mot · GB02Fi22 · 1988-05-11 00:00:00 — De sänkningar av de statliga skattesatserna som vi föreslår i tabell 4 genomförs i skatteskalorna för såväl grundbelopp som tilläggsbelopp på ett sådant sätt att den nuvarande avdragsbegränsningen successivt avskaffas. Genom skattesänkningar, inflationsskydd och slopad avdragsbegränsning skapas förutsättningar för arbetsmarknadens parter att i nästa års avtals- Mot. rörelse uppnå avtal som inte ytterligare försämrar konkurrenskraften. sänkning av marginalskatten gör det dessutom mer lönsamt att arbeta, spara och starta företag. Under vårens behandling har våra förslag till skattesänkningar avslagits av . Vi vidhåller emellertid att den viktigaste åtgärden på kort sikt är att påbörja en långtgående skattereform. Moderata samlingspartiet anser att det är viktigt att ge alla parter ett klart besked om att marginalskatterna skall sänkas. Mot denna bakgrund hemställer vi att hos regeringen begär förslag till sänkningar av marginalskatten i enlighet med vad vi anfört i motion 1987/88:Sk470. 6.4 Statsskulds-, kredit- och valutapolitiken Vi har länge hävdat, att regeringens bristande vilja och förmåga att genom offentliga utgiftsbegränsningar strama åt finanspolitiken lägger en alltför stor börda på penningpolitiken. Följden blir ett högt ränteläge, som håller tillbaka den för landets framtida välfärdsökning nödvändiga utbyggnaden av produktionskapaciteten. Denna vår tes bekräftades av riksbanksfullmäktiges beslut vid ett i hast sammankallat sammanträde dagen efter den reviderade finansplanens framläggande att genomföra en höjning av den svenska räntenivån. Uppenbarligen var man angelägen att undvika en upprepning av vad som hände , då besvikelsen på marknaden över en svag kompletteringsproposition framtvingade ett krispaket med bl. a. en ränteuppdragning . Den nu genomförda uppjusteringen av den korta räntan med inemot var under föreliggande omständigheter förmodligen ofrånkomlig. Det har betecknats som egendomligt att riksbanksfullmäktige bara någon vecka efter det att man ställt sig bakom det av oss moderater framförda kravet att avveckla diskontot beslutar att höja det. Men så länge diskontot finns kvar, bör det naturligtvis anpassas efter ränteutvecklingen på marknaden. Däremot borde det enligt vår mening ha varit möjligt för att genomföra den eftersträvade räntehöjningen med enbart marknadsoperationer. Införande av kassakrav för finansbolag innebär ett återfall i en regleringspolitik som snedvrider konkurrensförhållandena på kreditmarknaden. Bostadslåneinstitutens position förbättras nu relativt sett. Konkurrensneutralitet mellan banker, för vilka kassakrav skall kunna gälla, och andra kreditinstitut bör, som vi tidigare framhållit, i stället uppnås genom att kassakravsmedel tillerkänns räntegottgörelse. Efter den senaste åtstramningen av kreditpolitiken uppgår differensen mellan den svenska statsskuldväxelräntan och räntan för ett korglån bestående av US-dollar och D-mark till . Det kan då inte undvikas att tendensen till privat kapitalinflöde förstärks, vilket skapar problem för både penningpolitiken och statsskuldspolitiken. Den ökade likviditeten medför svårigheter för att hålla räntan uppe på avsedd nivå. Penningmängdens tillväxt medför också en risk för ökad inflationstakt i ett senare skede. När inflödet på den privata kapitalbalansen är större än underskottet i bytesbalansen, får parera detta genom att dra ned statens utlandsskuld. Detta medför en avsevärd höjning av statens upplåningskostnader. I stället för att låna kort utomlands till exempelvis får man betala mer för inhemsk upplåning mot statsskuldväxlar, vilka köps av företag som lånar utomlands och tillgodogör sig mellanskillnaden. Vi håller fast vid att staten av självdisciplinära skäl skall avhålla sig från att nettolåna utomlands. Men det kan inte vara rimligt att i av växande bytesunderskott skall amortera ned statens utlandsskuld med de kostnadskonsekvenser som här angivits. Landets totala utlandsskuld måste ju under dessa omständigheter ändå växa. Här berörda problem har självfallet ett starkt samband med den svenska valutaregleringen. En fullständig avreglering av valutapolitiken, vilket vi föreslagit, skulle leda till att den svenska räntenivån kunde sänkas avsevärt med åtföljande positiva effekter för både statsskuldens finansiering och näringslivets utbyggnad. En svensk anknytning till det europeiska monetära systemet (EMS) skulle dessutom understryka vår beslutsamhet att hålla en fast valutakurs och därmed möjliggöra en ytterligare anpassning till den lägre internationella räntenivån. Förutsättningarna för statens upplåning har förändrats starkt jämfört med . Behovet av nyupplåning är litet, och verksamheten består mest av refinansiering av förfallande lån. a. inbetalningen av pensionsskatt medförde t. o. m. en neddragning av stocken av statsskuldväxlar, så att nu anser sig ha brist på material för sina marknadsoperationer. I detta sammanhang skapar allemanssparande! Sett ur synvinkel är detta en dyr upplåningsform, över vilken man har dålig kontroll. (emellanåt förstärkt till följd av medgivna engångsinsättningar), oavsett om pengarna behövs eller inte. Upplåningen är extremt kort till sin karaktär, eftersom insättarna på allemanskonto kan ta ut sina medel mot en obetydlig uttagsavgift. Allemanssparandet hos infördes i , då staten hade ett stort sparandeunderskott och näringslivet ovanligt nog ett överskott, varför hushållens sparande borde kanaliseras till statsskulden. Det var då rationellt att lyfta ut såväl inlåning som statsobligationer från bankernas balansräkningar och låta hushållen placera sina sparmedel direkt i . Men , när det offentliga sparandet visar ett stort överskott och de icke-finansiella företagen till följd av ökade investeringar har ett negativt sparande, får allemanssparandets konstruktion egendomliga och störande konsekvenser. Det skattegynnade sparandet bör under dessa förutsättningar i stället styras till näringslivet. Enligt vår mening saknas det numera skäl att ytterligare bygga ut allemanssparandet i . Däremot är det angeläget att bereda ökat utrymme för sparande i allemansfond, liksom att stimulera långsiktigt bundet sparande i bank, varifrån medlen kan kanaliseras till produktiva investeringar. Vid den förestående översynen av finns det anledning att överväga den målkonflikt som föreligger. Enligt vår uppfattning är kontorets primära uppgift att på ett kostnadseffektivt sätt svara för statens upplåning och för förvaltningen av dess skuld. Därvid är det ofrånkomligt att man beaktar statsupplåningens konsekvenser för penningpolitiken. Däremot ser vi det som en komplikation om också tilldelas uppgiften att främja hushållssparande!, även till priset av högre skuldtjänstkostnader. Hushållens sparande bör i stället stimuleras med generella ekonomisk-politiska åtgärder jämte särskilda skattefördelar i enlighet med vad vi föreslagit i motion 1987/88:Fi613. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som föreslås i motionen, 2. att godkänner de allmänna riktlinjer för budgetregleringen som föreslås i motionen, 3. att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad som i motionen anförts om statsskuldspolitiken, 4. att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad som i motionen anförts om kredit- och valutapolitiken, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om lönebildningen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om frisläppande av de allmänna investeringsfonderna och investeringsreserverna, 7. att med avslag på regeringens förslag om ändring i lagen (1983:890) om allemanssparandet beslutar att en extra insättning om får göras fr. o. m. t. o. m. samt att taket för den totala nettoinsättningen höjs till inom allemansfondsparandet, 8. att med avslag på regeringens förslag om ungdomsbosparande begär nytt förslag med den inriktning som angetts i motion 1987/88:Fi613, 9. att avslår regeringens förslag att anta förslaget till lag om ändring i lagen (1980:865) om skatteflykt, 10. att avslår förslaget om lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 11. att avslår regeringens förslag om att skatten på eldningsolja och andra oljor höjs /kubikmetern, 12. att avslår regeringens förslag om likviditetsindrag 13. att med bifall till regeringens förslag till lag om statliga garantier och till lag om ändring i lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank och om hypoteksinrättningar begär förslag till generösare övergångsregler inom område i enlighet med vad som anförts i motionen, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om riktlinjer för industristöd, 15. att hos regeringen begär förslag till sänkning av marginalskatterna i enlighet med vad som föreslagits i motion 1987/88 :Sk470, 16. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om privatisering av statliga och kommunala tillgångar. () () () () () () () hamre (m) () () 2 De borgerliga och de socialdemokratiska regeringsåren 4 3 Den internationella utvecklingen 9 4 Den svenska ekonomin 10 4.1 Det korta perspektivet 10 4.2 Utvecklingen på 13 5 Regeringens ekonomiska politik 17 5.1 Tredje vägens politik misslyckad 17 5.2 Den reviderade finansplanens riktlinjer 19 5.3 Avtalsrörelsen och lönebildningen 20 5.4 Regeringens ekonomisk-politiska åtgärder 22 6 Det moderata alternativet 26 6.1 En långsiktig ekonomisk-politisk strategi 26 6.3 Utgifts- och skattepolitiken 30 6.4 Statsskulds-, kredit- och valutapolitiken 32