mot · GB02So261 · 1988-01-21 00:00:00 — 1987/88 :So261 av () om äldreomsorgen Äldreomsorgen har varit och är föremål för förändringar. Ökade insatser har gjorts för att de äldre skall kunna bo kvar i sin invanda miljö, då hälsan sviktar och hjälpinsatser måste till för att vardagen skall fungera. anser att de olika hjälpinsatserna bör svara mot den enskildes behov och önskemål. Våra äldre, vars erfarenhet och kunnande knappast nog kan värderas, får icke, för att krafterna avtar, utsättas för von oben-attityder från samhällets sida. Pensionärerna skall tillförsäkras valfrihet så långt det är ekonomiskt möjligt. Speciellt gäller detta boendet. Det skall finnas möjlighet att välja att bo kvar hemma eller att flytta till ett när vårdbehov uppkommer. För den som önskar den service som ålderdomshemmet ger eller uppskattar denna boendeform skall det självfallet finnas ålderdomshemsplatser. På servicehuset bör en del av platserna vara helinackorderingsplatser. För att man skall kunna känna sig trygg i det egna hemmet när hälsan avtar krävs det att hemkommunen har en väl utbyggd och fungerande hemtjänstorganisation. Man bör också ha tillgång till väl fungerande larmsystem så att hjälp kan tillkallas vid behov. Man skall också kunna vara viss om att det, förslagsvis i anslutning till eller sjukhem, finns s. k. korttidsplatser eller sviktplatser som kan nyttjas. Sådana kortvariga vistelser bör inte medföra ökade kostnader för pensionären. beslut att avskaffa friåret för pensionärer i sjukhusvården var inte minst mot denna bakgrund felaktigt. Friåret bör återställas. Yrkande om detta framförs i en annan kds-motion. Kommunerna har byggt ut sin hemtjänst för hjälpinsatser i det egna hemmet eller på . Antalet hemtjänsttimmar ökade första hälft . De servicebostäder som byggts har varit betydligt fler än de platser i ålderdomshem som försvunnit som ett snitt för landet. För enskilda kommuner kan det förhålla sig lite annorlunda. Trots detta har omstruktureringen vållat mycket oro bland de äldre och deras anhöriga. Betraktar man den närmaste framtiden finns det fog för denna oro. Den stora varsamhet som propositionen talar om när det gäller att förändra ålderdomshemmen tillämpas inte i alla kommuner. Tvärtom har ibland en stor andel av ålderdomshemsplatserna i en kommun avvecklats mycket snabbt utan att hemtjänstorganisationen varit utbyggd för att ta hand om de äldre i deras egna boende. Av tillgängliga planer kan utläsas att 7000 ålderdomshemsplatser kommer att försvinna inom den närmaste tvåårsperioden. Att så sker beror inte minst på statsbidragets uppbyggnad. För hemtjänstpersonal som arbetar i vårdtagares eget hem utgår statsbidrag med . För personal som arbetar på ålderdomshem erhålls inte detta personalbidrag om inte rummen har den boendestandard beslutade . Denna innebär att varje rum måste ha hygienutrymme, kokskåp samt vara stort nog för en rullstol. Dessutom skall den boende ha eget hyreskontrakt. De flesta av ålderdomshemmen uppfyller inte dessa krav eftersom genomsnittsytan på rummen är 13 kvm. av dessa rum saknar dusch och drygt en fjärdedel av rummen saknar egen toalett. av ålderdomshemmen har rum med kokmöjligheter. Utöver det ovan nämnda personalrelaterade statsbidraget utgår ett bidrag om . per pensionär och år. Detta bidrag föreslår nu regeringen uppräknat till . Det innebär att det generella bidragets andel ökar något från till av det totala statsbidraget. Det finns knappast något behov av två olika statsbidrag för äldreomsorgen. Statsbidraget bör utgå som ett bidrag per årsarbetare lika för all personal oavsett om den arbetar i eller på ålderdomshemmen. Det statliga bidraget till KBT, som utgår av kommuns kostnad för KBT, bör ändras så att staten lämnar bidrag till KBTkostnaderna. Det högre statsbidraget till KBT utgör ett tillräckligt incitament för en förnyelse och upprustning av rumsstorlek och standard på ålderdomshemmen. En sådan omläggning förutsätter en förändring av beräkningsgrunderna för den kommunala skatteutjämningen och motsvarande anslagsjusteringar. Därutöver bör statsbidrag utgå för färdtjänsten. Taxorna bör knytas till avgifterna för kollektivtrafiken'.' De flesta äldre önskar att få bo kvar i eget boende och där erhålla omsorg av god kvalitet. I den omstrukturering som skett har inte alltid pensionärens behov av trygghet och kontinuitet tillgodosetts. Antalet vårdbiträden som går in och ut i pensionärens eget hem måste begränsas. Vårdpersonalen har ibland behov av vissa förändringar i hemmet med insatser av hjälpmedel som underlättar arbetet. Dessa krav måste tillgodoses i en fungerande hemtjänst, men får givetvis inte ske utan pensionärens samtycke och godkännande. Docent undersökning i bland 1200 pensionärer visade att ända upp till 50 vårdbiträden kan vandra in och ut hos en pensionär . Vid mina resor i landet har hemtjänstpersonal bekräftat att antalet kan vara ännu högre. Det säger sig självt att under sådana förhållanden blir inte trygg för pensionärerna och inte heller arbetet trivsamt för personalen. Stora ansträngningar måste göras för att minimera antalet vårdbiträden hos en och samme vårdtagare. Personalens situation måste också förbättras både vad avser hjälpmedel, arbetstider och lönevillkor. Helgtjänstgöring bör inte förekomma mer än var tredje helg. Detta utvecklas närmare i en särskild motion. växande uppgifter ställer stora krav på utbild ning och fortbildning. Nedläggning av institutioner för psykiskt handikappade och åldersdementa innebär att vårdansvaret för dessa flyttas över på kommunernas hemtjänst. Personalen måste då få utbildning för dessa arbetsuppgifter. De åldersdementa behöver få ett gruppboende i små enheter med hemlika förhållanden. För att hemsjukvården skall fungera på ett för alla parter acceptabelt sätt måste dagsjukvården byggas ut och erhålla rejäla resurser. Terapiverksamheten fyller en viktig funktion. Det är dock angeläget att äldre kan få syssla även med andra göromål än vad den traditionella terapin kan erbjuda. Många äldre vill och har behov av att få kunna syssla med något som man uppfattar som ett riktigt arbete. Med lite god vilja borde detta gå att ordna. Här behövs ett nytänkande. I vården av våra gamla gör anhöriga stora insatser. Synen på denna verksamhet skiftar från kommun till kommun. I vissa kommuner uppskattas insatsen och värderas också genom att den anhörige blir anställd av kommunen och får betalt för sin vårdinsats efter samma principer som gäller för övrig vårdpersonal. Andra kommuner kräver att om sådan ersättning skall lämnas måste det föreligga ett anställningsförhållande där den anhörige utför andra vårdinsatser i så att ett anställningsförhållande på minst halvtid föreligger. anser det självklart att anhöriga skall uppmuntras att göra insatser för sina äldre anhöriga och att samhället bör underlätta detta på olika sätt genom avlösning, sjukvårdsutrustning och stöd till bostadsförbättringar. Skälig ersättning skall utgå för arbetet med rätt till sjukpenning och ATP på samma villkor som för motsvarande vårduppgifter utanför hemmet. Det i propositionen aviserade förslaget om rätt till ledighet och ersättning från socialförsäkringen vid tillfällig korttidsvård av närstående i hemmet skulle utgöra en förbättring. anser att för tillfällig vård av anhörig skall ersättning lämnas efter samma grunder som gäller för tillfällig vård av sjukt barn. De äldres behov av omsorg och vård handhas av två olika huvudmän, kommunerna och landstingen. Uppdelningen har skapat problem. De två huvudmännen kan vara överens om vilka vårdinsatser som behövs. Kan man sedan inte komma överens om vem som skall betala kan vårdinsatsen likafullt utebli. Denna ordning är långt ifrån tillfredsställande. anser att ansvaret för omsorg och vård för äldre bör ligga under en och samma huvudman, lämpligen primärkommunerna. Detta skulle underlätta möjligheterna att i alla lägen sätta den enskilda människan i centrum i omsorgs- och vårdarbetet. Med anledning av det ovan anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om statsbidrag till den kommunala , [att hos regeringen begär förslag om statsbidrag till kommunalt bostadstillägg i enlighet med motionen,1] 2. att som sin mening ger regeringen till känna att äldreomsorgen bör handhas av en huvudman, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om anhörigvård.1] ' 1987/88:Sf320