mot · GB02Fi232 · 1988-01-26 00:00:00 — Inom loppet av bör marginalskatterna sänkas så att praktiskt taget alla heltidsarbetande får högst i skatt på en extrainkomst eller inkomstökning. Ett tak bör sättas vid . Detta innebär att alla alltid får behålla minst hälften av en inkomstökning och att de allra flesta får behålla . Det första steget i en sådan reform bör tas . Vi föreslår därför att marginalskatten sänks för alla beskattningsbara inkomster . fränden och att inflationsskyddet återinförs. Som redovisas i vår partimotion om skatterna är det vår bestämda uppfattning att en rejäl marginalskattereform skulle få mycket positiva effekter på ekonomins tillväxtförmåga. Avtalsförhandlingarna skulle underlättas genom att det nominella påslaget inte behöver vara så stort för att ge en viss ökning efter skatt. Därigenom skulle lägre marginalskatter medverka till att dämpa prisökningarna. Sänkta marginalskatter skulle därutöver skapa ökade incitament för arbete. sparande, utbildning och nyföretagande. Sådana dynamiska tillväxteffekter leder både till ett engångslyft i BNP och till att utvecklingen därefter blir mer gynnsam. Detta innebär att fördelarna med den marginalskattereform vi föreslår ökar. Förekomsten av sådana dynamiska effekter är väl omvittnad i den teoretiska litteraturen. Erfarenheterna från andra länder visar också att de existerar i verkligheten i alla fall vad gäller sänkning av de högsta marginalskatterna. Även utvecklingen i efter den förra marginalskattereformen tyder på att t. ex. kvinnors och egenföretagares arbetsutbud ökar när marginalskatterna sänks. Vi har beskrivit detta i vår tidigare nämnda partimotion med anledning av långtidsutredning. Med utgångspunkt i dessa fakta anser vi det närmast ansvarslöst av regeringen att inte lägga förslag om en skattereform med sänkta marginalskatter. Regeringens skattepolitik förefaller ensidigt inriktad på fortsatta skattehöjningar. En sådan politik är enligt vår uppfattning skadlig för svensk ekonomi. Under det socialdemokratiska regeringsinnehavet har den totala skattekvoten (alla skatter och avgifter som andel av BNP) ökat från till . Vi anser att det nu måste bli stopp för fortsatta skattehöjningar. Ambitionen måste snarare vara en sänkning av det totala skatte Vi föreslår nedan i avsnittet om budgetpolitiken sådana förändringar av skatterna att en liten sänkning av det totala skattetrycket uppkommer. Skattesänkningarna summerar till . på helår räknat och skattehöjningarna till . Skatterna reduceras därvid med ca . vilket motsvarar en minskning av skattekvoten med . Detta finansieras med minskade utgifter netto av samma storleksordning. Även om vissa positiva effekter på tillväxten kan väntas uppkomma anser vi det fel att i förväg tillgodogöra oss dem. Lönebildningen har liksom skattepolitiken varit ett uppenbart problem. Den mest positiva tolkning som kan göras av utvecklingen är att den årliga timkostnadsökningen reducerats med någon procentenhet under loppet av det . Detta är emellertid helt otillräckligt. Enligt flertalet bedömningar riskerar lönekostnadsökningen att snarare bli större än , dvs. den nivå som antas i regeringens mindre gynnsamma alternativ. Som vi har påtalat har regeringen försökt lösa problemet genom att samtala med parterna eller blidka dem med skatterabatt eller liknande. Båda dessa åtgärder prövades för övrigt även av de borgerliga regeringarna. har dragit slutsatsen att dessa metoder inte fungerar. Vad regeringen anser är mera oklart. Inför årets avtalsrörelse har regeringen introducerat s. k. cash limits inom den statliga sektorn i ett försök att göra förutsättningarna mer likartade på hela arbetsmarknaden. Det är ett lovvärt försök som vi stöder, även om vi tyvärr kan konstatera att regeringen försämrat förutsättningarna genom alltför sena och växlande besked orri vilken löneökning som kan accepteras. Regeringen förefaller inte heller själv särskilt hoppfull, men i stort sett tvär man sina händer. Det mest konkreta är en utfärdad varning för att SAMAKrapportens förhandlade inkomstpolitik kan komma framöver. avvisar en sådan korporativistisk modell för löneförhandlingarna. är regeringens besked i finansplanen att ansvaret för löneökningarna helt ligger hos arbetsmarknadens parter. Detta är inget annat än ett försök att skylla ifrån sig. Självfallet har arbetsmarknadens parter ett stort ansvar för löneutfallet, men det har regeringen också. Enligt vår uppfattning har regeringen inte gjort vad den borde för att lägga fast rimliga och stabila förutsättningar för årets avtalsrörelse. Vi har tidigare påtalat den kvartalspolitik som förts beträffande arbetsgivaravgifterna och nivån för vilken löneökningstakt som är samhällsekonomiskt godtagbar. Det är nu för sent att förändra förutsättningarna för årets avtalsrörelse. Ambitionen måste därför inriktas på att dagens komplicerade läge inte upprepas . Regeringen förefaller emellertid lika tomhänt inför detta krav som . anser att det är nu förutsättningarna måste läggas fast inför nästa års avtalsrörelse. Det är nu politiken måste inriktas på att skapa stabila och rimliga förutsättningar . Våra förslag inom skattepolitiken är ett led i en sådan politik. Sänkta marginalskatter och återinfört inflationsskydd skapar förutsättningar för lägre nominella löneökningar som inte försämrar konkurrenskraften men ändå medger reallöneökning efter skatt. Även borttagandet av den särskilda ATPavgiften på till de kollektiva löntagarfonderna i samband med att dessa fonder avskaffas bidrar till att förbättra förutsättningarna för avtalsrörelsen. Därutöver föreslår vi att arbetslöshetsförsäkringen reformeras. Syftet är att skapa inbyggda incitament för parterna att begränsa löneökningarna till en nivå som inte försämrar företagens kostnadsläge och konkurrenskraft och därigenom leder till ökad arbetslöshet. I dagens system finns nästan ingen sådan återkoppling mellan förhandlingsbordet och effekterna på sysselsättningen. Vårt förslag innebär att arbetslöshetsförsäkringen ändras så att den dels i större utsträckning finansieras direkt av parterna, dels i sin tur finansierar en större del av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som blir nödvändiga om avtalen blir så höga att arbetslösheten ökar. Syftet med en sådan reform är förebyggande, nämligen att förmå parterna att komma fram till avtalsuppgörelser som ligger inom den samhällsekonomiska ramen. Men om lönerna stiger för mycket och resulterar i ökad arbetslöshet skall denna mötas med arbetsmarknadspolitiska åtgärder och kostnaderna i större utsträckning bäras av dem som förhandlat. Vi föreslår också att förutsättningarna för frivilliga vinstandelssystem på företagsnivå förbättras. Andel-i-vinst för de anställda har, liksom olika former av bonuslön, många fördelar. Vi har från betonat vikten av ökat medägande för de anställda, ökat inflytande, ökat sparande och ökad tolerans för företagens vinster. Alla dessa effekter innebär bättre förutsättningar för avtalen och för en dämpad löneglidning. Vi vill slutligen betona en rad förändringar i den ekonomiska politiken som krävs för att förbättra marknadsekonomins funktionssätt. Regeringens politik bygger i hög grad på fortsatt användning av olika regleringar och centrala politiska beslut i stället för beslut av enskilda hushåll och företag på marknaden. Prisreglering förefaller vara ett i stort sett permanent inslag i politiken. Jordbrukspolitiken bygger på en omfattande reglering av priser och kvantiteter, bostadsregleringen likaså. Etableringskontroll förekommer inom vissa branscher. Regeringen skall godkänna valet av ordförande i . Flera tiotal miljarder kronor har dragits in från företagen i syfte att genom politiska beslut säkerställa att investeringar görs på "rätt sätt. Miljöpolitiken bygger i alltför hög grad enbart på administrativ reglering. Regionalpolitiken drivs alltför mycket genom centrala beslut. Kollektiva löntagarfonder har införts. Listan kunde göras längre. Ett viktigt undantag gäller kapitalmarknaden. Där har genomfört en omfattande avreglering, vilket vi välkomnar. Även här återstår emellertid att avskaffa valutaregleringen. är snart det enda land i västvärlden som har en omfattande reglering av de internationella kapitalrörelserna. föreslår en omfattande avreglering. Prisreglering bör bara tilllämpas för de syften som står i lagen, inte på det nästan permanenta sätt regeringen gör. Jordbrukspolitiken bör läggas om enligt de förslag vi för fram i en separat partimotion. Bostadsregleringen bör luckras upp. Etableringskontroll bör avskaffas, inte bara inom taxinäringen vilket regeringen äntligen in sett utan mer generellt. Lagen om regeringens godkännande av affärsbankernas styrelseordförande bör avskaffas. Miljöpolitiken måste kompletteras med ekonomiska styrmedel. Regionalpolitiken skall decentraliseras och inriktas på att skapa bättre generella förutsättningar inom utsatta områden. De kollektiva löntagarfonderna skall avskaffas på det sätt som föreslagits i en gemensam partimotion från , och moderata samlingspartiet. Det innebär en kraftig stimulans till spritt individuellt ägande, individuellt sparande och viktiga forskningsinsatser. Valutaregleringen skall avskaffas. Beträffande den sociala tjänsteproduktionen finns hos regeringen ett starkt ideologiskt betingat motstånd mot marknadslösningar. politik bygger i kontrast till detta på konkurrens och enskilda alternativ. Våra konkreta förslag om den inre och den yttre reformationen beskrivs ingående i en särskild partimotion om den offentliga sektorn. Ytterligare en aspekt av marknadsekonomin förtjänar att framhållas. Det gäller den internationella handeln och det internationella utbytet över huvud taget. välstånd bygger på att vi har en omfattande fri handel med varor. Om detta råder inga delade meningar. Däremot är det uppenbart att regeringens vilja att skapa ett fritt internationellt utbyte även för tjänster och för kapital är begränsad. Detsamma gäller en internationellt friare arbetsmarknad. På dessa områden finns en rad hinder för en ökad internationell rörlighet i form av svenska lagar och regler som i alltför hög grad avviker från omvärldens. I vår motion om kapitalmarknaden nämner vi t. ex. finansiella tjänster och etableringshinder i för utländska företag. Vi anser att politiken i i högre grad än måste beakta de krav en ökad internationalisering ställer. I en särskild motion om relationerna till EG utvecklas detta ytterligare. I detta sammanhang vill vi särskilt nämna skattepolitiken. Det är uppenbart att har hamnat på efterkälken i fråga om skattesystemets reformering. 1 hela vår omvärld pågår omläggningar av beskattningen som är mycket långtgående. Eftersom redan i utgångsläget har ett högre skattetryck och särskilt höga marginalskatter blir skillnaderna gentemot omvärlden och de negativa effekterna därav alltmer tydliga. Ett konkret exempel gäller beskattningen av utländska forskare och tekniker, för vilka vi har tvingats införa särskilda, lägre inkomstskattesatser. Enligt vår uppfattning bygger ett tillväxtfrämjande klimat på öppenhet och mångfald. Innovationer och tekniska nyheter kommer i stor utsträckning från enskilda individer utanför stora organisationer, oavsett om dessa är offentliga eller privata. Detta är ytterligare ett skäl för större inslag av enskilda alternativ inom den sociala tjänsteproduktionen. Det är också ett skäl för en sådan skattepolitik som främjar och stimulerar internationellt utbyte av människor och idéer. Vi vill slutligen framhålla betydelsen av stabila spelregler för att skapa gynnsamma förutsättningar för expansion och nyföretagande. Vi har ovan påtalat behovet av stabilitet i de förutsättningar statsmakterna lägger fast inför avtalsförhandlingarna. Behovet av stabilitet i de ekonomiska ramarna är likaledes stort inom den allmänna ekonomiska politiken. Plötsliga förändringar i t. ex. lagar och skatteregler skapar en osäkerhet som i sig är ägnad att dämpa enskilda människors och företags vilja till risktagande och utveckling. Vår slutsats är att bara den ekonomiska politik vi ovan beskrivit kan skapa Fi 232 den ökade välfärd för alla som vi eftersträvar. Utvecklingen av budgetunderskottet tillhör de delar av den ekonomiska politiken som regeringen ofta åberopar. Budgetunderskottet har minskat från . under det första socialdemokratiska regeringsåret till beräknade . i finansplanens prognos för /89. Statsbudgetens utveckling /83-1988/89. Miljarder kr., löpande priser 1982/83 andel 1988/89 andel -86,6 -13,0 -11,9 -1,1 Förbättringen på ca . motsvarar av BNP. Enligt tabellen tycks större delen av förbättringen bestå av minskade utgifter. Detta är också den bild som regeringen vill ge. En stor del av denna förbättring består emellertid av extraordinära förändringar. Vissa poster, t. ex. bostadslånen och finansieringen av investeringar, har flyttats ut från statsbudgeten utan att den reella verksamheten har förändrats. Sådana s. k. avlyft motsvarar . av de minskade utgifterna. På grund av den internationella högkonjunkturen och devalveringarna har utgifterna för arbetsmarknadspolitik och industristöd kunnat reduceras. Dessa poster kan beräknas svara för en utgiftsminskning på ca . Engångsåtgärder på inkomstsidan kan beräknas svara för ökade statsinkomster på ca . Det handlar om ändringar i kassahållning, snabbare skatteinbetalning och andra förändringar i skatteuppbörden. Om man summerar dessa extraordinära poster finner man att de motsvarar av BNP, eller knappt hälften av den totala förbättringen. Förändringen av statsskuldsräntorna svarar för ytterligare ca 1,5 procentenheters förbättring. Återstoden, av BNP, består till övervägande del av skattehöjningar. Skattehöjningarna summerar till av BNP enligt tabellen ovan. De fördelar sig på olika slags skatter ungefär på följande sätt. -inkomstskatt, hushåll +1,av BNP -företagsbeskattning +1,1 -fastighetsskatt +0,5 -moms +0,5 -bensinskatt, bilaccism. Totalt +3,7 15 Vi kan således konstatera att en väsentlig del av de åtgärder regeringen vidtagit för att minska budgetunderskottet har varit skattehöjningar, inte utgiftsminskningar. Som har framgått anser vi att en budgetpolitik som i så hög grad bygger på fortsatta skattehöjningar är skadlig för den svenska ekonomin. Av finansplanen framgår också att förbättring av det underliggande saldot är mindre än av det redovisade saldot. Därtill kommer att denna förbättring nu tycks ha upphört, så att budgetunderskottet riskerar öka igen. Detta innebär att kravet på en stram finanspolitik är lika aktuellt nu som . Det är vår uppfattning att den strama finanspolitiken måste bygga på minskningar i utgifterna. Statsbudgeten som instrument i den kortsiktiga stabiliseringspolitiken har minskat kraftigt. I förra årets budgetproposition angavs de finanspolitiska effekterna på efterfrågenivån som i stort sett neutrala. i efterhand kan man konstatera att finanspolitiken hade restriktiva verkningar motsvarande av BNP utan att några särskilda åtgärder vidtagits . a. mot denna bakgrund anser vi oss inte ha underlag för att göra en annan bedömning än regeringen i fråga om lämpligheten av budgetsaldots storlek. Vårt budgetförslag uppvisar därför i stort sett samma budgetunderskott som regeringen. Vi föreslår däremot en rad förändringar i sammansättningen av skatter och offentliga utgifter. På helår räknat summerar utgiftsminskningarna till . och utgiftsökningarna till ca . Netto minskar således utgifterna med ca . Några av förändringarna föreslås träda i kraft varför effekterna på /89 blir något annorlunda. För budgetåret uppgår de totala utgiftsminskningarna till och utgiftsökningarna till . Utgifterna netto minskar därigenom med . Därtill kommer att vi föreslår en rad utförsäljningar av statliga företag, statlig skog m. m. Vi räknar med att helårseffekten av dessa blir en engångsförstärkning med . Bara en mindre del av detta kan väntas infalla under /89; vi har uppskattat beloppet till ca . Utförsäljningarna kan emellertid upprepas under framöver. Inom skattepolitiken föreslår vi på helår räknat skattehöjningar på . och skattesänkningar på ca . Därtill kommer att vi reserverar ca 400 milj. kr. för att kunna avvisa väntade skattehöjningar från regeringen (t. ex. förslaget om s. k. valpskatt, om regeringen skulle framhärda med detta). Totalt innebär våra förslag således skattesänkningar på ca . på helår räknat. För /89 kan skattehöjningarna uppskattas till . och skattesänkningarna till ca . (inkl. nej till väntade skattehöjningar). Under budgetåret blir de totala skattesänkningarna således något mindre än under helår, eller ca . Vårt budgetförslag innebär sammanfattningsvis ett förstärkt budgetsaldo på . under /89 och i stort sett oförändrat . Vi har då inte inkluderat några effekter av engångsåtgärder, t. ex. utförsäljning av statliga företag. I denna sammanställning har vi inkluderat effekterna av våra förslag i fråga om trafikpolitiken, den föreslagna bensinskattehöjningen m. m. Utgiftsökningarna består främst av det gemensamma borgerliga förslaget om vårdnadsbidrag på , per förskolebarn och år. Dessutom föreslår vi höjt barnbidrag på . per barn och år. Större utgiftsökningar i övrigt gäller höjt vårdbidrag för handikappade barn, höjt bistånd till , åtgärder för att höja kvaliteten i ungdomsskolan, stimulansbidrag för att påskynda ombyggnad till eget rum inom äldreomsorgen samt stöd till de s. k. undantagandepensionärerna. Därutöver har vi smärre utgiftsökningar inom regionalpolitiken, miljöpolitiken och beträffande sysselsättning för arbetshandikappade. Utgiftsminskningarna gäller i första hand sådana transfereringar som riktar sig till alla medborgare. Därigenom minskar statens utgifter med stora belopp trots att belastningen för den enskilde blir blygsam. Detta gäller t. ex. förslagen inom sjukförsäkringen där vi föreslåratt sjukpenning inte skall utgå för insjuknandedagen, att ersättningen sänks till samt att ersättningsnivån inom delpensionen återgår till . Före skattebortfall summerar dessa besparingar till ca . Av samma skäl föreslår vi att statsbidragen till arbetslöshetskassorna reduceras med . Höjningen av barnbidraget motsvaras av en lika stor minskning av mjölksubventionerna. Andra besparingsposter gäller bostadssubventionerna, vuxenutbildningen, inleveranser från samt selektivt industripolitiskt stöd m. m. , och moderata samlingspartiet har i gemensam partimotion lämnat förslag om vårdnadsbidrag. Reformen belastar statsbudgeten med . i helårseffekt och med halva beloppet för /89, eftersom reformen träder i kraft . I förslaget ingår en reducering av statsbidraget till den kommunala barnomsorgen, vilket innebären minskad statsutgift med , beräknad med hänsyn till den i budgetpropositionen antagna daghemssituationen . (Det programledes lämnade förslaget baserades beräknade daghemssiffror, vilka innefattade ca 25 000 barn.) Beskattningen av vårdnadsbidraget samt effekterna av avdragsrätten för barnomsorgskostnader inbringar, då staten tillgodogjort sig kommunalskattedelen, . Med de nu gällande förutsättningarna blir finansieringsbehovet . (Till skillnad från den beräknade kostnaden om .) Finansieringen av resterande . sker på två sätt. Kommunerna kompenseras inte för utebliven beskattning av juridiska personer och inte heller för avskaffandet av den kommunala garantibeskattningen. Detta motsvarar en besparing om . (helårseffekt). Vidare föreslås att schablonavdraget vid inkomstbeskattningen sänks från . Staten tillgodogör sig hela effekten av denna sänkning vilket frigör ytterligare . (helårseffekt). Våra förslag till utgiftsförändringar sammanfattas i tabellerna 4 och 5 nedan. förslag till ökade utgifter. Departement /89 Helår förslag till minskade utgifter. De förslag till förändringar inom skattepolitiken vi lägger fram består i första hand av en sänkning av marginalskatten för alla beskattningsbara inkomster . Dessutom föreslår vi att inflationsskyddet i skatteskalan återinförs. Vi förutsätter dock att även regeringen avser göra motsvarande förändringar i skatteskalan varför vi ej belastat vårt budgetalternativ med denna post. Dessutom avvisar vi regeringens förslag till höjd bensinskatt. Vi föreslår också att förmögenhetsskatten på arbetande kapital avskaffas. Som en följd av våra förslag till minskade transfereringar minskar även statens skatteintäkter (vi har räknat med en genomsnittlig statlig marginalskatt på efter den av oss föreslagna sänkningen). Det skattebortfall som av detta skäl drabbar kommuner och landsting förutsätts de ej bli kompenserade för. Vi har också reserverat 400 milj. kr. för att kunna avvisa kommande skattehöjningar från regeringen (t. ex. den s. k. valpskatten). I andra partimotioner har vi föreslagit höjd skatt på vin och sprit liksom på tobak. föreslår vi att skattereduktionen för fackföreningsavgiften avskaffas. Därtill anser vi att grundavdraget kan reduceras. (Vi har utgått från att av inkomstförändringarna infaller under budgetåret.) Tabell 6 sammanfattar våra skattepolitiska förslag. förslag till skatteförändringar. Nej till höjd bensinskatt 1 fråga om engångsförändringar föreslår vi utförsäljning av statliga företag för ca , försäljning av statlig skog med ca 400 milj. kr.. statlig jordbruksmark med ca 50 milj. kr. samt utflyttning av lokaliseringslånen, ca 200 milj. kr. Detta summerar till 4650 milj. kr. Vi tillgodogör oss en mindre ränteeffekt på grund av dessa förslag, ca 200 milj. kr. på helår räknat, men ingenting under budgetåret. 1 tabell 7 sammanfattas effekterna av förslag till förändringar i fråga om utgifter och skatter. Sammanfattning av budgetförslag. 2(X) En mycket stor del av den generella välfärdspolitik som förordar bedrivs av kommuner och landsting. Det är därför angeläget att skapa det nödvändiga utrymmet för en viss expansion. är det uppenbart att den kommunala sektorn under en följd av år expanderat i alltför snabb takt. Bara under ett enda år. 1986, kunde kommunernas volymexpansion begränsas till som under en följd av år ansett förenligt med samhällsekonomisk balans. Regeringen förutser i finansplanen att kommunernas volymexpansion åter ökar kraftigt. Ökningstakten varunder 1987 preliminärt och väntas öka ytterligare till och ytterligare något . Detta gäller det s. k. låglönealternativet, i höglönealternativet blir utrymmet något mer begränsat främst genom den snabbare kostnadsökningen. Enligt vår uppfattning är det samhällsekonomiskt nödvändigt att kommu nernas expansion begränsas tili . Detta utrymme bör fördelas i något högre grad till landstingskommunerna, både på grund av den väntade befolkningsutvecklingen och med hänsyn till prioritering av sjukvården. Våra förslag innebär således att hälso- och sjukvården expanderar i samma takt som den totala tillväxten i ekonomin. Detta innebär att utrymmet för primärkommunal expansion begränsas i högre grad. I den mån uppgifter inom sjukvården överförs mellan kommun och landsting förutsätter vi att detta motsvaras av finansiella överföringar, t. ex. som den skatteväxling som skett i . Vi föreslår således att statens bidrag till kommunsektorn reduceras med netto . Detta sker på följande sätt. Återstoden av kompensationen för den avskaffade beskattningen av juridiska personer tas bort. Likaså anser vi inte att någon kompensation bör ges för den avskaffade garantibeskattningen av fastigheter. Dessa båda statsbidrag summerar till . i regeringens förslag. föreslår vi att ytterligare 300 milj. kr. avsätts för extra skatteutjämningsbidrag för att undvika att enskilda kommuner drabbas oproportionerligt hårt av förslagen ovan. Några av våra övriga förslag till utgiftsförändringar påverkar kommunernas ekonomi. Det gäller t. ex. förslaget om reducerad statsbidragsandel för beredskapsarbeten, stimulansbidraget till eget rum, förstärkningen inom ungdomsskolan och besparingarna inom vuxenutbildningen. Vi har likaså förutsatt att staten inte kompenserar kommunerna för det inkomstbortfall som följer av våra förslag inom sjukförsäkringen, m. m.