksamhetsplan som underställs kommunfullmäktige för debatt och beslut kommer att i en helt annan omfattning än fokusera barns villkor i skolan. Skolan och utbildningen skall präglas av kvalitet, tillgänglighet och decentralisering. Det innebär bl. a. att barn under sina tidigaste skolår skall kunna gå i skolan i sin närmiljö. Lågstadieskolan skall finnas i närkvarteren. Mindre klasser skall prioriteras och flera årskurser i gemensamma grupper kan vara en god lösning. En målsättning för gymnasieutbildningen måste vara att alla elever som vill ha plats i gymnasieskolan skall få det. är det nödvändigt att innehållet i utbildningen blir sådan att ungdomarna upplever sin studietid meningsfull. Den måste också ge praktiska kunskaper. Därför måste regeringen, på sätt som krävs i särskilda motion om detta, snarst lägga fram förslag om yrkesutbildningen i gymnasiet. Barn med särskilda behov Särskilt utsatta för påfrestningar är flyktingbarnen. Detta kräver särskilda resurser och åtgärder, i enlighet med vad som framförs i särskild motion från . För att förbättra barns och ungdomars livsvillkor i samhället i stort och särskilt i storstadsområden krävs åtgärder såväl på ett övergripande planeringsplan som på detaljområden. Regeringen har inte, trots olika utredningar och arbetsgrupper, presterat något sammanhängande program för åtgärder som medverkar till att bättre tillgodose framför allt storstadsbarnens situation. bör därför hos regeringen begära att barmiljörådet får i uppdrag att med beaktande av vad som anförts i motionen utarbeta ett samlat och övergripande handlingsprogram för barn i storstadsmiljö Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att begär att regeringen tar initiativ till riktad utbildning för föräldrar och berörda personalgrupper i syfte att förebygga och tidigt upptäcka ungdomars kristillstånd, 2. att begär att regeringen låter barnmiljörådet, med beaktande av vad som anförts i motionen, utarbeta ett samlat och övergripande handlingsprogram för barn och storstadsmiljö. () ()