mot · GB02K311 · 1988-01-26 00:00:00 — 1987/88 :K311 av m. fl. (s) om rökförbud i Olika åtgärder för att förhindra och minska luftföroreningar utomhus ger bättre möjligheter att påverka luftkvaliteten inomhus. Detta är av stor vikt eftersom inomhusluften ändå blir förorenad av partiklar och gaser från byggnaden, dess inredning, verksamhet i den och av människor som vistas där. Tobaksrök är en av de största föroreningskällorna. I många rapporter har forskare redovisat mycket allvarliga skadeverkningar av tobaksrök och även annat tobaksbruk. har också skador av s. k. passiv rökning uppmärksammats. Tobaksbruk är farligt, vanligt och påverkbart. Restriktioner, information, upplysning och rökavvänjningsstöd och -behandling har givit goda resultat. Tobaksbruket har minskat och många inomhusmiljöer har blivit renare och friskare. Det finns dock anledning att gå vidare. är tobaksbruket mycket utbrett och nya brukare tillkommer. är både en stor arbetsplats och har många offentliga lokaler. Anställda och ledamöter bör ha rätt att få arbeta i så bra inomhusklimat som möjligt och besökande bör kunna komma till offentliga utrymmen utan att besväras av tobaksrök eller tvingas till passiv rökning. Tyvärr måste alla passera entréer, där det är tillåtet att röka. Passagen på plan 5 mellan de båda huvudbyggnaderna har tillåtet rökutrymme på båda sidor. Den s. k. Bankhallen är både passage och uppehållsplats för många arbetande och besökande. Det här är exempel på utrymmen i våra egna offentliga lokaler, som inte är tillgängliga och användbara för rökallergiker. Det vore en ganska enkel åtgärd att förbjuda rökning i dessa utrymmen men tyvärr är denna åtgärd ensam otillräcklig. Luften från utrymmen där rökning är tillåten får inte cirkulera så att rester av tobaksrök kan spridas till ickerökutrymmen. Personal som har sina arbetsplatser i anslutning till rökfria utrymmen bör kunna erbjudas möjlighet att nå rökrum som är riktigt ventilerade. Arbetsschema måste tillåta rimliga avbrott. Besökande som önskar möjlighet att röka bör kunna erbjudas detta i väl avskilda rum. Framför allt bör personal och ledamöter som så önskar erbjudas möjligheter att få hjälp och stöd för att kunna bryta sitt tobaksbruk - inte bara byta cigarretter mot snus. Detta är några exempel på förändringar som krävs för att åstadkomma en rökfri miljö i gemensamma lokaler. Det krävs alltså medverkan av många! Både anställda och ledamöter måste bli delaktiga. Hälso- och sjukvårdens personal, motions- och idrottsledare bör också delta i arbetet. Målet om ett helt rökfritt riksdagshus kan möjligen nås om många uppfattar Mot. det som väsentligt och positivt. Då finner man lösningar som kan accepteras. En renare och hälsosammare arbets- och besöksmiljö är den mest påtagliga belöningen. Egna erfarenheter av positiva förändringar bör göra oss mera kunniga att delta i ett nödvändigt opinionsarbete mot tobaksbruket i hela samhället. En av landets centralaste arbetsplatser och med offentliga lokaler bör bli en synlig förebild för övriga i landet. Ungdomar som arbetar för ett minskat tobaksbruk får stimulans genom en positiv förebild. Nödvändiga åtgärder bör vara genomförda till . Givetvis måste stöd och behandlingsverksamhet för den som önskar hjälp att sluta med tobaksbruk fortsätta. Verksamheten bör utvärderas för att kunna ligga till grund för eventuellt ytterligare åtgärder. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att beslutar att offentliga lokaler skall vara rökfria , 2. att beslutar vidta åtgärder för att uppnå en renare och hälsosammare miljö i , 3. att beslutar att den i punkterna 1 och 2 föreslagna verksamheten skall utvärderas . () ()