mot · GB02Ub393 · 1988-01-24 00:00:00 — 1987/88 :Ub393 av m. fl. (c) om svenska som Internationellt sett är den svenska ungdomsskolan väl för att planera, organisera och genomföra olika former av minoritetsundervisning. Detta är vi stolta över, men det förpliktigar också till ett fortsatt, genomtänkt utvecklingsarbete. Alla skolformer eller områden har inte heller hunnit lika långt, vilket försvårar och fördröjer efterlängtade och föreslagna helhetslösningar för ungdomsskolan. Svenska som andraspråk i gymnasieskolan väntar på lösningar i en del övergripande och avgörande beslut hos våra centrala skolmyndigheter. Ämnet har införts i gymnasieskolan, men att betygsättning, timplaner och kursplaner inte är lösta är en gåta för många lärare, skolledare och forskare. Ärendet är nämligen inget nytt i den svenska skolplaneringen för invandrarelever i gymnasieskolan. nämner SO svenska som andraspråk som eget ämne i handlingsprogrammet HINVA och till budgeten 1988/89 har ärendet mognat så pass mycket att förslaget till genomförande presenteras för . Detta väckte en del förhoppningar om den definitiva lösningen men det gick inte heller. Skolministern avvisar förslaget med oklara uttryck och med några helt ohållbara argument. Han går emot: i stort sett all skol- och språkexpertis hela den decentraliserings- och demokratiseringsprocess om pågår i det svenska skolväsendet Varför denna toppstyrning i detta ärende och den i propositionen utomordentligt svaga argumentationen? Budgetpropositionens lösning för invandrarelevernas svenskundervisning i gymnasieskolan åstadkommer en viss förvirring, frågor och funderingar. Ämnet finns i gymnaseiskolan - men betyg, timplaner och kursplaner saknas. Lärarutbildning finns men förutsättningar för att utföra en god insats saknas. Eleven får inte vara duktig i ämnet och handikapptänkande är konsekvent rakt igenom. Inte en enda rad eller tanke om att svenska som andraspråk och hemspråk har värde i sig, en tillgång och en möjlighet att lyckas. Däremot får elever i franska och tyska välja utifrån sina förutsättningar. 1 1987/88.3 sami. högstadium har fått ämnet i sin helhet i motsats till gymnasieskolan. Ämnet är frivilligt på gymnasieskolan och det innebär att eleven själv ofta förutsätts kunna bedöma sitt behov av extra undervisning. Enligt förslaget kan eleven byta ut en veckotimme av ämnet svenska mot svenska som andraspråk eller stödundervisning. Eleven går således ifrån en tredjedel av modersmålssvenskan som redan i och med åtgärden bedöms för svår eller otillräckligt kompletterande för invandrareleven. En helt omöjlig planeringssituation för lärare och skolledare, en lika omöjlig studiesituation också för majoriteten av elever i modersmålssvenskan. De avgörande bristerna är centrala och avspeglar sig i lokala halvdåliga och halvhjärtade lösningar. Stödundervisningen kommer sent in i tjänstefördelningsarbetet genomgående efter terminsstarten. Elevernas mognad, medvetenhet, självförtroende (!) och självtillit (!) är omständigheter som ofta reglerar behovet av stödundervisning. Vilka behöriga Sv2-lärare riskerar sin anställningstrygghet i detta osäkra läge? Vilka lärare har då skolledarna att tillgå ? Skolorna med lång erfarenhet i invandrarundervisning och med engagerade lärare och skolledare samt nu också SÖ har förslag till lösningar och utvecklingsarbete. Tag vara på den kunskapen och erfarenheten. Skolministern utgår ifrån att behöriga sv2-iärare, som i sin lärarutbildning har behörighet i både modersmålssvenska och svenska som andraspråk, inte förmår ge sina invandrarelever en allmän behörighet till högre studier. Men en och samma lärare kan i nästa sal ge de svenska eleverna sådan behörighet i modersmålssvenska. Hur är det med den sociala gemenskapen, när eleverna går till olika tillvalsämnen eller små grupper under skoldagen? Det är sorgligt att argumentationen inte håller en högre pedagogisk, metodisk eller språkvetenskaplig nivå. Detsamma gäller uttrycket gå miste om den valda studievägens särprägel och yrkesinriktning. Skolministern beskriver kort och sammanfattande ämnets karaktär i gymnasieskolan : Den kan helt jämföras med stödundervisning i modersmålssvenska för svaga svenska elever! Men det är just detta den inte kan! Som tidigare påtalats är det oundgängligen nödvändigt att den elev- och undervisningssyn som skall ligga till grund för undervisning av elever ur språkliga minoritetsgrupper inte får vara ett stödtänkande utan måste utgöras av en medveten tvåspråkighetssyn. Konsekvensmässigt innebär detta att ämnet svenska som andraspråk betygsätts efter samma normer som gäller för övriga ämnen. det vore oerhört olyckligt om ens en av tankarna bakom årets budgetproposition avseende det ovan beskrivna är invandrarundervisningens och sv2-ämnets låga status och svaga ställning i skolväsendet. Vi kan ha i minnet andra nya ämnen (bild, teknik, konsumentkunskap) och deras snabba och seriösa handläggning innehållande centrala råd, anvisningar och fortbildningsinsatser. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om svenska som andraspråk. () () 1* 1987/88.3samt.