mot · GB02A801 · 1988-01-18 00:00:00 — Kvinnor föder barn under den tidigare delen av sitt förvärvsarbetande liv, oftast , medan männen kan bli fäder när som helst under sin förvärvsarbetstid. Det är också oftast karriärstegen är viktig. Att vara borta från sitt arbete för att vårda barn kan hindra många kvinnor från att avancera. I har man genomfört en stor kvinnosatsning inom det privata näringslivet. Man har utarbetat särskilda karriäravbrottsplaner för kvinnor, där dessa får lov att vara borta från sitt arbete för att vara hemma och vårda barn. Under den tiden håller man kontakt med kvinnan. Hon får praktisera korta perioder, gå på kurser och seminarier för att hålla sig å jour med vad som händer och inte tappa självförtroendet. En liknande form av karriäravbrottsplaner för de som väljer, det bör gälla både kvinnor och män, att stanna hemma och vårda barn bör uppmuntras av staten som arbetsgivare. 1987/88 A801 Enligt är ungefär en tredjedel av alla chefer i Mot. Bland högre chefen är representationen avsevärt sämre än A801 på lägre nivåer, och den privata sektorn har betydligt färre kvinnliga chefer än den offentliga. Vid internationella jämförelser är det påfallande att trots en mycket hög andel kvinnor i förvärvsarbete har en mycket låg andel kvinnor i chefsbefattningar. Enligt är det självklart att chefer skall rekryteras bland både kvinnor och män. har en duktig kvinna betydligt svårare än en duktig man att bli befordrad, vilket innebär att kvinnors kunskap, kreativitet och vilja att ta ansvar ännu inte utnyttjats till fullo. Staten borde här vara föregångare. Särskilt viktigt är det, att regeringen själv föregår med gott exempel. I likhet med anser vi det beklagligt att förhållandena varit sådana att departementens tjänstemannaförening ansett sig tvungen att kräva central förhandling kring jämställdhetsavtalet inom inom statsförvaltningen. Det är dock glädjande att civilministern, efter påtryckningar, i och med ingången av 1988 har två kvinnliga chefstjänstemän. Däremot saknar industridepartementet kvinnliga chefer, och kan på intet sätt utgöra ett föredöme för den privata industrin, där jämställdhetsarbetet går mycket långsamt. Tidsbestämda mål för en jämnare fördelning av kvinnor och män på statliga chefstjänster är nödvändiga, liksom att jämställdhetsfrågor ingår som en naturlig del av all chefsutbildning, inte minst inom befälsutbildningen i det militära försvaret. Utredningen damernas har gett oss en god bild av kvinnors och mäns representation i statliga styrelser och kommittéer. En motsvarande utredning inom näringslivet borde göras gemensamt av arbetsmarknads- och industridepartementen. Ett grundläggande statistiskt material är nödvändigt för att ett opinionsbildande arbete inom den privata sektorn av arbetsmarknaden skall kunna drivas. Nyföretagande är en livsnerv i varje marknadsekonomi. Det går inte att på politisk väg administrera fram ett ökat nyföretagande. Men det går att minska byråkratin, undanröja hinder för företagare och framför allt förbättra själva klimatet för företagande, det klimat som är själva grogrunden för entreprenörskap. Hela samhället har ett intresse av att såväl kvinnors och mäns kreativitet tas till vara. har det kvinnliga företagandet väckt allt större uppmärksamhet och intresse, inte minst i samband med kvinnomässorna i och 1986. 1988 planeras en ny kvinnomässa i . Kvinnor arbetar framför allt inom omsorg, vård och utbildning; områden som i är strängt reglerade. Om konkurrens och enskilda alternativ släpps fram inom vård och barnomsorg skulle kvinnor få stora möjligheter till egenföretagande och entreprenadverksamhet. Den socialdemokratiska regeringens ihärdiga reglering av social service i offentlig regi skapar ett slags näringsförbud på de områden där kvinnor traditionellt verkar. En avveckling av offentliga monopol skulle också vidga kvinnors arbetsmarknad och ge dem större möjlighet att välja mellan privata och 10 offentliga arbetsgivare, som de offentliga arbetsgivarna utsattes för Mot. Dessutom skulle enskilda konsumenter få en ökad A801 Därför måste reglerna för statsbidrag till utbildning, vård och omsorg förändras så att enskilda och offentliga verksamheter likställs. Efter förslag från har beslutat att det skall finnas en jämställdhetsansvarig på varje regional utvecklingsfond. Eftersom utvecklingsfonderna endast vänder sig till tillverkningsföretag, där vi vet att antalet kvinnor är litet, är kvinnor i många fall uteslutna från möjligheter till stöd från utvecklingsfonderna, om man bortser från dessa fonders allmänna kurser i Starta eget. Utvecklingsfondernas målgrupper bör därför utvidgas och omfatta även tjänstesektorn, vilket även skulle få stor betydelse för kvinnorna i skogslänen. En viss del av utvecklingsfondernas resurser skulle kunna öronmärkas för att stödja kvinnligt företagande. Det finns , trots viss begynnande forskning i t. ex. och , stora kunskapsluckor såväl beträffande vilka företag kvinnor driver och dessa företags ekonomiska resultat som beträffande kvinnors eventuella problem och speciella behov av stöd. För att få ett beslutsunderlag om vilka insatser som kan vara mest effektiva, då det gäller att stödja kvinnligt företagande, är det nödvändigt med en kartläggning av i vilka branscher kvinnorna finns, vilka företag de driver, vilka problem de har, vilka förutsättningar som finns för vidareutveckling och kvinnors speciella behov av stöd och hjälp. 3.6 Kvinnor i försvaret Från liberal utgångspunkt är det självklart att kvinnor och män på lika villkor skall dela ansvaret för försvaret av vårt land. anser därför i princip att uttagningen till totalförsvarets olika grenar skall grundas på en allmän totalförsvarsplikt, utan hänsyn till kön. Dagens system enligt vilket alla medborgare genom pliktlagarna är skyldiga att fullgöra tjänstgöring i händelse av krig bör ersättas av en totalförsvarsplikt. Ett sådant system skulle bättre svara mot utbildningsbehovet för de tjänster som i händelse av ofred skall utföras. Dagens system ger också de svenska kvinnorna mindre möjligheter att få information om det svenska totalförsvaret, vår säkerhetspolitik och personligt skydd än vad som är fallet för flertalet av den manliga befolkningen. Den civilanställda personalen inom försvarsmakten består av kvinnor. Genom riksdagsbeslut skall rekrytering till befälsyrken inom samtliga försvarsgrenar kunna ske oberoende av kön. De enda tjänster som undantagits är teknisk flygtjänst och viss submarin tjänst. Reformen skulle genomföras stegvis. Beslutet innebar att yrken inom infanteri, kavalleri och pansartrupperna skall öppnas enligt regeringens beslut och att vissa yrkesområden skulle bli tillgängliga enligt försvarsgrenschefs bestämmande än 1983 då enligt principbeslutet rekrytering till de först aktuella yrkesområdena skulle ske. Rekrytering till tjänster inom flygvapnet hade skett . Detta enligt tidigare riksdagsbeslut. Vid en internationell jämförelse var beslutet långtgående. ingen särbehandling av kvinnor vad gäller stridande befattningar. undantag som gjordes var helt beroende av att de medicinska riskerna inte A801 Det fanns också en uttalad målsättning i regeringens proposition och i riksdagsbeslutet att FOA skulle inbegripa kvinnor i de studier som då redan pågick. Det har dock inte gjorts några ansträngningar att öppna de stängda linjerna, inte heller att genom forskning klarlägga de eventuella medicinska riskerna. Vi har också nu klart distanserats av andra länder vad gäller möjligheter för kvinnor att söka tjänster. Så har t. ex. tagit bort alla begränsningar och öppnat samtliga yrkesgrenar, även flygtjänst, har utbildat sin första stridspilot. Det ointresse som tycks råda i för att gå vidare är anmärkningsvärt. Det har även framkommit oroväckande bevis på en negativ inställning från myndigheter som har att genomföra beslutet. begärde under förra motionstiden, motion 1986/87:A813, en utvärdering av reformen. En sådan utförs nu av ÖB på uppdrag av försvarsdepartementet. Resultatet av denna utredning kan troligen bilda grund för vidare åtgärder. De siffror som är tillgängliga visar att förhållandena är otillfredsställande. Lagen om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet som infördes under de borgerliga regeringsåren efter förslag från är ett viktigt instrument i arbetet att motverka könsdiskriminering och främja jämställdhet på arbetsplatserna. Jämställdhetslagen är skriven så att den person som missgynnats på grund av kön har rätt till ideellt skadestånd. Däremot får hon eller han inte rätt till det tvisten egentligen gäller, nämligen tjänsten. Det är med andra ord billigt för en arbetsgivare att bryta mot jämställdhetslagen. På den statliga arbetsmarknaden är denna fråga delvis löst genom besvärsrätt. Så är också fallet i vissa kommuner. För större delen av arbetsmarknaden är detta problem emellertid olöst. anser att denna fråga är så viktig att den bör utredas med sikte på lagändring. En annan begränsning i lagstiftningen är att JämO inte har några möjligheter att bevaka kravet på aktiva åtgärder för jämställdhet på de delar av arbetsmarknaden där jämställdhetsavtal gäller. Lagen bör ändras även på denna punkt. JämO:s undersökning om sexuella trakasserier på arbetsplatserna visar att det på åtskilliga arbetsplatser råder allvarliga missförhållanden för kvinnor. Skyddet mot sexuella trakasserier bör därför ses över. En annan utredning av JämO har visat att trakasserier i stor utsträckning förekommer mot de personer som gjort anmälan i enlighet med jämställdhetslagen. Här måste ett lagligt skydd mot dessa trakasserier skapas. Efter studium av lagens tillämpning påpekar vi här några ytterligare missförhållanden som förtjänar en översyn: Det anses inte som könsdiskriminerande då den förbigångna endast har ett litet försteg eller de inblandade är likvärdiga, även om arbetsgivaren 12 gett uttryck för att könstillhörighet är av betydelse. Jämställdhetslagens presumtionsregel har urholkats. ADharisintillämp- A801 ning sänkt kraven på arbetsgivarens motbevisning och gjort det närmast nödvändigt för arbetstagarsidan att föra bevisning om ett könsdiskrimine rande syfte hos arbetsgivaren. Detta har inte varit lagstiftarens mening. (Exempel på detta ges i AD 1986 nr 103, 1987 nr 1, 35 och 83). Paragrafen 5 a i jämställdhetslagen handlar om rätten att på begäran få en skriftlig uppgift av arbetsgivaren om arten och omfattningen av meriter beträffande den av motsatt kön som fått arbetet eller utbildningsplatsen. En sanktionsregel till detta stadgande saknas. Detta innebär att en arbetsgivare kan vägra fullgöra sin skyldighet enligt 5 a § utan risk för påföljd. Lagen anvisar en metod för jämförelse i syfte att åtgärda lönediskriminering som troligen över huvud taget inte kommit till användning: den om lika lön för likvärdigt arbete. Den förutsätter att man har tillgång till en överenskommen arbetsvärdering. Det finns mycket få arbetsvärderingssystem i och de saknas helt på privata tjänstemannasidan och på kommunala och statliga sektorn. Därför kan metoden inte tillämpas. I kan en domstol uppdra åt en oberoende expert att göra en egen arbetsvärdering. I har man i lag ålagt parterna vid varje arbetsplats att enas om ett gemensamt arbetsvärderingssystem. Om värderingen leder fram till att t. ex. kvinnoarbetena är undervärderade skall lönen höjas för dessa arbeten. Trots uppmaningar har bl. a. arbetsmarknadens parter inte visat sig beredda att föreslå ledamöter och ersättare av båda könen till arbetsdomstolen. Det förefaller därför vara uppenbart att det inte räcker med vädjanden till arbetsmarknadens parter. anser att både män och kvinnor skall tjänstgöra när mål rörande jämställdhetslagen behandlas i arbetsdomstolen. Även tingsrätterna bör vara sammansatta av både män och kvinnor om könsdiskriminering behandlas. Med dessa punkter som bakgrund menar att en allmän utvärdering som jämställdhetsministern föreslår angående lagen inte är tillräcklig - även om det är ett steg i rätt riktning. Vi föreslår att lagen blir föremål för en utredning med sikte på åtgärder med anledning av de ovan nämnda missförhållandena. En starkare organisation av jämställdhetsarbetet JämO är en liten och hårt belastad myndighet med en central roll i jämställdhetsarbetet. saknar denna viktiga myndighet en chef, vilket är mycket allvarligt. En ny JämO bör utses. Om man sitter centralt placerad och arbetar heltid med jämställdhetsfrågor går det att skaffa sig överblick över vad som händer på detta område. Men för alla dem som skall driva jämställdhetsfrågor på regional och lokal nivå i myndigheter, företag, kommuner etc. är det mycket svårt. Det gäller t. ex. att få tillgång till resultaten av olika jämställdhetsprojekt, få tag på bra föreläsare, kursledare, information om pågående forskning, 13 kurser, filmer, faktaunderlag för artiklar etc. Mycket av detta kunde den Mot. parlamentariskt sammansatta jämställdhetskommittén och dess sekretariat A801 hjälpa till med. uppfattning är att denna kommitté skall återskapas. Vi kan vidare konstatera att den parlamentariska förankringen kraftigt har försvagats eftersom partierna nu inte engageras i själva arbetet utan enbart i ett råd med få sammanträden och oklara arbetsuppgifter. Ett återinförande av jämställdhetskommittén skulle också tjäna som en signal till de oroande många kommuner och landsting som har lagt ner eller står i begrepp att avveckla sina lokala kommittéer. Det kan inte uteslutas att vissa av dem tagit intryck av regeringens handlande. Arbetsmarknadens parter och andra organisationer med anknytning till och intresse för dessa frågor bör i en referensgrupp ges tillfälle att delta i kommitténs och regeringens jämställdhetsarbete. Skulle jämställdhetskommitténs återskapande inte bli möjligt på grund av socialdemokraternas hårdnackade motstånd anser vi det nödvändigt att den utåtriktade verksamheten och service till intresserade ändå förbättras. Vi anser det då bäst att JämO får denna uppgift. JämO är en väl fungerande myndighet som är tillgänglig för alla, som har ett ständigt växande krav på sig att informera allmänheten. Men myndigheten saknar tillräckliga personella och ekonomiska resurser. Vi föreslår en uppräkning av JämO:s anslag med 1 milj. kr. Dessa pengar skall användas till ytterligare en handläggartjänst samt för att få möjlighet att bedriva en förstärkt utåtriktad verksamhet och service mot allmänheten. Jämställdhetsfrågorna handläggs i huvudsak i av arbetsmarknadsministern som är jämställdhetsminister. Ansvaret för jämställdhetsarbetet för de statligt anställda ligger på . Detta ger en splittrad organisation. Jämställdhetsfrågornas övergripande karaktär talar för att ansvaret inte bör ligga på något enskilt fackdepartement utan i ett centralt organ, lämpligen statsrådsberedningen. Detta förutsätter att det finns ett särskilt statsråd som ägnar sig åt frågan. Ekonomisk politik och jämställdhet Det är inte jämställdhet som kostar pengar utan bristen på jämställdhet - att inte ta vara på alla människors kunskaper, möjligheter och erfarenheter på bästa sätt är resursslöseri. Det är lätt att bortse från att jämställdheten påverkas av hela den institutionella ram som omger oss och som i mycket styrs av olika statliga åtgärder med andra syften än jämställdhet. Detta innebär att åtgärder som ytligt sett är neutrala mellan könen får olika effekter på män och kvinnor. Pensionssystemen, som ger inkomsttrygghet för förvärvsinkomster men inte hemarbete, ger män högre pensioner än kvinnor. Subventioner till en viss industribransch gynnar ofta det ena könet i högre grad än det andra. Genom att arbetsmarknaden är könsuppdelad får olika stabiliseringspolitiska strategier olika effekt på män och kvinnor. En exportledd strategi gynnar, med dagens näringsgrensfördelning, i första hand mäns sysselsätt En nedskärning av offentlig service, utan motsvarande åtgärder för Mot. expansion av privat service, drabbar kvinnor i dubbel bemärkelse. första minskar kvinnornas arbetsmarknad i omfattning. För det andra blir det kvinnor som genom hemarbete får ta över de arbetsuppgifter som skärs bort. sker ingen kontinuerlig uppföljning av jämställdhetens utveckling. Inte heller sammankopplas jämställdheten särskilt ofta med den ekonomiska politiken. Det är hög tid att detta sker och därför föreslår vi att: o Utredningar innehållande ekonomisk-politiska förslag, som kan väntas ha direkta effekter på jämställdheten, bör åläggas att analysera konsekvenserna för jämställdheten mellan män och kvinnor, o Konsekvenserna av den ekonomiska utvecklingen och ekonomisk-politiska åtgärder för jämställdheten bör kontinuerligt utvärderas. För att knytas till ett sammanhang som redovisar resultat av och förslag till ekonomisk-politiska åtgärder bör detta lämpligen ske i samband med långtidsutredningarna. Det är nu länge sedan sambeskattningen av förvärvsinkomst upphävdes och därmed ett viktigt steg togs på väg mot jämställdheten. Principen om att var och en av två äkta makar är en självständig individ och bör behandlas därefter skattemässigt bör gälla fullt ut. är särbeskattning inte helt genomförd genom att förmögenhetsskatt beräknas på makars och i förekommande fall barns gemensamma förmögenhet, trots att inkomster av samma förmögenhet särbeskattas. De merinkomster staten möjligen får in genom sambeskattning av förmögenhet är helt försumbara. Sambeskattningen bör därför avskaffas. Hennes största intresse har varit hemmet och familjen. Så hette det ofta förr och heter ibland fortfarande om kvinnor - men sällan om män. Hemmet är kvinnornas värld mer än männens även i dagens mer jämställda tider. Därför är det viktigt att kvinnor får mer inflytande på byggande och boende. Man kan planera boendet för jämställdhet vilket är naturligt när av kvinnorna förvärvsarbetar. Närhet till arbete och service, en väl utbyggd kollektivtrafik och möjlighet till fritidsaktiviteter är viktiga tillgångar för alla i en familj och ökar därmed jämställdheten. Det är viktigt att kvinnors erfarenheter och kunskaper kommer fram och tas till vara i t. ex. byggnadsnämnder. Vid nomineringar bör en målsättning också vara att få in många kvinnor i olika tekniska nämnder. Bostadens inredning skall underlätta städning och förvaring - uppgifter som kvinnorna fortfarande ofta står för. Många måltider äts utanför hemmet och mat kan köpas färdig eller i halvfabrikat. Tvätt och klädvård måste däremot tas om hand och därför bör bostaden vara välutrustad i detta avseende med egna maskiner eller kollektivt på lägenhetsplanet. Köken bör göras rymligare och med flexibla lösningar. Kvinnoorganisationer kan vara remissinstanser i planeringsfrågor. Kvinnors stora erfarenheter inom vård och omsorg måste mer tas till vara i byggfrågor t. ex. inom landstingen. Opinionsbildning och ändrade attityder är jämställdhetsarbetets främsta A801 vapen även i boendefrågor. Men det är angeläget att även politiska organ i sin boendeplanering tar ökad hänsyn till dagens familjesituation och till de ändrade levnadsvillkoren speciellt för kvinnorna Enligt olika undersökningar beräknas 200 000- 300 000 fall av kvinnomisshandel äga rum i . Många fall förblir oupptäckta. Detta beror på att kvinnor inte anmäler misshandel på grund av starka skuldkänslor eller på grund av att de vid en eventuell anmälan ofta blir misstrodda och illa bemötta. En annan orsak är också rädsla för repressalier från männen. För att förhindra våld mot kvinnor är det viktigt att arbeta förebyggande. Barn måste uppfostras i en anda där pojkar och flickor lär sig respekt för varandra. Det är nödvändigt att ungdomar lär sig att konflikter kan lösas med verbal kommunikation i stället för med hårda slag. Kvinnor som utsätts för våld måste få stöd. De behöver hjälp att emotionellt frigöra sig från de män som misshandlar dem. I de fall då en kvinna blir utsatt för övergrepp utan att känna mannen som utför detta, behövs hjälp att bearbeta den chockupplevelse händelsen oftast ger upphov till. Samhället måste genom lagstiftning visa att våld mot kvinnor inte kan tolereras. Misshandlande män måste också ges tillfälle att genom behandling komma till rätta med sin aggressivitet. Etablerandet av kvinnohus och kvinnojourer måste stödjas. På samma sätt kan det vara lämpligt att inrätta mansjourer för män som far psykiskt och fysiskt illa. Samtliga landsting måste kunna erbjuda familjerådgivning. Fler manliga terapeuter måste knytas till dessa rådgivningsbyråer. Inom kommunernas socialtjänst är det angeläget att starta verksamheter till hjälp för kvinnor som utsatts för misshandel och sexuella övergrepp. Inom skall också finnas hjälp för de män som utsätter kvinnor för våld. En översyn av behandlingsinriktningar är nödvändig. I vår stressade tid är det viktigt att stödja föräldrar i deras fostran av sina barn. Om barn lär sig respektera sig själva och andra behöver de inte slåss för att försvara sitt egenvärde. I en motion om vardagsbrott föreslår åtgärder inom detta område: - Hotade kvinnor som lever i ständig fruktan för att bli uppsökta av t. ex. män som de varit gifta med skall kunna utrustas med överfallslarm. - Hotade kvinnor bör få möjlighet att byta personnummer. - Domstol bör få möjlighet att ålägga en person förbud att vidare uppsöka den som blivit utsatt för brottet. Sexuella övergrepp mot barn, där en person som barnet står i beroendeförhållande till begår övergreppet, s. k. incest, är i huvudsak våld mot flickor och unga kvinnor. Genom skärpt lagstiftning har samhället givit uttryck för sitt avståndstagande från denna typ av våld mot barn. Undersökningar visar att kvinnor som blivit utsatta för incest eller andra sexuella övergrepp är överrepresenterade bland prostituerade, kriminella och bland kvinnor som Mot. Har man blivit utsatt för ett sådant övergrepp som ung och A801 blir misstrodd, känner man sig sviken av alla. En man som begår incest måste betraktas som psykiskt sjuk och få behandling för att komma till rätta med sina svårigheter. Flickor som utsatts för incest eller andra sexuella övergrepp, men också deras föräldrar, måste få stöd för att orka föra en process mot förövaren. Alltför ofta tas inga kontakter med hjälpinstanser, därför att man möts av stor misstro. Socialtjänst, barnpsykiatri, skolan och mödra- och barnhälsovård måste samverka kring detta problem. regler för bemötande och hantering av dessa ärenden måste upprättas. Jämställdheten i har länge - och på goda grunder - nästan uteslutande handlat om kvinnor. Det är kvinnor som diskriminerats, drabbats av orättvisa regelsystem och utestängts från politiskt inflytande. Men jämställdhet handlar inte bara om att bryta den traditionella könsdiskrimineringen. En nyckeluppgift i jämställdhetsarbetet är också att bryta den gängse bilden av mans- och kvinnorollen. För både kvinnor och män betyder de förväntningar och krav som de traditionella könsrollerna innebär ofta en press och en begränsning. Många män känner sig tvungna att leva upp till mönster där exempelvis framgång i arbetslivet har avgörande betydelse. Det minskar deras möjligheter att ta ansvar för sina barn och tidigt skapa en god kontakt med dem. Män drabbas också ofta av både ekonomiska och sociala problem efter en skilsmässa. Det visar inte minst erfarenheterna från de upprättade mansjourerna. Den traditionella mansrollen lämnar mycket litet utrymme för att hantera känslor och relationer. Det är därför av stor vikt att jämställdhetsarbetet inriktas på att förändra de traditionella könsrollerna. Men lika litet som alla inslag i den traditionella kvinnorollen kan betraktas som negativa kan den traditionella mansrollen beskrivas som enbart negativ. De egenskaper som framför allt ansetts vara specifikt manliga - logiskt tänkande, praktisk begåvning, fysiskt mod och annat-är inte värdelösa bara för att de ofta buntats samman till en schablonbild av hur riktiga män skall vara. En del i utvecklingen mot en friare mansroll är att män uppmuntras att ta till vara också sådana traditionellt manliga egenskaper utan att fastna i schabloner och färdiga rollmönster.