mot · GB02Jo10 · 1988-03-24 00:00:00 — Motion till 1987/88:JolO av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:128 om miljöförbättrande åtgärder i jordbruket, m. m. Jordbruket en oanvänd miljöresurs Den svenska åkermarken är en tillgång som, om den sköts rätt, år kan producera nyttigheter för människan. som är brukningsvärd skall därför odlas med livsmedelsgrödor eller med grödor som ger andra produkter. När livsmedelskommitténs och sedan den s. k. intensitetsgruppens arbeten - med förslag om en nedläggning av mellan 300000 och 900000 ha åker kom, avvisades denna av . Enligt vår mening leder dessa förslag till ett bestående beroende av högintensiva brukningsmetoder och att kvarvarande helt kommer att krävas för att svara mot det inhemska behovet av livsmedel. Vi ansåg då som att sårbarheten i samhället därigenom skulle komma att öka. En tillräcklig livsmedelsproduktion i landet i tider av kris eller avspärrning kan då inte garanteras. Skogen kommer att återerövra ytterligare mark och det öppna svenska landskapet kommer i stora delar av landet att försvinna. Arbetet för ett resurssnålt samhälle, där en stor del av produktionen baseras på ständigt förnybara råvaror från bl. a. jordbruket skulle därmed inte vara möjligt. Detta har vi tidigare tagit upp i vår partimotion om jordbrukets framtid (1987/88:Jo234). Vi anser att all brukningsvärd skall brukas och användas för att minska användningen av ej förnybara råvaror. Den del av åkermarken som inte krävs för livsmedelsproduktion skall användas för att till exempel producera råvaror till industrin. Ett väl fungerande jordbruk i alla delar av landet skall vara ett mål för jordbrukspolitiken. Det är angeläget att Norrlandsjordbruket bevaras i minst nuvarande omfattning. Detta inte minst av beredskapsmässiga skäl. bör därför uttala att all brukningsvärd ska bevaras. Jordbruket måste ta sitt ansvar för den del av miljöproblemen som man bidrar till. Minskad användning av kemikalieprodukter i jordbruket är ett mål för att minska jordbrukets negativa miljöeffekter. Användningen av kemikalier och handelsgödsel inom jordbruket kan enligt vår mening avgiftsbelastas med miljöavgifter. Dessa avgifter skall sedan gå tillbaka till jordbruket i form av stöd till miljöförbättrande åtgärder, ny teknik, omställningsstöd för nya grödor och ett stöd för avsättning av nya produkter. Växtföljder på åkermarken och spridningen av stallgödsel har fått en allt Mot. större betydelse för växtnäringsläckage från det svenska jordbruket. tydelsen av en koppling mellan växtodling och djurhållning måste betonas. Stallgödsel skall utnyttjas som en resurs och inte ses som ett kvittblivningsproblem. En effektivare stallgödselanvändning ger också ett minskat behov av handelsgödsel och därigenom minskar den totala användningen av kväve och därmed också risken för växtnäringsläckage. Det moderna jordbruket medför också att många speciella naturtyper försvinner ur vår landskapsbild. Detta har också en negativ inverkan på växt- och djurliv. Landskapet måste hållas öppet och med de naturliga variationer som egentligen skall förekomma. Därför bör de målsättningar som satts upp för jordbruket kompletteras med en målsättning för miljön. Vi kommer i vår motion om miljön att framlägga våra synpunkter hur övriga delar av samhället skall minska sina utsläpp i naturen. Jordbruket kan, om det bara ges möjlighet, hjälpa till att lösa andra miljöproblem i andra delar av samhället. En ökad användning av alternativa grödor skulle kunna ge råvaror som kan ersätta delar av importen av drivmedel, delvis ersätta importen av kol och olja genom en produktion av energigrödor och leverera råvaror till massaindustrin och den kemiska industrin. Alla dessa delar tillsammans skulle få positiva effekter både för miljön och för jordbruksnäringen. Med en utveckling av ny teknik för nya grödor skulle jordbruket få en ökad betydelse i samhället även . Jordbrukets andel av näringsutlakningen till kustvatten och hav Enligt statistik från 1988 så uppgick den totala belastningen av egentliga till N respektive P. Nederbörden direkt på havsytan bidrar med N () och 28000 P (). Belastningen från har beräknats till N och P. Detta skulle då motsvara respektive av totalbelastningen. I regeringens aktionsplan mot havsföroreningar föreslås åtgärder som kan minska kvävebelastningen från det svenska jordbruket . Denna minskning kan enligt IVL ej förväntas påverka den storskaliga föroreningssituationen. Fosforutsläppen från tvätt och diskmedel är ett problem som är av stor betydelse för jordbruket men framförallt för hushållen. Det är av stor vikt att åtgärder sätts in för att få fram nya typer av tvätt- och diskmedel som innehåller mindre fosfor. Jordbrukets andel av näringssalttillförseln via vattendrag är oklar. Att en betydande del kommer från denna näring står relativt klart. En minskning av jordbrukets andel är nödvändig. Åtgärderna att få ner andelen kan vara många, se nedan om fånggrödor och stallgödselhantering. 1 **1987/88. Användning av avgifterna från bekämpningsmedel och Mot. Inom jordbruket finns redan miljöavgifter. Sådana bör enligt mening även införas för industrin. Mer om miljöavgifter för industrin kommer att redovisas i vår motion om miljön. Målsättningen med avgiften för jordbruket har varit dels att minska användningen av handelsgödsel och bekämpningsmedel, dels att avgifterna skulle komma jordbruket till del för miljöförbättrande åtgärder och för att underlätta en övergång till en mera miljövänlig produktion. Propositionen föreslår en höjning av de nu existerande avgifterna. kan acceptera denna metod som ett sätt att minska kemikalieanvändningen inom jordbruket under förutsättning att alla de pengar som betalas in kommer jordbruket till del. Delar av den avgift som betalas in bör enligt vår mening gå till utveckling av ny teknik. Det handlar då om teknik för att förbättra exempelvis spridning av stallgödsel. Spridningsmängd och spridning av året är två viktiga komponenter för att minska läckage av växtnäring. Viktiga hjälpmedel är t. ex. bra kemiska analysmetoder och bra rutiner att tillämpa analysresultaten. Det är angeläget med ytterligare utveckling av denna teknik och här finns behov av ökade resurser. Det handlar också om teknik för att utveckla skördesätt för nya grödor. Vid en omställning till alternativa grödor är denna teknikutveckling nödvändig. föreslår ett årligt anslag till ny teknik som skulle verka så att det sker en satsning på olika projekt under . Ett exempel skulle vara att anslå medel för teknisk utveckling för hantering av fibergrödor. Vi föreslår att 15 milj. kr. används i detta syfte. Dessa pengar skall utgå ifrån de medel som inkommer från avgifterna från handelsgödsel och bekämpningsmedel. En utvecklad teknik för fibergrödor ger självklara positiva sidoeffekter. Om man har delar av åkerarealen bevuxen med gröna grödor, vallväxter, minskar läckaget från dessa jordar och förbättras växtföljden. Avkastningen skulle då öka de övriga åren i växtföljden. Ett resultat av bättre jordstruktur. Detta resonemang har även accepterats av regeringen, men i propositionen anslås inga medel för denna typ av teknisk utveckling. Propositionen talar på flera ställen om att en intensitetsminskning som en förutsättning för att minska jorbrukets negativa inverkan på miljön. Enligt vår syn är detta inte hela sanningen. Att minska den överoptimala gödslingen är naturligtvis ett mål, men det ta får ej kopplas samman med att det automatiskt skulle ge en intensitets- Mot. Man säger vidare i propositionen att den s.k. intensitetsut- JolO redningen kom fram till att jordbruket i vissa avseenden har påtagligt negativa effekter på miljön och att dessa effekter har samband med produktionens struktur och intensitet. Vad vi kan se så fanns det inga direkta bevis enligt utredningen för att intensiteten skulle spela så stor roll i sambandet mellan miljö och jordbruk. En bidragande orsak sades i utredningen vara växtföljd och odlingsmetoder. Det är inom detta område som vi anser att de största vinsterna kan göras för miljön och för att minska jordbrukets negativa miljöeffekter. Enligt vår mening skall man utöka odlingen av alternativa grödor och vallväxter. Detta ger bevisligen ett minskat läckage. Vad som skiljer sig mellan propositionen och vårt förslag är att man i regeringens förslag helt inriktar sig på att öka odlingen av vall. Svagheten i detta förslag är att det nu inte finns en naturlig avsättningsmarknad för en ökad produktion av vallväxter i . Fånggrödor och alternativ produktion I propositionen behandlas åtgärder för att öka andelen bevuxen mark. Att hålla åkermarken bevuxen under så stor del av året som möjligt är den viktigaste åtgärden för att minska ett växtnäringsläckage. En ökning av vallodlingen och andelen höstsådda grödor samt insådd av fånggrödor är tre av möjligheterna. En ökad produktion av höstsådd spannmål för foderproduktion och en högre användning av vall som kreatursfoder är två viktiga faktorer som måste stimuleras. Fånggrödor eller mellangrödor ger ingen ekonomisk lönsamhet för jordbruket men minskar kväveläckage. För jordbruket inom sockerbetsområden är det av vikt att man som i inräknar sockerbetor i bevuxen , detta då sockerbetor har en stor upptagningsförmåga av växtnäring och är en gröda som skördas sent . För att nå ett resultat som är bra för jordbruket och för miljön måste det skapas avsättningsmöjligheter bl. a. för alternativa vallgrödor. Här finns exempel på fibergrödor som ett realistiskt alternativ: , lin, gräsarter och andra grödor kan ge ett råvarutillskott till fiber- och energiproduktion och därigenom medverka till att förbättra råvaruförsörjningen för dessa. Olja och stenkol är basråvaror för ett stort antal kemiska produkter. Redan nu finns möjligheter att använda åkerjorden för att odla råvaror som kan ersätta de fossila råvarorna i vissa fall. Den s. k. överskottsarealen beräknas till 300000 ha åker. Genom att använda jordbrukets nuvarande produktionsresurser kan en stor andel av den tillgängliga arealen utnyttjas för annat än livsmedelsproduktion under den kommande växtperioden. Om den s. k. överskottsarealen används så kommer jordbruket att vara en nyckelnäring i ett framtida mer resurssnålt och miljövänligt samhälle. Omställning 90 är bara en början. En begränsande faktor kommer att vara avsättningsmöjligheterna för de nya produkterna. En av samhällets viktigaste uppgifter blir därför att med verka till att skapa en marknad för den nya produktionen. Detta skall ske Mot. genom direkta stimulansinsatser till industrin men också genom att initiera JolO informations- och utvecklingsprogram riktade till de avnämarna. En förbättrad växtföljd med 2- och 3-åriga på den som ensidigt används för spannmålsodling skulle öka skördarna med mellan utan att man tillför mer gödsel, detta enligt experter från SLU. Denna avkastningsökning på arealen gör att större delar kan användas för alternativ produktion och att de negativa miljöpåverkningarna kommer att minska. Se fig. 5:24 om fånggrödor. Det kommer också att bidra till en uppluckring av jordstrukturen på våra ofta hårt packade åkerarealer. En försämrad genomsläpplighet på grund av jordpackningen innebär större risk för ytvattenbildning, ytavrinning, vattenmättnad och erosion. Att minimera jordpackningen är och kommer därför att vara viktigt på de flesta typer av jordar både med tanke på miljön och på produktionen. En uppluckring av jordstrukturen ger en ökad upptagningsförmåga för de växter som odlas på denna åkerareal. Detta minskar i sin tur läckaget. Om en god vattenförsörjning kan erhållas får man en hög utnyttjandegrad av kväve. Enligt instutionen för markvetenskap vid SLU har man funnit att för NURAT NOi - N mg/l utan fånggröda med fånggröda aug] sep | okt | nov | dec [| fely | mar|apr |maj | jun | Fig. 5.24 En åker med, respektive utan, fånggröda kan påverka nitrathalten i dräneringsvattnet från åkern. Modifierad efter och (1984a). stråsäd utnyttjas av tillfört kväve vid god vattenförsörjning och op- Mot. Under ogynnsamma förhållanden utnyttjade stråsäden 30- JolO av det tillförda kvävet. Ur markfysikalisk synpunkt borde sålunda vall, gröna grödor, ingå i växtföljden på lerjordar inom spannmålsintensiva och djurextensiva gårdar och områden. Då kunde dessutom vallmassan helt eller delvis användas som markskydd och/eller strukturförbättringsmedel på arealen i öppet bruk. Professur i alternativ odling har tidigare i en reservation i jordbruksutskott reserverat sig till förmån för att en professur i alternativ odling skall inrättas vid , . I reservationen anslås 1 milj. kr. från de medel som inkommer från avgifterna från jordbruket till denna tjänst. Det är dock beklagligt att majoritet inte ställer upp på vårt krav. Ett inrättande av denna tjänst skulle enligt vår mening bidra till att lösa delar av de problem som omtalas i regeringens proposition. Att finna alternativa odlingsmetoder är ett säkert sätt att få ett framtida jordbruk med minskade negativa miljöeffekter och därför av vikt. Vid en bedömning av antalet djurenheter per brukningsenhet och arealenhet ser man i propositionen inte till de olika lokala förutsättningar som föreligger. Förutsättningarna skiljer sig markant från varandra om man jämför olika landskapstyper. Detta gäller främst de åkerglesa områdena. Att sätta en gräns som innebär att många av våra mindre och medelstora brukningsenheter slås ut kan vi inte acceptera. I arealunderlaget som man skall använda för att beräkna antalet djurenheter skall enligt vår mening körbar betesmark och kontraktsareal samt spridningsareal för stallgödsel inräknas. Hänsyn bör tagas till de olikheter som kan uppkomma genom lokala variationer, bl. a. till jordart och driftsteknik. Antalet djurenheter per ha bör begränsas till en och en halv (11/2) djurenhet när det gäller svin och höns och två (2) djurenheter när det gäller nötkreatur. bör omfatta brukningsenheter över 20 djurenheter. (1 Djurenhet = 1 ko eller häst, 2 ungnöt, 3 suggor, 10 slaktsvin eller 100 höns.) En effektivare användning av stallgödsel kommer att minska utsläppen från jordbruket och minska beroendet av handelsgödsel. Specialisering och monokulturer inom jordbruket är en följd av de stordriftstankar som präglade den socialdemokratiska jordbrukspolitiken under 60- och . Detta har medfört svårigheter att få en naturlig koppling mellan animalie- och spannmålsproducenter. Spridningskontrakt kan därför vara ett sätt för att komma till rätta med problemen. Stallgödsel och spridningstid Mot. I propositionen föreslås att ett generellt spridningsförbud skall införas som skall begränsa tiden för spridning av stallgödsel och andra organiska gödningsmedel i syfte att minska urlakningen av näringssalter. I remissvaren som inkomit understryks från flera håll att det förslag som läggs fram är dåligt genomtänkt och inte fyller sitt syfte. Bland de faktorer som man bör ta hänsyn till är på vilken jordtyp spridningen sker, mängden spridd gödsel per arealenhet och halminblandningen i den spridda stallgödslen. Dessa faktorer har tydligen inte tagits med som en grund för de förslag som finns i propositionen. Spridning på olika jordtyper vid olika tillfällen ger olika urlakningsresultat. Spridning av stallgödsel på vissa typer av lerjordar är ej möjlig . är urlakningen av näringssalter från styva lerjordar mindre jämfört med andra jordtyper. Se fig 5:22. Det finns således i dessa fall ingen möjlighet att med nuvarande teknik införa ett generellt spridningsförbud . Vi avvisar därför ett generellt spridningsförbud, dock vill vi framhålla vikten av att spridning, där så är möjligt, sker av året, det vill säga eller i anslutning till höstsådd eller på bevuxen åker. Källa: IVL, 1988 10 20 30 W 50 60 kq/ha år Fig. 5.22 Jordtypen har stor betydelse för utlakningen av kväve från . Mull läcker mest kväve och lera minst, vid i övrigt samma förhållanden. Modifierad efter och (1979). Mängden av stallgödsel och andra organiska gödselmedel som tillförs per arealenhet är av stor vikt för hur stor urlakning som kommer att ske. På detta område behövs det en stor informationsinsats för att man skall kunna informera jordbrukarna om vilka mängder som är lämpliga för deras område. SLU har i sitt remissyttrande påpekat detta faktum att en styrning till enbart en spridning skulle ge upphov till att stora mängder gödsel sprids på allt för små arealer. Detta skulle medföra en risk för en större urlakning och miljömålsättningen genom styrningen till vårperioden skulle därmed förfela sin verkan. I den stallgödsel som sprids förekommer ofta en förhållandevis stor del av halm. Denna halm ger upphov till att nedbrytningen och urlakningen fördröjs. Stallgödsel som sprids med en inblandning av halm kan få den effekten att den stora urlakningen sker i stället för . Mängden av halm i stallgödseln är svår att påverka, men tidpunkten för spridning blir desto viktigare. Även i detta avseende anser vi att ett generellt förbud inte ger de eftersträvade effekterna. Rådgivning och informationsinsatser på detta område är av största vikt för att få ett riktigt utnyttjande av gödseln och minska läckage. I propositionen föreslås att ett begränsat antal av kustnära och andra jordbruksintensiva län skall få stöd till att förbättra sin lagringskapacitet av stallgödsel. Bidrag skall enligt propositionen utgå av investeringskostnaderna, högst , 88/89-90/91. Enligt vår uppfattning är detta inte tillräckligt. Man måste gå längre för att kunna uppnå den bästa effekten. Därför föreslår vi att bidrag till nyinvesteringar för ökad lagringskapacitet utgår med för hela landet högst . och att dessa föreskrifter skall gälla för företag med mer än 10 djurenheter i kustbygder från , och samt , , och . För övriga delar av landet skall föreskrifterna gälla för företag med över 100 djurenheter, och vara klar . Bidrag skall även utgå som stimulansbidrag till företag (under 100 djurenheter men över 10 djurenheter) som ej ingår i de ovan uppräknade områdena, men som ändå vidtar åtgärder enligt föreskrifterna. Bidragen för nyinvesteringar skall tas ur de medel som inkommer från avgifterna från gödsel och bekämpningsmedel. Ammoniakutsläpp från djurproduktion är ytterligare ett problem som regeringen tar upp i sin proposition. Ågärder för att minska utsläppen hänförs 17 1987/88 JolO till spridningen av stallgödsel och ökad lagringskapacitet för stallgödsel. Ammoniakavgång är ett miljöproblem, men enligt vår mening ett problem JolO som kommer att minska om de rätta åtgärderna sätts in på andra områden inom jordbruket. Vi har tidigare i denna motion gett vår syn på stallgödselhantering och ökad lagringskapacitet för stallgödsel. Ammoniakutsläppen har minskat i . Detta är tätt förknippat med animalieproduktionen då antalet djur har minskat i men ökat i . Den svenska delen av ammoniakutsläpp är förhållandevis liten jämfört med övriga , se fig. 3.5. För att på ett effektivt sätt minska jordbrukets negativa miljöeffekter anser vi att tyngdpunkten av en miljösatsning inom jordbruket bör ske för att få ner N och P läckagen från jordbruket. En effektivare användning av stallgödsel och därmed ett minskat behov av handelsgödsel, kommer att på ett effektivt sätt minska ammoniakavgången, detta i kombination med en ökad lagringskapacitet. bör även inom detta område verka för ett ökat internationellt samarbete för att i övriga få ned ammoniakutsläppen. 5^ -7! Fig. 3.5 Utsläpp av ammoniak i olika områden av (ton/år) Källa: Institut voor Meteorologie en Oceanografie. Källa: 3379, 1987 . Jordbruket är en näring som behandlas mycket hårt jämfört med andra näringar. Jordbruket skall svara för en nyttoproduktion som samhället behöver och här har jordbruket ett ansvar. Men man kan inte belasta jordbruket med att ta över områden som egentligen är samhällsintressen. Kulturlandskapet är ett sådant intresse. står jordbruket för både skötsel och kostnader. Vi anser att detta ansvar inte enbart kan läggas på jordbruket utan att samhället måste ta sitt ansvar och betala om det ligger i samhällets intresse. Regeringen föreslår i sin proposition att 20 milj. kr. skall avsättas för att upprätthålla kulturlandskapet. Dessa pengar skall enligt förslaget tas ur de avgifter som inflyter på grund av avgifterna på handelsgödsel och bekämpningskemikalier. Regeringens förslag avstyrks av . Vi har i vårt förslag till statsbudget avsatt 25 milj. kr. för liknande åtgärder. Vi anser som ovan anförts att det är ett samhällsintresse att bevara dessa naturtyper. Därför utgår anslaget i vårt förslag ur statskassan ur den del som är avsatt som omställningsstöd för jordbruket. Anslaget går in under B6. Människor kräver bra mat till rimliga priser. Maten ska vara fräsch, smaklig och nyttig. Allt fler ställer också högre krav på maten . Dels beror detta på att människorna blivit kunnigare som konsumenter. Dels finns också orsakerna att söka i missförhållanden i livsmedelsindustrin och i jordbruket. Människornas intresse för bra mat är välkommet. Under har kvaliteten på maten tagits för självklar. Människor har valt att höja sin levnadsstandard på andra sätt. motverkades matintresset av slit-och-släng-mentaliteten som var förhärskande . Det dagliga brödet skulle intas enkelt, gärna på stående fot. Kosten och matlagning ansågs vara en fråga för de stora livsmedelsindustrierna och för centralköken. Även inom andra områden negligerades människornas behov av god mat. Den medicinska forskningen koncentrerades på att finna botemedel för redan uppkomna sjukdomstillstånd. Kostens betydelse för hälsan begränsades till allmänna kostråd om matens sammansättning. Kunskapen om de långsiktiga effekterna av en felaktig kost var och är fortfarande - bristfälliga hos en stor del av vårdpersonalen. Parallellt med denna utveckling pågick ett arbete främst utanför de offentliga institutionerna av enskilda debattörer som påpekade att människor inte åt den mat som deras leverne fordrade. Matens sammansättning var anpassad till det samhälle där merparten av människorna tvingades till fysiskt tungt arbete. Här kom debatten om den skadliga potatisen, varningarna mot fettet i nöt- och griskött m. m. Livsmedelsproducenterna svarade på detta med en prissättning på pro- Mot. dukterna där en låg fetthalt favoriserades. Detta skedde exempelvis så att JolO kött med låg fetthalt premierades. De svenska konsumenternas väg mot grå fläskkotletter hade inletts. De små livsmedelsbutikerna med en personal som hade särskilda kunskaper om mat och dess tillagning slogs ut av stormarknader vars konkurrensfördel öppet angavs vara en minimal kundservice men ett lågt pris på varorna. Den förda jordbrukspolitiken utformades efter denna livsmedels- och konsumentpolitik. Kvalitetsaspekterna i produktionen begränsades till att uppfylla de minimikrav som livsmedelslagstiftningen ställer. En storskalig djurhållning eftersträvades uttalat av regeringen och jordbruksministern så sent som . De stora djurfabrikerna ansågs vara kvalitativt överlägsna den småskaliga djuruppfödningen. Därtill kunde djurfabrikerna genom s. k. effektivitetsvinster producera stora mängder av en produkt. De åtgärder som styrt livsmedelsproduktionen mot allt större enheter och en allt mer ensidig produktion ifrågasätts av ett folkflertal. Förespråkare för stordriftsfilosofin har till stöd för sina uppfattningar kunnat anföra att den fria detaljhandel givit konsumenterna möjligheter att välja mat. Dessa debattörer har dock inte i någon utsträckning påtalat de brister som finns i nuvarande konsumentinformation. Trots detta har landets konsumenter reagerat. Olika branscher upplever ett allt större köpmotstånd. I vissa fall är köpmotståndet riktat mot en produkt som sådan utan hänsynstagande till hur produkten produceras. Detta gäller exempelvis griskött. Ytterligare ett exempel på köpmotstånd kan anföras. Det gäller höns och kyckling. Förekomsten av bakterier (campylobacter) i kyckling och höna har, i kombination med den uppmärksamhet hanteringen av djuren i slakterierna rönt, medfört ett kompakt köpmotstånd mot produkterna.