ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02So469 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:So469 av () om rökfria miljöer kunde man i offentliga lokaler mötas av skyltar med texten: Förbjudet att spotta på golvet, undertecknat . Dessa skyltar vårdas nu som klenoder, men är försvunna från offentliga lokaler. Det beror inte på att den allmänna synen har ändrats och att vi allmänt accepterar att tobakssnus spottas på golvet. Tvärtom är det så att ingen skulle få för sig att utsätta sina medmänniskor för ett så ohygieniskt beteende. Annan typ av tobaksbruk har blivit betydligt vanligare sedan förbudsskyltarnas tid, tobaksrökningen. Visserligen har rökningen minskat , men riskerna av den passiva rökningen har allt bättre klarlagts. Vi vet nu att det inte är var och ens sak om man utsätter sig för rökningens skadeverkningar. Rökarens medmänniskor drabbas också av rökarens beteende om de vistas i samma rum där rökaren röker även om de aldrig har tagit ett bloss. Det borde vara en självklar rättighet för var och en att kunna vistas i offentliga lokaler, deltaga i möten och sammanträden utan att tvingas andas in tobaksrök. I och finns redan långtgående restriktioner och förbud mot rökning i offentliga lokaler och även i , som ofta har kritiserat för förbudspolitik, verkar det råda en stor enighet i om förbud mot rökning i offentliga lokaler. Jag behöver knappast orda mer om rökningens stora skadeverkningar för att motivera ett förslag om motsvarande restriktioner i . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning om rökfria miljöer i offentliga lokaler genom komplettering av hälsoskyddslagen eller genom en särskild lag.
mot · GB02So470 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:So470 av m. fl. om etiska frågor i den medicinska utvecklingen En samlad och gemensam syn på människan, livet och människovärdet har en avgörande betydelse för sammanhållningen i en nation. Den medicinska utvecklingen leder ständigt till nya ställningstaganden där hävdvunna begrepp kan ställas på huvudet. Det är viktigt att utvecklingen inte springer ifrån människors personliga känslor. Då äventyras perspektiven för de värderingar som styr sjukvården. Sådana exempel har vi kunnat se i debatten om aborter och om det nya dödsbegreppet. Liknande debatter kan vi se framför oss när det gäller bl. a. genteknik, fosterdiagnostik och befruktning utanför människokroppen. I budgetpropositionen aviseras en proposition om befruktning utanför människokroppen. Enligt vår mening är det angeläget att alla ställningstaganden som tränger sig på grundas på samma människosyn. Det finns därför betydande risker med att fatta beslut i en frågeställning i taget utan att ställa besluten på en och samma etiska grund. Vårt samhälle vilar på en och humanistisk människosyn. Det innebär att man i varje beslut måste sträva efter att slå vakt om varje individs integritet, grundtrygghet och rätt. Respekten för den levande människan är avgörande. har en rad utredningar arbetat med etiska frågor till följd av den medicinska utvecklingen. I vissa avseenden är det naturligt att också nå internationellt accepterade grundvalar för den medicinska utvecklingen. Enligt vår mening är det angeläget att inför kommande beslut med etiska implikationer formulera en etisk plattform vad gäller synen på människa och människovärde, vilken kan nå allmän anslutning. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den etiska grundsyn som bör vara utgångspunkt för politiska beslut till följd av den medicinska utvecklingen. () () () () () () ()
mot · GB02So471 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:So471 av och () om intensifierade åtgärder mot tobaksrökning Besluten om rökfria miljöer grundar sig på utomordentligt säkert konstaterade samband mellan tobak och lungcancer, tobak och hjärt- och kärlsjukdomar, tobakens förstärkande effekt vid yrkesskador orsakade av asbest, radon etc. Många av oss lever i föreställningen att bruket av tobak minskar i , totalt sett. Detta är tyvärr en myt. 1985 minskade försäljningen av cigaretter, men har tobaksbruket återgått till tidigare nivåer. Den nya, stora riskgruppen tycks vara yngre kvinnor. Enligt en studie i medelstora svenska städer röker åtta av tio kvinnor i åldrarna . Däremot har rökningen minskat bland både män och kvinnor , särskilt bland högre utbildade. Många lovvärda initiativ tas, främst från frivilliga och ideellt arbetande organisationer, föreningar och enskilda, allt från En rökfri generation till Cancerfondens vetenskapligt inriktade projekt (se bilaga*). I skolorna utförs ett stort arbete, men i enkäten kunde vi läsa att skolungdomarna anser att antirökkampanjema är för utslätade och tama. Skräm oss ordentligt och visa bilder på hur storrökarnas lungor ser ut, sa många av de intervjuade under rökfria veckan. Efter de många åren av intensiv propagande mot rökningen kan vi konstatera att kampanjerna till vissa delar har haft framgång, särskilt bland välutbildade. finns kunskapen om att rökningen är farlig för hälsan. Även passiv rökning kan vara skadlig, särskilt i en i övrigt osund miljö. Med de kunskaper som finns om sambandet mellan rökning och olika sjukdomar bör politiska beslut kunna fattas på basis av dessa kunskapei * Bilagan överlämnad till utskottet. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vikten av att informationen främst i skolor och på arbetsplatser realistiskt och trovärdigt beskriver tobakens skadeverkningar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att varningstexterna på tobaksförpackningama bör omarbetas och förnyas, att cancerforskare och professionella informatörer bör ges resurser att i samverkan utarbeta långsiktiga utbildnings-, informations- och opinionspåverkande program. () () 1987/88 So471 fr ^V'7 / g' VPSr* <&-S 'r'. ..; 7 f\%: >-,. 'i' '&%*:& -."S . j H y%k ;.f 'v- - , ,:"v - - . ^ . . ' - . .' : >: . ;: ,.? ?' V"7. -V- -? , , - . - /' /: / - - ; v ,*. - "-"V- VV-J .l
mot · GB02So473 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:So473 av m. fl. om rätten till bosättning för personer som vårdas inom långvården Rätten till fri bosättning för personer som vårdas inom långvården, på sjukhus eller sjukhem, är en fråga av principiell betydelse. Situationer kan uppstå där vårdnadstagaren får sin vård inom ett landstingsområde långt från sina anhöriga. Det kan vara av stor mänsklig betydelse för vårdnadstagaren att hon/han, om så önskas, kan flytta närmare sina anhöriga. behandlade frågan om reglerna för bosättning för personer inom långvården under /85. De nuvarande reglerna bygger på ett avtal mellan landstingen och de kommuner som ej ingår i landstingskommun. I avtalet finns bl. a. bestämmelser om samarbete då det gäller icke akut vård som motiveras främst av andra skäl än rent medicinska. Avtalet ger möjlighet att remittera en patient till ett sjukhus eller sjukhem i ett annat landsting även om likvärdig vård finns i det egna landstingsområdet. Remissmöjligheterna skall bl. a. kunna utnyttjas för personer som är i behov av långvarig sjukhus- eller sjukhemsvård och som av humanitära skäl bör flyttas till någon institution inom den landstingskommun fär vårdnadstagarens anhöriga är bosatta. ansåg att frågan om att gamla människor får möjlighet att vårdas nära sina anhöriga är av stor mänsklig betydelse. Det kan innebära stort lidande att inte få vårdas nära sina anhöriga, anfördes det. Utskottet noterade med tillfredsställelse bestämmelsen om "icke akut vård i övrigt" i det nya riksavtalet för hälso- och sjukvården. Genom denna regel öppnas en möjlighet att utan hänsyn till bosättningen flyttat, ex. en långvårdspatient till en klinik inom ett annat landstingsområde, förutsatt att de båda landstingen kan enas om detta, sade utskottet. beslutade i enlighet med utskottets betänkande. Förutsättningen för att en flyttning skall kunna ske är således att de båda landstingen är ense. Vi anser att detta förbehåll utgör en begränsning av den enskilde vårdnadstagarens beslutanderätt över sin egen bosättning. För i stort sett alla andra medborgare gäller att individen själv bestämmer i vilken ort eller landsdel hon/han vill bosäta sig. Begränsningen bör därför undanröjas. Givetvis uppstår en mängd praktiska detaljer att lösa. Det kan exempelvis gälla inplacering i eventuell kö beroende på brist på vårdplatser med mera. 1987/88 So473 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätten till bosättning för personer som vårdas inom långvården. Detta bör emellertid inte, enligt vår mening, hindra ett ställningstagande i principfrågan. Även för andra medborgare gäller vid flyttning att hänsyn måste tas till möjligheten att skaffa bostad på den nya orten, till bostadsköns längd osv. () () () () ()
mot · GB02So474 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So474 av m. fl. om rekryteringsbefrämjande åtgärder för läkare Det har alltid funnits en benägenhet för färdiga specialistläkare att hålla sig kvar i storstäder. Skälen för detta varierar men låt oss peka på några orsakssammanhang: - små möjligheter till kvalificerade arbeten för läkarmakar med avancerad utbildning utgör ett mycket påtagligt hinder för utflyttning. - Önskan om närhet till fortsatt utbildning efter specialistexamen finns alltid latent. Kunskapsambitioner, storsjukhuskaraktär, vetenskapligt arbete etc. leder ofta till tjänstgöring på stora sjukhus. - Den kontinuerliga ökningen av tjänster både inom sjukhusvård och primärvård i våra storstäder som i sin tur har samband med normalisering av läkarnas veckoarbetstid och med s. k. totalbemanning motverkar också decentraliseringen av läkartjänster. Den s. k. Dagmarreformen som innebär bl. a. en fördelning av statliga medel till sjukvårdshuvudmannen efter befolkningsunderlag och inte som tidigare efter antal gjorda läkarbesök, kommer att leda till en jämnare fördelning av läkartjänsterna. Som ett komplement till Dagmarreformen bör andra vägar prövas för att underlätta läkarrekrytering till glesare befolkade delar av landet. Vårt förslag till en decentraliserad läkarrekrytering framgår av nedanstående punkter: - Öronmärk läkartjänster i landsorten som motiverar högt prioriterad rekrytering. - Anställ på dessa färdiga specialister med kontrakt på förslagsvis . - Utforma kontraktet så, att vederbörande specialist förbinder sig att tjänstgöra på aktuell tjänst mot att staten minskar läkarens studieskuld med ett ansenligt belopp. En nybliven specialistläkare torde ha en studieskuld som vanligtvis överstiger . Den årliga avbetalningen, som inte är avdragsgill, innebär givetvis en stor belastning. En väsentlig minskning av skulden borde kunna göra tjänstgöringen i bristorter mer attraktiv. - Bryts kontraktet av icke acceptabla skäl kan naturligtvis inte någon avkortning av studieskulden komma i fråga. - När kontraktstiden utgått, görs en ny bedömning om tjänsten ifråga fortfarande bör prioriteras för kontraktsmetoden. Det kan synas störande att ge ekonomiska lättnader på relativt väl betalda tjänster inom den akademiska offentliga sektorn. Kravet på en fungerande sjukvård i landsorten väger emellertid tyngre. Vad den betyder i trygghet för befolkningen är lätt att förstå, inte minst för de lokala politiker som år får kämpa med det här problemet. Rent ekonomiskt vet vi också, att sjukvård med svagt utbildade läkare som korttidsvikarierar kostar samhället stora belopp. Det kan också vara rimligt att tro, att många kontraktsdoktorer kommer att uppleva både sitt arbete och sin boendemiljö så positivt, att de gärna stannar kvar efter kontraktstidens utgång. Detta vårt förslag är naturligtvis tillämpligt för andra bristyrkesgrupper. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen lämnar förslag till läkarrekryteringsfrämjande åtgärder i enlighet med motionen. () () 1987/88 So474
mot · GB02So481 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:So481 av och () om aktivt samtycke som villkor för transplantation I samband med att lagen om dödens inträde togs av beslutades även om en ändring i transplantationslagens 7 §, som fick följande lydelse: Ingrepp som avses i denna lag får företas på en avliden person, om denne under sin livstid skriftligen har medgivit detta. Även utan medgivande enligt första stycket får organ och annat biologiskt material tas från en avliden person, om den avlidne har uttalat sig för sådant ingrepp eller om det av andra skäl finns grundad anledning anta att ingreppet skulle vara i överensstämmelse med hans uppfattning. Råder oklarhet om den avlidnes inställning, får ingrepp företas om nära anhörig medger det. Framkommer oenighet mellan nära anhöriga får ingrepp inte göras. Många människor känner oro inför den tolkning av lagen som kan ske , speciellt som sjukvårdens behov av organ ökar. Om den avlidne ej gjort några uttalanden till förmån för donation får de anhöriga avgöra frågan. I en krissituation som oftast uppstår om ett hastigt dödsfall inträffar läggs det ett för stort ansvar på de anhöriga. Det kan bli svårt att stå emot trycket när en svårt sjuk människas liv hänger på möjligheten att få den avlidnes organ. Transplantationslagen bör ändras så att det framgår att ett aktivt samtycke som bygger på ett personligt ställningstagande, krävs före en transplantation. För många människor är detta både en rättssäkerhets- och integritetsfråga. Respekten för människan får ej upphöra i och med dödens inträde. Många vill säkert donera sina organ för att hjälpa andra när de själva gått bort men de vill fatta ett personligt avgörande. Det bör inte möta några större hinder att finna ett enkelt system, där samtycke kan registreras. Informationen skall vara lättillgänglig för sjukhuspersonal. Uppgifter om detta kan t. ex. föras in på sjukförsäkringsbesked, patient- eller legitimationskort. Det borde även vara positivt för sjukhuspersonal att snabbt få ett besked om det är möjligt att ta organ från en avliden. Dessa åtgärder måste naturligtvis förberedas genom saklig upplysning och öppen debatt. Under en övergångstid kan det uppstå vissa svårigheter att erhålla organ för transplantation. Trots den invändning som kan finnas är det bättre för alla parter med ett aktivt medgivande till donation och att dessa uppgifter finns lättillgängliga än som förhållandena ter sig . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring i lagen om transplantation så att endast aktivt samtycke under vederbörandes livstid godtas som medgivande till att organ får tas från en avliden samt förslag om hur aktivt samtycke skall dokumenteras. () ()
mot · GB02So482 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So482 om utökad forskning om och utveckling av ersättningsmaterial till tandamalgam Mångå människor uppger sig ha hälsoproblem som man förknippar med det tandamalgam man har i sina tandfyllningar - trötthet, minnesstörningar, koncentrationssvårigheter, darrningar, allergier m.m. Det är närmast kvicksilverinnehållet i tandamalgamet som kan förorsaka dessa problem. Men kvicksilver förekommer också i maten vi äter och luften vi andas. Därför kan dessa källor också bidra till problemen utöver en mängd andra orsaksfaktorer. Forskningen har kommit i gång kring frågan om tandamalgamets hälsoeffekter, framför allt påverkan av frigjort kvicksilver. Kvicksilvret kan avgå i form av ånga samt genom korrosion. Det sker framför allt vid tandlagning, intag av föda samt vid tandborstning. Desto fler fyllningar desto större risk för kvicksilveravgång. Kvicksilvret når blodet genom andningsoch matsmältningsorganen. Av det kvicksilver som upptas av blodet beräknas gå vidare till hjärnan och upplagras där. Även andra delar av kroppen får ta emot olika mängder av frigjort kvicksilver. Det här är fråga om en lågdosexponering, som vanligtvis ger effekter först på lång sikt och därmed i likhet med annan lågdospåverkan är svår att kartlägga och bedöma de exakta effekterna av. Ändå kan man fastslå mot bakgrund av tillgängliga forskningsresultat, att det inte är någon tvekan om att kvicksilver frigörs från tandamalgam och att även låga doser påverkar olika delar av människokroppen negativt vid långtidsexponering, i vissa fall mycket tydligt i form av munhåleallergier. Problemet skall givetvis inte överdrivas, men inte heller underskattas. Trots dessa kunskaper fortsätter användningen av tandamlagam i full utsträckning. Även våra barn behandlas med detta tandlagningsmaterial och därmed bygger man in problemet också hos nya befolkningsgrupper. Detta kan inte förklaras på annat sätt än att kunskapen om och förekomsten av lämpligt ersättningsmaterial saknas i stor utsträckning. De material man använder är porslin, som har bristande styrka, plast, som avger giftiga ämnen innan det fullständigt har polymeriserat bl. a. formaldehyder, och guld, som är ett mycket dyrbart material om än starkt och som saknar amalgamets flexibilitet vid kompletteringar av fyllningar. Forskningen om sambandet mellan vissa hälsoproblem och tandamalgamets kvicksilverinnehåll måste i ökad utsträckning kompletteras med forskning om och utveckling av lämpliga ersättningsmaterial. anledning att vänta på att forskningsresultaten om tandamalgamets hälsoeffekter skall bli kompletta. Ersättningsmaterial bör komma till bredare användning möjligt. Forsknings- och utvecklingsarbetet avseende ersättningsmaterial bör därför forceras. Det är också angeläget, att plastmaterialets negativa effekter än bättre klarläggs. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utökad forskning om och utveckling av ersättningsmaterial till tandamalgam. 1987/88 So482
mot · GB02So484 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:So484 av () om legitimering av naprapater Det finns ca 300 verksamma Doetors of Naprapathy här i landet, som är utbildade vid Naprapathic school i . Utbildningen bedrivs under med . Den grundmedicinska delen av utbildningen ges av legitimerade läkare. Till skolan är 24 medicinare knutna, från medicine kandidater till professorer. Den kvalificerade utbildning inom sjukdomar som naprapaten besitter skulle kunna utnyttjas bättre än vad som gjorts . En rapport som arbetarskyddsstyrelsen gjorde visar att sjukdomar i kostar samhället . Här skulle samhället i stället kunna göra en vinst, om man inordnade naprapaterna i den allmänna sjukvården. Detta skulle kunna medföra lättnader för legitimerade läkare att skriva remisser till naprapater, och landstingen skulle kunna anställa naprapater. har vi inom LO och TCO en rehabiliteringsförsäkring (TFF) som gäller för behandling hos naprapater. Detta medför att inga extra resurser behöver tas i anspråk vid en legitimering av naprapater, när man är beredd att betala egna försäkringar för behandling hos naprapat. behandlar naprapaterna ca 200 000 personer , vilket motsvarar ca 800 000 behandlingar. har gjort en rapport (RFV Anser 1987:3) som visar att om naprapater inordnades i den allmänna vården skulle medicineringen kunna minska betydligt. Det finns även rapporter som visar att de som sökt naprapatvård snabbare kommer in i produktionen igen. SCB gjorde 1985 en attitydundersökning. Den visade att vid behandling av ryggar var positiva till behandling hos naprapater, chiropraktorer och osteopater. Av det som här har framförts framgår att både samhället och den enskilde individen skulle kunna få stor nytta och glädje av att en legitimering av naprapater införs. Sjukfrånvaron och medicineringen skulle minska och produktionen öka. Den enskilde skulle lättare kunna få hjälp hos en legitimerad naprapat, och kostnaderna skulle kunna minskas för honom, då det finns försäkringar som ersätter naprapatisk behandling när en legitimerad läkare skriver remiss. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om legitimering av naprapater. 1987/88 So484
mot · GB02So485 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So485 av m. fl. om översyn av stadgan om enskilda vårdhem Stadgan om enskilda vårdhem m. m., som tillkom 1970, innehåller bestämmelser om tillsyn och kontroll över enskilda sjukhem och vissa andra enskilda vårdinrättningar. Då stadgan infördes var det främst långtidssjukvård och åldringsvård som avsågs med regleringen. Stadgan innehåller även bestämmelser om att patienter som inte lämpligen kan vårdas vid vårdhemmet eller som väsentligen försvårar vården av andra skall kunna förflyttas därifrån. har utfärdat anvisningar till stadgan. I nu gällande anvisningar kan bl. a. utläsas att svårt åldersdementa personer inte bör vårdas på enskilt vårdhem. Enligt anvisningarna bör i regel inte heller långvarigt kroppssjuka med stort vårdbehov eller höggradigt rörelsehindrade personer vårdas på sådant hem. Det kan ses både som en rättvisefråga och som en fråga om valfrihet i vården att enskilda vårdhem får ta emot samma patientgrupper som vårdhem inom , om de uppfyller samma krav som man ställer på vårdhem för motsvarande patientkategorier. Motsvarande bör gälla gentemot primärkommunala vårdhem. Enligt vår uppfattning finns det därför skäl att se över stadgan och därmed anvisningar rörande vilka patienter som får vårdas på enskilt vårdhem. Moderata motionskrav har tidigare ställts i frågan. Vi motionärer anser att stadgan är så illa anpassad till nyare lagstiftning och akuta behov på vårdområdet och att ytterligare dröjsmål av ändring av stadgan inte bör ske, varför vi upprepar kravet om översyn av stadgan. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående översyn av stadgan för enskilda vårdhem. () () () () () () () 1987/88 So485
mot · GB02So486 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:So486 av och () om de långa väntetiderna för rättspsykiatriska undersökningar har vid upprepade tillfällen behandlat frågan om de långa väntetider som råder för rättspsykiatriska undersökningar. har därvid enhälligt konstaterat att den rådande situationen står i uppenbar strid mot gällande lag och att allvarliga ansträngningar måste göras för att komma till rätta med de rådande missförhållandena. Vidare framhöll att vissa åtgärder som ämnade vidta var otillräckliga och att det måste övervägas att ställa mera resurser till förfogande för den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten så att den kö som finns kan arbetas av. Vidare framhöll att förhållandena nu var sådana att en lösning på problemen inte kunde anstå i avvaktan på den större reform av den psykiatriska tvångsvården som är under utarbetande inom , utan enligt uttryckliga mening måste regeringen vidta åtgärder för att avhjälpa rådande missförhållanden som trots allvarlig kritik fått råda alltför . Det förtjänar att framhålla att de nuvarande missförhållandena i flera fall orsakar onödigt lidande för de människor som i häkte får vänta på att genomgå rättspsykiatrisk undersökning och som sedan visar sig i själva verket vara i behov av sjukhusvård eller annan medicinsk behandling. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om omedelbara åtgärder för att minska de långa väntetiderna för rättspsykiatriska undersökningar och om ytterligare resurser för denna verksamhet.