mot · GB02Fi224 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Fi224 om den ekonomiska politiken Mot. 1987/88 Fi224 Den ekonomiska utvecklingen måste vara socialt ansvarsfull så att alla medborgare kan uppleva ökad livskvalitet. En välfärdsökning i omfattar betydligt mer än enbart ökad nationalprodukt. Det är angeläget att en god miljö och hushållning med naturresurserna ingår som mål för den ekonomiska politiken. En kraftfull satsning på förebyggande åtgärder på social-, miljö- och hälsovårdens område skulle innebära ett minskat tryck på den offentliga sektorn. För att klara angelägna sociala behov och öka människors valfrihet och livskvalitet måste alternativ till den offentliga verksamheten släppas fram. Kds familjepolitik exempelvis tar en sådan inriktning. Den svenska ekonomin står inför stora problem. Den snabbare pris- och kostnadsstegringen i än i omvärlden slår nu igenom i ett accelererande bytesbalansunderskott. De problem som årets finansplan uttrycker oro över är således inte nya utan har varit tydliga . Kristdemokratiska samhällspartiet kan inte acceptera en ekonomisk politik som innebär att hög arbetslöshet accepteras för att den vägen få ned pris- och lönestegringstakten. Kds förordar en politik som försöker underlätta avtalsrörelserna, begränsa den inhemska efterfrågan, minska importbenägenheten i den privata konsumtionen, lägga om politiken så att den dämpar de offentliga utgifterna och, framförallt, ökar sparandet. Åtgärder måste vidtas för att underlätta lönerörelsen . Sänkta marginalskatter, inflationsskyddade skatteskalor, sänkt moms på maten, införande av vinstdelningssystem i företagen och en mer aktiv fördelningspolitik är några av de åtgärder kds föreslår. För att uppmuntra hushållssparande! föreslås i motionen att avkastningen på sparande . skall vara skattefritt. Någon form av privata investeringskonton bör införas som befriar sparade medel upp till ett visst belopp från inkomstskatt. Skatt tas däremot ut när medlen används till konsumtion. Särskilt bosparande för ungdomar och ökad opinionsbildning av skola och samhälle för ökat sparande föreslås också i motionen. 1 1987/88. Kds vill överföra beskattningen av arbetskraft till beskattning av energi, råvaror, maskiner och kapital. Ett steg i den riktningen tas i denna motion genom att avskaffa den allmänna löneavgiften som arbetsgivarna betalar och istället höja energiskatterna. budgetalternativ rymmer förslag som förbättrar fördelningspolitiken. Trots ett ekonomiskt besvärligt läge anser kds att det finns vissa möjligheter till omfördelningar inom budgeten. Pensionärerna, barnfamiljerna, främst de med ena maken deltids- eller hemarbetande, människorna i och skolbarnen gynnas i kds budgetalternativ. Ökade resurser till regionalpolitiska insatser och miljöförbättrande åtgärder anvisas också. För att finansiera reformerna föreslås bland annat införande av utsläppsavgifter för industrin, vilket motsvarar ökade satsningar på miljöområdet, vissa avdragsbegränsningar, höjd tobaks- och alkoholskatt, vissa omfördelningar mellan kommunerna och staten samt höjda energiskatter. Vi har alla ett ansvar att förvalta jordens resurser och de mänskliga och materiella tillgångar som finns. Kristdemokratiska samhällspartiet, kds, vill arbeta för ett samhälle som genom ett ansvarsfullt förvaltarskap förenar frihet och solidaritet i en ständig strävan att uppnå balans mellan individer, grupper och samhälle. Den ekonomiska politikens mål Alltsedan slut har målen för den ekonomiska politiken angivits vara full sysselsättning, stabilt penningvärde, hög ekonomisk tillväxt, jämn fördelning av levnadsstandarden och balans i utrikesbetalningarna. har också regional balans medtagits som ett av målen. Kds instämmer i dessa målsättningar men anser dem vara otillräckliga. Många av de metoder som tillgripits för att uppnå hög ekonomisk tillväxt och den ensidiga betoningen av detta mål har skapat stora problem. Tillväxten har därigenom haft ett högt pris. Under de goda tillväxtåren grundlädes många av de växande sociala, mänskliga och miljömässiga problem som vi brottas med. rörlighet på arbetsmarknaden ledde i praktiken till flyttlasspolitik. Vad som hände var att människor i den ekonomiska tillväxtens namn rycktes upp med rötterna och fick flytta från sin hembygd. Färden gick till storstäderna där den lönsamma industrin, den utbyggda infrastrukturen och den nära marknaden fanns. Bostadspolitiken medverkade inte till att skapa den sociala gemenskap man fick lämna. Trots stora satsningar från samhällets sida blev många ensamma och isolerade i det nya folkhemmet. Kriminaliteten, alkohol- och drogproblemen ökade. Från principiella och ideologiska utgångspunkter är det angeläget att de resurser som finns, mänskliga liksom materiella, utnyttjas på ett ansvarsfullt sätt. Den ekonomiska politiken får dock inte ha som mål att till varje pris maximera tillväxten. En välfärdsökning i omfattar betydligt mer än enbart ökad nationalprodukt. Den ekonomiska utvecklingen måste vara socialt ansvarsfull så alla medborgare kan uppleva ökad livskvalitet. Det är nödvändigt att livskvalitetsfrågorna prioriteras i den ekonomiska politiken. Dit hör t. ex. en god arbetsmiljö, god fysisk miljö och en trygg familjemiljö. Trasiga familjemiljöer, otillräcklig miljöpolitik och drogproblem har stora negativa effekter på samhällsekonomin. Därför skulle en kraftfull satsning på förebyggande åtgärder på familjepolitikens, miljöpolitikens, alkoholpolitikens, skol-, kultur- och arbetsmarknadspolitikens samt hälsovårdens område skapa ett minskat tryck på den offentliga sektorn, och därmed minska de offentliga utgifterna som den enskilde människans livskvalitet ökade. Ekonomiska satsningar på förebyggande åtgärder av denna karaktär kan på kort sikt medföra en långsammare ökning av BNP men är tillväxtfrämjande. För att skapa goda livsvillkor för dagens och morgondagens generationer krävs ett ökat sparande och ett effektivt ekonomiskt system. Därför är det nödvändigt att satsa på utbildning och forskning, att reformera skattesystemet så att arbete, initiativ och sparande uppmuntras. En sådan politik leder också till en positiv ekonomisk tillväxt. God miljö och hushållning med naturresurserna Den ekonomiska politiken får inte isoleras från dess konsekvenser för miljön och jordens begränsade resurser. Den samhällsekonomiska målsättningen bör vara en till alla delar god livsmiljö för människorna. Efterkrigstidens snabba ekonomiska och industriella tillväxt har haft negativa konsekvenser på den fysiska miljön. Försurningen, gifterna i vår miljö och rovdriften på naturresurser är resultatet av en politik där tillväxt prioriterats före livskvalitet och hälsa. Även den internationella solidariteten kräver en annan syn på den ekonomiska politiken. De industrialiserade ländernas enorma resursförbrukning leder till höjda priser på energi och råvaror, vilket drabbar hårt då de inte har samma förmåga som i-länderna att ställa om sin produktion. En verklig internationell solidaritet kräver också ökade ansträngningar från sida när det gäller överföring av resurser och teknologiskt kunnande till . Det är mot ovanstående bakgrund angeläget att en god miljö och hushållning med naturresurser lyfts fram som mål, jämbördigt med de övriga, för den ekonomiska politiken. Full sysselsättning är ett av de viktigaste målen för den ekonomiska politiken. Utifrån förvaltarskapssyn har arbetet ett värde i sig. En misslyckad ekonomisk politik och arbetsmarknadspolitik resulterar i ett samhälle med ett A- och ett B-lag. De som ställs utanför arbetsmarknaden tappar lätt livslust och motiv för att deltaga i samhällsbyggandet. De sociala problemen och motsättningarna ökar i ett sådant samhälle. Även om den öppna arbetslösheten i är internationellt sett låg är det ökande antalet förtidspensionerade av arbetsmarknadsskäl ett bevis för att har ett stort problem på detta område. Vikten av ett meningsfullt arbete åt alla kan knappast överskattas. Politiken måste därför inriktas på att upprätthålla sysselsättningen. 1 * 1987/88. 3 sami Nr Fi224 En rättvis fördelning av resurserna i samhället är angelägen. Det gäller inte bara mellan individer utan också mellan regioner i landet. Speciellt viktigt är att beakta fördelningspolitiken då besparingar och åtstramningar på olika områden är nödvändiga av statsfinansiella skäl. För att nå en mer rättvis fördelningspolitik förutsätts en stabil ekonomi med låg inflation, full sysselsättning och en väl fungerande offentlig sektor. höga inflation omfördelades stora belopp från sparare och normalinkomsttagare till låntagare och höginkomsttagare. Erfarenheterna från detta årtionde visar att ett kraftfullt bekämpande av inflationen är en förutsättning för en rättvis fördelningspolitik. Även den enorma statsupplåning som skett i vårt land har omfördelat stora belopp från skattebetalare till de som lånat ut sina pengar. 2 Svensk ekonomis utveckling Svensk ekonomi har under en lång följd av år brottats med stora problem. utvecklades industrisektorn mycket svagt, både vid en historisk och en internationell jämförelse. Pris- och löneökningstakten har varit, och är fortfarande, snabbare än i omvärlden och har tillsammans med strukturella förändringar lett till att svensk industri tappat marknadsandelar. Detta har medfört att bytesbalansen uppvisat ett strukturellt och varaktigt underskott, utom , trots flera devalveringar och internationell högkonjunktur. Utvecklingen av statens Finanser återspeglar den långvariga obalansen i svensk ekonomi. ökade underskotten i statens finanser dramatiskt. Statens inkomster planade ut på grund av stagnationen i svensk ekonomi som statsutgifterna ökade. Fram till /87 har statsskulden ökat oavbrutet som andel av BNP. Minskningen av statens skuldsättningsgrad det senaste budgetåret beror dels på en lägre nettoupplåning, dels på en snabb tillväxt av BNP nominellt. Statsskulden motsvarade 1975 av BNP och har vuxit till av BNP. Det senaste budgetåret sjönk den till av BNP. Den växande statsskulden har medfört att ränteutgifterna för staten ökat dramatiskt. Det är först som statsskuldsräntorna minskat något beroende på sänkta internationella räntor, engångsåtgärder typ den s. k. engångsskatten och ökade statsinkomster vilket lett till lägre budgetunderskott. Till stor del beroende på den internationella högkonjunktur som rått har en rad förbättringar skett av den svenska ekonomin , men fundamentala problem återstår att lösa innan det kan sägas att svensk ekonomi tagit sig ur de allvarliga problemen. Budgetunderskottet 1987/88 kommer att bli mindre än vad som angavs i finansplanen 1987. Utfallet beräknas i årets budgetproposition bli . har det redovisade budgetsaldot sjunkit från 13 procent av BNP (/83) till av BNP (/88). En stor del av minskningen av budgetunderskottet kan hänföras till att utgifternas ökningstakt har brutits. Statens utgifter exklusive statsskuldsräntor har /83 till 1987/88 sjunkit från av BNP till av BNP. Statsskuldsräntorna har dock vuxit dramatiskt . Under innevarande budgetår beräknas ränteutgifterna till ca . /89 beräknas de preliminärt till . Räntorna på statsskulden är den näst största enskilda utgiftsposten i statsbudgeten. Den minskning som skett av ränteutgifterna , trots att statsskulden växer nominellt, är huvudsakligen en följd av sjunkande räntenivå och lägre dollarkurs. För budgetåren 1986/87 och 1987/88 påverkades statsskuldsräntorna också av den s. k. engångsskatten. kommer ränteutgifterna att vara av denna storleksordning. Risken är dessutom stor för en uppgång av den internationella räntenivån. Om detta sker och dollarkursen höjs leder det till betydligt högre ränteutgifter. Dessutom är risken stor att en fortsatt ökning av statsskulden driver upp den svenska räntenivån, och därmed statens ränteutgifter. Förbättringen av budgetsaldot kan inte enbart tillskrivas utgiftssidan. Statsinkomsterna har efter en stagnation återigen vuxit. Mellan budgetåren 1982/83 och 1987/88 har statsinkomsterna ökat i nominella belopp. Det återspeglar dels en förbättring av den svenska ekonomin, dels tendenser som är allvarliga för den framtida ekonomiska utvecklingen, nämligen en ökning av det totala skattetrycket och en för snabb lönestegringstakt. Det totala skattetrycket har ökat. Skattekvoten, samtliga skatter och avgifter som andel av BNP, har ökat från 1988, enligt regeringens egna beräkningar. Även om det får positiva effekter på statsbudgeten medför det negativa konsekvenser som är mycket allvarliga . På grund av att de höga skatterna av många upplevs som pålagor leder det till skatteflykt och framväxt av en s. k. svart sektor. Denna utveckling är ett hot mot folkmoralen. En uppluckrad etisk hållning hos svenska folket i ekonomiska frågor är allvarlig inte endast för ekonomiska utveckling utan kan också få konsekvenser på många andra områden. Det är angeläget att de moraliska konsekvenserna av den ekonomiska utvecklingen uppmärksammas i större utsträckning. Den snabba ökningen av skatteintäkterna återspeglar också en, i förhållande till omvärlden, alltför snabb löneökningstakt. har ännu inte fått ner takten i löne- och kostnadsstegringarna så att dessa är förenliga med en balanserad ekonomisk utveckling. De statsfinansiella effekterna av nuvarande utveckling är kortsiktigt positiva, eftersom stora löneökningar resulterar i snabbt växande skatteinkomster och krympande budgetunderskott. är givetvis en sådan utveckling ett allvarligt hot mot statsfinanserna eftersom den ökar obalansen i ekonomin. Efter devalveringen 1982 har den svenska kostnadsutvecklingen varit betydligt snabbare än i våra viktigaste konkurrentländer. Detta åskådliggörs tydligt i diagram 1. Det som dolt de allvarliga kostnadsproblemen som vi haft har varit en rad lyckliga omständigheter på den internationella arenan. Växelkursernas förändringar har sammantaget gynnat svensk konkurrenskraft och medfört att den höga kostnadsstegringstakten som rått för svenskt näringsliv inte slagit igenom i försämrad konkurrenskraft. Diagram 1: Timlön inom industrin Årlig procentuell förändring, nationell valuta Anm: OEC D-länderna är sammanvägda enligt varje lands betydelse som konkurrent till på världsmarknaden. Källa: Preliminär nationalbudget , sid. 42. Inflationens utveckling i och i våra viktigaste konkurrentländer framgår av diagram 2. Även här framgår det tydligt att den svenska prisstegringstakten legat klart över både genomsnittet för OECDländerna och de viktigaste konkurrentländerna inom OEC D-gruppen. Det bör noteras att det bland finns ett fåtal länder med mycket hög inflationstakt, vilka drar upp genomsnittet. , ett av våra absolut viktigaste konkurrentländer, har i stort sett ingen inflation alls och beräknas inte heller ha någon . Diagram 2: Konsumentprisindex Utfall t. o. m. , t. o. m. . 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 Anm: sammanvägda enligt varje lands betydelse som konkurrentländer till på världsmarknaden. Källa: Preliminär nationalbudget , sid. 43. Trots en förbättring av bytesbalansen efter devalveringen nådde den nätt och jämnt balans 1984. försämrades handelsbalansen med och bytesbalansens underskott uppgick till 1985. 1986 uppstod ett överskott i bytesbalansen på . Överskottet 1986 berodde helt och hållet på internationella faktorer såsom oljeprissänkningar, dollarkursens fall och sänkta internationella räntor. De nämnda positiva faktorerna bidrog till en förbättring av bytesbalansen med ca . Detta visar hur känslig svensk ekonomi är för internationell påverkan, och vilka faktorer som till stor del styr den ekonomiska utvecklingen. vände bytesbalansen igen i ett underskott på . beräknas bytesbalansunderskottet uppgå till och 1989 till . Detta under förutsättning att löneökningarna och prisstegringstakten håller sig på den låga nivå som finansministern hoppas på. Den troligare utvecklingen, som betecknas som alternativ 2 i finansplanen, leder till ett bytesbalansunderskott på 14,2 respektive . Det alarmerande är framförallt med vilken acceleration som underskottet i bytesbalansen ökar. 1* * 1987/88. Diagram 3: Bytesbalansen Källa: , sid. 5. Orsaken till att bytesbalansunderskottet nu okar är ett bevis för att den tredje vägens ekonomiska politik misslyckats. Strategin var att, efter en kraftig devalvering, hålla tillbaka offentlig och privat konsumtion till förmån för investeringar och sparande. Genom låga nominella löneökningar skulle inflationen pressas tillbaka och näringslivets konkurrenskraft bibehållas. Studerar man utvecklingen står det klart att den tredje vägens ekonomiska politik inte följts. De problem som årets finansplan uttrycker oro över är således inte nya utan ha varit tydliga . Den inhemska förbrukningen (offentlig och privat konsumtion samt investeringar) hölls tillbaka och resurserna som skapades användes för sparande och för att förbättra vår ställning gentemot utlandet. Den ekonomiska tillväxten var . ökade den inhemska förbrukningen . Men har förbrukat mer resurser än vad vi har producerat. Vi har levt över våra tillgångar. till 1987 växte BNP medan den inhemska förbrukningen ökat med . Investeringarnas andel av den växande inhemska förbrukningen var blygsam, som den offentliga sektorns expansion varit ungefär lika stor . Den kraftiga ökningen står således privat konsumtion för. Denna konsumtionsökning ser vi i ett växande bytesbalansunderskott. Bytesbalansen skulle, som nämnts tidigare, ha visat ett underskott om inte gynnsamma yttre faktorer kommit till hjälp. Kraftfulla åtgärder måste nu vidtas för att vända denna utveckling. Höga löneavtal 1988 och 1989 riskerar mot denna bakgrund att leda till att står vid den situation som rådde . Enligt både 1984 och långtidsutredningar bedöms det vara svårt för ett land som med en stor och växande tjänstesektor att nå en tillväxt som är högre än på . BNP-tillväxten beräknas uppgå till 1989, ifall löner och prisstegringen höjs . Det är den växande privata konsumtionen som driver på tillväxten. Bidraget från offentliga sektorn och, vilket är mycket allvarligt, kapitalbildningen är litet. Kapitalbildningens minimala bidrag till BNP-tillväxten framgår av nedanstående tabell. Tabell I: Bidrag till BNP-tillväxten Årlig procentuell volymförändring och bidrag därtill. -0,8 * Bruttoinvesteringar, lagerinvesteringar, nettoexport. Alt 1 innebär löneökning på . Alt 2 innebär löneökning på . Källa: och 18/1 1988. Svensk ekonomi 1988 och 1989 Utsikterna och 1989 är mycket dystra. Detta medger också regeringen. Men vårt lands ekonomi, sysselsättning och välfärd står nu inför nya hot och vi har kommit till en kritisk punkt på den tredje vägens ekonomiska politik skriver finansministern bland annat i sin finansplan. Det anmärkningsvärda är dock att regeringen framställer de problem och hot som den svenska ekonomin står inför som nya och plötsligt uppkomna. Grundproblemet är att den svenska löne- och prisstegringstakten varit för hög under en följd av år, vilket bland annat kds påtalat i tidigare ekonomisk-politiska motioner. Medan budgetunderskottet sjunkit, bytesbalansen förbättrats och reallönerna höjts av sjunkande reallöner så har regeringen högljutt talat om att svensk ekonomi är stark, att den tredje vägens ekonomiska politik har lyckats och att allt är under kontroll. Detta har bidragit till att människor trott att problemen var lösta och att konsumtionen nu kunde stiga ohämmat. Därmed har den privata konsumtionen, och inte minst den lånefinansierade, ökat kraftigt. har svensk industri fortsatt att tappa marknadsandelar utomlands. Den internationella konjunkturen har dessutom börjat mattas av. Resultatet har blivit ett växande bytesbalansunderskott och därför står nu inför hotet om att återigen tvingas låna pengar utomlands. Fallande oljepriser, dollarkurs och räntenivåer har gett kraftigt positiva effekter på den svenska bytesbalansen. Oljepriset beräknas ligga kring per fat . Långsiktigt räknar en del experter med ett pris kring per fat. Osäkerheten kring dollarkursens utveckling är desto större. De stora obalanserna i den amerikanska ekonomin kan komma att tvinga fram en åtstramning i . Därmed finns risk för att som den amerikanska regeringen ser ut att äntligen börja ta tag i de ekonomiska balansproblem som brottas med finns det inget som tyder på att de större västeuropeiska länderna och skulle ta på sig rollen som lokomotiv för världsekonomin. Detta, i kombination med den åtstramande effekt som börsnedgången fått på konsumtion och investeringar, medför att konjunkturen kommer att mattas av något . bedömer i sin rapport att världsmarknaden växer med . Det är en nedjustering av den tidigare prognosen med på grund av börsnedgången. Den svenska exporten bedöms av öka . Regeringen bedömer dock att exporten skall växa . Utgångspunkten är då en löne- och prisstegringstakt på , det s. k. alternativ 1. är dock inte lika optimistiskt utan räknar med en löne- och prisstegringstakt på . Om de osäkra antaganden som finansplanen bygger på i sitt alternativ 1 visar sig vara riktiga är utsikterna ganska mörka. Om däremot det mer troliga alternativ 2 faller in, löneökningstakt på och prisstegringstakt på , är utsikterna än mer bekymmersamma. Det är anmärkningsvärt att finansplanen inte diskuterar vilken framtida strategi regeringen har för den ekonomiska politiken utifrån de två alternativ som regeringen skisserar. Det finns teoretiskt fyra huvudalternativ för regeringen: Kostnads- och bytesbalansproblemen okar och tvingar förr eller senare fram en ny devalvering av den svenska kronan. Vår internationella trovärdighet förutsätter dock att inga ytterligare växelkursjusteringar görs. Det skulle vara svårt att skapa ett förtroende för att eftervården av den nya devalveringen skulle lyckas bättre än . Regeringen avvisar devalveringsvägen och det är angeläget att det markeras tydligt att någon sådan handlingsväg inte längre finns. Att angripa kostnadsökningarna genom en hård inkomstpolitik där lagstiftningsvägen fastställer samhällsekonomiskt acceptabla löneavtal. Detta alternativ skulle innebära något av en revolution på arbetsmarknaden och skulle förutsätta en bred parlamentarisk majoritet för att det skulle vara politiskt möjligt. skulle troligen inte lagstiftningsvägen leda till några bestående förändringar. Låta avtalen slå igenom med det resultatet att svenskt näringsliv utkonkurreras, med stigande arbetslöshet som följd. Fackföreningarna tvingas därmed lära sig att hålla igen på lönekraven . En metod som praktiserats ganska konsekvent i . Kds kan inte stödja en politik som innebär att en hög arbetslöshet accepteras för att den vägen få ned pris- och lönestegringstakten. En sådan politik är ifrån kristet etiska utgångspunkter oacceptabel eftersom den innebär ett stort slöseri med mänskliga och materiella resurser. Förtjänstfullt markerar också regeringen avstånd från en sådan politik. Det är dessutom inte de fackföreningsaktiva och de som förhandlar som drabbas av denna politik, utan det blir ungdomar, kvinnor och lågutbildade. Det fjärde alternativet, vilket vi kristdemokrater förordar, är en ekonomisk politik som försöker underlätta avtalsrörelserna, begränsa den inhemska efterfrågan, minska importbenägenheten i den privata konsumtionen, lägga om politiken så att den innebär minskade statsutgifter och, vilket är oerhört viktigt, kraftfullt stimulerar hushållssparande!. Givetvis är detta alternativ ingen enkel strategi, men den är ur kristdemokratisk synvinkel den enda rimliga för att klara målet full sysselsättning, god miljö, regional balans och rättvis fördelning av välfärden. Det är mot ovanstående bakgrund som kristdemokratiska samhällspartiet tagit ställning till regeringens finansplan och budgetförslag. 3 En kristdemokratisk strategi för ekonomisk balans Svensk ekonomi måste komma till rätta med sina strukturella balansproblem för att inte hamna i en ny devalveringssituation och därmed låta de sämst ställda få betala för bristen på en ansvarig ekonomisk politik.