mot · GB02So7 · 1988-01-26 00:00:00 — Verksamhetens omfattning och det sätt på vilket den bedrivs ger ingen anledning till kritik . Många narkomaner måste i ett inledningsskede vårdas och omhändertas mot sin vilja. Nuvarande möjligheter till vård utan samtycke är begränsade och regleras i lagen om vård av unga (LVU) resp. lagen om vård av missbrukare (LVM). Vårdtiderna i dessa lagverk har visat sig vara för korta. Syftet med reglerna kan därmed inte uppnås. Socialberedningen har också tagit intryck av detta och presenterat ett betänkande där de föreslår att vårdtiderna förlängs. För att rehabilitera en missbrukare behövs ofta en sammanhängande vårdtid . Frågan är då om en förlängning av vårdtiden enligt LVM som föreslagits är till fyllest. Från personal som arbetar inom narkomanvården anförs ofta att många narkomaner saknar s. k. sjukdomsinsikt. Efter en tids behandling ökar dock denna insikt. Det är därför möjligt att en förlängning av vårdtiderna som socialberedningen föreslagit är till fyllest. Vi avstår därför från att nu föreslå längre vårdtider än beredningen gör. bör dock noga följa effekterna av en förlängning av vårdtiderna. Frågan om metadonbehandling av intravenösa heroinmissbrukare har debatterats under en följd av år. Numer har allt fler enats om att en metadonbehandling kan accepteras under förutsättning att behandlingen sker under stor kontroll enligt den s. k. Ulleråkersmodellen. Erfarenheterna från verksamheten vid är sådana att det är möjligt att acceptera en utvidgning av metadonbehandling till ytterligare någon plats i landet, förslagsvis i . En absolut förutsättning för detta är dock att arbetet bedrivs i nära samarbete med och kontinuerligt granskas av . En liten grupp HIV-smittade intravenösa missbrukare lever på ett sådant sätt att de utsätter andra människor för stora smittrisker. Det gäller främst de som fortsätter i sitt missbruk. För dem är det nödvändigt att bygga upp särskilda vårdenheter med stora omhändertaganderesurser. har den spridning som sker via HIV-smittade prostituerade uppmärksammats. De kvinnor och män som är prostituerade och narkomaner lever på samhällets skuggsida. Få människor utnyttjas på ett så utstuderat sätt som dessa. Köparna utnyttjar den svaga situation som de prostituerade lever i. Det är uppenbarligen inte ovanligt att köparna medvetet utsätter sig för risken att smittas av HIV. Könshandeln måste störas. Kunderna har ofta familj och barn. De som köper de prostituerades tjänster riskerar därmed att även smitta sina närmaste. Kundernas beteende utgör därmed en oacceptabelt hög risk för en smittspridning i breda heterosexuella grupper. AIDS-epidemin reser därför nya skäl att pröva förutsättningen för att Mot. göra det till en kriminell handling att utnyttja prostituerade. En sådan åtgärd So7 är i första hand inte moraliskt betingad utan en insats för att skydda familjerna och andra människor som de prostituerades kunder kan ha sexuella kontakter med. Nya inslag i sjukvården Autologa blodbanker HIV/AIDS ställer också nya krav på sjukvården. förekommer det att människor vill deponera sitt eget blod i s. k. autologa blodbanker inför planerade operationer. En sådan utveckling måste accepteras och får inte motverkas, vilket skulle kunna medföra en ökad misstro mot sjukvården. Det förebyggande arbetet, smittspårning och vårdande insatser för de människor som drabbades av TBC organiserades på ett särskilt sätt. Samhället byggde upp en dispensärverksamhet där specialistutbildad personal hade ett totalt omhändertagandeansvar för patienternas vård. Därutöver hade de till uppgift att sprida information till allmänheten om sjukdomen och att organisera friskvårdsinsatser för att förebygga insjuknande. En liknande verksamhet bör prövas i arbetet med att bekämpa AIDS. fordras stora insatser för forskning och utveckling. Arbetet med att finna verksamma vaccin och botemedel måste fortsätta. bör samarbeta med internationella forskare för att utnyttja resurserna optimalt. Ett område som bör uppmärksammas mer är omvårdnadsforskning för patientgruppen HIV/AIDS. Vid utarbetande av särskilda omvårdnadsprogram och program för friskvård för patientgruppen bör exempelvis de erfarenheter som vunnits vid hälsouniversitetet i tas till vara. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den fortsatta inriktningen av det informerande och upplysande arbetet med HIV/AIDS, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för grund-, fort- och vidareutbildning av vårdpersonal, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en utbyggnad av samlevnadsundervisningen i sko- 14 lan, 4. att beslutar uttala att resurserna för samlevnadsunder- Mot. 1987/88 visningen i skolan skall förstärkas med 25 milj. 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om testverksamheten, 6. att hos regeringen begär förslag om smittskyddsläkarorganisationens ställning, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om intensiv och human smittspåming, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vård och omhändertagande av HIV/AIDS-sjuka, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om friskvårdsprogram för HIV-smittade, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vård av narkotikamissbrukare och HIV-smittade narkotikamissbrukare, 11. att hos regeringen begär förslag om omedelbar vårdskyldighet för sjukvårdshuvudmännen inför vårdsökande narkomaner, 12. att hos regeringen begär att frågan om kriminalisering av de prostituerades kunder skall prövas i enlighet med vad i motionen anförts, 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nya vårdformer i sjukvården. () ()