mot · GB02Ub565 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ub565 av m. fl. om högskolan Mot. 1.1 Betydelsen av forskning och utbildning Forskning och utbildning ger människor hopp om en . Forskning och utbildning är två av de allra viktigaste verktygen för att lösa de problem mänskligheten står inför. Forskning och utbildning är investeringar som är lönande, både i ekonomiska termer och i ett bredare perspektiv. Det är lätt att finna exempel som illustrerar vår grundsyn på forskning och utbildning. Hela världen följer den medicinska vetenskapens kapplöpning med tiden för att hitta ett botemedel mot aids. Mindre uppmärksammade, men lika viktiga, är många forskares tålmodiga arbete för att kartlägga och avvärja de globala miljöhoten. Att komma till rätta med undernäring och ohälsa i kräver forskning, men också satsning på grundutbildning av de många människorna. Världens långsiktiga energiförsörjning kräver forskning. Både i vårt eget land och internationellt behöver vi på många områden mera kunskaper för att kunna länka utvecklingen i banor som i högre grad tar hänsyn till jordklotets begränsade resurser och hela det ekologiska systemet, som resurser skapas för fortsatt välståndsbyggande. Ett exempel av helt annat slag, som illustrerar samma grundsyn, kan hämtas från vår svenska verklighet. Den svenska industrins förmåga att framgångsrikt utnyttja en internationell högkonjunktur och ett förbättrat kostnadsläge förklaras sannolikt i stor utsträckning av stora forsknings- och utvecklingssatsningar av staten och näringslivet - var för sig eller i samverkan. Därmed har levnadsstandarden i vårt land kunnat höjas och sysselsättningen hållas uppe. måste alltså satsa stora resurser på forskning och utbildning för att vi skall behålla vår ställning som avancerat industri- och tjänsteland. Att klara den ambitionen är inte lätt. Andra länder gör nämligen också stora ansträngningar och takten i den vetenskapliga forskningen blir allt högre. kan tas som illustration till dynamiken i dagens internationella forskarsamhälle. Genombrottet i forskningen som supraledare kan få avgörande betydelse för energilagring, transportteknik och mycket annat. Det är också ett exempel på hur plötsliga framsteg inom ett 1 1987/88. forskningsområde ställer krav på nya ekonomiska satsningar för att vi i vårt land skall kunna ta aktiv del i det fortsatta framåtskridandet. 1.2 Problem i högskolan Mot den bakgrund vi skisserat inledningsvis finns anledning att känna oro inför det aktuella läget för den svenska högskolan. Den uppvisar 1988 en mycket splittrad bild i kvalitetshänseende. Vissa områden, t. ex. det medicinska, håller i internationell jämförelse en hög klass, medan andra har kritiserats för bristande kvalitet, t. ex. delar av den s. k. AES-sektorn och vissa lärarutbildningar. Någar av problemen har funnits , andra har ökat och blivit akuta . Kvalitetsproblem som uppmärksammats är bl. a. den låga examinationsfrekvensen, doktorandernas långa studietider, kvalitetsbrister i doktorsavhandlingar samt lokal- och utrustningsproblem. Professor och s-riksdagsman har sagt har inneburit en förfalloperiod för våra universitet. Vi anser inte att omdöme är allmängiltigt för hela högskolan med det understryker vikten av kvalitetssatsningar. Kvaliteten kräver inte alltid större resurser. Vad som däremot är absolut nödvändigt är en kvalitetsmedvetenhet. Den socialdemokratiska regeringen har under de dryga fem åren sedan regimskiftet 1982 inte förmått lösa de stora problem som finns i den svenska högskolan. Det är visserligen sant att dessa problem delvis sammanhänger med den i bred enighet beslutade högskolereformen 1977, men socialdemokraterna har ett särskilt ansvar för att man inte tagit itu med det som visade sig vara reformens avigsidor och att man inte åtgärdat ett antal andra brister, t. ex. det otillräckliga studiefinansieringssystemet. De största problemen är enligt uppfattning - Kvaliteten i grundutbildningen. - Bristerna i studiemedelssystemet. - Svårigheterna att rekrytera och behålla goda lärarkrafter. - Den omfattande byråkratin inom högskolan och den därmed sammanhängande bristen på lokal autonomi. har aldrig satsat så mycket på forskning och utveckling som . Under en följd av år har både staten och företagen ökat sina satsningar i reala termer. Detta är mycket positivt. I ett längre perspektiv finns emellertid två balansproblem, som vi tidigare uppmärksammat. Det första gäller balansen forskning-grundutbildning. Även om man inte kan säga att forskningssatsningarna gått ut över grundutbildningen är det ett faktum att de största problemen finns inom grundutbildningen. De resursförstärkningar vi föreslår ligger därför i första hand på grundutbildningen. Det är nödvändigt att upprätthålla en viss balans mellan forskningssatsningarna och det som satsas på grundutbildningen. Kvaliteten i forskningen blir obönhörligen lidande om kvaliteten i grundutbildningen sjunker. Det andra balansproblemet finns inom det område som ibland med en sammanfattande benämning kallas forskning. I vissa sammanhang använder man det längre uttrycket forskning och utveckling, som anger att en del av insatserna inte handlar om forskning i mera inskränkt och traditionell mening. Det handlar naturligtvis om en skala där gränsen mellan det ena och det andra är flytande och där den ena ytterligheten utgörs av det som kallas grundforskning och den andra av produktutveckling mycket nära marknaden. Även i detta avseende är det viktigt med balans. Att utnyttja gårdagens framgångar inom grundforskningen genom alltmera förfinad produktutveckling utan att måna om nya framsteg inom grundforskningen är att såga av den gren man sitter på. Det finns tydliga tecken som tyder på att det under de mycket fina svenska FoU-siffrorna döljer sig en förskjutning från grundforskning mot produktutveckling. Vi vill kraftigt varna för en fortsatt sådan utveckling. Utan att fördjupa sig i denna frågeställning här vill vi bara dra slutsatsen att detta balansproblem understryker två krav som tidigare framfört, nämligen dels en plan för att överföra vissa forskningsmedel från den s. k. sektorsforskningen till den reguljära, universitetsbaserade forskningen, dels en översyn av konsekvenserna av den kraftigt ökade uppdragsverksamheten inom högskolan. 1.4 Liberala framgångar och bakslag 1987 1987 innebar alltså inte det genombrott för en ny högskolepolitik som vi uttryckte förhoppningar om i vår partimotion . präglas av en påfallande senfärdighet på detta område. Studiestödsreformen är försenad, tillträdesreformen är försenad, decentraliseringsarbetets fortsättning är försenad. På en punkt innebar 1987 emellertid ett intressant genombrott. Det var riksdagsbeslutet att avskaffa regionstyrelserna. Det kravet har varit en viktig del av politik för att minska byråkratin inom högskolan och öka högskolornas autonomi. behandling av budgetförslaget innebar också ett välbehövligt kvalitetstillskott. Genom motionskrav från bl. a. tvingades regeringspartiet till en uppgörelse, som formellt slöts med vpk, men som i praktiken innebar att ett antal krav från icke-socialistiskt håll tillgodosågs, t. ex. en större satsning på forskarstudiefinansiering. 1987 innebar också att ett forskningspolitiskt program kunde antas i bred politisk enighet. Programmet är ambitiöst, men det är viktigt att vi inte slår oss till ro med det. Forskninsfrågorna kräver oavlåtlig uppmärksamhet på den politiska nivån. Ett exempel är den skrivelse som sänt till regeringen angående 1 * 1987/88.3 sami. ytterligare resurser till supraledarforskningen. Vi förutsätter att den ges en välvillig behandling. Vi tror att den förändring av högskolestyrelsernas sammansättning som beslöts 1987 är olycklig. Vi avstår emellertid från yrkanden på den punkten i detta sammanhang och förlitar oss dels på att regeringen skall förvalta uppdraget att utse majoriteten i högskolestyrelserna med omdöme, dels på den av beställda utvärderingen av det nya systemet. Från våra principiella utgångspunkter är det naturligare att högskolestyrelsernas majoritet består av verksamhetsföreträdare och externa representanter som högskolan själv utsett. Men det finns nu skäl att avvakta hur det av s och vpk genomdrivna systemet kommer att fungera. 2 Kvalitetsprogram för högskolan (anslagsfrågor) 2.1 Sammanställning av anslagsyrkanden Mot den bakgrund vi inledningsvis beskrivit övergår vi nu till att behandla vissa nödvändiga anslagsförstärkningar inom högskolan. Vi yrkar i denna motion en anslagsförstärkning med 50 milj. kr. utöver vad regeringen har föreslagit. Dessa skall fördelas enligt följande: Kvalitetsförstärkning av grundutbildningen inom sektorn för tekniska yrken: 4 milj. kr. Kvalitetsförstärkning av grundutbildningen inom sektorn för administrativa, ekonomiska och sociala yrken: 6 milj. kr. Särskilda resurser för fortbildning av lärare inom den tekniska utbildningen på mellannivå: 2 milj. kr. Särskilda insatser för pedagogiskt utvecklingsarbete inom högskolan: 4 milj. kr. Riktad kvalitetsförstärkning till läkarlinjen i : 1 milj. kr. Åtgärder för att underlätta internationell forskningssamverkan samt internationalisering av grundutbildningen: 5 milj. kr. anslutning till : 4 milj. kr. Förstärkning av de vetenskapliga biblioteken: 6 milj. kr. Ökat anslag till verksamheten vid fora för kvinnliga forskare: 1 milj. kr. Inköp av utrustning: 10 milj. kr. Ytterligare resurser för s.k. marknadslönetillägg: 7 milj. kr. 2.2 Utbildning för administrativa, ekonomiska och sociala yrken har under en följd av år påtalat de otillräckliga resurserna på AES-sektorn och de brister i kvaliteten som har uppstått genom detta. Denna situation kommer att förbättras genom att har beslutat att minska intagningen till ekonom- och juristutbildningarna. Vi bedömer emellertid läget så bekymmersamt att det därutöver behövs ett resurstillskott. Detta bör fördelas så att 2 milj. kr. anslås till förstärkning av basresurserna på ekonomlinjen i , och , 2 milj. kr. till ekonomlinjens fördjupningsdel, 1 milj. kr. juristlinjen i , och samt 1 milj. kr. Förstärkningen på den sistnämnda linjen är motiverad av att behovet av individuell handledning inom vissa moment är större på denna linje än på andra linjer inom AES-sektorn. 2.3 Utbildning för tekniska yrken De ytterligare resurser som har tillförts civilingenjörsutbildningarna är inte tillräckliga. Alltjämt vittnar företrädare för de tekniska högskolorna om stora brister i grundutbildningen. Det är fortfarande vanligt att laborationer och dataövningar måste genomföras av hänsyn till att utrustningen är så begränsad att den måste utnyttjas dygnet runt. Det är också vanligt att studerande på de första årskurserna undervisas av studerande på de senare årskurserna. har inte råd att behålla en dålig teknikerutbildning år . Med hänsyn till att de blivande ingenjörerna ofta skall vara verksamma i framtida svensk spjutspetsteknologi kan de försummelser som framträder vid de tekniska högskolorna visa sig ödesdigra . föreslår därför att en kvalitetsförstärkning sker i fråga om anslagen till de tekniska utbildningarna. UHÄ har i sina anslagsframställningar yrkat att 2 milj. kr. skall tillföras civilingenjörsutbildningarna. Regeringen har avstått från att göra denna angelägna förstärkning. Mot bakgrund av de problem som dessa utbildningar har, och som vi kortfattat har beskrivit, anser vi inte heller att UHÄ:s förslag till påslag är tillräckligt. Vi yrkar därför att anslaget till civilingenjörsutbildningarna skall förstärkas med 4 milj. kr. 1 budgetpropositionen föreslår regeringen inrättande av en mellaningenjörsutbildning på 29 orter. Vi ställer oss positiva till detta förslag. Det är av största vikt, att den nya mellaningenjörsutbildningen blir av hög kvalitet. Självklart måste vid införande av en sådan reform som denna, vissa övergångsbestämmelser gälla. Det kan vara rimligt, att det sker en samordning mellan den utbildning om 40 poäng som bygger på fyraårigt tekniskt gymnasium och den utbildning som bygger i det tekniska gymnasiet. har det varit vanligt att elever går från årkurs 4 i tekniskt gymnasium till teknisk högskola utan att eleven får tillgodoräkna sig årskurs 4 inom högskolan. I propositionen sägs att de elever som befinner sig i fjärde årskursen kommer att få hela sin utbildning tillgodoräknad i högskolan. Vi anser det angeläget att denna tillgodoräkning sker först efter individuell prövning utförd av högskolans lärare på samma sätt som tidigare elever i universitetscirklar kunde erhålla akademiska betyg efter individuell tentamen. För att ge lärarna vid de små och medelstora högskolorna bättre möjlighet att höja sin kompetens i riktning mot doktorsexamen vill vi tillföra ytterligare för kompetenshöjande åtgärder. Det kan naturligtvis diskuteras om det är möjligt att få tillräcklig kvalitet på en utbildning som bedrivs på en ort med endast 30 studieplatser. Skulle antalet sökande inte visa sig tillräckligt för att fylla ens dessa platser måste man överväga att lägga ner utbildningen på den orten. Ett alternativ kan också vara att endast ha intag . Satsningen på teknisk högskoleutbildning på nya orter sker som krav införs på naturvetenskaplig gymnasieutbildning för många lärarutbildningar. Eftersom antalet gymnasieelever av rent demografiska skäl minskar är risken uppenbar, att eleverna inte räcker till. UHÄ bör få i uppdrag, att mycket noggrant följa elevtillströmningen och den nya utbildningens kvalitet. 2.4 Utbildning för vårdyrken Trots att det råder arbetslöshet bland nyutexaminerade tandläkare avstår regeringen från att föreslå att dimensioneringen till tandläkarlinjen skall minska. Vi vidhåller vårt yrkande att dimensioneringen bör minska med motsvarande 20 platser. Neddragningen bör ske vid . Den besparing som härigenom uppkommer bör utnyttjas för att förstärka kvaliteten inom sektorn för vårdutbildningar. har det talats om en utrustningskris inom högskolan. Företrädare för högskolan har år hävdat att ytterligare medel för att tillgodose utrustningsbehoven borde vara en av de mest prioriterade åtgärderna i högskolan. Bristen på utrustning är av två slag; dels behövs ny utrustning både inom ämnen, som varit utrustningstunga och inom ämnen såsom ekonomi och humaniora, som inte krävt särskilt mycket utrustning, dels behöver gammal utrustning ersättas. I bägge fallen är behoven mycket stora. I samband med att under förra lade fast riktlinjerna för den framtida forskningspolitiken skedde på initiativ en rejäl höjning av anslaget till utrustning och forskning. Av stor betydelse har självfallet också varit den överenskommelse som affärsbankerna har gjort med staten att avsätta totalt 600 milj. kr. till högskolorna och då i första hand till utrustning. Det finns dock redan, efter att den första fördelningen av bankmedel nu har ägt rum anledning ställa sig tveksam till vissa tendenser som har visat sig. Eftersom det är varje bank som själv bestämmer hur medlen skall fördelas har prioriteringar skett som skiljer sig från vad gör vid fördelningen av medel. Så har t. ex. en betydande andel av bankmedlen gått till ekonomisk forskning och i förhållandvis begränsad utsträckning använts för att avhjälpa bristerna inom teknik, medicin och humaniora. Vidare har bankerna i många falll inte alls satsat på utrustning utan i stället inrättat extra professur vilket inte löser utrustningskrisen utan tvärtom riskerar att förvärva den eftersom varje ny tjänst kräver utrustning och leder till olika kringkostnader. I de fall medlen har avsatts för utrustning har detta dessutom i allmänhet gällt utrustning för forskning och i ringa utsträckning för grundutbildning trots att det ofta är där som de stora behoven finns. Härtill kommer, att med hjälp av andra externa finansiärer ett antal extra professurer har inrättats vid de små och medelstora högskolorna där sådana tjänster enligt riksdagsbeslut inte bör förekomma. Konsekvenserna av att på detta sätt tillsätta extra professurer vid olika högskolor är svåröverskådliga. Vem skall ta ansvar för dessa tjänster när avtalet mellan bankerna och staten upphör? Hur skapar man en god forskarmiljö kring en extraprofessur som inte har någon knytning till existerande forskarmiljöer? Det är enligt vår uppfattning angeläget att regeringen skaffar sig en heltäckande bild av hur bankmiljonerna och andra liknande tillskott har använts för att dels få kunskap om vilka delar av högskolan som inte fått del av medlen och där det därför kan komma att behövas kompletterande insatser med offentliga medel samt dels skaffar sig en handlingsberedskap för hur de olika långsiktiga åtaganden som har gjorts skall behandlas efter treårsperiodens utgång. Även om bankmiljonerna på många sätt har inneburit en värdefull förstärkning finns det alltså fortfarande många brister vad gäller högskolans utrustning. Även måste anslaget därför höjas utöver vad regeringen har föreslagit. Vi yrkar att ytterligare 10 milj. kr. avsätts för inredning och utrustning. Erfarenheterna visar att nyutexaminerade läkare har en stor benägenhet att stanna i den region där de fullgjort sin grundutbildning. Ett sätt att minska problemet med läkarbristen i delar av är därför att öka intaget till läkarlinjen i . Vi föreslår att så sker genom att 20 utbildningsplatser flyttas från . finns det emellertid rapporter om allvarliga problem vad gäller den nuvarande utbildningen på läkarlinjen i . Så har t. ex. av de studerande som har antagits till linjen i efter något eller bytt till annan studieort. Från studerandehåll hävdas dessutom att vissa av kurserna misslyckas med att uppfylla utbildningsmålen. Alldeles oavsett den framtida dimensioneringen måste resoluta åtgärder vidtas för att höja utbildningens kvalitet och för att minska avhoppen på läkarlinjen i . Vi förutsätter att sådana åtgärder kan komma att kräva ökade resurser. Vi yrkar därför att 1 milj. kr. utöver vad regeringen har föreslagit avsätts för kvalitetshöjande åtgärder på linjen. 2.7 De vetenskapliga biblioteken har vi tagit upp de vetenskapliga bibliotekens situation. De spelar en central roll i nästan all forskning, liksom i grundutbildningen. Biblioteken har fått vidkännas kraftiga besparingar, som hotar deras möjlighet att fylla sin uppgift. Kostnadsutvecklingen för inköp av litteratur och tidskrifter har under en följd av år överstigit anslagsökningarna, vilket 1 * * 1987188. lett till att biblioteken kan anskaffa all den utländska vetenskapliga litteratur som efterfrågas. Konsekvenserna av de urgröpta anslagen blir särskilt förödande för de humanistiska och samhällsvetenskapliga samhällsområdena, eftersom den vetenskapliga litteraturen och de vetenskapliga tidskrifterna här alltjämt är det dominerande forskningsinstrumentet, jämförbart med en teknisk utrustning som är en förutsättning för forskning på de tekniska och naturvetenskapliga områdena. Resurserna till de vetenskapliga biblioteken måste därför öka. Vi föreslår att ytterligare 6 milj. kr. anslås till dessa bibliotek. 2.8.1 Forskarkontakter m. m. Bara tre länder i världen satsar en större andel av sin BNP på forskning än . Vår litenhet innebär självfallet ändå att resurser för forskning och de resultat dessa frambringar endast utgör en liten bråkdel i jämförelse med de samlade forskningsresurserna och forskningsresultaten i andra länder. är det nödvändigt för vårt lands utveckling att vi kan hämta in och tillgodogöra oss de nya kunskaper som forskningen utomlands leder fram till. Detta kräver att vi själva bedriver forskning inom ett brett spektrum av områden och att vi har god tillgång på forskningskompetent personal både inom högskolan och industrin. Endast om vi själva har tillräckliga kunskaper kan vi tillgodogöra oss de resultat som forskare i andra länder frambringar. Detta är emellertid inte en tillräcklig förutsättning för kunskapssamverkan med andra länder. Vi måste också på några områden nå och bibehålla en sådan nivå att forskningen ligger i första ledet ur en internationell synvinkel och ger möjlighet till internationell forskningssamverkan. bör vidga sin medverkan i internationell forskningssamverkan. Detta är nödvändigt för att skall kunna behålla sin ställning bl. a. inom sådana delar av grundforskningen där en fortsatt utveckling kräver så dyrbar utrustning att ytterst få länder ensamma förmår bekosta den. Forskningssamverkan är också nödvändig för att skall kunna medverka med sina kunskaper och resurser vid lösning av problem av global karaktär eller för att medverka i utvecklingen av tredje världen. Det kan gälla områden som AIDS, energiförsörjning, växtförädling och tillvaratagande av naturresurser. Forskningssamverkan måste också bestå i ett utbyte av forskarstuderande och forskare mellan svenska och utländska universitet. Få upplevelser torde vara så berikande för svenska forskare som att under en kortare eller få arbeta aktivt i ett utländskt forskarlag. Det finns åtskilliga vittnesmål om att resurserna är för små för att det skall vara praktiskt möjligt för svenska forskare att delta i det internationella informationsutbytet. Detta är självfallet pinsamt i umgänget forskare emellan men också farligt för svensk forsknings möjligheter att följa den internationella forskningsutvecklingen. , högskolor och forskningsinstitutioner måste ha resurser för att bjuda in internationella forskare till gästföreläsningar m. m. Det måste också finnas resurser att översätta kvalificerade svenska forskningsresultat till utländska språk liksom det självfallet måste vara möjligt för svenska forskningsbibliotek att prenumerera på utländska forskningstidskrifter. I vår samvaro med andra länder, andra människor och andra kulturer måste vi använda andra språk än svenska. Satsningen på språkundervisning är därför en nödvändighet om vi skall kunna behålla vår konkurrenskraft och kunna kommunicera med vår omvärld. Det är nödvändigt att våra studenter såväl på grundnivå som i forskarutbildning lär sig läsa facklitteratur på främmande språk. Det är djupt otillfredsställande att alltfler grundkurser först strukit litteratur på engelska sedan sökt dispens från behörighet i engelska. Generellt bör kraven på kunskaper i främmande språk skärpas, inte mildras. Våra tekniker och naturvetare publicerar oftast sina vetenskapliga rön i engelskspråkiga tidskrifter och ofta äger diskussionen på forskarseminarierna rum på engelska. Så borde även vara fallet då det gäller fördjupningskurserna och t. ex. examensarbeten på civilingenjörslinjerna. Vi föreslår försöksvis att det avslutande året på någon av civilingenjörslinjerna, t. ex. industriell organisation, blir engelskspråkigt såväl då det gäller undervisning som examination. Ett led i internationaliseringsarbetet bör vidare vara att förbättra möjligheterna att bedriva högre studier utomlands. är möjligheterna att erhålla studiemedel från för studier vid icke-nordiskt lärosäte små. Det är främst när det gäller s. k. bristutbildning dvs. sådan utbildning som inte ges i eller som inte har tillräckligt antal platser i förhållande till uppskattat arbetsmarknadsbehov som studiemedel för studier i utomnordiska länder kan erhållas. har i sitt betänkande Studiemedel föreslagit att möjligheterna att uppbära studiemedel för studier utomlands skall öka. Det är utomordentligt viktigt att regeringen tillgodoser detta förslag i den kommande propositionen. För att blåsa nytt liv i internationaliseringsarbetet behövs det resurser utöver vad regeringen är beredd att satsa. Fem milj. kr. bör redan nu avsättas för att finansiera utbildningsprojekt med internationalisering av grundutbildningen samt underlätta för svenska forskare att delta i internationella forskningssymposier och för svenska universitet såsom värdar för utländska forskare. Personer med utländsk examen, utlänningar eller svenskar, måste få denna bedömd på ett tillfredsställande sätt i . har det inom UHÄ byggts upp en betydande kompetens för att göra sådana bedömningar och det sker också ett kunskaps- och erfarenhetsutbyte i dessa frågor mellan och andra västeuropeiska länder.