mot · GB02K501 · 1988-01-13 00:00:00 — av och () om slopande av övre åldersgräns för innehav av offentliga uppdrag Det är viktigt att sträva efter ett samhälle med valfrihet. Valfriheten skall också gälla de äldre. Åldrandet är en individuell process som sker successivt, varför man inte kan fastslå någon speciell åldersgräns för när man blir gammal. Detta har ju också bl. a. kommit till uttryck i att beslutat införa en rörlig pensionsålder. Varför skall en pigg och alert 70-åring få vara regeringsledamot, riksdagsledamot, sitta i landsting eller kommunfullmäktige men inte få tjänstgöra som nämndeman? De åldersgränser som gäller för offentliga uppdrag bör avskaffas. Det är ett slöseri att man i samhällsarbetet inte tillräckligt drar nytta av äldre personer. infördes 70-årsgräns för ett mindre antal offentliga uppdrag, bl. a. för nämndemän, för ledamotskap av taxeringsnämnder och domkapitel. gjorde 1982 och 1983 uttalanden av innebörden att det inom inletts en prövning av åldersgränserna och att resultatet av denna prövning borde avvaktas innan ställning togs i frågan. I propositionen 1982/83:126 togs frågan upp vad gäller nämndemannauppdrag och där föreslogs att åldersgränsen fortfarande skulle vara . Föredragande statsrådet framhöll bl. a.: För nämndemannauppdrag är det, som jag anfört i det föregående, av största betydelse att uppdragstagarna har en bred folklig förankring. Det kan därför inte komma i fråga att utan tungt vägande skäl genom valbarhetsvillkor utesluta stora grupper av medborgare. För min del anser jag dock att de skäl som ansågs tala för införandet av en övre åldersgräns för nämndemän alltjämt är bärande. Som motivering härför anförde statsrådet bl. a.: Jag vill för övrigt erinra om att de lagfarna domarna är skyldiga att avgå med pension från sina tjänster . Med denna motivering skulle det ju innebära att inga pensionärer skulle få tjänstgöra i några offentliga uppdrag, eftersom tjänstemännen i vederbörande offentliga styrelser eller nämnder som regel inte har någon tjänstgöring . Det skulle dock vara helt orealistiskt. Tunga remissinstanser som . och ställde sig också positiva till att slopa åldersgränsen. () beslöt också på sin rikskongress 1 1 1987/88. 1985 att verka för att åldersgränsen uppåt för offentliga uppdrag slopas. motivering härför anfördes bl. a.: Det är viktigt att skiftande åldrar är K501 representerade i nämnder och styrelser. Även pensionärerna skall ha rätt att vara representerade i politiska organ. finns ca 1 300 000 personer över Det är rimligt att också denna grupp skall kunna påverka landets Även representanter för andra pensionärsorganisationer har uttalat sig för slopande av åldersgränsen. har behandlat likartade motionsyrkanden och lämnat motionen utan bifall. Frågan om åldersgränser gäller nu i stort sett endast nämndemannauppdrag. Dessa uppdrag har klar förtroendemannakaraktär och vi finner inte de skäl som anförts för att behålla åldersgränserna bärande. Vi förutsätter att de politiska partierna vid sina nomineringar och kommunerna och landstingen i beslutssammanhangen har erforderlig kompetens för att tillse att nämndemannakåren blir allsidigt sammansatt. Vi har uppmärksammat att det i Ds Ju 1987:18 lämnats förslag som överensstämmer med den uppfattning vi framfört i våra motioner. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring i tillämpliga lagar och förordningar så att ingen övre åldersgräns fastställs för innehav av offentliga uppdrag. () t am (fp)