ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02Sk43 · 1988-04-11 00:00:00 — 1987/88:Sk43 [55 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:111 om Mot. dubbelbeskattningsavtal mellan och 1987/88 I avtal med främmande stater om undvikande av dubbelbeskattning av inkomster (och förmögenhet) finns regler enligt vilka som hemviststat undantar inkomster förvärvade i den andra avtalsslutande staten från beskattning här i landet. För att undvika dubbelbeskattning används två olika metoder - Credit of Tax- och Exempt'-metoden. Den förstnämnda innebär att den utländska skatten avräknas mot den svenska skatten på utländska inkomster. Exemptmetoden innebär att utländska inkomster undantas från beskattning här i landet. Den sistnämnda metoden är mycket enkel till sin konstruktion, men en komplikation är att den är kombinerad med progressionsregler. Innebörden av dessa regler är att man i tar ut progressiv skatt på de här i landet beskattningsbara inkomsterna med den skattesats som skulle varit tillämplig om den utländska inkomsten varit skattepliktig. Fram till var alla exempt-avtal försedda med detta s. k. progressionsförbehåll, men slopades progressionsklausulen i dubbelbeskattningsavtal med , , och (prop. 1986/87:94), främst för att det skulle bli enklare att administrera och dessutom mera begripligt för den skattskyldige. Vi har i motion 1987/88: Sk378 föreslagit att hos regeringen begära förslag om slopande av progressionsklausulen i dubbelbeskattningsavtalen. I regeringens förslag till dubbelbeskattningsavtal mellan och finns emellertid ett sådant progressionsförbehåll. Enligt vår uppfattning bör denna klausul utgå. Det bör tilläggas att ett slopande av progressionsklausulen är en ren svensk angelägenhet, varför föreliggande dubbelbeskattningsavtal därför inte behöver omförhandlas. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställs att bifaller proposition 1987/88:111 utom såvitt avser det s. k. progressionsförbehållet. 1987/88 Sk43 () () () () land (m) () () gotab 1988 15032 2
mot · GB02Sk45 · 1988-04-20 00:00:00 — Motion till 1987/88: Sk45 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:156 om ändringar i lagen (1983:1053) om skatt på omsättning av vissa värdepapper Regeringen lägger i propositionen fram ett förslag till införande av den s. k. valpskatten. Det innebär att omsättningsskatten på penningmarknaden utvidgas att gälla även handel med andra värdepapper än aktier. kommunisterna är starkt kritiskt till den uppblomstrande penningmarknaden. Det kan till det stora hela knappast påstås att den är samhällsekonomiskt nyttig eller försvarbar. Endast en smärre del av handeln bör få fortgå. Vpk har vid tidigare tillfälle föreslagit sådana regler att denna handel upphör. Vår kritik mot företeelsen som sådan kvarstår. har medfört höga vinster i framför allt de större bolagen. Detta har skapat stor likviditet, som kanaliserats till skilda slag av spekulationer i stället för produktiva långsiktiga investeringar. I denna miljö har spekulationen på penningmarknaden ökat enormt. Nya börser utanför den ordinarie aktiebörsen har vuxit upp. Snabba klipp har prioriterats framför samhälleligt intressanta investeringar i fler och nya jobb. Hårt lönearbetande arbetare, med i sammanhanget låga löner, har kunnat iaktta hur dessa snabba klippens individer, ofta yngre män, spekulerat i det upparbetade produktionsresultatet. Detta har även skapat kraftiga reaktioner i de fackliga organisationerna. Regeringens förslag innebär att staten genom att beskatta denna handel tillförs ca . Detta tillskott skall bekosta en del av ATP-systemet. Samhället karaktäriseras av kris inom både sjukvården och kulturen som den ovan redovisade spekulationen tillåts fortgå. Därför kan det finnas skäl att beskatta denna handel hårdare för att tillföra medel till dessa krisområden. Av dessa skäl föreslår vpk att de i propositionen föreslagna skattenivåerna generellt tredubblas. Detta står i samstämmighet med våra krav på omsättningsskatten på aktiehandeln. Regeringsförslaget har dock svagheter vad avser omfattningen. T. ex. lämnas deposit-marknaden och ränte-swappar obeskattade. Detta kommer sannolikt att vrida transaktionerna mot dessa. Därför föreslås att även dessa transaktionsmarknader skall omfattas av skatten och i samma omfattning som vpk föreslagit i övrigt. 1 * 1987188. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om skatt på omsättning av vissa värdepapper i enlighet med motionens förslag. 1987/88 Sk45 (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GB02Sk48 · 1988-04-19 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk48 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:163 om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt, m. m. Vpk yrkar avslag på föreliggande proposition. De avkopplingsbara elpannorna tillkom enbart på grund av att igångsättningen av de två sista färdigställda reaktorerna och 3 skapade ett stort elöverskott. Eftersom det inte fanns någon avsättning inom industri, samfärdsel eller elförbrukning i hushållen, dumpades detta stora överskott i värmesektorn. För att förmå förbrukare av skilda slag att övergå från andra värmesystem till elvärme infördes den skattebefrielse som propositionen talar om. och andra elproducenter drev omfattande kampanjer för att möjliggöra denna konvertering. Det var redan då en helt felaktig politik som har snedvridit och fördröjt den nödvändiga omställningen inför kärnkraftsavvecklingen. Det är än mindre motiverat. Elförbrukningen i måste ner, och den största vinsten näst efter allmän hushållning och sparande är att ersätta elvärme med andra energislag. Förslaget i propositionen får direkt motsatt effekt. Det bör därför avslås av . Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår förslaget om skattebefrielse för elpannor. (vpk) (vpk) 1 1987/88.3 sami.
mot · GB02Sk50 · 1988-04-07 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk50 med anledning av prop. 1987/88:168 om ändring i lagen (1951:442) om förhandsbesked i taxeringsfrågor I propositionen behandlas huvudsakligen frågan om behörighet för ett till knutet allmänt ombud. I förbigående nämns problemet med väntetiderna i i ärenden om direkt skatt. Enligt skattelagstiftningen kan den som är skattskyldig få ett förhandsbesked i vissa skattefrågor. Det kan gälla affärstransaktioner av olika slag och det kan gälla personliga ställningstaganden med skattemässiga konsekvenser. I ett cirkulär från redovisas att handläggningstiden för förhandsbesked är . Rapporter visar dock att det inte är ovanligt med väntetider . Vid sådana väntetider missar man fullständigt syftet med möjligheten att få ett förhandsbesked, nämligen att snabbt få en uppfattning om hur skattemyndigheterna kommer att bedöma olika handlingsalternativ. Föredraganden redovisar att nu avser förstärka rättsnämndens kansli genom omprioriteringar för att på så sätt öka sin kapacitet att behandla inkomna ärenden. Som svar på tidigare motioner i detta ärende samt vid frågedebatter har hänvisats till att skulle komma med förslag. Propositionens besked är dock mycket vagt och generellt i sin utformning. För att rätten att få ett förhandsbesked skall ha en reell innebörd måste en snabb förändring göras så att en kraftigt förbättrad service till medborgarna kan komma till stånd. I propositionen förutsätts t. ex. ingen tidsplan för en förändring av verksamheten, vilket är ytterligare en svaghet. bör uttala att före bör ha nedbringat sin ärendebalans så att förhandsbesked skall kunna lämnas inom efter det att begäran inlämnats. Detta bör vara möjligt om den förändrade och förstärkta verksamheten finansieras med avgifter. Med hänvisning till vad sorn anförts hemställs Sk50 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om snabbare behandling av förhandsbesked i skattefrågor.
mot · GB02Sk51 · 1988-04-20 00:00:00 — 1987/88 :Sk51 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:168 om ändring i lagen (1951:442) om förhandsbesked i taxeringsfrågor I propositionen föreslås en förlängning av det till knutna allmänna ombudets behörighet att överklaga ett förhandsbesked i en Vi har ingenting att invända emot en sådan förlängning. Däremot ifrågasätter vi det rimliga i att länsskatteförvaltningen som allmänna ombud skall kunna föra talan mot rättsnämndens beslut. Att den enskilde alltid skall kunna gå till regeringsrätten är självskrivet. Vi anser däremot inte att det på den statliga sidan skall finnas två instanser som har motsvarande möjlighet att överklaga, dvs. både via och länsskattenämnden. I stället bör statens möjlighet att överpröva rättsnämndens beslut angående förhandsbesked begränsas till allmänna ombud. Av propositionen framgår att en översyn av rättsnämndens ställning anses motiverad, och att RSV närmare skall utreda nämndens ställning i förhållande till RSV. Vi föreslår alltså att det i samband med denna översyn också bör övervägas om inte statens överklaganderätt skall begränsas till allmänna ombud. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om översyn av skatteförvaltningens överklaganderätt. () ()
mot · GB02Sk55 · 1988-04-28 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk55 av m. fl. med anledning av revisorers förslag 1987/ Mot. 88:17 angående begränsning av statliga bolags rätt till 1987/88 förlustavdrag vid beskattningen Sk55 Revisorerna föreslår att rätten till förlustavdrag i samband med aktieägartillskott från staten begränsas. Bakgrunden är att revisorer har granskat verkningarna från statsfinansiell synpunkt av statligt stöd för förlusttäckning hos statliga bolag. Revisorerna har vid sin granskning funnit att bolagen genom nuvarande praxis vid beskattningen ges kompensation från statens sida två gånger för redovisade förluster, nämligen dels i form av det direkta statliga stödet, dels i form av rätt till avdrag för motsvarande förluster vid inkomstbeskattningen. Enligt nuvarande regler beskattas statliga och kommunala aktiebolag enligt samma regler som gäller för övriga svenska aktiebolag. Revisorernas förslag innebär att denna princip skulle brytas, något som enligt vår uppfattning skulle leda till ytterligare krångel i skattesystemet. Effekten av en sådan ändring skulle bli särskilt besvärlig i företag som har både statliga och privata ägare genom att en del av ett aktieägartillskott skulle vara skattepliktigt, medan den övriga delen skulle vara befriad från skatt. Enligt vår mening bör även i fortsättningen inkomstbeskattningen för aktiebolag vara densamma oberoende av vem eller vilka som är dess ägare. Det problem som revisorerna aktualiserar bör enligt vår mening lösas genom att staten i görligaste mån avhåller sig från att ge stöd till förlustföretag, vare sig de är statliga eller privata. När det gäller moderata samlingspartiets syn på staten som ägare av företag har denna redovisats i annan motion. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår revisorers förslag beträffande beskattningen av statliga medelstillskott avsedda för förlusttäckning i företag i vilka staten är aktieägare. () () () () () () and (m)
mot · GB02So11 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Soll av och () med anledning av prop. 1987/88:126 om inriktningen av verksamheten vid statens hundskola m. m. I propositionen föreslås en organisationsförändring av statens hundskola. Den är nödvändig för att komma till rätta med den olyckliga situation som hundskolan befinner sig i. Varje förändring skapar naturligt nog en viss oro hos den som förändringen berör. De synskadades riksförbund kommer att erhålla anslag som skall räcka dels till ledarhundar, dels till konsulenttjänster. Det är svårt att avgöra hur mycket en hund kommer att kosta när den nya organisationen själv skall bära sina kostnader. Det är därför svårt för riksföreningen att kunna planera hur många hundar anslaget kommer att räcka till. Blir kostnaderna mycket större än med dagens system kommer anslaget ej att räcka till konsulenttjänsterna. Detta kommer då menligt att inverka på verksamhetens kvalitet. Varje hund kan i genomsnitt brukas som ledarhund under en tioårstid. måste grundutbildning ges till brukaren och hunden. Detta sker i form av sex grundkurser . Dessutom sker fyra informationskonferenser , fortbildningsverksamheten inryms även vid sju åtta tillfällen . Det är viktigt att följa upp ledarhundarna och även lära de synskadade att på rätt sätt utnyttja sin ledarhund. Behovet av denna kursverksamhet är tyvärr inte tillfredsställt med dessa insatser, och de tre konsulenttjänsterna är inte tillräckliga . kostar en hund ca . Med den nya organisationen där kostnaderna för skolan skall täckas av intäkter från försäljningen av produkter och tjänster finns en oro att kostnaderna skall öka i en omfattning som man inte kan ange. Detta skulle då orsaka svåra problem för bl. a. de synskadades riksförbund. är det värdefullt att den samlade kunskap som finns vid statens hundskola även bevaras. Att bedriva hundavelsarbete för att erhålla lämpligt hundmaterial måste ske med ett relativt stort underlag av hundar. Det kräver goda förutsättningar även i form av tillgång till veterinärinsatser och djursjukhus. Allt detta finns nu samlat inom hundskolans område, och det finns starka skäl för att denna verksamhet bör finnas kvar i detta område. Vi har inte något att invända mot propositionens förslag, men vi vill att det skall finnas ett statligt ansvar för att denna värdefulla verksamhet inte skingras. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs rörande statens ansvar för tillgång på ledarhundar samt behovet av konsulentverksamhet i anslutning härtill. () ()
mot · GB02So15 · 1988-04-20 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sol5 med anledning av prop. 1987/88:147 om tvångsvård av vuxna missbrukare, m. m. Regeringens proposition innehåller bl. a. förslag om att socialnämnd skall utföra utredning, att vårdtidens maximala längd förlängs från , att lagen skall tillämpas när kriterierna för lagen uppfyllts och att tiden inom kriminal- resp. sjukvård inte generellt skall avräknas tvångsomhändertagandet enligt denna lag. En förutsättning för goda resultat inom ramen för , är att representanter för sociala myndigheter och klienter känner stort förtroende för varandra. Kan kliniken inte lita på socialtjänstemannen, uppstår naturligtvis inte maximalt förtroende. bör därför inte onödigtvis utföra arbetsuppgifter som är konfliktfyllda eller motsägelsefulla ur klientens synpunkt. Av dessa skäl bör även fortsättningsvis utföra utredningar vid denna lags tillämpning. Skälen för tvångsvård är att vårdbehovet inte kan tillgodoses på annat sätt. Vården skall om möjligt leda till frivillig vård. Den vårdform som missbrukaren medverkar till är självfallet den som bäst kan leda till positivt resultat. Missbrukare som efter fyra månaders tvångsvård inte medverkar till frivilliga insatser kommer inte heller efter sex månaders tvångsomhändertagande att medverka till frivillig vård. Tvångsvård bör av dessa skäl maximeras . När situationen för tvångsvård föreligger, lämnar förslaget till lag inget utrymme för annan vårdform än tvångsvård. Detta är olyckligt, eftersom tvång innebär små möjligheter till gott vårdresultat. Förutsättningarna för andra vårdformer, som bygger på frivillighet, måste finnas kvar. När man beslutar om tvångsvård enligt denna lag händer det inte sällan att personen i fråga redan finns inom kriminal- resp. sjukvård. Den tid som personen befinner sig inom andra vårdformer bör tillgodoräknas den tid som omfattas av beslut enligt denna lag. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utredningsansvar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om tvångsvårdens längd, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i Mot. 1987/88 motionen anförts om möjligheter till frivillig vård, Sol5 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om tillgodohavande av tid inom kriminal- resp. sjukvård.
mot · GB02So17 · 1988-04-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sol7 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:147 om tvångsvård av vuxna missbrukare, m. m. Vår utgångspunkt är att möjligheterna till tvångsvård inte bör utökas. Vi menar att vårdtiden bör maximeras till de som dagens lagstiftning möjliggör. Vi är inte beredda att tillstyrka en utsträckning av tvångsvården enligt LVM. Tvångsvården har inte visat sig ha de fördelar som skulle motivera annat än ett kortvarigt omhändertagande i en akutsituation. Vårdtiden på LVM-hem bör göras så kort som möjligt, och klienten bör så snart förutsättningar finns slussas över till någon annan lämplig vårdform. Socialarbetarnas arbetssituation innebär en mycket svår avvägning mellan behovet av ett förtroendefullt samarbete med klienten och omgivningens krav på snabba och tillrättaförande insatser. De olika rollerna som utredare och behandlare bör inte sammanblandas i högre grad än nödvändigt. Vi anser det därför viktigt att nuvarande utrednings- och ansökningsförfarande inte ändras. Vi anser vidare att det även i fortsättningen skall krävas ett trängande vårdbehov och att indikationen 2. löper en uppenbar risk att förstöra sitt liv bör utgå. Vi anser också att hela missbrukarvårdens status måste höjas, inte minst den kommunala som fått vidkännas sämre resurser och ett försämrat arbetsklimat. En viktig del av samhällets stöd till missbrukarvården är därför enligt vår uppfattning en kraftig ekonomisk satsning på såväl metodutveckling och kunskapsuppbyggnad som personalutveckling för att få till stånd ett nytt engagemang och ett nytt intresse för missbrukarvården över huvud taget. Vi vill sammanfatta våra ståndpunkter på följande sätt. Vi anser att aldrig givits någon riktig möjlighet att utveckla det frivilliga arbetet. Vi anser att kriterierna för tvångsingripanden inte bör utökas men ytterligare ses över för att inte skapa rättsosäkerhet och öppna för subjektiva bedömningar. Vi anser att hela missbrukarvården måste få högre status, att LVMvården måste utvecklas och att kraftiga satsningar på personalrekrytering och personalutveckling måste göras för att förbättra missbrukarvården i Det gäller utbildning, metodutveckling genom bl. a. kvalifice- Mot. rad handledning samt forskning och arbetsmiljö. I övrigt vill vi hänvisa till LO:s och TCO:s remissyttranden över socialberedningens betänkande Missbrukarna, , tvånget (SOU 1987:22). Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att beslutar att icke genomföra regeringens förslag om förlängning av tvångsvården och det skärpta rekvisitet för tvångsvård, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förbättrade resurser till LVM-vården och den frivilliga vården. () ()
mot · GB02So21 · 1988-04-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:So21 av och (fp, c) med anledning av prop. 1987/88:160 om befruktning Mot. utanför kroppen 1987/88 Vi ansluter oss till propositionens förslag och avstyrker således bl. a. såväl möjligheter till spermadonation som äggdonation vid befruktning utanför kroppen. Detta sker emellertid med motiveringar som vi inte kan acceptera. Vi menar att ägg och spermie är likvärdiga ur strikt genetisk synpunkt. Men vid användande av spermier vid konstlad befruktning är målet en normal graviditet, såväl vid makeinsemination, givarinsemination som vid befruktning utanför kroppen med spermier från make eller sambo. Ägget emanerar således från kvinnan, som bär graviditeten och föder barnet och hälften av arvsanlagen kommer från henne. Detta gäller också vid befruktning utanför kroppen med utomstående spermagivare. Vid äggdonation däremot är resultatet av den konstlade befruktningen en konstlad graviditet. Det finns då inte något som helst genetiskt samband mellan kvinnan som bär graviditeten och barnet. Detta är enligt vår mening en så allvarlig avvikelse från den naturliga processen att det omöjligt kan jämställas med spermadonation. Sannolikt har förfarandet även negativa psykologiska konsekvenser för modern och därmed också för barnet. Vi delar uppfattning framförd i hans särskilda yttrande till SoU 1985:5 Betänkande av inseminationsutredningen. Slutsatsen för oss är därför att skillnaden biologiskt och psykologiskt mellan spermadonation och äggdonation i samband med befruktning utanför kroppen är så stora att det inte är korrekt att säga att dessa kan jämställas etiskt. Med anledning av ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad vi i motionen anfört om skillnaden mellan spermadonation och äggdonation. () () 1 1987/88.
mot · GB02T105 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:T105 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:129 om vissa sjöfartspolitiska åtgärder har den svenskflaggade handelsflottan minskat från över dödvikt till under dödvikt. har därmed som sjöfartsnation halkat ner från elfte till fyrtionde plats i världen. Denna utveckling har medfört att det inte finns ett enda stort tank- eller bulkfartyg under svensk flagg. De har slagits ut till följd av alltför höga svenska bemanningskostnader. Den svenska sjöfartsnäringen har inte kunnat vara med och konkurrera med mindre än att fartygen har satts under utländsk flagg. Detta har skett i så stor omfattning att det svenskägda tonnaget utomlands är mer än dubbelt så stort som tonnaget under svensk flagg. När regeringen nu äntligen lägger ett förslag om förbättringar handlar det allenast om ett statsbidrag till bemanningskostnaderna. Om dock något, så är det för sent och för litet. Frågan om sjöfartens framtid är en angelägenhet för hela svenska folket. geografiska läge i gör oss sårbara och kanske mer beroende av sjöfarten än andra nationer. Just kombinationen av det geografiska läget, landets näringsstruktur, den ekonomiska utvecklingen och relativa litenhet gör att en väl fungerande sjöfart är en nödvändighet. Det främsta och mest grundläggande motivet är nödvändigheten av att ha en egen transportkapacitet i en kris- eller krigssituation. Det är då tillgängligheten sätts på prov. Om och när stora delar av sjöfarten behövs för militära ändamål, som lager skall byggas upp för att klara en avspärrning, ställer nationerna krav på att få disponera de fartyg som bär deras flagg. Om få fartyg eller ett otillräckligt antal fartyg bär svensk flagg innebär detta en katastrof i försörjningshänseende. Detta är motiv som aldrig kan resoneras bort och därför ur beredskapssynpunkt ger anledning till oro, inte minst mot bakgrunden av den uppgörelse som gjordes års försvarsbeslut mellan socialdemokrater och folkpartister om finansieringen. Resultatet blev mindre lagerhållning och en lägre livsmedelsproduktion och en from förhoppning om att i ofärdstider skall kunna lita till en större import än som tidigare räknats med. Frågan är om inte utflaggningen redan gått för långt. Har vi en tillräcklig transportkapacitet för att klara både civila och militära behov i en krigssituation? Regeringens förslag är inte tillräckligt - en ökning av det svenskflaggade tonnaget är nödvändigt ur beredskapssynpunkt. Med anledning av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att vid de fortsatta övervägandena angående sjöfartspolitikens utformning måste det nödvändiga behovet av en egen transportkapacitet inom svensk sjöfart i en kris- eller krigssituation beaktas. () ()