mot · GB02K220 · 1988-01-26 00:00:00 — av () om inrättande av ett konstitutionellt råd har Sverigebilden dominerats av s. k. affärer, främst vapenexporten och . ifrågasättes alltmer den svenska förmågan att parlamentariskt granska och utkräva ansvar av inblandade politiska huvudpersoner. I utövas kontrollmakt främst av . Denna granskning omfattar (enligt regeringsformen 12 kap. 1 §) statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Detta är en synnerligen viktig demokratisk funktion och därför är det berättigat att ställa synnerligen stora krav på denna granskning. Det gäller nämligen att klarlägga inte bara om aktuellt statsråd gått för långt och således bedrivit s. k. ministerstyre utan även om man visat passivitet och därför inte tagit sitt ministeransvar. kontrollmakt och särskilt granskningsfunktion har rönt stor uppmärksamhet i massmedia. Följden har beklagligtvis blivit att det allmänna förtroendet för effektiviteten i kontrollen rubbats och hamnat i något av en trovärdighetskris. Till en början uppvisar utskottets utredning av det verkliga händelseförloppet stora svagheter. Utredningsmaterialet uppfattas som otillräckligt. Detta kan bero på att utredningsuppgiften inklusive utfrågningen i nuvarande former kan vara en omöjlig uppgift. En annan orsak kan vara begränsade kansliresurser. Dessutom förefaller utskottets tidsplan alldeles för pressad och närmast orimlig särskilt för omfattande och komplicerade ärenden. Vad sedan gäller utskottets bedömning av det granskade statsrådets handlande blir denna extra obegriplig för allmänheten. Den slutliga bedömningen är ju politisk och blir därför til syvende og sidst beroende av omröstning i utskottet. Därför blir det en självklarhet att det nästan aldrig blir någon s.k. prickning av statsråd. Regeringspartiet har ju majoritet i utskottet och kritiken består mestadels av några reservationstexter från minoritetssidan. Detta gäller även den senaste granskningen med ett unikt undantag som närmast bekräftar huvudregelns existens. Allmänheten undrar naturligtvis om rättvisa alltid helt kan och bör avgöras genom votering och om det inte finns några som helst objektiva normer. Sammanfattningsvis kan man säga att problem framtvingade inrättandet av medborgarkommissionen för vapenexportaffären. Det övergripande målet för en effektiviserad granskning måste vara att skapa en rättssaker utredning med ett konstitutionellt expertutlåtande som underlag för en politisk bedömning av aktuellt statsråd och dennes ämbetsutövning. Målet kan kanske uppnås genom en radikal reform som innebär att utländska kontrollsystem får stå modell för en förändrad granskning i . En annan väg är mera pragmatisk och följer den svenska parlamentariska traditionen. En sådan metod borde vara både lättare och snabbare och kanske även enda möjligheten att nå politisk enighet om formerna för ett framtida granskningsförfarande. En sådan reform bör bygga på några grundelement. För det första: på de rättegångsprinciper som vårt rättsväsende representerar. För det andra: på en funktion som motsvarar lagrådets rättssäkerhetsprövning. För det tredje: på det faktum att riksdagsledamöterna enligt regeringsformen är folkets främsta företrädare. För det fjärde: på folkets rätt till offentlighet vid denna granskning. Konsekvensen därav blir att roll bör förändras och ett särskilt konstitutionellt råd inrättas. Detta kommer närmare att beskrivas i det följande. Man bör alltså tillskapa ett konstitutionellt råd. Detta råd bör bestå av några framstående höga jurister med ett kansli bestående av ett antal handläggare. Rådet kan kanske samorganiseras med lagrådet. Rådet får två huvudsakliga arbetsuppgifter: utredningen av händelseförloppet verkställes genom insamling av erforderliga uppgifter, införskaffande av promemorior från berörda statsråd och förhör med inblandade personer, dock ej statsråd. Här gäller det att skapa ett rättssäkert beslutsunderlag. Därefter ska utredningsmaterialet bedömas från konstitutionell synpunkt (jfr lagrådets rättssäkerhetsgranskning av regeringens lagförslag). Resultatet framlägger rådet i ett särskilt utlåtande som tillägges rådgivande karaktär. Härmed avslutas ärendet hos rådet. Utredningen och utlåtandet överlämnas till för slutlig prövning. Hela materialet är självklart i princip offentligt. Härefter startar granskningen i , bl. a. med förhör främst med statsråden. Handläggningen får ta den tid som krävs även om det innebär förlängda arbetsperioder för utskottet. Med tillgång till ett brett utredningsmaterial och utan orimlig tidspress ökar politikernas förutsättningar för en effektiv utfrågning av aktuella statsråd. Utskottsförhören ska naturligtvis vara offentliga och kunna direktsändas i radio och TV såvida inte starka säkerhetsskäl talar däremot. 1987/88 K220 Efter avslutade förhör ska göra sin bedömning av Mot. 1987/88 det granskade statsrådet och dennes ämbetsutövning. Utskottet ska då ha K220 tillgång till dels rådets utredning, dels utskottets eget material, dels rådets utlåtande. Det slutliga beslutet får sedan i sista hand bli beroende av votering. Den avgörande skillnaden mellan nuvarande och föreslagen ordning ligger i utskottets tillgång till det konstitutionella rådets expertutlåtande. Ett sådant utlåtande får naturligtvis stabiliserande effekt på utskottets beslut. Utlåtandet är visserligen i formell mening endast av rådgivande karaktär och kan alltså frångås av utskottet men reellt sett utgör utlåtandet ett tungt vägande råd i dokumentform som ej rimligen kan kringgås utan att uppmärksammas och även bli föremål för en offentlig och ingående debatt. Här kan man hänvisa till erfarenheterna av lagrådets verksamhet i allmänhet och särskilt då rådets utlåtande angående pensionsskatten. För övrigt kan endast tilläggas att bedömning i särskilda fall inte kan ändras genom folkets missnöje med resultatet. Folkets överklaganderätt ligger i möjligheten till protest vid allmänna val. Avslutningsvis skulle med ett konstitutionellt råd av ovan angiven modell - med rättssäker utredning, välgrundad slutsats och självklar öppenhet - skapa en stabil parlamentarisk kontrollmakt värd folkets förtroende. Mot denna bakgrund hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att föreslå inrättande av ett konstitutionellt råd.