mot · GC02U415 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:U415 I förra årets motion om säkerhetspolitik och nedrustning (1987/88:U401) gav uttryck för en viss försiktig optimism inför utvecklingen av världsläget. Det gällde då främst förhållandet mellan de båda supermakterna, vilket undergått en väsentlig förbättring jämfört med de mycket frostiga relationerna . USAs president och den sovjetiske presidenten hade vid det då avslutade toppmötet i undertecknat det s.k. om avskaffande av kärnvapenmissiler av kort- och medellång räckvidd. Vidare hade direktiv givits av de båda supermaktsledarna om fortsatta ansträngningar att nå en överenskommelse om en minskning av de strategiska kärnvapnen . hade de två ledande kärnvapenmakterna tagit ett verkligt steg mot nedrustning och inte bara en begränsning av rustningarna. Det var dessutom fråga ora ett fullständigt avskaffande av ett helt vapenslag de landbaserade kärnvapenmissilerna med en räckvidd av , oavsett var i världen de kan finnas - förbandsplacerade eller i lager. Det rör sig visserligen bara om en liten del av det globala kärnvapenhotet, kanske . Avtalet gäller inte heller medeldistansmissiler avfyrade från luften eller havet dvs. De senare är för oss av särskilt intresse då de kan förorsaka ett nytt hot mot förtroendet för vår förmåga att hävda vår territoriella integritet. Avtalet omfattar ett kontroll- och övervakningssystem, som aldrig varit möjligt att uppnå. En hörnsten i sovjetiskt säkerhetstänkande att avvisa varje tanke på inspektion på platsen på eget territorium har övergivits av den nya sovjetiska ledningen. Det har, som redan det gångna året visats t.ex. i förhandlingarna om en konvention mot kemiska vapen, skapat väsentligt bättre förutsättningar för kommande avtal om rustningskontroll och nedrustning. Avskaffandet av medeldistansmissilerna i har åtminstone för skapat ökad osäkerhet i de aktuella styrkeförhållandena i . Kommer NATO att anse sig tvingad till en kraftig upprustning på det konventionella planet för att utjämna den nuvarande övervikten för ? Kommer behovet av ett kärnvapenskydd på lägre nivå än den strategiska att öka betydelsen och omfattningen av luft- och sjöbaserade 1 1 1988/89.3 sami. Kommer de båda pakterna att se sig tvingade till en Mot. 1988/89 ökad upprustning i vårt lands omedelbara närområden? har genom och andra uttalanden förklarat sig beredd att acceptera asymetriska överenskommelser, dvs. att de ömsesidiga reduktionsåtagandena inte behöver vara exakt lika stora utan att man skall se till helhetseffekterna. De åtminstone numerärt klart ojämlika styrkeförhållandena på det konventionella planet i har inneburit låsningar. De unilaterala åtgärder som signalerades i blir, då de genomförs, ett betydelsefullt första steg i rätt riktning. Viktigast av allt är emellertid att klimatförändringen i stormaktsrelationerna skapat förväntningar om fortsatta och betydligt mer långtgående samtal. Detta gäller såväl överläggningarna i om de strategiska kärnvapnen som förhandlingarna om ett fullständigt förbud mot kemiska vapen samt de kommande samtalen om reduktioner av de konventionella styrkorna i . Denna utveckling är en absolut förutsättning för en verkligt ökad ömsesidig säkerhet i . hade framsteg gjorts huvudsakligen i de bilaterala förbindelserna mellan de båda stormakterna. har emellertid en oväntad och ytterst glädjande utveckling skett i en rad regionala konflikter runt om i världen. De snabbt förbättrade stormaktsrelationerna har haft en stor betydelse för detta. Det har också underlättat för att spela en långt mer aktiv fredsskapande roll än på mycket länge i ett flertal långvariga konflikter. FN och dess generalsekreterare har också med sin aktiva diplomati återfört FN i centrum för konfliktlösning i världen. En plats där FN redan med inledande bestämmelser naturligen hör hemma. Det är en utveckling som alla små och medelstora stater runt om i världen har anledning att med största tillfredsställelse understödja. Än mer glädjande är att stormakterna säger sig dela denna uppfattning, vilket bl.a. kom till klart uttryck i tal inför . Beslutet att honorera FNs fredsskapande aktiviteter med 1988 understryker också den viktiga process som pågår. För som alliansfri nation är det synnerligen viktigt att värna om och att stärka såväl folkrättens principer som . Att vinna allmän och internationell respekt för att konflikter skall lösas med fredliga medel är ett av de mest väsentliga bidragen till mänsklighetens överlevnad. Det är därför viktigt att även fortsättningsvis aktivt arbetar för att ytterligare öka respekten för och att stärka fredsbevarande roll och möjligheter. Det är av stort värde att alla stater har möjlighet att göra sin stämma hörd och kunna påverka förhållanden av ömsesidigt intresse. Det innebär inte att det inte finns frågor där bilaterala uppgörelser mellan supermakterna är naturliga och kanske den enda framkomliga vägen för att stärka världsfreden. bör ta initiativ till att inom FN söka utveckla nya och redan beprövade vägar till fredliga lösningar av internationella konflikter. gäller inte minst arbetet med att ge FN ett ökat ansvar för efterlevnaden av konventioner och åtaganden på nedrustningsområdet. verifiera efterlevnaden bör stärkas. FN har dessutom en särställning i Mot. avkolonialiseringsprocesser som t.ex. i nu aktuella och , U415 där det gäller att medverka i tillkomsten av en ny och demokratisk Den centrala roll som FN kunnat spela i strävan att lösa regionala konflikter inger förhoppningar. sätt understödja denna utveckling. FN borde i växande utsträckning kunna medverka i att staga upp nya eller vacklande demokratier genom att övervaka allmänna och fria val. Medling och skiljedom bör vidare bli regel för att lösa mellanstatliga konflikter. Respekten för i bör stärkas, så att ingen stat anser sig kunna vägra låta dra en tvist inför domstolen. FNs allstatlighet förutsätter vidare att alla medlemsstater fullgör sina åtaganden i finansieringen av verksamheten. Det är fullständigt oacceptabelt att någon stat kan vägra att fullgöra sina ekonomiska förpliktelser. Det är därför glädjande att efter en lång rad av delvis obetalda årskontingenter liksom förhalningar åter fullgör sina ekonomiska förpliktelser och därmed fullvärdigt medverkar till FNs fortsatta möjligheter att verka. Regionala konflikter mot sin lösning På julnatten 1979, , startade den sovjetiska invasionen i . kämpade ett litet och alliansfritt folk för sitt nationella oberoende mot den sovjetiska arméns brutala och grymma krigföring. Som så visade det sig omöjligt även för en stormakt att vinna kontroll över ett litet folk som kämpar för sin självständighet. Den nya sovjetledningen har tvingats inse att företrädarnas okänsliga stormaktsarrogans blev ett fiasko. Ett dyrbart fiasko, som förutom ett omätligt lidande för det afghanska folket, också skapat mycket lidande bland egna soldater och deras anhöriga. Ett kostsamt krig har förlorats - ett krig som det sovjetiska folket aldrig förstått. annonserade de sovjetiska styrkornas successiva reträtt ut ur . Under överinseende av FNs generalsekreterare undertecknades i en överenskommelse , varigenom de sovjetiska trupperna började sitt återtåg . Den afghanska motståndsrörelsen deltog inte i överläggningarna och erkände inte heller truppreträttsöverenskommelsen. Striderna har fortsatt och motståndsrörelsen har inte för avsikt att tolerera att den nuvarande sovjetskapade Najibullah-regimen får sitta kvar. Den sovjetiska utmarschen har, förhoppningsvis tillfälligt, avstannat. Den sovjetiska ledningen tycks febrilt söka en utväg. Den torde inte längre anse sig ha råd med en militär närvaro i . Genom Genéveöverenskommelsen har FN på mycket länge spelat en aktiv roll för att en långvarig konflikt skall få en fredlig avslutning. Mycket talar för att de sovjetiska trupperna trots allt snart helt har lämnat landet. landet därefter återgå till en fredlig tillvaro. Återuppbyggnaden kommer att kräva omfattande insatser. 1 * 1988/89.3 sami. bör vara berett att bidra med aktiva biståndsinsatser. omfattande strider mellan och med uppskattnings- U415 vis en miljon döda uppnåddes eld-upphör. Däremot har åtminstone till svidare ett krig med omfattande terrorbombning mot civila befolkningsmål i båda länderna upphört. I kriget har bevisligen gas använts av mot de iranska trupperna vid ett flertal tillfällen i strid med Genéveprotokoll mot kemiska vapen. terrorbombade irakiskt flyg dessutom kurdiska städer med kemiska vapen. Mycket tyder på att gas använts även mot de irakiska kurderna. Eld-upphör-överenskommelsen är ett resultat av ansträngningarna inom FNs ram. antog en resolution 598 om ett eld-upphör syftande till förhandlingar under FNs överinseende. Efter en omfattande motoffensiv lyckades återerövra ett antal områden som förlorats till . Bl.a. som följd härav förklarade sig acceptera resolution 598. inledes ett eld-upphör och fredssamtal i under överinseende av FNs generalsekreterare. Några resultat har ännu inte uppnåtts i , men vapenvilan upprätthålls. I har ett stort steg tagits emot ett fritt i och med överenskommelsen mellan , och , som signerades i FN-högkvartetet i dagarna . Bakom den uppgörelsen kan tydligt skönjas USAs och klara ambition att undanröja en av de många konflikter i tredje världen, som skulle kunna fortsätta att störa deras allt bättre bilaterala förhållanden. Genom uppgörelsen drar tillbaka sina trupper från södra och därmed sitt beskydd av motståndsrörelsen UNITA. Under FNs kontroll har de kubanska styrkorna i sin tur börjat lämna , som därigenom förhoppningsvis kan få slut på det inbördeskrig som följde direkt på självständigheten från . förbinder sig vidare att upphöra med sitt stöd till ANC, som haft omfattande verksamhet i . I börjar återtåget av de sydafrikanska trupperna . Då anländer FN-styrkan UNTAG för att övervaka processen fram till de allmänna valen till en konstituerande församling , varefter de sydafrikanska trupperna helt skall lämna . Utvecklingen i liksom även i kan fortfarande bjuda på negativa överraskningar, men onekligen verkar vara ett bra steg på väg mot en efterlängtad frigörelse, även om banden till även fortsättningsvis kommer att vara omfattande. bör ha en beredskap att gå in med ett omfattande biståndssamarbete med ett fritt . Även i fråga om har direkta förhandlingar inletts mellan de stridande parterna Polisario och kung efter det att FNs generalsekreterare presenterat en fredsplan . Ännu är det oklart om förhandlingarna kommer att leda till autonomi inom eller full självständighet. Därmed har ytterligare ett litet folk genom tapper kamp för sin självständighet tvingat ockupanten till erkännande och eftergifter. bör ha en beredskap att stödja ett fritt med biståndsinsatser. pågår i den palestinska s. k. intifadan i de 4 av ockuperade områdena i och på . Efter de Mot. 1988/89 israeliska valen till tycktes förutsättningarna U415 närmast sämre för att kunna åstadkomma fredssamtal. Vid mötet i strax därefter utropade en palestinsk stat och erkände relevanta FN-resolutioner, vilket kunde tolkas som ett indirekt erkännande av . Detta accepterande av existens gjordes mera tydligt av vid det särskilda plenarmöte som höll i . Det svenska synes ha spelat en betydelsefull roll som förmedlare av budskap mellan och PLO. Det kategoriska motståndet från till FN-medverkan i kommande fredssamtal tycks också ha luckrats upp något att döma av uttalande av premiärminister . Därmed skulle ett viktigt steg ha tagits för att fredssamtal i FN-regi skall kunna förverkligas. Regionala konflikter - oförändrat läge På flera håll runt om i tredje världen fortsätter emellertid förödande regionala konflikter, krig och inbördeskrig. I flera fall synes en fredlig lösning fortfarande mycket avlägsen trots att krig och våldsövergrepp pågått i tio, tjugo ibland närmare . I dessa konflikter har inte haft någon nämnvärd roll, och förutsättningar för en förändring härvidlag saknas nästan helt. I fortsätter den nu långa vietnamesiska ockupationen. Signalerna i om en omorientering av den vietnamesiska in- och utrikespolitiken med löfte om tillbakadragande från till 1990 har ännu inte följts av särskilt påtagliga åtgärder. I stort sett samtliga inblandade parter synes ha mycket stora svårigheter att samtala med varandra. Möjligen kan ökade kontakter mellan och bana väg för någon form av kommande fredssamtal. Inbördeskrigen på har tagit allt våldsammare former. I pågår ett befrielsekrig . Den etiopiska armén har med alltmer massiva offensiver ackompanjerade av terrorattacker mot civilbefolkningen sökt krossa den eritreanska befrielsekampen. Den började sedan i strid med FNs beslut om federalt självstyre och i strid med det eritreanska folkets vilja 1961 införlivade . Sedan den etiopiska revolutionen har med militära rådgivare och vapenleveranser understött den etiopiska krigföringen. De uppmärksammade militära framgångarna för det eritreanska motståndet visar att kriget alltmer enat eritreanerna medan krigströttheten breder ut sig i resten av . påtagliga intresse att dra sig ur inblandning i regionala konflikter kan förhoppningsvis öppna vägar att bilägga inbördskriget och ge det eritreanska folket rätt att i folkomröstning självständigt bestämma om sin egen framtid. Denna fråga utvecklas närmare i annan motion från . I pågår ett rent utrotningskrig. Den ledande gruppen kring den nuvarande regeringen bedriver enligt tillförlitliga uppgifter massmord på grupper som inte accepterar det diktatoriska styret. Tiotusentals har flytt till . Till detta kommer att avsevärda skaror av flyktingar från södra strömmat in i . har sedan självständigheten upplevt långa perioder av inbor- Mot. Det första slutade med överenskommelse 1972, i fredsfördraget som U415 pågår ett nytt inbördeskrig. De sudanesiska konflikterna har alltid tre huvudelement: underutvecklingen i södra , den etniska konflikten och den religiösa spänningen mellan muslimer å ena sidan och kristna och andra icke-muslimer å den andra. I den nu rådande konflikten är det religiösa elementet mer framträdande . Vissa muslimska politiska ledare vill införa en civillagstiftning som indelar medborgarna i två klasser, muslimer och icke-muslimer. Stora grupper av muslimer är emot detta, liksom icke-muslimerna. Mellan de tre länderna strömmar hundratusentals flyktingar, liksom inom dem. Ett samlat grepp på problemen på torde vara nödvändigt för att finna en lösning på dessa strider, som har lett till att hundratusentals människor har dödats och miljoner måst fly. I tycks varje förhoppning om en fredlig övergång från apartheid till frihet och demokrati grusas. Polariseringen ökar inom det sydafrikanska samhället och även mellan svarta och svarta, mellan vita och vita. Rättegångarna mot UDF-ledarna uppmuntrar inte försök till förändringar och apartheidpolitikens avskaffande på fredlig väg. Apartheidmotståndets styrka och det internationella trycket har inte kunna förhindra en allt blodigare utveckling. I innebar den s.k. Arias-planen för fred ett hopp att fred och frihet ändå skulle vara en möjlig utväg. Med vitt skilda utgångspunkter säger sig alla inblandade parter vilja följa planen. Något helhjärtat stöd har inte visats från vare sig Contras eller den amerikanska regeringens sida. Därigenom har inte heller den sandinistiska regeringen i satts på prov om sina verkliga avsikter. ökade åter repressionen av den inhemska oppositionen, vilket ledde till förnyade hotelser från om återupptaget stöd till Contras. Med USAs nye president kan eventuellt förväntas en ökad användning av traditionell diplomati. Frågan är om och även i har ett gemensamt intresse att minska spänningarna. Tiden rinner snart ut för Arias-planen. Ansvaret faller tungt på dem som omöjliggör en fredsuppgörelse i . Den nya politiska ledningen i under generalsekreterare har starkt bidragit till de senaste årens snabba utveckling mellan stormakterna i riktning mot avspänning och ökad förståelse. Den utveckling som inletts och de utsikter till fortsatta överenskommelser mellan öst och väst som avtecknas måste hälsas med stor tillfredsställelse. 'Glasnost och 'perestrojka' är också positiva tecken på ett annorlunda tänkande hos den sovjetiska diktaturen. måste det sägas att det åtminstone inte ännu rör sig om en verklig demokratisering av det sovjetiska samhället. Det rör sig närmast om ett nödvändigt försök att häva stagnationen, i den sovjetiska ekonomin. är en stormakt i första hand i militärt avseende. Även denna ställning är hotad av ekonomisk stagnation. 'perestrojka' kan sålunda sägas ha andra bevekelsegrunder och möta andra svårigheter än vad som rådde för t.ex. 1968. bars utvecklingen fram av ett enat folks frihetsdröm med U415 förankring i mellankrigstidens demokratiska samhälle och en tusenårig centraleuropeisk kulturtradition. I är den folkliga förankringen för de nya idéerna oklar. Den nya politiken i skapar emellertid nya möjligheter till avspänning, fredliga lösningar av mellanstatliga konflikter och internationellt samarbete inom en rad områden av stor betydelse för mänsklighetens överlevnad. Den bör därför mötas med konstruktivt samarbete. Risken för ett stormaktskrig och därmed ett krig i kan inte sägas ha ökat - motsatsen ligger nog sanningen närmare. Som konstaterats i olika sammanhang, bl.a. i betänkandet Svensk säkerhetspolitik inför 1990-talet av försvarskommitté, har emellertid det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets ökade strategiska betydelse och den militärteknologiska utvecklingen sammantaget lett till att och därmed läge blivit mera utsatt i samband med kriser och väpnade konflikter mellan stormaktsblocken. Det stora antalet kränkningar av vårt territorium till havs såväl som i luften är ett belägg för detta. har en kraftig sovjetisk upprustning ägt rum vid . Från baser på opererar merparten av strategiska, kärnvapenbestyckade ubåtar, som utgör nukleära andraslagsförmåga. utgör också det viktigaste basområde från vilket kan söka avskära NATOs förbindelser över mellan och - förbindelser som är absolut nödvändiga för NATO för att klara tillförsel av trupper och vapen vid ett utdraget, huvudsakligen konventionellt storkrig i . Detta sovjetiska hot har i sin tur medfört en ökad militär närvaro från USAs sida och bl.a. lett till beslut om förhandslagring i . Den förstärkta , som formulerats i den s.k. maritima strategin innebär också ett direkt hot mot de sovjetiska strategiska kärnvapenubåtarna. Det finns många som fruktar att norra med denna utveckling kan bli slagfält för ett nytt världskrig. Utbyggnaden av Kolabaserna och NATOs mycket kraftiga militära förstärkning av sina stridskrafter i har starkt påverkat den militära situationen i . I en krigssituation kan kryssningsmissiler från avskjutningsplatser i eller i de baltiska staterna komma att passera det nordiska området. Vi måste räkna med att dessa förhållanden finns med i stormakternas militära överväganden. Överflygningar med kryssningsmissiler över vore emellertid en mycket allvarlig kränkning av vår neutralitet, som vi inte kan acceptera. Den militärteknologiska utvecklingen, i riktning mot alltmer sofistikerade system med ökad precision och verkan, motverkar möjligheterna till framgångsrika operationer från någondera pakten i . En angripare riskerar att där hamna i ett militärt låst läge. Även häri ligger ett hot mot och mot . Det kan nämligen finnas ett militärt behov av att tidigt under operationen kunna slå mot djupet av motståndares Då kan den nordiska flanken av stormakterna anses ge en sådan Mot. 1988/89 möjlighet. väl utbyggda flygbassystem skulle därvid U415 passa utmärkt. liksom det sovjetiska beslutet att unilateralt dra tillbaka 50 000 soldater med tillhörande vapen och material från har begränsad betydelse för det nordiska området. För svensk del bör dock välkomnas att inbegrep även de som funnits stationerade i militärdistrikt, och vars räckvidd inte sträcker sig mycket längre än över svenskt territorium. Det finns emellertid anledning att vara mycket uppmärksam på risken att båda stormaktsblocken kommer att öka betydelsen av t.ex. sina sjöburna kryssningsmissiler, vilket kan komma att direkt beröra det nordiska området. Utvecklingen i ger olikartade signaler. Den sovjetiska Nordflottan har begränsat sina övningar utanför . En minskning har vidare skett av den utbyggnaden. Å andra sidan talar mycket för att de strategiska sovjetiska ubåtarna kan fylla sin uppgift utan att bege sig ut i . Uppgifter föreligger vidare om att sovjetiska ubåtar med kärnvapenmissiler med kortare räckvidd visat sig ute i , varigenom de skulle kunna nå mål i . Sent har den sovjetiska Nordflottan förstärkts genom att den från Medelhavsflottan tillförts hangarfartyget tillkommit. Särskilt i vårt grannland är oron betydande för att ökad avspänning och rustningsbegräsningar i skall flytta tyngdpunkten i stormaktskonfrontationen till enligt den s. k. pölseteorin. Det är en utveckling som har all anledning att följa och analysera med största noggrannhet. tal i förtjänar i detta sammanhang noggranna studier av tänkbara konsekvenser. Begränsningar och återhållsamhet i aktiviteter och militära styrkor i vår närmaste omvärld är önskvärda för att bibehålla det nordiska områdets traditionella lågspänningskaraktär. Det får emellertid inte innebära att endera sidan får ett dominerande inflytande i området. Det skulle mycket allvarligt skada vår säkerhet. Vare sig i eller i övrigt i det nordiska området bör några uppgörelser slutas mellan nordiska länder och , vilka utestänger övriga stater från legitim och för balansen nödvändig närvaro. har i Leningradområdet och i de baltiska kustområdena stora militära koncentrationer. De betydande varvsanläggningarna ger en stor kapacitet för underhåll och reparationer av såväl den norra som den baltiska flottan. Den sovjetiska baltiska flottan är dominerande i . har alltid värnat om som ett fritt hav med tillträde för alla. Det ligger i svenskt säkerhetspolitiskt intresse att även i fortsättningen verka för att inte domineras av någon stormakt. Häri ligger också det säkerhetspolitiska värdet av flottbesök från olika stater och pakter i . Den bör i olika sammanhang verka för att kärnvapenstater, vars örlogsfartyg gästar svenska vatten, som en förtroendeskapande åtgärd lämnar försäkringar om att kärnvapen inte medförs ombord. Kontrollen av utlopp mot kan komma att få central Mot. 1988/89 betydelse vid en kraftmätning mellan NATO och . Sam- U415 mantaget gör detta att kontrollen av , dess hamnar och kuster är av stor strategisk betydelse. har den längsta kusten i och ligger de facto som en landbarriär mellan de två stormaktsblocken. Genom att skaffa sig herravälde över vårt territorium och/eller vårt luftrum eller våra farvatten kan en stormakt avsevärt flytta fram sina positioner i ett strategiskt ömtåligt område eller förhindra den andra sidan från detta. Det kan vara en av förklaringarna till de upprepade ubåtskränkningarna , men även andra förklaringar har framförts i debatten. De fortsatta rapporterna om utbåtskränkningar utgör ett allvarligt svenskt säkerhetspolitiskt problem. För trovärdigheten i vår neutralitetspolitik är det nödvändigt att dessa kränkningar beivras med all kraft i syfte att bringa dem att upphöra. försvarsbeslut grundades på säkerhetspolitiska bedömningar i en enig rapport års försvarskommitté. stod bakom försvarsbeslutet i alla dess delar. På viktiga områden innebar beslutet förstärkningar inom totalförsvaret, bl.a. rörande sjukvården i krig, kapaciteten för bekämpning av överskeppningsföretag mot vårt land, luftförsvaret och försvaret av övre . Tyvärr har det sedan visat sig att det ekonomiska underlag som myndigheterna presenterade inför försvarsbeslutet var av mycket låg kvalitet, med kraftiga felbedömningar rörande kostnaden för såväl drift som materielanskaffning. menar att inriktningen försvarsbeslut bör ligga fast, alltså att de förstärkningar som låg i beslutet också genomförs.