mot · GB02K302 · 1988-01-11 00:00:00 — Motion till 1987/88:K302 om viss begränsning av motionsrätten under den allmänna motionstiden I riksdagsordningens tredje kapitel finns reglerna om riksdagsledamots rätt att väcka motioner. Motionsrätt finns som bekant dels under den s. k. allmänna motionstiden från det budgetpropositionen anmälts, dels i anledning av andra propositioner eller regeringsskrivelser och, under vissa villkor, i anledning av händelser av större vikt. Denna motion som väcks under den allmänna motionstiden innebär förslag till viss begränsning av just den motionsrätten. Antalet motioner som väcks är mycket högt och visar dessutom en tendens att stiga. Motionerna kan och skall också kunna röra praktiskt taget allt som faller inom kompetensområde alltifrån sjöfågelsjakt och järnvägsförbindelser till biståndsländer eller motionsrätt. Häremot är ingenting att invända, tvärtom är det självklart att varje riksdagsledamot måste ha initiativrätt på alla samhällsområden. Men var och en som suttit i och arbetat i ett utskott bör ha märkt att det är mycket vanligt att exakt samma fråga eller problem ständigt återkommer. De tas upp i ett antal motioner från olika partiers företrädare . Det har t. o. m. förekommit att samme motionär undertecknat flera motioner med samma syfte. Det är invändningsfritt att företrädare för olika partier kan ha samma förslag och naturligtvis måste få framföra dem. Däremot är det att ifrågasätta om vi verkligen skall ha en obegränsad rätt att väcka nästan identiskt samma motion i rad under samma mandatperiod. Res iudicata betyder inom juridiken att om ett mål väl är avgjort genom lagakraftvunnen dom råder rättegångshinder, dvs. samma sak får inte tas upp till prövning på nytt. (Undantag finns förstås som jag dock utelämnar här). Den regeln är till för att parterna skall kunna lita på att när en tvist väl är sliten genom lagakraftvunnen dom måste den hålla i all framtid. Liknande skäl kan självklart inte åberopas för att stoppa riksdagsmotioner som rör generella företeelser i ett föränderligt samhälle där både verkligheten, idéerna och väljarkåren skiftar. Men domstolsregeln medför också indirekt att domstolarna inte i onödan kan besväras med att upprepa samma argument utan kan ägna all kraft åt att avgöra nya mål. En sådan idé borde prägla även arbete. väcktes totalt 3 088 motioner under allmänna motionstiden. var antalet 2 705. Men även ett inte alltför grundligt studium av motionsförteckningen skall visa att det mycket ofta var samma Mot. frågor och nästan lika ofta samma motionärer. torde kunna vittna om hur han eller hon skrivit långa texter om vad utskottet anförde föregående år eller och sedan avfärdat förslaget med att inget nytt framkommit som kunnat medföra att utskottet skulle ändra Detta är också självklart av flera skäl. När det inte varit val emellan riksdagsåren är det exakt samma parti- och personkonstellationer som på nytt skall besluta i samma fråga. Det torde höra till sällsyntheterna att en ledamot ändrar uppfattning i sak bara därför att gått sedan sist om inte någon yttre händelse inträffat som visar att den tidigare uppfattningen var komplett galen. Detta upprepande av motioner och av utskottsutlåtanden kan vara fullt försvarligt varje mandatperiod, eftersom partiernas styrka varierar, men det är inte rationellt att tillåta det inom varje mandatperiod. Den tid som ändock går åt till behandlingen av motionerna skulle kunna användas till mera djupgående diskussioner om de nya förslag som ju ändå också kommer fram . Jag är fullt medveten om att det finns invändningar mot resonemanget alltifrån tankar om rätten att alltid framföra sin mening till nödvändigheten av att genom partimotioner få genomslag för partiets politik. Men jag vill ändå hävda att det är nödvändigt att göra något för att begränsa motionsfloden och jag anser det vara en möjlig väg att pröva med en begränsning av enskild ledamots rätt att motionera i samma fråga mer än en gång per mandatperiod. Förhoppningsvis skulle en sådan begränsning också leda till att de s. k. enskilda motionerna inte skulle bli så många men desto mer genomarbetade. Kanske skulle vi kunna återfå den typ av motioner som var vanliga när många riksdagsmän bara skrev några få i , men då dessa ofta var så mycket mer genomarbetade än många av dagens s. k. enskilda motioner. Denna fråga är inte så komplicerad att den behöver utredas i någon av regeringen tillsatt kommitté. Saken rör arbetsformer och bör därför kunna handläggas enbart inom . Den ändring av riksdagsordningen som är erforderlig bör, efter beredning, kunna utarbetas av vederbörande utskott. Med stöd av det anförda hemställer jag att beslutar om sådan ändring av riksdagsordningen att den s. k. enskilda motionsrätten under allmänna motionstiden begränsas.