mot · GB02Ju814 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju814 av m. fl. (c) om brottsförebyggande arbete Brottsligheten i samhället har återigen ökat. Brottsnivån har därmed stigit till en oacceptabel nivå. I ett rättssamhälle är det viktigt att de grundläggande rättsprinciperna och reglerna kan hävdas. Dit hör framför allt enskilda människors rätt till samhällsskydd för sitt liv, hälsa, integritet och egendom. har i en motion om bekämpning av brottsligheten lämnat förslag som syftar till ett förstärkt rättsskydd. I denna motion föreslår vi bl. a. insatser avseende polisen m. m. Ett effektivt brottsbekämpande arbete förutsätter att de rättsvårdande myndigheterna har allmänhetens förtroende. Polisen är beroende av allmänhetens medverkan när det gäller att förhindra, upptäcka och utreda brott. har flera sinsemellan oberoende opinionsundersökningar visat på en ökande misstro från allmänheten när det gäller samhällets möjligheter att svara för rättsskyddet. Rättsvårdande och därmed brottsförebyggande arbete är en komplicerad process som kräver ett samspel mellan politiska instanser, myndigheter och de enskilda människorna. Här är staten och myndigheterna de starka parterna med stora resurser. För att enskilda människor, som den svagaste parten i arbetet, aktivt ska delta fordras därför dels att de känner en samhörighet med samhället och dels att de kan påräkna samhällets stöd för sina insatser. Regleringen av enskilda människors skyldigheter har utvecklats därhän att envar kan riskera att bryta mot en lagregel och ställas till ansvar för detta utan att vare sig ha haft ett uppsåt att bryta mot regeln i fråga eller ens ha varit vårdslös. Den tidigare grundprincipen i svensk lagstiftning, att det starka samhället har en ovillkorlig skyldighet att ta tillvara medborgarnas intressen även mot samhället självt, har försvagats. Skatterätten är ett exempel på detta. Organisationen för att bekämpa ekonomisk brottslighet har inriktats mot att uppdaga och bekämpa eko-brott där småföretagare misstänks vara lagöverträdare. Insatserna för att uppdaga ekonomisk brottslighet i stora företag är begränsade. Människor upplever därmed samhället och dess myndigheter alltmer som kontrollerande organ med repressiva uppgifter direkt riktade mot den enskilde personen. I allt mindre omfattning känner enskilda att samhället och dess myndigheter har till huvuduppgift att ge råd, hjälp och stöd till enskilda i olika avseenden. Detta förhållande framträder också av samhällets inställning till de män niskor som ingriper för att förhindra eller lindra brott. Å ena sidan understryker de politiska instanserna och olika myndigheter vikten av enskilda initiativ för att hjälpa myndigheterna i arbetet. Å andra sidan upplever den som ingriper att samhället ifrågasätter ingripandet som sådant och effekterna av ingreppet för den uppdagade gärningsmannen. Ett exempel är samhällets reaktioner gentemot den som ingrep för att förhindra klotter i . Vederbörande fann sig anklagad för egenmäktigt förfarande när han förhindrade en klottrare att fortsätta sin verksamhet. Många som ingriper finner också att de förorsakas extra kostnader för sitt agerande. Förstörda kläder, förlorad arbetstid etc. ersätts endast i begränsad omfattning av samhället. Sammantaget visar detta att samhällets krav på brottsbekämpande aktivitet från enskilda inte motsvaras av ett uttalat och konkret stöd till dem som agerar i brottsförebyggande syfte. De begränsade resurser som rättsväsendet förfogar över har inneburit att det brottsbekämpande arbetet måst koncentreras till att bekämpa brottslighet som samhället anser vara av särskilt allvarlig art. Dit hör t. ex. kampen mot ekonomisk brottslighet. Denna prioritering har också manifesterats i de resurstillskott som tilldelats olika myndigheter. När det gäller insatser för att bekämpa den traditionella brottsligheten, som allmänheten vanligen kommer i kontakt med och upplever som allvarlig och kränkande, har polisen men även åklagarorganisationen och domstolsväsendet tvingats avstå från insatser. Detta gäller även sådan brottslighet som i andra sammanhang betraktas som allvarlig som t. ex. våldsbrott. Mot denna bakgrund är det inte förvånande att allt fler människor uttrycker en tveksamhet om samhällets förmåga att skydda enskildas rättigheter och visar en alltmer negativ inställning till de rättsvårdande myndigheternas arbete. Det är en huvuduppgift för att tillse att myndighetsorganisationen verkar i enlighet med de riktlinjer och intentioner som i skilda sammanhang givit uttryck för. Det rättsvårdande arbetet måste bedrivas på bred front och i samarbete mellan olika myndigheter och samhällsfunktioner. Vikten av ett gemensamt agerande har också uppmärksammats på det lokala planet i många fall. Så har exempelvis ett antal lokala polismyndigheter byggt upp ett arbete tillsammans med företrädare för kommunens socialtjänst, skolan m. fl. Sådana lokala initiativ måste understödjas och uppmuntras. Ett gemensamt agerande i dessa frågor saknas däremot på central nivå. Vissa avgränsade frågeställningar beaktas inom ramen för det interdepartementala arbetet i statsrådsberedningen. En samordnande funktion av det kriminalpolitiska arbetet saknas däremot. En effekt av detta är att de erfarenheter som uppnås på lokal nivå inte får en spridning på ett ändamålsenligt sätt. Mot denna bakgrund finner det angeläget att initiera ett organiserat arbete centralt. Verksamheten bör inriktas på främst följande områden: 1* 1987/88. a) Samordna insatserna för att effektivisera myndigheternas brottsbekämpande arbete på lokal nivå En av huvuduppgifterna för ett centralt arbete är att skapa förutsättningar för en uppbyggnad av nya samarbetsformer på lokal nivå. Ett sådant arbete måste bedrivas så att det lokala arbetet får möjligheter att organiseras utifrån de särskilda förutsättningar som råder på orten eller i området. En viktig funktion är också att vara de lokala myndigheterna behjälplig när det gäller utvärdering av olika samarbetsprojekt. Den centrala funktionen bör slutligen ha ett övergripande ansvar när det gäller att sprida kunskap om de lokalt vunna erfarenheterna. b) Stimulera insatser i det brottsbekämpande arbetet från frivilliga organisationer Många människor är engagerade i samhällsarbete via olika ideella organisationer. Föreningslivet har en potential att delta i allmänt attitydskapande arbete men också ofta en beredskap att direkt delta i samhällsarbete. Det finns många exempel på detta. Här kan insatser för att sprida information om drogmissbruk nämnas. Länkrörelsen har också byggt upp ett förtjänstfullt arbete för att stödja enskilda missbrukare. Flera stora organisationer deltar inom andra delar av samhällsarbetet. Röda korset har organiserat ett arbete för att stödja fängelsedömda. Ytterligare exempel på frivilliginsatser inom området utgör de kvinno/ mansjourer som byggts upp främst . Förutom att arbeta direkt med de enskilda offren eller gärningsmännen har jourerna också påtagit sig ett omfattande informationsarbete riktat till allmänheten. Lokalt har polisen engagerat sig i utveckling av särskilda brottsoffeijourer. har ett försäkringsbolag finansierat uppbyggnaden av ett kriscentrum för brottsoffer. I många fall möter de människor som engagerar sig ideellt i brottsbekämpande arbete formella och byråkratiska hinder för verksamheten. Därutöver kan den verksamheten begränsas på ett olyckligt sätt av ekonomiska skäl. En uppgift för det centrala brottsbekämpande arbetet ska därför vara att kartlägga de hinder för ideell verksamhet som finns samt initiera de förändringar eller kompletteringar av gällande lagstiftning som kan erfordras. Därutöver bör det centrala organet pröva möjligheterna för ekonomiskt stöd till den ideella verksamheten. Ett sådant stöd får dock inte utformas så att grundvalen för den ideella verksamheten förhindras eller försvåras. Utgångspunkten för arbetet ska vara att det brottsbekämpande arbetet är en samhällsangelägenhet som bör finansieras av särskilda budgetmedel. Detta utesluter inte att enskilda, organisationer och företag i vissa fall bidrar med ekonomiska medel för att bygga upp komplement till de av samhället finansierade verksamheterna. c) Stimulera insatser till stöd för enskildas deltagande i det brottsförebyggande arbetet Rättssamhällets styrka är beroende av att de värderingar som kommer till uttryck i lagar och förordningar delas av en bred allmänhet. attityder och normer är avgörande för deras beredskap att delta i samhällsarbetet och därmed i brottsförebyggande verksamhet. En viktig förutsättning för deltagande är att människor har kännedom om under vilka förhållanden och hur de kan medverka. Självklart ska enskilda människor inte ha ansvar för sådana uppgifter som polisen eller andra myndigheter är skyldiga att fullgöra. Ingen enskild har heller rätt att ta lagen i egna händer. Ur rättssäkerhetssynpunkt är det viktigt att upprätthålla den grundläggande ansvarsfördelningen mellan myndigheter och enskilda. Även med dessa generella begränsningar finns ett betydande område kvar där enskildas engagemang är nödvändigt för att slå vakt om rättssamhället och därmed om rättssäkerhet och rättstrygghet för alla människor. En angelägen uppgift för det samordnande arbetet är att informera människor om förutsättningarna för enskilt deltagande i rättsvårdande arbete. Samhället måste ta ett ansvar för att ersättning utgår till den som ingriper för att förhindra brott om denne drabbas av kostnader eller skador. Nuvarande stöd- och ersättningsregler bör därför ses över. Nödvärnsrätten måste utformas så att dess regler är klara och entydiga för envar. Särskilt viktigt är det att barn och ungdomar får ta del av den rättstradition som vårt samhälle bygger på. Föräldrar har här ett huvudansvar för att uppfostra barn och ungdomar så att de kan delta i samhället som fullvärdiga medborgare. Föräldraansvaret medför dock inte att andra människor kan avstå från att hjälpa barn och ungdomar till insikt om exempelvis rättssamhället och de krav på enskilda som detta ställer liksom de rättigheter det ger. Det är viktigt att barn möter samma rättssyn i hela samhället. Arbetet i förskolan/skolan ska därför inriktas på att tidigt lära barn och ungdomar att respektera andra människors integritet och egendom. Förskolans/skolans insatser måste dock grundas på det levnadsansvar för barnen som föräldrarna har för barnens insikter om rättssamhället och för barnens beteende. Vi förutsätter också ett intimt samarbete mellan föräldrarna och skolan i missbruksfrågor. I andra sammanhang har massiva informations- och upplysningskampanjer verksamt bidragit till förändrade attityder hos barn och ungdom. Det gäller t. ex. kampanjer som Nonsmoking generation liksom arbetet med att minska ungdomsmissbruk av alkohol och narkotika. Erfarenheterna visar att ett sådant attitydskapande arbete måste bedrivas planmässigt och kontinuerligt. Ytterligare en funktion som bör åvila det samordnande arbetet är därför att initiera, planera och långsiktigt stimulera en samordning av de informations- och utbildningsinsatser riktade till barn och ungdom som olika samhällsorgan nu bedriver. d) Forskning och utbildning Forskning kring frågor rörande rättssamhället och dess funktioner bedrivs inom ett stort antal högskolor och universitet. En särskild ställning när det gäller forskning och utveckling inom det kriminalpolitiska fältet har brottsförebyggande rådet (BRÅ). Särskilt BRÅ:s arbete har uppmärksammats också utanför de rättsvårdande myndigheterna. Många intressanta forskningsprojekt -1, ex. sådana som rör områden där flera traditionella discipliner är involverade - har inte uppmärksammats i samma utsträckning. är det angeläget att de tvärvetenskapliga kontakterna underlättas. Vikten av tvärvetenskaplig forskning och utveckling har uppmärksammats inom andra samhällsområden. Här kan nämnas uppbyggnaden av Hälsouniversitet i med TEMA HÄLSA. Trots att arbetet endast bedrivits under ett fåtal år har redan nu intressanta resultat som rör förebyggande och omvårdande verksamhet presenterats. En motsvarande verksamhet inom det rättsvårdande området saknas. En naturlig uppgift för en samordnande funktion är därför att initiera forsknings- och utvecklingsprojekt av tvärvetenskaplig art inom områden där ett samlat agerande från flera samhällsmyndigheter erfordras. Med hänvisning till vad i motionen anförs hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till insatser för en samordning av det brottsförebyggande och brottsbekämpande arbetet, 2. att hos regeringen begär förslag avseende stöd till brottsofferjourer m. m., 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om information och stöd till dem som ingriper för att förhindra brott, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om samordnande informationsinsatser riktade till barn och ungdomar, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tvärvetenskaplig forskning inom det brottsförebyggande området. () () ()