mot · GB02So210 · 1988-01-18 00:00:00 — Motion till 1987/88: So210 av m. fl. om vård av och omsorg om de äldre Äldreomsorg och trygghet handlar inte bara om rent materiella frågor. Det handlar också om människosyn. Äldreomsorgen får inte baseras på en strikt materialistisk människouppfattning. Det är förödande för de äldres självkänsla. Man kan ha bostad, mat, kläder och andra materiella ting utan att för den skull uppleva trygghet. Behovet av valfrihet blir inte mindre när man blir äldre. När krafterna sviktar och rörligheten begränsas är det viktigt att kunna påverka sin tillvaro. Moderata samlingspartiet vill ta nya steg mot ökad välfärd. Den enskildes ställning skall stärkas inom ramen för det gemensamma socialpolitiska ansvaret. Vi föreslår därför bl. a. att valfriheten starkare markeras i lagstiftningen och att socialförsäkringssystemet byggs ut. Människor skall kunna påverka hela sin livsmiljö och vårdinriktningen i betydligt större utsträckning än vad som sker . Moderata samlingspartiet har i krävt att valfriheten skall markeras starkare i socialtjänstlagen och i hälso- och sjukvårdslagen. Riksdagsmajoriteten tillbakavisade kravet med följande motivering: Enligt socialtjänstlagen skall socialnämnden verka för att äldre människor får möjlighet att leva och bo självständigt och att ha en aktiv och meningsfull tillvaro med andra... I vilka former och genom vilken vårdhuvudman vård skall erbjudas måste emellertid avgöras av de för vården ytterst ansvariga kommunala huvudmännen... Motiveringen är avslöjande för det socialistiska synsättet. Det är komunerna och landstingen som skall avgöra. De äldre får vackert finna sig i vad dessa beslutar. Den enskilde kommer i kläm - ett exempel En 80-årig kvinna har bott på ett litet enskilt vårdhem i . Hon har rotat sig på orten. Det är här hon har sina sociala kontakter. Hon tillhör bl. a. en frikyrkoförsamling och vill under inga omständigheter flytta. Hon känner trygghet på vårdhemmet. Detta är hennes hem. Så beslutar helt plötsligt att hon skall flytta. Hon skall hem till i eget boende. Bakom beslutet står en majoritet av politikerna. De moderata ledamöterna i landstingen står på kvinnans sida. Kvinnan blir förtvivlad. Efter många diskussioner, i massmedia och i andra sammanhang, retirerar och säger att hon får bo kvar till vidare. Ärendet JO-anmäls och kritiken blir hård. JO skriver: Enligt min mening är det skrämmande att se att olika myndigheters strid om vem som skall svara för kostnaden för vården kan drabba en enskild människa som skett i detta fall. Och JO fortsätter: Enligt vad antytt i sitt yttrande hit och under hand framfört skulle det även på andra håll i landet pågå förhandlingar mellan landsting och kommuner om gränserna för resp. myndighets ansvar. Jag har också i andra ärenden märkt att så är fallet. Det är under dessa förhållanden enligt min mening viktigt att följer denna utveckling och genom allmänna råd ger anvisningar för hur dessa frågor bör lösas. Av detta ärende att döma finns ett stort behov av sådana råd, om enskilda människor inte skall bli lidande på myndigheternas inbördes gräl. Detta exempel visar hur viktigt det är att den enskilde själv får välja. Ett lagstadgat skydd för den enskildes möjlighet att välja måste finnas i vårdlagstiftningen. Vi föreslår i vår motion om en bättre hälso- och sjukvård att hälso- och sjukvårdslagen ändras i detta syfte. Rätten att bo kvar hemma De flesta äldre vill bo kvar hemma i sitt hus eller i sin lägenhet. Detta är ett naturligt önskemål och det är ett gammalt moderat krav att dessa önskemål tillgodoses. Trygghetssystemet med vård och omsorg måste utformas så att det blir möjligt. Då krävs en väl fungerande hemtjänst och en bra sjukvård, såväl när det gäller den öppna vården som sjukhusvården. Den tekniska utvecklingen i fråga om handikapphjälpmedel måste också tillvaratas. Även den utomordentligt viktiga anhörigvården måste underlättas med t. ex. avlastningsplatser och ersättare. Det är också angeläget att den som förvärvsarbetar kan beviljas en kortare tids ersatt ledighet för vård av anhörig som är sjuk eller handikappad. Sådana möjligheter erbjuds nu enbart för tillfällig vård av sjukt barn. Vi aktualiserade denna fråga i och hälsar med tillfredsställelse att regeringen nu aviserar ett förslag . Många nya initiativ har prövats i samband med uppbyggandet av vården i hemmet och detta är bra och nödvändigt. Bristerna är dock fortfarande stora och resurserna otillräckliga. Hemvården måste vara utbyggd innan institutionsplatsema minskar. - nödvändig men otillräcklig Hemvårdsbiträdets arbetsuppgifter är mångskiftande och ställer krav på både praktiska färdigheter och mognad. Att arbeta ensam i en annan persons hem, även om man ingår i ett arbetslag, är ett stort ansvar. Trots detta har många av landets hemvårdsbiträden inte en för detta anpassad utbildning eller bakgrund. För dem som saknar tillräckligt omfattande praktisk erfarenhet från arbete i hemmet bör utbildningen till hemvårdsbiträde vara avslutad innan de självständigt börjar sin tjänst. Utbildning i matlagning, städning etc. är då nödvändig. En fråga som alltid tas upp vid diskussioner om hemhjälpen är de ofta förekommande personalbyten som inte är betingade av personalomsättning, sjukdom, semester eller annat godtagbart skäl. Det har berättats om sådana självtagna rutiner som att alla 12-18 hemvårdsbiträden, som ingår i gruppen, i tur och ordning skall arbeta hos alla brukare inom distriktet eller att hemtjänstassistenten motiverat ideliga byten med farhågor för emotionella bindningar. Om den äldre eller den handikappade trivs bra tillsammans med hemvårdaren och arbetet i övrigt löper bra, finns det ingen orsak att byta personal. Ett av de vägande skälen för ålderdomshem - gamla som nya - är att aldrig kommer att klara alla behov. Trots stora ansträngningar minskar det totala antalet hjälpta, både i absoluta tal och relativt, som antalet platser på institutioner också minskar. Den närmast reservationslösa optimismen hos äldreberedningens majoritet att det , , , år skall kunna ges önskad hjälp i hemmet, när som helst, saknar verklighetsanknytning. Det beräknas att kräver 70 000-100 000 fler anställda fram . Det rör sig om minst en fördubbling. är behoven stora, framför allt i storstäderna, där människor kan få ligga utan tillsyn. Dessutom saknar hjälpverksamheten där helt kontinuitet. Det förekommer 5-6 olika hjälpare per dag för svårt funktionshindrade. Några har fått finna sig i 100 olika hjälpare . Det bör då påpekas att det också rör sig om mycket intim hjälp med hygien, inte bara städning och matlagning. Hjälpen kommer inte heller . För dem som får hjälp en eller kan detta betyda att hjälpen infinner sig precis när som helst . Bristen på hemhjälp är inte bara en brist på personal. Det är i stora stycken en brist på organisation. Kommunerna måste medverka till flexibla lösningar. Den hjälpbehövande skall själv kunna välja hemvårdsbiträden; t. ex. få anställa en granne eller en anhörig efter samma taxa som gäller för övriga inom . En grupp pensionärer kan bilda en förening eller ett kooperativ, som anställer sina egna biträden. Kyrkor, samfund och andra ideella organisationer kan också i större utsträckning engageras i hemvårdsarbetet. Självkänslan stärks hos den som behöver hjälp i hemmet om vederbörande själv får bestämma utformningen och tiden för insatserna och likaså vem som skall hjälpa till hemma. Redan från början kan man då i större utsträckning komma överens om arbetets uppläggning. Detta kan också påverka de personliga relationerna positivt. Att själv kunna bestämma när och hur maten skall lagas och serveras, när promenaden skall tas eller vid vilken tid man skall gå till sängs måste vara en självklarhet även för de äldre. Hemtjänst i enskild regi innebär en välkommen förstärkning. organisation som företag med ett begränsat antal hemsamariter bör sådan hemtjänst kunna erbjuda stor kontinuitet och kanske också en bättre helhetssyn och högre servicenivå. Även för dem som arbetar i är det bra att kunna välja arbetsgivare. Detta kan också underlätta rekryteringen till detta viktiga yrke. Matlag, telefonkedjor, larm, organiserade besöksrundor med hjälp av pensionärsorganisationer kompletterar och underlättar för . Ett sätt att ytterligare förstärka insatser vore att låta pensionärer medverka ännu mera aktivt. En person som söker hemhjälp vill ofta få någon att tala förtroligt med om olika bekymmer. En god vän kan t. ex. ha gått bort. Då kan pensionären kanske hjälpa, men han/hon som rycker in skall naturligtvis också klara de vanliga hemhjälpssysslorna. Ett gott samarbete kanske förutsätter att pensionären går in i hemhjälpslaget. Det finns då goda möjligheter för de yngre att dra nytta av de äldres erfarenheter. En viss ersättning bör rimligen utgå. Vad vi här anfört om nödvändigheten av flexibelt organiserad hemtjänst, med inslag av enskilt bedriven verksamhet, till gagn för mångfald och valfrihet, bör som sin mening uttala. Äldreomsorgen står och faller med . Det kan därför inte nog framhållas att yrket som hemvårdsbiträde är viktigt och borde tillerkännas högre status. Arbete i måste bli ett eftertraktat yrke. Arbetet ställer betydande krav, inte minst fysiskt och psykist, och lönen måste bli anpassad därefter. Utbildningen behöver förbättras. Detta gäller inte minst kostlära. En utbildning liknande den som ges vid hushållskolorna och lanthushållsskolorna skulle kunna vara lämplig. Viss sådan utbildning bör vara obligatorisk. Det råder stora rekryteringsproblem till vårdyrkena över huvud taget, men särskilt till sociala servicelinjen. Detta har tyvärr gjort att antagningskraven sänkts betydligt, vilket inger oro. Det är ytterst angeläget att uppmärksamma såväl rekryteringsbehoven som antagningskraven. Kvaliteten i utbildningen är mycket viktig inom ett område, där yrkesutövarna kommer att svara för vård, omvårdnad och service till äldre, sjuka, barn och handikappade i hemmen. Såväl vad gäller vårdlinjen som sociala servicelinjen vill vi åter framföra tanken på lämplighetsbedömning. En återgång till någon form av provelevtid, som förekom i tidigare vårdutbildning, bör övervägas. Ett annat alternativ vore att införa en yrkesinriktad arbetspraktik som förkunskapskrav. Även genomgångna specialkurser på gymnasiet bör kunna tillgodoräknas i detta sammanhang. Att ställa ökade krav kan göra vårdyrkena mer attraktiva och höja deras status. En ytterligare neddragning av kvalitetskraven vore från vårdsynpunkt nära nog katastrofal. Alla ansträngningar bör vidtas för att upprätthålla kvaliteten i utbildningen och öka rekryteringen till ett yrkesområde som vidgas i takt med att antalet äldre ökar, som kommuner och landsting satsar allt mer på vård och service i hemmen. Formella yrkanden vad vi här anfört om vårdyrkesutbildningen i allmänhet och utbildningen av personal som skall verka inom i synnerhet, läggs i vår motion angående utbildningspolitiken. I kommuner där hemhjälpstaxan beräknas efter bruttoinkomsten kan den som har en högre ATP-pension få lägre nettobehållning än den som har låg ATP. Många ATP-pensionärer har marginaleffekter på av en pensionsökning. Det är vidare otillfredsställande med en stor avgiftsvariation mellan kommunerna. Enligt äldreberedningen kan en ensamstående pensionär med låg inkomst i en kommun debiteras . för 14 timmars hemhjälp och i en annan . En enhetstaxa är, enligt vår mening, den bästa taxeformen. Men i den mån inkomstberoende taxor för social hemtjänst används bör dessa relateras till nettoinkomsten efter skatt inkl. bostadstillägg. Slå vakt om ålderdomshemmen Det är många gamla på ålderdomshem runt om i vårt land som känner stor oro på grund av att deras ålderdomshem skall läggas ner eller omvandlas till s. k. . De vill bo kvar under just de boende- och omvårdnadsformer som ålderdomshemmen erbjuder. Ålderdomshem behövs som ett boendealternativ även , inte bara som en mellanform mellan eget boende och långtidsvård. Äldre människor skall kunna bo på ålderdomshem även under livets slutskede. Det får inte bli så att politiker kör över de gamlas önskemål. Och det får inte vara så, att man skapar onödig oro och sömnlösa nätter för de gamla som bor på ålderdomshemmen och som vill bo kvar där. Till detta kommer att det råder brist på bostäder i många kommuner. var efterkrigstidens sämsta bostadsbyggnadsår med enbart 29 000 nyinflyttningsbara lägenheter. Enligt äldreberedningens beräkningar kommer det fram 2 000 att behövas ytterligare mellan 75 000 och 100 000 lägenheter för äldre. Många ålderdomshem behöver förändras och förbättras. Rummen kan behöva göras större och kompletteras med vissa funktioner. Men nuvarande brister får inte tas till intäkt för att ålderdomshemmen som boendeform skall avvecklas. Socialministern uttalar nu i budgetpropositionen att ålderdomshemmen skall kvar. Uttalandet framstår emellertid som halvhjärtat, eftersom det inte åtföljs av konkreta förslag i fråga om t. ex. neutrala statsbidragsregler. föreslås endast en uppräkning av den del av statsbidraget till social hemhjälp som utgår per årsarbetare inom , vilket ytterligare ökar diskrimineringen av ålderdomshemmen. Och det är väl känt att man från socialdemokratiskt håll försökt misstänkliggöra ålderdomshemsboendet. Uttalanden och ställningstaganden visar att socialdemokraterna velat avveckla ålderdomshemmen. I flera kommuner råder politisk strid om dem. är det socialdemokratiska politiker som arbetar för nedläggning. Trycket har emellertid blivit mycket starkt mot denna politik, vilket torde förklara socialministerns markering. Många uttalanden och ställningstaganden av socialdemokrater i skilda sammanhang visar deras motvilja mot ålderdomshemmen. I socialutskottets betänkande 1984/85 som behandlade äldreomsorgen, skrev riksdagsmajoriteten, bestående av (s) och (vpk): Sorn anförs i propositionen är det vidare inget som hindrar att kommunerna använder statsbidraget till social hemhjälp till insatser för att göra ålderdomshemmen bra så länge de finns kvar. I motsvarande betänkande 1985/86 skriver samma majoritet: Övergångsvis måste man dock räkna med att det förfarande kommer att behövas anläggningar inom äldreomsorgen där helinackordering och tillsyn kan ges på ungefär samma sätt som på ålderdomshemmen. Märk väl begreppen så länge de finns kvar och övergångsvis. Statssekreteraren i sade i ett tal att man måste inrikta all energi på att utveckla vård och service i hemmet. Han sade vidare: Om det längre fram skulle visa sig att den fullständiga aweckligen av det varaktiga boendet vid institutioner inte kan eller bör genomföras, får vi naturligtvis modifiera vår målsättning. I det presenterade betänkandet från äldreberedningen har (s)representantema inte gått emot ålderdomshemmen. Men omvändelsen har ännu inte lett till något praktiskt resultat. Det finns goda exempel på lyckade satsningar på en modern typ av ålderdomshem. I finns flera ålderdomshem som, utöver att fungera som just ålderdomshem, tjänstgör som centra för hemtjänst och annan service för de kringboende. Många av gästerna på ålderdomshemmen har ett starkt omvårdnadsbehov. På Mårtenslund - det senast uppförda hemmet bildar vårdbiträden och gäster små grupper med två vårdbiträden och fem gäster i varje grupp. De två biträdena har ett eget ansvar för gruppen, vilket har visat sig fungera väl. Gästerna får vara kvar vid sjukdom, även om de ofta behöver akutvård, och de placeras inte på långvården. På ett ålderdomshem bör ges möjlighet till både boende och kvalificerad vård, även under livets slutskede. Det finns därför en uppringningsservice, som sköts av en pensionär, samt sjukgymnaster, som också arbetar i hemmen hos de kringboende. Sjukvårdsansvaret ligger hos vårdcentralen. Läkaren kommer till ålderdomshemmet och patienterna behöver inte resa till vårdcentralen. Dessutom finns en sjuksköterska tillgänglig. Man har beräknat att hemhjälpsbesök samt nattpatrull och larmtelefon ger en högre dygnskostnad än kostnaden på ålderdomshemmet. i den borgerligt styrda kommunen anser att om man skall kunna tillfredsställa de gamlas valfrihet och socialtjänstlagens krav måste man bygga ålderdomshem. Vi ansluter oss till denna uppfattning. Vi har länge krävt att statsbidragen till äldreomsorgen skall vara neutrala så att inte ålderdomshemmen diskrimineras. Detta gäller både statsbidraget till och reglerna i bostadsfinansieringsförordningen beträffande lån till ombyggnad. har beslutat att samma lånevillkor skall gälla vid ombyggnad av ålderdomshem som vid ombyggnad till . Utöver rummet skall efter ombyggnaden finnas minst kokskåp samt egen toalett. De nya reglerna ger kommunerna möjlighet att bevara och förbättra ålderdomshemmen. Vi anser dessutom att samma regler skall gälla även vid nybyggnad, så att ålderdomshemmen inte heller diskrimineras i detta hänseende. Vi anser det olyckligt att antalet platser minskat med ca 11 400. De kommande planerna visar på samma negativa tendens även framöver. Denna utveckling måste vändas. Ålderdomshemsboendet har kritiserats på grund av att rummen i många ålderdomshem är små. Kritiken har kommit bl. a. från företrädare för . Det är med anledning av detta intressant att notera statsmakternas tidigare agerande i frågan om rummens storlek. är den myndighet som lagt fast vad man där ansett vara lämpliga rumsstorlekar. Först upphävdes dessa rumsrestriktioner. Rumsstorleken på ålderdomshem vid nyproduktion var fram föremål för granskning och godkännande av , via , och av vederbörande länsstyrelser. Det förekom att de facto förbjöd kommuner att bygga större rum genom att inte godkänna byggnationsförslagen. fick kommunerna, genom ändringar i socialhjälpslagen, större frihet att utforma ålderdomshemmen och roll inskränkte sig i fortsättningen till rekommendationer. lämnade vårdhemssakkunniga ett förslag till råd och anvisningar till ålderdomshem. Den utgjorde sedan den av fastlagda . 1965 förnyades Råd och anvisningar från . 1970 utkom rekommendation från . 1977 utkom rekommendation från . Rumsstorlek eller större. Redovisningen visar att tidigare medverkat till de små rummen. tar samma myndighet dessa små rum till intäkt för att ålderdomshemmen skall avskaffas. Vi moderater har i stället arbetat för de rättvisa finansieringsregler för att möjliggöra ombyggnad som beslutats, och vill, som nämnts, att rättvisa finansieringsregler skall gälla även för nybyggnad. I fråga om statsbidrag till socialhemhjälp gäller att det är uppdelat i två delar. Det är dels ett belopp per helårsarbetare inom den sociala hemhjäl pen, dels ett belopp av lägst 250 och högst . per person i gruppen åldersoch förtidspensionärer. Årsarbetarbidraget utgår inte för anställda vid ålderdomshem, utan endast till hemtjänstpersonal och personal som arbetar på . Beträffande sådana förändringar av statsbidraget till social hemhjälp att diskrimineringen av ålderdomshem upphör har den socialistiska riksdagsmajoriteten sagt nej med följande motivering: Utskottet anser att tiden nu har kommit för en utvärdering av den hittillsvarande utvecklingen av de äldres boende. En sådan utvärdering bör pröva huruvida utvecklingen och avvägningen mellan olika boendeformer för den enskilde är den rätta för dagens och morgondagens äldre. Resultatet av denna utvärdering får avgöra om en översyn av statsbidragsbestämmelserna till och övrig äldreomsorg bör komma till stånd. Också detta visar att socialdemokraterna ifrågasätter ålderdomshemmens framtid. Man bör notera hur de specialdestinerade statsbidragen utnyttjas till att styra utvecklingen efter den socialistiska riksdagsmajoritetens gottfinnande. Vi moderater slår emellertid vakt om de gamlas intressen i denna fråga, såväl i som i kommunerna. Statsbidraget till social hemhjälp måste, enligt vår mening, utformas så att diskrimineringen av ålderdomshem upphör. Även om hemsjukvården kan ge många möjlighet att bo hemma, och även om man skall ha rätt att bo på ålderdomshem, kommer ändå behovet av långvård i någon form att finnas kvar. Denna vårdform behöver dock förändras och förbättras. Patienterna måste erbjudas en mera hemliknande miljö, främst genom mindre sjukhem med god omvårdnad och bra behandling och utan den institutionsprägel som stora långvårdskliniker eller sjukhus har. Patienterna måste få välja eget rum eller att bo tillsammans med andra. Eget rum är inte det bästa för alla. Ensamhet kan vara mycket påfrestande. Att , dygn efter dygn ligga med stängd dörr, som endast öppnas för snabba aktiviteter från personalens sida, kan bli outhärdligt. Patienternas människovärde måste värnas. Detta innebär också att patienterna skall ha rätt till normala rutiner. a. måste måltiderna serveras tidsmässigt på ett riktigt sätt, patienternas tänder måste skötas och synkontroller göras. I små hemliknande sjukhem kan miljön utformas så, att hänsyn tas till de särskilda behov och förutsättningar som de boende har. Som exempel kan nämnas färgsättningen. När ögat blir sämre behövs starkare färger. Sådant behöver uppmärksammas vid inredningsval, köp av textilier m. m. De äldre skall få ha egna möbler, tavlor och andra kära ägodelar i sitt rum. Korridorerna och andra utrymmen skall möbleras och utformas så att hemmaprägeln stärks. En väl fungerande sjukvård är en förutsättning för att målsättningen inom äldreomsorgen skall kunna uppnås. Kraven på sjukvården kommer att öka även om svenska pensionärer blir friskare. finns i vårt land ca 300 000 invånare som är eller äldre och denna åldersgrupp kommer att öka med över 100 000 personer . Kraven på hemsjukvården kommer att öka. Samma sak gäller sjukhusvården. Var tredje ålderspensionär blir under ett kalenderår intagen för akutvård. Den slutna somatiska akutsjukvården är således ett av samhällets viktigaste stöd för äldre som vill bo hemma . som den slutna sjukvården för yngre har minskat har den del av befolkningen som är ökat sin andel av vårddagarna i somatisk vård och andelen är nu . Om antalet akutvårdplatser fortsätter att minska kan detta komma att gå ut över de äldres behov av sjukvård. Denna utveckling måste bromsas. Man skall kunna välja Mångfald och valfrihet hör samman. Behovet att kunna välja och att påverka sin situation blir inte mindre därför att åldern avtar. Egentligen är det så att behovet av mångfald ökar i skeden då bl. a. fysiska begränsningar sätter in. Den kommunala och landstingskommunala vården och omsorgen skall givetvis finnas kvar. Den är mycket bra, men kan bli bättre om det finns alternativ. Den offentliga verksamheten kan dra nytta av vad alternativen utvecklat och prövat. Detta har vi sett inom bl. a. barnomsorgen och sjukvården. Detsamma gäller äldrevården. Alternativen kan och bör finnas på alla nivåer: , ålderdomshem och sjukhem. Finansieringsformer måste utvecklas så att alla får en verklig valmöjlighet. Genom mångfald nås såväl sociala som ekonomiska fördelar. Alla erfarenheter visar att alternativen snarare är mindre kostnadskrävande än de traditionella vård- och omsorgsformerna i offentlig regi. Kyrkor, samfund och andra ideella organisationer kan vara huvudmän även för äldrevård och äldreomsorg. Enskilda initiativ måste få växa fram. Varför skulle inte ett ungt pär få möjlighet att starta och driva ett ålderdomshem i på landet så att de äldre, om de så önskar, kunde välja den boendeformen i stället för att flytta till servicehuset i staden? Samma valfrihet kunde ges de gamla i storstadskvarteret, där ett enskilt vårdhem skulle ge möjlighet att bo kvar i den egna stadsdelen, där man tillbringat huvuddelen av sitt liv. På samma sätt som ett lagstadgat skydd bör ges för den enskildes möjlighet att välja sjukvård, vilket vi berört tidigare i denna motion, bör ett sådant skydd ges för den enskildes valmöjlighet vad gäller sådan vård och omsorg som omfattas av socialtjänstlagen. Socialtjänstlagen bör ändras i detta syfte. pågår en utveckling där många mindre enskilda sjuk- och vårdhem måste läggas ner utifrån principen om avinstitutionalisering. Vi anser att detta är fel.