mot · GB02So607 · 1988-01-13 00:00:00 — om dagbarnvårdares rätt att räkna in egna barn i underlaget för anställning Dagbarnvårdarna är i praktiken den enda yrkesgrupp som inte kan få barnomsorg för sina egna barn. I och med att kommunerna infört vårdtak på är de dagbarnvårdare som också är föräldrar till barn i förskoleåldern allvarligt diskriminerade. Dagbarnvårdarens egna förskolebarn reducerar möjligheten för dagbarnvårdaren att utöva sitt yrke. En dagbarnvårdare med två barn i förskoleåldern har således bara halv förvärvskapacitet. Hade dagbarnvårdarna som yrkesgrupp rätt till barntillsyn på samma sätt som andra yrkesgrupper skulle man genom att sända sina förskolebarn till daghem eller annat familjedaghem nå full förvärvskapacitet och kunna ta emot barn upp till vårdtaket på samma sätt som dagbarnvårdare utan egna barn. Dagbarnvårdare med egna förskolebarn skulle i det läget ha samma möjlighet till full förvärvsinkomst som dagbarnvårdare utan egena barn. Regeringens proposition Förskola för alla barn (proposition 1984/85:209) föranledde att fatta beslut som bl. a. innebär att alla barn ska ha rätt till plats inom förskolan . För att undanröja ovan beskrivna orättvisa och fullfölja beslut om förskola för alla barn måste även dagbarnvårdarnas förskolebarn erbjudas barntillsyn. Alla praktiska skäl talar för att detta bör ske i det egna hemmet. 1 kommun togs ett beslut om att kommunala dagbarnvårdare ska få lön även för vården av sina egna barn. Konstruktionen, som ligger i linje med vad kds tidigare föreslagit, innebär att alla kommunala dagbarnvårdare beviljas förtur om de vill placera eget barn i barnomsorgen. Dagbarnvårdarens barn får sedan en plats enligt närhetsprincipen och då är det egna hemmet det rimligaste alternativet. En förutsättning är att dagbarnvårdaren dessutom vårdar någon annans barn på minst halvtid. Enligt uppgift kommer kommunen att genomföra detta beslut även om statsbidrag inte kommer att utgå för verksamheten. Vid socialutskottets behandling av en motion med motsvarande hemställan under föregående riksdagsår (SoU 1986/87:35) anfördes att mycket talade för att ersättning till dagbarnvårdare för vård av egna barn borde betraktas som ett förtäckt vårdnadsbidrag. Utskottet hänvisade till att regeringsrätten fastslagit att vårdnadsbidrag inte är någon angelägenhet och att utgivande av dem strider mot 1 kap. 4 § kommunallagen. Vidare hänvisade utskottet till meddelandeblad om statsbidrag till barnomsorgen (8/86) där följande sägs om bidrag till kommunala familjedaghem: Det bör påpekas, att bidrag endast får sökas för dagbarn i kommunalt familjedaghem. Egna barn, som med dagbarnen vistas i dagbarnvårdarens hem, får aldrig medräknas. Utskottet påpekade också att statsrådet i proposition 1986/87:117 anför att han med kommunalt familjedaghem avser att en dagbarnvårdare är anställd av kommunen för att i sitt eget hem vårda andra föräldrars barn . I propositionen heter det att som inskrivna barn får inte dagbarnvårdarens egna barn medräknas. Enligt kds mening är det inte att betrakta som vårdlön om de egna barnen får räknas in i underlaget för anställning. Dagbarnvårdarna har ett anställningsavtal och uppbär månadslön från kommunen för det arbete de utför. Dessa förvärvsarbetande bör rimligen ha samma rätt till barnomsorg som andra. Barnskötare och förskollärare i den kommunala barnomsorgen har möjlighet att välja barnomsorgsform för sina förskolebarn i mån av plats. Om dagbarnvårdare får denna rätt är det av såväl administrativa som känslomässiga skäl bäst att omsorgen sker i det egna hemmet, som utgör den närmaste barnomsorgsenheten. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motion anförts om dagbarnvårdares rätt till barnomsorg på samma grunder som övriga förvärvsarbetande. 1987/88 So607