mot · GB02U225 · 1988-01-26 00:00:00 — av m. fl. (m) om biståndspolitiken 1987/88 U225 En betydande del av världens befolkning lever i fattigdom och djup misär. Skillnaden i utveckling mellan olika grupper av markerades dessutom ytterligare . Denna skillnad kan i vissa fall förklaras av de olika yttre förutsättningar som verkar bestämmande för levandsvillkor och som i realiteten sätter gränser för möjligheterna till utveckling. Bäst har emellertid de länder klarat sig som satsat på marknadsekonomiska lösningar, privat ägande, enskilt näringsliv och en öppen utrikeshandel. Sämst har det gått för de länder som kvarstannat i feodala strukturer eller som enligt socialistisk modell kollektiviserat jordbruket, förstatligat företag, satt prismekanismen ur spel och sökt sätta centralplanering i system. Dessa länder har därigenom blivit ännu fattigare. har flera haft nytta av den ekonomiska återhämtningen i västvärlden och fallande oljepriser. I många har socialt och politiskt påfrestande åtgärder vidtagits som förbättrat tillväxten. En fortsatt positiv utveckling för som grupp hotas främst av den osäkerhet som är förknippad med skuldproblemen, protektionismens utbredning och inre stridigheter i utvecklingsländerna. De gångna årens erfarenheter understryker betydelsen för såväl i- som uland av en positiv utveckling av världshandeln. För u-världens ekonomiska utveckling som helhet betyder handeln väsentligt mycket mera än utvecklingshjälpen. U-världens export till i-länderna är mer än tio gånger större än biståndsflödet. En konsekvent genomförd frihandel är i själva verket det bästa stöd kan få i sina utvecklingsansträngningar. Biståndsflödet är av särskild betydelse för de allra fattigaste med liten handel. Genom överföring av kunskap och resurser kan de rika länderna påskynda utvecklingen i de fattiga länderna. är trots ekonomiska problem ett av världens rikaste länder. Vi skall därför genom ett generöst utvecklingsbistånd, minst i nivå med internationella överenskommelser och genom omfattande frihandel bistå människorna i utvecklingsländerna och stödja deras ansträngningar för en ljusare framtid. 2 Erfarenheter av utvecklingssamarbetet Även om imponerande framsteg gjorts i vissa på sådana områden som hälso- och sjukvård, utbildning och infrastruktur, finns det anledning 3 sam!. att med beklagande konstatera att biståndsflödet i många Mot. fall inte resulterade i den förväntade produktionstillväxten. ka och sociala utvecklingen har kommit att präglas av stagnation och kräftgång i många . Sviktande världshandel, fallande råvarupriser och torka har del i förklaringen. Men svårigheterna har också i hög grad politiska orsaker. Den förda utvecklingspolitiken - ofta med socialistiska förtecken - har misslyckats. I stället för att höja produktiviteten och arbetsviljan hos befolkningen har den lett till byråkrati, tröghet och en återgång till naturahushållning. Särskilt tragisk är utvecklingen i många länder i söder om . Det svenska biståndet försvåras också av att politisk oro och interna stridigheter råder i flera av programländerna. I vissa fall har den personliga säkerheten för svenska biståndsarbetare blivit ett sådant problem att insatser fått avbrytas. Mot den bakgrunden är det självklart att svenskt bistånd inte får gå till något som har beröring med militär verksamhet. En sådan utveckling av det svenska biståndet skulle ge legitimitet åt dem som vill påstå att svenska biståndsinsatser ger stöd åt den direkta krigföringen. Bistånd till militär verksamhet skulle därför inte bara misskreditera svenska biståndsinsatser - internationellt och inför hemmaopinionen - utan också direkt kunna inverka på svenska biståndsarbetares säkerhet. har biståndsministern uttalat att svenskt bistånd kan komma att användas för att stödja delar av Mo§ambiques armé. Även om man i uttalanden hävdat att insatserna kan avse skydd för svensk biståndspersonal eller hjälp med transporter, kläder eller radioutrustning innebär varje accepterande av militärt utnyttjande av svenskt bistånd en kompromettering av detta. Icke i någon form är det acceptabelt att svenskt bistånd används, direkt eller indirekt, för militära syften. Redan det faktum att uttalanden förekommit i denna fråga utan att entydiga avståndstaganden skett innebär enligt vår mening att trovärdigheten i den svenska biståndsgivningens syfte är i fara. Vad vi här anfört om den humanitära inriktningen av det svenska biståndet bör som sin mening ge regeringen till känna. Till de allvarligare svårigheterna för utvecklingsbistånd hör att man därmed kan komma att stärka en regim som gör mer skada än nytta för sitt lands utveckling. Bistånd från stat till stat medför alltid ett stärkande av statsmakten, alltför ofta på beskostnad av andra strukturer i samarbetslandet. Tyvärr har regimer och en omfattande byråkrati i många länder en negativ påverkan på landets utveckling. Makten tjänar alltför ofta som instrument för särintressen av olika slag. I många länder är korruptionen utbredd och konserverar makthavande gruppers intressen. Det härskande partiet kan i en enpartistat sätta de egna dogmerna före befolkningens väl trots ständiga och uppenbara misslyckanden. I strävan att behålla makten 2 blir makten ett medel för förtryck som effektivt hämmar all utveckling. ra regimer har dessutom ensidigt satsat på utvecklingsteorier som i prakti- U225 ken leder fel. är ett exempel. Genom en målmedveten och konsekvent men felaktig politik har under det kvartssekel som gått sedan landet frigjordes fört en politik som inte stimulerat utan motverkat en positiv utveckling. Den politiken har till stor del möjliggjorts genom ett omfattande bistånd, där varit en av givarna i främsta ledet. Det svenska bilaterala biståndet bör därför successivt mer inriktas på projektbistånd. Fördelen är bl. a. att enskilda biståndsprojekt klarare kan värderas om de är avgränsade delar av verksamheten i stället för att försvinna som en del i den statligt förda politiken. har 17 s. k. programländer. Det är uppenbart att de framför allt valts på politiskt grund. Socialdemokraterna har låtit det svenska biståndet i alltför hög grad bli ett stöd för kommunistiskt eller socialistiskt inspirerade regeringar i tredje världen. Endast några få av programländerna har regeringar som inte är uttalat socialistiska eller kommunistiska. Följden av detta har blivit att det svenska biståndet kommit att stödja en felaktig politik. Socialism och kommunism har lika litet som feodalism visat sig vara en ändamålsenlig utvecklingsstrategi. Den afrikanska socialismen, som kommit att påverka en stor del av utvecklingen i söder om , har bidragit till att öka fattigdom och förtryck. I många har omfattande regelverk byggts upp för att skydda det egna partiets eller den härskande grupperingens egenintressen. En korrupt statsmakt blir utvecklingens främsta hinder. I länder med diktatur och förtryck, där brott mot de mänskliga rättigheterna förekommer, med inbördes väpnade konflikter och regimer som inte bör stödja ställs extra stora krav på biståndet för att det skall nå fram till den behövande befolkningen. I sådana länder kan en möjlighet vara att arbeta via enskilda organisationer eller kyrkor, som ofta har goda kontakter med mottagarlandet, via multinationella organ som UNHCR eller , Röda korset eller via svenska hjälporganisationer som har möjligheter att nå dem som behöver hjälp. Vi kan konstatera att en ny politik får ett allt bredare gehör i den tredje världen. Det är en politik som framför allt bygger på de enskilda människornas initiativ och skaparförmåga. Den bygger på marknadsekonomiska tänkesätt. En sådan politiks främsta rörelseriktning är avreglering och privatisering. I många har avregleringen påbörjats. Den syftar till att ta bort hinder som hämmar initiativ, företagaranda och arbetsinsatser. Privatisering är också ett fundamentalt led i den nya utvecklingen. Statsmakten skall helt enkelt koncentrera sig på sina vitala uppgifter och låta den privata sektorn svara för de delar som den klarar bäst. Följden är regelmässigt väsentligt förbättrad effektivitet. Framför allt har avvecklingen av statliga uppköpsorganisationer för jordbruksprodukter stor betydelse. Dessa organisationer har ofta pressat ned priserna på jordbruksprodukterna 3 1 * 1987188. och därmed förvärrat landsbygdens fattigdom. Syftet har varit att skapa tillgång till billiga livsmedel för städernas in- U225 vånare. Följden har blivit en ökad livsmedelsimport, medan jordbruksproduktionen minskat. Orsaken till den begynnande omsvängningen i tredje världens ekonomiska politik är dels erfarenheterna av en socialistiskt inspirerad regleringspolitik, dels den mycket snabba utvecklingen i de marknadsinriktade uländerna i . Skillnaden har blivit särskilt dramatisk där olika system verkat inom samma land. I de delar av som har marknadsekonomisk inriktning är den genomsnittliga levnadsstandarden högre än i de delar som domineras av en socialistisk utveckling. I har den marknadsekonomiska delen ca högre levnadsstandard per capita än den kommunistiska. Detta är också en av orsakerna till att kraftigt förändrat sin inriktning. Övergivandet av folkkommunerna och satsningen på familjejordbruk är världshistoriens största privatisering. Den har medfört att livsmedelsproduktion har ökat påtagligt. Svälten på den kinesiska landsbygden har försvunnit. Det är nödvändigt att svensk biståndspolitik i högre grad stimulerar till en marknadsekonomisk utveckling. Detta skall ske parallellt med en stimulans av respekt för demokrati och mänskliga rättigheter. 4 Helhetssyn på u-landssamarbete Debatten om det svenska biståndet har i hög grad kommit att präglas av ett inåtvänt perspektiv, eftersom våra biståndsinsatser och vårt bidrag till utvecklingen i den tredje världen bedöms snarare utifrån hur stor andel av våra egna resurser vi ger än utifrån hur mycket hjälp vi i kvantitativ och kvalitativ bemärkelse ger i det enskilda landet. För befolkningen där är biståndseffekten i viktigare än den grad av uppoffring vi upplever att vi gör via skattemedel. Fokuseringen på det statliga biståndets andel av vår ekonomi och dess andel av vår BNI är olycklig av flera olika skäl. För det första innebär fokuseringen på andelen av vår ekonomi att man bortser från att det svenska stödet till utveckling i den tredje världen måste gå längs flera olika vägar. Det påpekas klart i budgetpropositionen att den ekonomiska miljön, de strukturella förutsättningarna för ekonomisk utveckling och handeln med den industrialiserade världen är viktigare än biståndet. Propositionen visar med välgörande klarhet att den ekonomiska tillväxten i industrivärlden är av en avgörande betydelse för den tredje världen. Vi menar att inom ramen för det biståndspolitiska perspektivet har anledning att värdera i vilken mån vi utifrån detta synsätt tar vårt ansvar gentemot den fattiga världen. Våra insatser för en fri handel, svenska företags vilja att handla med och investera i den tredje världens olika länder och vår egen ekonomiska ut- 4 veckling är mer avgörande för utvecklingen än det direkta ekonomiska bi- Mot. 1987/88 ståndets omfattning uttryckt som procent av vår BNI. Troligtvis ställer den U225 fria handeln - t. ex. i form av ett avskaffande av textilrestriktionerna - och investeringar i utlandet dessutom större krav på generositet än utbetalandet av offentliga medel. U-landsdebattens orientering mot det statliga biståndet leder dessutom till att man försummar det faktum att en levande biståndsvilja måste bygga på hjälp och stöd från samhälle till samhälle, inte enbart på penningöverföring från stat till stat. Det svenska biståndets omfattning kan och skall kunna påverkas direkt av svenska folket. Hur stort det biståndet skall vara kommer givetvis att vara beroende av hur mycket staten avdelar för biståndsinsatser men kan direkt styras av hur mycket svenska folket ger frivilligt i olika former. bistånd får inte betraktas som statens bistånd. Omfattningen och verkan av det svenska biståndet är inte och skall inte enbart vara beroende av politiska beslut. Varje svensk kan själv genom eget beslut och eget engagemang påverka omfattningen och inriktningen av hjälp. Mot den bakgrunden menar vi att den svenska biståndsdebatten bör föras utifrån frågan hur vi på bästa möjliga sätt skall uppbåda största möjliga resurser i vårt samhälle till stöd för människor i andra länder. Moderata samlingspartiet är därför av den uppfattningen att det nu är dags att utreda förutsättningarna för en rätt för fysiska personer till avdrag på skatten för bidrag till svenska biståndsinsatser i den tredje världen. Enprocentsmålet leder också till en kvantitativ inriktning på svenskt biståndstänkande. Detta gör att man riskerar att försumma dess kvalitativa betydelse för att skapa en miljö som inte bara tillåter utan också uppmuntrar utveckling. Penningöverföring från en stat till en annan kan medverka till att stärka en för utvecklingen skadlig regim eller leda till ett biståndsberoende som tillåter att viktiga förändringar ständigt uppskjuts. Det är från våra utgångspunkter angeläget att skapa förutsättningar för att skall kunna ge betydligt mer omfattande bistånd än . Det kan uppnås inom handelsområdet, genom frivilliga bidrag eller genom ett statligt bistånd. Det är emellertid möjligheterna att genomföra positiva utvecklingsprojekt som skall styra biståndets omfattning, inte försök att genom olika procentnivåer söka skapa en måttstock som riskerar att förbise biståndets kvalitativa effekt. 5 Handel och bistånd Vårt bistånd till länderna i tredje världen bör utgå från det ömsesidiga beroendet mellan i- och . Genom att utnyttja den internationella arbetsfördelningens fördelar påskyndas den egna välfärdsutvecklingen. totala utrikeshandel uppgår till ett värde av ca . Det sammantagna värdet av biståndsmedel uppgår till . För del skulle således en vidgad handel vara en effektiv stimulans för framåtskridande och utveckling. Exportinkomster tillför exportlandet utländsk valuta. Denna kan spela en Mot. större roll för landets ekonomiska utveckling än utländskt bistånd. är helt skilda processer som skapar dessa medel. skall verka för en växande och strikt genomförd frihandel samt borttagande av industrivärldens olika protektionistiskt verkande regler och förordningar. De svenska hindren mot tekoimport från bör avvecklas. Den svenska importen från är internationellt sett låg. Detta innebär att, när vårt totala bidrag till utveckling jämförs med det bidrag andra i-länder ger, blir vårt stöd inte lika imponerande som när man enbart granskar det traditionella biståndet. bör avveckla alla resterande icke-tariffära handelshinder mot import från . Vidare bör i bilaterala avtal fullfölja intentionerna genom att bevilja fattiga länder generella tullpreferenser. bör enligt vår mening få i uppdrag att studera hur överenskommelser om tullpreferenser kan förändras till fördel. Utländskt bistånd är särskilt angeläget till de länder som har bristande förutsättningar att på kort sikt via världshandeln tränga undan fattigdom och underutveckling. Det statliga svenska biståndet genom SIDA bör därför inriktas på de fattigaste länderna. 6 Ett effektivare bistånd För att behålla den svenska allmänhetens breda stöd för de svenska biståndsinsatserna måste ökade ansträngningar göras för att höja biståndets effektivitet. Insatser för att åstadkomma detta måste göras av såväl givare som mottagare. Den nuvarande principen med landprogrammering utgör därvidlag ett hinder. I denna motion skisseras en ny inriktning av den svenska biståndspolitiken. De biståndspolitiska målen uppfylls inte i tillräcklig omfattning. Biståndet ger därmed inte det bidrag det skulle kunna göra till att avhjälpa nöden och fattigdomen i världen. Systemet med huvudmottagarländer har visat sig innehålla stora brister. Låsningen av insatserna till ett enda land har inneburit att både givare och mottagare har fått svårigheter att anpassa sig till nya omständigheter. En omprövning av biståndet från givarlandets sida i syfte att bättre utnyttja tillgängliga resurser blir svår att genomföra. Biståndet till visar att vi genom bl. a. systemet med landprogrammering tvingas fortsätta biståndssamarbetet även efter det att mottagarländerna visat uppenbar oförmåga att sköta landets ekonomi. Trots invasion och ockupation av har biståndet, bl. a. på grund av landprogrammeringen, fortsatt. tenderar mottagarlandet genom stora landprogram att bli biståndsberoende. I stället för att försöka utveckla sin egen ekonomi går en alltför stor del av ländernas ansträngningar åt till att fördela mottaget bistånd. De uppenbara nackdelar som det nuvarande systemet med landpro- Mot. grammering innebär motiverar att övergår till ett mera ämnes- och U225 Även med denna princip blir det självfallet ett urval av länder som efter träffade överenskommelser blir mottagande part. Men viktigare än att stödja ett visst land blir att stödja vissa projekt. Dessa blir ofta långsiktiga, men givarlandet ges ändå möjligheter till en mer flexibel planering och därmed ett bättre resursutnyttjande. Projektinsatserna kan dessutom anpassas till områden där har ett speciellt kunnande. Formerna för och omfattningen av landrambaserat bilateralt bistånd bör omprövas. Vid diskussionen om fortsatt bilateralt bistånd bör avtal om insatser föregå det årliga fastställandet av landramen, som bör vara indikativ. Denna skulle då bli summan av vad som behövs för att uppfylla avtalet. Denna lösning skall ersätta dagens system där landramen är ett allmänt löfte om bistånd, som efter hand följs upp med avtal. Genom den föreslagna förändringen kommer också landramens storlek att svara mot gjorda åtaganden och variera med dessa. Härigenom kommer det normalt ej heller att uppstå stora reservationer i det bilaterala biståndet. 7 Frihet och demokrati i tredje världen Den demokratiska arbetsmetoden är överlägsen andra sätt att styra ett samhälle. Det är det enda samhällsskick som erbjuder sina medborgare frihet, värdighet och rättssäkerhet. Den demokratiska styrelseformen har visat sig vara överlägsen alla andra när det gäller att skapa snabb ekonomisk utveckling och en bred välfärd. Endast ett fåtal är fungerande demokratier. I flertalet länder i tredje världen råder i stället en politisk ofrihet som sträcker sig från förstelnade, ineffektiva enhetspartier av det slag som finns i t. ex. , över auktoritära förtryck till brutala totalitära regim. Att bygga upp demokratiska samhällssystem i är en av vår tids största utmaningar. Om skall kunna ge ett konstruktivt bidrag till en demokratisk utveckling i krävs följande förändringar: saknar en helhetssyn för hur vi på ett framgångsrikt sätt kan bidra till att demokratins och frihetens ideal skall få rejält fotfäste i uländerna. Vi måste därför utarbeta en strategi för hur vi skall kunna medverka till demokrati och frihet i dessa länder. Endast ett par av de länder som får svenskt bistånd har utvecklats i demokratisk riktning. Vårt framtida bistånd måste därför ges en markerad demokratiprofil. Svenskt u-landsbistånd har för få demokratiprojekt. Vi måste därför arbeta fram konkreta, handfasta och väl avgränsade projekt i syfte att understödja demokrati och respekt för mänskliga fri- och rättigheter. Demokratiutveckling måste bli en av de bärande delarna i det framtida svenska biståndet. 1** IVS7/M. 7.1 Stöd för en demokratisk utveckling Mot. Det går inte att försvara avsaknaden av demokrati och mänskliga fri- och rättigheter i något land. Demokratins principer, dess metod att via kompromisser fredligt lösa konflikter är universella. Det är lika viktigt att dessa värden respekteras i som i länderna i den tredje världen. Demokratimålet bör i större utsträckning än nu styra det svenska biståndet. Vi konstaterar att det föredragande statsrådet i budgetpropositionen välkomnar SIDA:s förslag att under anslagsposten Särskilda program m. m. inrätta en ny delpost för demokrati och mänskliga rättigheter. Vi är emellertid av den uppfattningen att inrättandet av en sådan post, dess storlek och användning skall beslutas av . Som en västerländsk demokrati har en särskild skyldighet att stödja en demokratisk utveckling. I de fall dessa länder har nått en sådan utvecklingsnivå att biståndet via SIDA inte är lämpligt bör ett bredare samarbete genom t. ex. BITS och kunna inledas. En del av biståndet bör inriktas på att bygga upp den demokratiska strukturen. En viktig åtgärd är att i så stor utsträckning som möjligt kanalisera biståndet via enskilda organisationer. En pluralistisk utveckling i ett land minskar möjligheterna till förtryck. Kyrkor, ideella organisationer m.fl. kan spela en stor roll för att genomföra bistånd i länder som lider under diktatur. Dessutom har sådana organisationer goda möjligheter att nå ut till de mest behövande grupperna. Oppositionspartiernas roll och situationen bör särskilt uppmärksammas. Åtgärder bör inriktas för att stärka den fria pressen. Avsikten med det svenska biståndet är ej att stödja de olika mottagarländernas regimer utan att bistå de fattiga, stödja en ekonomisk tillväxt och åstadkomma en demokratiskt inriktad utveckling. Sker ej någon utveckling i rätt riktning måste biståndet omprövas. För länder med totalitära regimer och utan tendenser i demokratisk riktning bör svenskt bistånd inte utgå annat än som humanitärt bistånd, katastrofhjälp eller som stöd via enskilda organisationer som kan arbeta förhållandevis fritt i förhållande till regimen. Främjande av marknadsekonomi är också viktig för att skapa förutsättningar för en demokratisk utveckling. Marknadsekonomi ger i sig inte någon garanti för en demokratisk utveckling. Däremot är det i längden omöjligt att ha ett totalitärt styre i en stat med marknadsekonomi. Marknadsekonomin innebär nämligen definitionsmässigt att det finns många sinsemellan oberoende maktcentra. Härigenom verkar också den fria marknaden som en kontroll av det demokratiska styrelseskicket. Nära sammanhängande med marknadsekonomin är att stimulera fria fackföreningar och arbetsgivarorganisationer liksom kooperativ och andra näringssammanslutningar. Den fria fackföreningsinternationalen betyder t. ex. mycket för att främja och stödja fria fackföreningar. har en plikt att föra rättens och frihetens talan också i biståndsländerna. All erfarenhet visar att inflytande för individen är en förutsättning också för ekonomiskt och socialt framåtskridande. Biståndet måste ges sådan inriktning och förmedlas genom sådana kana- Mot. ler att den enskilda sektorns jordbrukare, företagare, enskilda organisatio- U225 ner och institutioner i stärks. landinriktade bistånd bör innehålla ett antal projekt för demokratiutveckling. Dessa projekt skall ges olika inriktning med hänsyn till mottagarlandets förutsättningar, utveckling och önskemål. Det kan exempelvis gälla följande: Svenskt bistånd bör ges till genomförande av fria, demokratiska val på såväl central som lokal nivå. Biståndet bör ges för att stödja utveckling av demokratiska institutioner i mottagarlandet. Det kan t. ex. gälla stöd till ett oavhängigt rättssystem, ett väl fungerande högre undervisningsväsen och en fri press. Svenskt bistånd bör ges för att stödja en fungerande offentlig förvaltning i mottagarlandet. Bistånd bör t. ex. ges till utbildning av offentliga tjänstemän, upprättande av ändamålsenliga rutiner och åtgärder för att motverka korruption och nepotism. Alla människor har rätt att kräva rättssäkerhet. Samarbetet mellan svenska organisationer, institutioner och kooperationer och deras resp. motsvarigheter i mottagarländerna bör stödjas. Detta skapar ökade förutsättningar för pluralism och utveckling. I avsnittet Samverkan med näringslivet aktualiserar vi bl. a. möjligheterna att stödja fri företagsamhet i . Enskilda organisationer - t. ex. kyrkorna, Rädda barnen, korset och , vilka på frivillig grund bedriver hjälp i - bör ges ett ökat ekonomiskt stöd.