ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02A715 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88:A715 av och () om översyn av medbestämmandelagen, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88: Fi708 hemställs 1. att hos regeringen begär en översyn av medbestämmandelagen, 2. att hos regeringen begär en översyn av arbetsförmedlingslagen.
mot · GB02A716 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:A716 av och () om den fackliga verksamheten i mindre företag Näringslivet rymmer tusentals små företag och arbetsplatser som saknar fackliga förtroendevalda. Det är en brist som måste undanröjas för att medbestämmandelagen skall kunna föras ut till anställda i små företag som här avses. mellan SAF och LO/PTK innehåller regler om facklig verksamhet i mindre företag. Enligt dessa regler skall man verka för att kontaktombud tillsätts vid mindre arbetsplatser. Erfarenheterna av utvecklingsavtalets regler visar emellertid att de inte räcker till för att säkerställa en tillfredsställande facklig verksamhet i små företag. föreslog i ett delbetänkande 1977 (Ds A 1977:4) att förtroendemannalagen skulle utbyggas med regler om regionala förtroendemän. Dessa skulle utgöra ett stöd till kontaktombuden i den fackliga verksamheten. För att fullgöra detta sitt uppdrag behöver dessa regionala förtroendemän tillträde till de berörda arbetsplatserna. Enligt nuvarande lagstiftning har endast de hos arbetsgivaren anställda rätt till närvaro och facklig verksamhet inom ifrågavarande företag. Enligt kommitténs förslag skulle de regionala förtroendemännens verksamhet under inledningsskedet finansieras av statsmedel. Nya arbetsrättskommittén har ännu inte resulterat i någon ny lagstiftning. Enligt vår mening har också de fackliga medlemmarna, som arbetar på små företag, i lika hög grad som de som arbetar i stora företag, berättigade behov av att få del av de förmåner som lagar och avtal avser att ge dem. Med hänsyn tagen till att förutsättningarna för facklig verksamhet i små företag ännu inte fått en tillfredsställande lösning, anser vi att de av den Nya arbetsrättskommittén föreslagna ändringarna i lagen om facklig förtroendeman bör genomföras. Detta innebär att regionala förtroendemän kan utses och skulle kunna bedriva facklig verksamhet i de företag som utgör deras verksamhetsområde. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de regionala förtroendemännens rätt till tillträde till arbetsplatser i enlighet med Nya arbetsrättskommitténs förslag.
mot · GB02A717 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:A717 om rätten till ledighet för vård av barn Det är viktigt att barn och ungdomar får en trygg och stimulerande uppväxt. Föräldrarna måste få mer tid för sina barn. Samhället måste ge föräldrar större möjlighet att kombinera förvärvsarbete med omsorg om sina barn. har förälder rätt att förkorta sin arbetstid tills dess barnet slutar sitt första skolår. Tillgången på fritidshemsplatser varierar mycket och beroende på detta också upp till vilken ålder barnen kan få vistas där. Det är inte ovanligt att 1011 -åringar är helt utan tillsyn under en stor del av dagen. Det är helt oacceptabelt. Både för barn och föräldrar är detta en mycket otrygg situation. Rätten för föräldrar att förkorta sin arbetstid bör utsträckas till att gälla tills dess barnen fyllt . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att rätten för förälder att förkorta sin arbetstid till 3/4 av normal arbetstid utsträcks till att gälla till dess barnet fyllt .
mot · GB02A718 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:A718 av m. fl. (m, fp, c) om lagstadgad negativ föreningsrätt Ingen ifrågasätter den självklara rätten att fritt få organisera sig på arbetsplatsen. Denna rätt är skyddad i grundlagen och för arbetsmarknaden också infogad i 7 § medbestämmandelagen. Enligt denna paragraf ges rätt för arbetsgivare och arbetstagare att tillhöra arbetsgivare- eller arbetstagareorganisation att utnyttja medlemskapet och verka för organisationen eller för att sådan bildas. Någon motsvarande rätt att stå utanför en arbetsmarknadsorganisation finns inte inskriven i lag trots att en sådan rätt i en demokratisk stat bör vara lika självklar. Frågan om ett skydd också för den negativa föreningsrätten behandlades av nya arbetsrättskommittén som trots arbete inte kom fram till att en negativ föreningsrätt skulle införas. Kommittén drog slutsatsen att en sådan lag, som skulle utsträckas att omfatta även arbetssökande, i sak blir en fråga om man skall lagstifta mot s. k. organisationsklausuler, dvs. förbehåll i kollektivavtal om att en arbetsgivare åtar sig att endast anställa arbetskraft som tillhör en viss organisation. Så kan naturligtvis bli fallet. Vi menar emellertid att den enskildes rätt att fritt välja om vederbörande vill ansluta sig till en ideell organisation eller ej måste överordnas arbetsmarknadens parters möjligheter att utestänga arbetsgivare/arbetstagare från att erhålla arbete enbart på grund av att vederbörande inte är medlem i en avtalsslutande organisation. Behovet av en negativ föreningsrätt har tidigare illustrerats med att en av de största organisationerna på arbetsmarknaden, , tillämpar ett system som i princip omöjliggör medlems utträde. Behovet av en negativ föreningsrätt har därtill förstärkts genom några fackliga organisationers försök och beslut att teckna kollektiva försäkringar för samtliga medlemmar utanför det kollektivavtalsreglerade området. Visserligen har LO fattat beslut med innebörden att rätten till utträde i fortsättningen skall vara ovillkorlig. Genom bristfällig lagstiftning är det emellertid fortfarande möjligt att vägra medlem i facklig organisation utträde. Något intresse från arbetsmarknadens parter att lösa dessa problem torde inte heller finnas, utan det enda skyddet för den enskilde individen är att lagstifta om införandet av en negativ föreningsrätt. Någon ny utredning för att bereda frågan behöver inte tillsättas för att Mot. utreda denna självklara rätt att i en demokratisk stat stå utanför en förening. Det bör därför ankomma på regeringen att utarbeta ett förslag till negativ föreningsrätt. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till lagstadgad negativ föreningsrätt. () fm) () ()
mot · GB02A720 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:A720 av m. fl. (c, m, fp) om förbud mot blockad av enmansföretag har över 400 varsel om blockad eller arbetsnedläggelse riktats mot småföretag. Flera av dessa har riktats mot enmansföretag för dess vägran att teckna kollektivavtal eller separatavtal. Därtill skall läggas alla de mer eller mindre uttalade hot om blockad i samma syfte som riktats mot enmansföretag. I behandlades ett sådant fall. I en del fall har varslen lett till genomförda blockader. Denna typ av blockader förekommer nästan uteslutande inom LO-området. Kraven från den fackliga organisationen för att dra tillbaka varsel om blockad eller häva en pågående blockad är att enmansföretagarna skriver ett s. k. separatavtal med den fackliga organisationen. Frågan om förbud mot blockad av enmansföretag övervägdes av arbetsrättskommittén (SOU 1975:1) och har vid ett flertal tillfällen aktualiserats . Motivet att inte införa ett sådant förbud har motiverats med att ett sådant förbud skulle ha en betydande räckvidd samt beröra hävdvunna principer för konflikter på arbetsmarknaden. Ett annat motiv som anförs till försvar för den nu gällande ordningen är att det varit en gängse princip att statsmakterna inte bör ingripa med lagstiftning i arbetsmarknadsparternas rätt att använda stridsåtgärder. Detta motiv måste emellertid betraktas som ohållbart så länge ett företag inte har någon anställd förutom ägaren. Samhället har inte dragit sig för att lagstifta till den svages skydd när dennes position varit extremt utsatt. Sådan är enmansföretagarens situation gentemot de fackliga organisationerna. Dessa principer innebär att en facklig organisation mer eller mindre kan tvinga en enmansföretagare att skriva på avtalsvillkor som måste betraktas som oskäliga. Sådana avtal förekommer inom måleribranschen. Den enmansföretagare som skriver på ett sådant avtal förbinder sig att inte ta större jobb än . Bryter vederbörande mot avtalet så blir han/hon skadeståndsskyldig. Det måste betraktas som orimligt att en facklig organisation ges en laglig möjlighet att utfärda stridsåtgärder gentemot ett företag där den fackliga organisationen inte kan eller har ens en teoretisk möjlighet att representera någon fysiskt närvarande person. Så länge det inte föreligger något fackligt arbetsmonopol eller någon lag som förbjuder enmansföretag måste de enskilda individerna i samhället få avgöra under vilka former de vill arbeta som företagare eller anställda. 1987/88 A720 Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till förbud mot blockad av enmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivareorganisation. () () fm) () Sedan måste vi överlåta åt konsumenterna att avgöra hos vilka företag de vill köpa sina varor och tjänster. När det sedan gäller påståenden om eventuellt skattefusk i olika branscher och företag så måste en rättsstat överlåta på myndigheter att beivra sådant. Vi föreslår att hos regeringen anhåller om förslag till en lag som förbjuder blockad av enmansföretag för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivareorganisation.
mot · GB02A721 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:A721 av m. fl. (m, fp, c) om förbud mot blockad av företag som saknar organiserad arbetskraft Arbetsmarknaden består av såväl organiserade som oorganiserade arbetsgivare och arbetstagare. Bland landets företag har en majoritet valt att vara utan avtal medan en minoritet av företrädesvis litet större företag valt att erhålla avtalsservice och annan hjälp från en arbetsgivareorganisation. På arbetstagarsidan är en stor majoritet med i någon facklig organisation medan ca en halv miljon anställda valt att stå utanför en facklig organisation. Till skydd för rätten att organisera sig finns bl. a. bestämmelser i 7 § MBL. Däremot finns inget skydd för varken arbetsgivare eller arbetstagare ifall bägge parter av någon anledning inte vill organisera sig. a. denna blotta i lagstiftningen har de fackliga organisationerna givits möjlighet att vidta stridsåtgärder gentemot företag för att åstadkomma ett kollektivavtal eller s. k. separatavtal. Stridsåtgärden för att åstadkomma ett avtal kan naturligtvis vara befogad för att uppnå ett avtal på en arbetsplats där vederbörande fackliga organisation har medlemmar, men följden kan också bli att en arbetsgivare mot de anställdas vilja tvingas skriva på ett avtal med en facklig organisation som de anställda inte vill låta sig representeras av. Detta är speciellt stötande i mindre företag med endast familjemedlemmar som anställda. Möjligheten att blockera företag som ej har organiserad arbetskraft har också utnyttjats i syfte att förhindra uppkomsten av naturliga kompanjonföretag. 1 en rättsstat måste det vara upp till den enskilde att själv bestämma om vederbörande vill låta sig representeras av en organisation. Det kan inte betraktas som rättmätigt att vissa organisationer, i detta fall arbetsmarknadsorganisationer, skall kunna förhindra verksamhet på arbetsplatser där de inte har en enda medlem för att uppnå ett avtal som säger att vederbörande fackliga organisation skall representera arbetstagarna. Att uppdra åt arbetsmarknadens parter att lösa dessa frågor är orimligt. Dessa är i princip jäviga då de är föga intresserade av att få frågan reglerad, eftersom deras nuvarande situation kan tillföra dessa organisationer både medlemmar och ekonomiska medel. Det bör därför införas ett förbud mot blockad av företag där det inte finns någon fackligt ansluten anställd för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivareorganisation. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till förbud mot blockad av företag där det inte finns någon fackligt ansluten för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivareorganisation. 1987/88 A721 () () ()
mot · GB02A722 · 1988-01-21 00:00:00 — av m. fl. (c, m, fp) om översyn av ledighetslagarna Flera lagar ger de anställda rätt att vara lediga från arbetet med eller utan lön. Dessa lagar har tillkommit i det goda syftet att skapa bättre fortbildningsoch föreningsvillkor för de anställda. Ett problem med lagarna är att arbetsgivarens skyldigheter ofta är uttryckta med abstrakta formuleringar i lagtexten. Lagarna har därför blivit mycket svårhanterliga för den enskilde arbetsgivaren. Detta gäller inte minst i mindre företag som ofta har små administrativa resurser och där behoven av långa varseltider är stora. Mot bakgrund av bl. a. denna kritik tillsattes 1980 i en översyn av de olika ledighetslagarna. Detta utredningsarbete har emellertid legat nere . Bland de frågor som främst skulle granskas var bl. a. varseltidernas längd vid återkomst från studier, begränsning av studieledighetslagens bredd, problem i samband med studier på arbetstid med timstudiestöd. Ytterligare en fråga som skulle behöva utredas gäller ledighet för facklig verksamhet. gäller visserligen att ledigheten inte får vara längre än vad som är skäligt med hänsyn till förhållandena på arbetsplatsen. Men den mer omfattande ledighet som det ibland kan bli fråga om kan slå mycket hårt i ett mindre företag. Problemen kvarstår med andra ord. De vaga formuleringar som framförs i arbetsmarknadsutskottets betänkande 1984/85:2 tyder inte på att de ovan redovisade frågorna av utskottsmajoriteten bedöms ha någon högre dignitet. Därför är det av vikt att det arbete som påbörjades får fortsätta så att förslag till förändringar för att anpassa lagarna också till de mindre företagens situation kan framläggas. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående behovet av en översyn av ledighetslagarna. () ()
mot · GB02A723 · 1988-01-21 00:00:00 — av och () om utvidgning av den s. k. frikretsen i mindre företag 1987/88 A723-728 Enligt 1 § lagen om anställningsskydd (LAS) undantas från lagens tillämpning arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgiften och anställningsvillkoren får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning. Detta har i förarbetena tolkats så att i små företag normalt ingen utom företagsledaren anses undantagen från lagen. I medelstora företag torde undantaget gälla verkställande direktören, hans ställföreträdare och möjligen ytterligare någon tjänsteman med speciellt självständigt ansvar. I större företag anses undantaget gälla direktionsmedlemmar och tjänsteman som har en självständig ställning som chef för en större gren av verksamheten. Denna snäva gränsdragning avseende främst mindre företag är inte riktigt tillfredsställande. Gränsdragningen mellan ett mindre och medelstort företag är mer än oklar. Det finns exempelvis företag med stor omsättning som är marknadsledande, men som ändå omfattas av definitionen på småföretag. Om det hos höga befattningshavare som inte är företagsledare finns brister som leder till allvarliga men för företaget kan situationen utvecklas till ett hot mot sysselsättningen för övriga anställda. Den starka position som anställningsskyddslagen ger den anställde kan i fall av det nu berörda slaget bli ett svårbemästrat problem och det syns därför motiverat att ta upp till övervägande behovet ay att vidga den krets av personal som med hänsyn till ledande uppgifter och därmed förenat ansvar bör kunna undantas från lagen. Även i ett litet företag kan exempelvis VD:s ställföreträdare och någon ytterligare tjänsteman med speciellt självständigt ansvar behöva undantas från lagen. Detta särskilt som omplaceringsmöjligheterna i mindre och medelstora företag för denna kategori anställda ofta är mycket små. Det vore därför naturligt om hos regeringen hemställer om en översyn av 1 § LAS för att om möjligt utvidga omfattningen av den s. k. frikretsen i mindre företag. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av 1 § lagen om anställningsskydd i syfte att undersöka behovet av en utvidgning av den s. k. frikretsen i mindre företag. () () 1
mot · GB02A724 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:A724 av m. fl. (fp, m, c) om förlängd tid för provanställning Enligt lagen om anställningsskydd (LAS) får avtal även träffas om tidsbegränsad provanställning om prövotiden är högst . Denna regel infördes inte minst för att underlätta inträdet på arbetsmarknaden för bl. a. ungdomar. Regeln är dock inte allomfattande på arbetsmarknaden utan när lagen trädde i kraft fanns i olika kollektivavtal bestämmelser om provanställning. Dessa avtalsbestämmelser gav som regel ett snävare utrymme för provanställning än lagen. Detta innebär att det i kollektivavtal fortfarande finns bestämmelser om provanställning som är mer restriktiva än lagen. Införandet av en rätt till provanställning har visat sig vara ett lyckosamt drag på arbetsmarknaden. En enkätundersökning som gjorts på mindre företag i visar att cirka en tredjedel av företagen använt sig av provanställningsmöjligheten och att många av nyanställningarna inte skulle kommit till stånd om inte provanställningsmöjligheten funnits. Både arbetsgivare och arbetstagare har sålunda haft nytta av den införda möjligheten till provanställning. De möjligheter som LAS ger till provanställning skulle emellertid kunna bli ännu effektivare om lagen gav möjligheter till förlängning av provanställning i de fall den provanställde blir sjuk, måste ta tjänstledigt eller måste ta semester. riskerar både den anställde och arbetsgivaren att provanställningsperioden blir för kort om något av det ovan anförda inträffar. Detta kan då resultera i att arbetsgivaren är allför osäker på den provanställdes förmåga och därför inte låter provanställningen övergå i en tillsvidareanställning. Därför bör lagen ändras så att provanställningstiden automatiskt förlängs med det antalet dagar den provanställde är frånvarande. Enstaka frånvarodagar bör inte inräknas utan först när den provanställde varit borta bör förlängning av provanställningen träda in. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till ändringar i 6 § lagen om anställningsskydd så att förlängning av provanställningstiden medges i enlighet med vad i motionen anförts. (fp) () 1* 1987188.
mot · GB02A725 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88 :A725 om en vidgad undantagskrets i lagen om anställningsskydd Till de kategorier arbetstagare som bör undantas från anställningsskyddslagens tillämpning hör personal i företagsledande eller därmed jämförlig ställning. Den snäva gränsdragning som gäller vid tillämpningen av detta begrepp är otillfredsställande, särskilt när det gäller mindre företag. Anställningsskyddslagen syftar till att öka tryggheten för arbetstagare i gemen. På högre befattningshavare och personer som skall fullgöra specialistfunktioner måste man kunna ställa särskilda krav. Om det hos sådana befattningshavare brister i detta avseende blir det snabbt till allvarligt men för företaget. På de mindre företagen kan situationen utvecklas till ett hot mot sysselsättningen för övriga anställda. Den starka position anställningsskyddslagen ger den anställde kan i här berörda fall bli ett svårbemästrat problem. Det finns också skäl att anta att dessa förhållanden förhindrar att personal anställs. Det synes därför motiverat att utreda möjligheterna att vidga den krets av anställda, som med hänsyn till sina arbetsuppgifter och därmed förenat ansvar bör undantas från lagen eller ges ett begränsat skydd. Det bör då också övervägas att medge undantag från lagen i sin helhet under förutsättning att särskilt avtal träffas mellan parterna. 1 § LAS bör därför ändras i enlighet med nedanstående. Med hänvisning till det anförda hemställs att antar följande Lag om ändring i lagen (1982:80) om antällningsskydd. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1982:80) om anställningsskydd skall erhålla följande lydelse: Denna lag gäller arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Från lagens tillämpning undantas dock: 1. arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter och anställningsvillkor får anses ha företagsledande eller därmed jämförlig anställning, 2. arbetstagare som tillhör arbetsgivarens familj, 3. arbetstagare som är anställda för arbete i arbetsgivarens hushåll, 1987/88 A725 ders uppsägningstid med bibehållna anställningsförmåner. Denna lag träder i kraft . 4. arbetstagare som har anvisats beredskapsarbete, skyddat arbete eller arbete i ungdomslag, 5. arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter och anställnignsvillkor får anses ha annan chefs- eller specialistbefattning, om berörda arbetstagare och arbetsgivare träffat överenskommelse om att lagen inte skall gälla och att arbetstagaren i stället skall vara tillförsäkrad minst sex måna
mot · GB02A726 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:A726 av och () om ändring i förtroendemannalagen Förtroendemannalagen medger inte ledighet för facklig representation i offentliga organ som t. ex. länsarbetsnämnden. Sådan facklig verksamhet borde jämställas med rätten att inneha politiska uppdrag. För politiska uppdrag har varje arbetstagare enligt kommunallagen rätt till den ledighet från anställningen som behövs för uppdraget. Att förtroendemannalagen inte omfattar ledighet för facklig representation i offentliga organ beror på att lagen skiljer mellan facklig verksamhet och de fackliga organisationernas mer allmänna engagemang i skilda samhällsfrågor. Facklig representation i samhällsorgan med uppgifter på arbetsmarknaden eller på andra områden av betydelse för arbetstagarna som en grupp i samhället omfattas inte av förtroendemannalagen och heller inte av kommunallagen. I vissa fall kan arbetstagaren grunda rätten till ledighet på den offentligrättsliga lagstiftningen eller på kollektivavtal, men detta är mycket begränsat. Man kan fråga sig om det finns anledning att i lagen, som , göra åtskillnad mellan riksdags- och kommunala uppdrag på den ena sidan och representation i andra offentliga organ på den andra sidan. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar om sådan ändring i förtroendemannalagen att all facklig representation i offentliga organ ger rätt till ledighet från anställning.
mot · GB02A728 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:A728 av m. fl. (c) om tillämpningen av främjandelagen De handikappades arbetsmarknadssituation har inte förbättrats . Denna utveckling är påtaglig trots att arbetsmarknadsläget för övrigt i landet har stabiliserats. Detta konstaterar även statsrådet i årets budgetförslag. Men trots detta finns inte några resurser som skulle kunna förstärka de handikappades situation på arbetsmarknaden med i budgetförslaget. Andra vägar att då söka lösa detta problem borde vara att se över de olika ansvarsområden som de statliga verken har. Främjandelagen har under de år den existerat, med några få undantag, spelat en mycket passiv roll. Orsakerna till att främjandelagen inte tillämpas har aldrig kartlagts. Inte ens genom sin existens kan man påstå att den spelar någon större roll. Allt för många handikappade erbjuds förtidspension i stället för att man på allvar försöker erbjuda ett arbete. Att kunna ingå i ett arbetslag och få delta i arbetslivet borde vara en allmän rättighet för alla människor. Tyvärr är den för många handikappade en utopi. har här ett stort ansvar att kartlägga efterlevnaden av främjandelagen i sin verksamhet. Det borde vara självklart att detta verk liksom andra, inom ramen för de verksamhetsplaner som utarbetas , även tar med planerna för handikappades inträde på arbetsmarknaden. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillämpningen av främjandelagen i statliga verk och myndigheter. () ()
mot · GB02A729 · 1988-01-22 00:00:00 — 1987/88:A729 [^jf av m. fl. om semesterlönegrundande ledighet för grundvux Mot. Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1987/88:Sf407 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ledighet för grundvux bör bli semesterlönegrundande. () ()