mot · GB02Ub303 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ub303 av och () om en starkare ställning för ämnet religionskunskap Religionen har sedan urminnes tider utgjort en markant yttring av mänskligt liv. Den har avsatt yttre spår i helgedomar och byggnadsverk av enastående kraft och skönhet liksom i rättsregler och lagar, som tagit form av dess etiska innehåll. Dessa yttre drag kan ändå inte till fullo spegla den roll religionen spelat och spelar för att ge tröst och kraft åt enskilda människor och därmed också åt nationen. Dess är att den bejakar människan som en både kroppslig och andlig varelse. Ett historiskt-internationellt perspektiv avslöjar att det inte finns någon annan kraft i folkens liv som betytt mer för utformningen av deras kulturer än religionen. En västerländsk kultur som den svenska har utvecklats i nära samspel med de religiösa och etiska värderingar som kristendomen förmedlat. Författare och konstnärer har ofta hämtat sina motiv från den bibliska miljön. Utan kunskap om denna förblir stora delar av vår litteratur och konst en sluten värld även för den som gärna söker sig till den. Den student som frågade sin lärare i konsthistoria vad plustecknet på dopfunten betydde, hade behövt veta mera om korsets betydelse för tro. Efter den sekularisering som präglat vittnas det dock på många håll om ett ökat intresse för tros- och livsåskådningsfrågor liksom för etiska frågor. Så har allt oftare haft anledning att behandla frågor som krävt grundlig etisk bearbetning. Detta har varit fallet i ärenden som gällt t. ex. abortlagstiftning, insemination, fosterdiagnostik, nytt dödsbegrepp och dataverksamhet. De kurser i teknik och etik, som anordnas t. ex. vid de tekniska högskolorna i och , efterfrågas alltmer. Samma stigande intresse märks också utomlands. Religionslärare från uppger t. ex. att ämnet är det näst populäraste efter historieämnet när det gäller att välja uppsatsämnen och fördjupningsuppgifter. Undervisningen i kristendomskunskap har undergått förändringar. Den är inrymd i det mera omfattande ämnet religionskunskap. Den integrering i religionskunskapen med andra orienteringsämnen som sker i har visat sig vara negativ för ämnet. Trots att beslöt att prioritera ämnet religionskunskap i fortbildningen för lärare, är det inget annat ämne som har så få behöriga lärare. Det säger sig självt att bristande kunskaper hos läraren leder till brister i undervisningen. På gymnasiets tvååriga linjer finns ämnet religionskunskap endast som tillvalsämne. På vårdlinjen har förhållandena något förbättrats efter senare riksdagsbeslut. Det är dock ur vår synpunkt ytterst alarmerande att i översyner av gymnasieskolans yrkesinriktade linjer, ÖGY, finns inget ämne om livsfrågor med i timplaneförslaget. Det är av stor vikt att ämnet får en egen plattform - dvs. blir ett eget ämne i timplanen. I vårt pluralistiska samhälle behöver alla ungdomar få hjälp med att utveckla en egen livsåskådning. Alltför få elever i gymnasieåldern har förståelse för vilket behov de kommer att ha av kunskaper om olika religioner och de beteendemönster dessa gett upphov till och väljer därför andra ämnen i sitt tillval. Inom sjukvården behandlas patienter med olika etnisk bakgrund. De har alla behov av och rätt till att bli behandlade med respekt för sin etniska identitet. Den ökande internationaliseringen kommer för övrigt att föra allt fler vuxna i kontakt med människor av annan ras och religion. Många kan på det sättet hamna i situationer, där det måste anses vara ett handikapp att inte känna till något om de religiösa och etiska värderingar som präglar den krets man hamnat i. Flera samverkande fakta talar enligt vår uppfattning för att ämnet religionskunskap bör få en starkare ställning inom vårt utbildningsväsen. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att religionskunskap blir ett obligatoriskt ämne på gymnasieskolans yrkesinriktade linjer och då i första hand vårdlinje och social servicelinje. () () 1987/88 Ub303