mot · GB02Sf534 · 1988-01-26 00:00:00 — Det är vidare angeläget att förebygga och behandla psykiska störningar som antingen är en följd av flykten eller av den påfrestande väntetiden före beslutet om uppehållstillstånd. Den fruktan familjen känner för att tvingas återvända till det land den flytt från drabbar barnen hårt. De reagerar på föräldrarnas sinnesstämning, och deras egen psykiska tillväxt är beroende av att föräldrarna orkar ge dem en trygg omgivning. Många flyktingföräldrar förmår inte detta i sin pressade situation. Flyktingbarn har också ofta svåra egna upplevelser från flykten bakom sig och kan därför behöva terapi. Barnexpertis bör därför kopplas in från första början av utredningen. Av denna anledning är det anmärkningsvärt att PBU i har behövt vänta på beslut från regeringen om stöd till det specialteam för flyktingbarn som man vill skapa i samarbete med . Ett sådant projekt skulle inte minst kunna utgöra vägledning för övriga landsting i arbetet på att finna en lämplig form för arbetet med flyktingbarnen. bör därför avsätta medel för att möjliggöra detta projekt. Det råder ett principiellt förbud mot att ta barn i förvar. Senast skärptes bestämmelserna . För att ta barn från asylsökande familjer i förvar fordras synnerliga skäl. I verkligheten har förvarstagandet av flyktingbarn accelererat, och nått proportioner som skulle varit otänkbara 9 trots att riksdag och regering ständigt skärpt tonen. Som ett exem- Mot. pel kan nämnas att och framåt tog Arlandapoli- Sf534 sen 383 barn i förvar. Av dessa barn har endast ett mindre antal avvisats. och framåt var motsvarande siffra 473. Det enda regeringen gjort är att skärpa bestämmelserna för när man kan sätta barn i häkte. Den absoluta majoriteten av alla frihetsberövanden av barn härrör just från Arlandapolisen. Dessa barn placeras på och Vistagården, som dock inte är regelrätta häkten. De flyktingbarn som tas i förvar blir dessutom offer för en annan inhuman handling; vanligtvis splittras familjen och fadern förs till allmänt häkte medan modern och barnen berövas friheten genom inlåsning på institutioner som i mindre grad har karaktären av fängelse. Dessa övergrepp mot oskyldiga barn måste få ett slut. Ingen förändring kommer att ske med mindre än att ett förbud mot att ta barn i förvar införs. Det borde vara alldeles självklart att ärenden som rör familjer med barn behandlas särskilt skyndsamt. 4 I väntan på besked De långa handläggningstiderna skadar tusentals asylsökande. Flertalet av alla asylsökande torde för beskedet ha psykiska problem av lindrigare eller mer allvarligt slag. Många blir intagna på mentalsjukhus eller får annan psykiatrisk vård för den ångest och de depressioner som orsakats av det långa ovissa väntandet. Det är inte ovanligt att asylsökande söker begå självmord. Det är oacceptabelt att låta människor fortsätta att lida efter deras ofta svåra upplevelser i hemlandet av förföljelser och krig. Utredningen om kortare väntetider har föreslagit flera åtgärder för att förkorta den utdragna väntan på besked. Men det är inte enbart genom lagstiftning och omorganisation som väntetider kan kortas. har haft stora ärendebalanser, och verket har varit ansträngt över gränsen för det acceptabla . Därför är det tillfredsställande att regeringen nu föreslår ökade resurser till invandrarverket, och ett antal nya tjänster. De långa väntetiderna blir än mer destruktiva för den asylsökande som inte får lov att arbeta undertiden. Det är självfallet negativt och förödmjukande att tvingas gå utan arbete . Flertalet asylsökande får efter beslut lov att stanna i . För dem vore det en stor fördel och en god början på vistelsen i om de kunde arbeta . Integreringen i samhället underlättas och självkänslan stärks av om de berörda känner att de kan göra nytta och få del av en arbetsgemenskap. En negativ följd av kombinationen långa väntetider och förbud mot att arbeta är att svenskar kan reagera mot det de upplever som att de asylsökande lever på det sociala. I själva verket blir det långvariga beroendet av understöd destruktivt också för flyktingen. Enligt vår mening är den bästa lösningen på detta problem att radikalt förkorta väntetiderna. bör emellertid också ge regeringen i uppdrag att pröva möjligheterna att tillåta beredskapsarbete . Ett motiv för en restriktiv flyktingpolitik har varit att flyktingmottag- 10 ningarna inte klarar av en större belastning. Detta problem går att lösa Mot. genom att temporära flyktingmottagningar kan inrättas vid behov. ringen bör se över möjligheterna till dylika temporära flyktingmottagningar och ges i uppdrag att utarbeta en plan för tillfälliga lösningar då flyktingmottagningarna får för stor belastning. 5 Det kommunala flyktingmottagandet Det kommunala flyktingmottagandet har, trots vissa ökända bakslag, fungerat bättre än väntat. Kommunerna har visat sig beredda att sträcka sig långt utöver de ursprungliga löftena för att bereda plats åt flyktingar. En stor majoritet av landets kommuner har frivilligt undertecknat avtal att ta emot flyktingar. Systemet med kommunalt flyktingmottagande har troligen höjt kvaliteten på mottagningssystemet, som det skapar förutsättningar för en tidigare och bättre kontakt mellan flyktingar och svenskar. Den tilltagande bostadsbristen har emellertid skapat en större tröghet i det kommunala mottagningssystemet. Situationen blir sämre för . Ett ökande antal asylsökande och flyktingar sitter kvar på förläggningarna i väntan på utplacering i kommunerna. Väntan på en kommunplats är nu så lång som 6 8 månader. Uppskattningsvis väntade 9 000 asylsökande och flyktingar på förläggningar . Situationen är redan ansträngd. Det är därför mycket angeläget att kommunerna gör ytterligare insatser även i form av provisoriska lösningar om sådana är nödvändiga för att kunna ta emot fler flyktingar. har utarbetat förslag om att inrätta s. k. kommunala mottagningscentra, som kan inrymmas i tillfälliga lokaler som ombyggda skolor och sjukhem eller nyuppförda paviljonger. På så vis skulle överföringen till kommunerna kunna ske mycket snabbare än , vilket kraftigt underlättar inte minst för barnfamiljer att bygga upp en fungerande tillvaro . Sådana mottagningscentra skulle utan tvivel kunna uppfylla godtagbara standardkrav och innebära en klar förbättring jämfört med dagens situation. 6 Vissa organisations- och lagstiftningsfrågor I asylärendeutredningen föreslås att alla asylsökande först vistas på en utredningssluss där asylutredningen sker. Beslut om uppehållstillstånd skall kunna fattas där i direkt anslutning till utredningen. Därför bör det finnas personal från invandrarverket vid utredningsslussarna. Regeringen har gett invandrarverket i uppdrag att anordna och driva två sådana utredningsslussar. Ett system som utformas enligt asylärendeutredningens förslag innebär en decentralisering av invandrarverket, vilket välkomnar. Detta bör leda till att handläggarna får en automatisk personlig kontakt med de asylsökande vars ansökan de bereder. Kvaliteten på utredningarna, och därmed också på besluten, kommer då att höjas. Kompletteras den föreslagna ordningen med att uppgiften att sköta utredningen förs över från polisen till invandrarverket tillgodoses såväl som UNHCR:s Mot. krav på att asylförhöret skall göras av den myndighet som gör asylbedöm- Sf534 På detta sätt uppnås en betydligt mer human, noggrann och rättssäker ordning. I längden kan det ifrågasättas om det är rimligt att en och samma myndighet både skall fatta beslut om och meddela avvisningsbeslut, dvs. upprätthålla gränsskydd, som man skall stödja invandrarna och bistå dem vid behov, verka för att bekämpa främlingsfientligheten, bevilja anslag till invandrarnas egna föreningar m. m. har här fört fram tankar om att skapa från invandrarverket fristående asylnämnder som skall ta ställning i de fall invandrarverket inte ansett sig kunna bifalla asylansökan. Det skulle kunna medföra större rättssäkerhet i många fall där bedömningen är komplicerad. Förslaget är intressant och bör utredas närmare. Utredningen för översyn av utlänningslagen har presenterat sitt förslag. Detta har varit fråga om en teknisk översyn i primärt syfte att förkorta handläggningstiderna men också att lämna förslag till förändringar som kan göra lagstiftningen mer överskådlig och ändamålsenlig. Med hänsyn till den nu presenterade utredningen och de olika åsikter som finns angående tillämpningen av utlänningslagen borde det vara lämpligt att nu göra en bred översyn av lagen. Denna översyn skulle framför allt koncentrera sig på principerna bakom lagen, lagens syfte och klarlägganden för att uppnå en mera enhetlig tillämpning. I samband med en bredare översyn av utlänningslagstiftningen bör paragraf 6, den s. k. B-flyktingparagrafen, övervägas. Människor tvingas lämna sina hemländer av många andra skäl än individuell förföljelse: krig, inbördeskrig, främmande makters angrepp eller abnorma samhällsförhållanden har tvingat stora grupper och ibland hela befolkningar på flykt. Dessa grupper sägs ibland ha flyktingliknande skäl. Trots att deras rättsliga möjligheter varierar från land till land, får de ändå ofta skydd. Detta leder till att utformning av flyktingdefinitionen snart kommer att bli delvis överspelad. Allt fler länder anpassar sin lagstiftning till det vidgade flyktingbegreppet, eller ansluter sig till vad som kallas för den afrikanska flyktingdefinitionen. Det är inte säkert att bör ansluta sig till denna definition, men i samband med en bredare översyn av utlänningslagen bör ändå utformningen av paragraf 6, den s. k. B-flyktingparagrafen, övervägas. 7 En långsiktig flyktingpolitik En liten rännil av världens ca 15 miljoner flyktingar söker sig till . Antalet asylsökande i har understigit 200 000 medan några av världens fattigaste länder härbärgerar miljontals flyktingar. Det är alltså en myt att tvingas ta hand om problem det är som dragit det tyngsta lasset när det gäller att skydda och försörja världens flyktingar. Förtryck av mänskliga rättigheter och väpnade konflikter är svåra att Det är därför omöjligt för att detaljplanera för ett visst antal Mot. Vi måste lära oss att leva med svängningarna på detta område. Det finns skäl att varna för en utveckling där olika metoder prövas för att minska antalet asylsökande. Ett flertal metoder i syfte att hindra asylsökande att komma till landets gräns praktiseras redan i alltför många länder och diskuteras i andra inte undantaget. Bland dessa metoder märks krav på visum, som måste erhållas via en ambassad i hemlandet. Eftersom det inte går att få visum för att söka politisk asyl och då det i vissa länder är förknippat med livsfara att söka sig till utländska ambassader anländer ett ökande antal flyktingar utan några dokument. Denna utveckling, som regeringen avviserat åtgärder emot, är i en inte ringa utsträckning de europeiska ländernas eget verk. Andra metoder kan vara sanktioner mot flygbolag som transporterar passagerare utan visum och pass; öppen eller hemlig diplomati som riktas dels mot flyktingproducerande länder, dels mot genomreseländer; kriminalisering av hjälp till asylsökande; gränskontroll utförd av inreselandets polis innan flygplanet ens landat m. m. 80-talets hårdnande attityder i gentemot flyktingar har självfallet sin grund i att det nu kommer ett större antal asylsökande . Men det kan inte uteslutas att ett annat skäl är att de asylsökande nu kommer från mera avlägsna länder, med ett mera avvikande utseende, från andra kulturer och med andra språk än tidigare decenniers europeiska flyktingar. De senaste årens ökade antal asylsökande i har huvudsakligen förorsakats av situationen i . av asylsökande i kom från , främst från . Att försöker ignorera flyktingarna och täppa till flyktingvägarna betyder inte att flyktingarna därför upphör att existera. Vår flyktingpolitik måste bygga på internationell solidaritet, inte på nationell egoism och inhumanitet. Det innebär att vi måste söka internationella lösningar på dessa problem. måste både ta initiativ till internationella förhandlingar om varje område varifrån flyktingar kommer och diskutera med de länder som flyktingarna kommer till. FN:s flyktingkommisariat, UNHCR, måste delta i dessa förhandlingar. FN:s flyktingkommissariats möjligheter att arbeta med lösningar på flyktingproblemen måste förbättras. Kommissariatets insatser begränsas nu starkt av brist på resurser. har därför tidigare krävt ett ökat anslag från biståndsbudgeten till denna verksamhet. vidhåller denna uppfattning och föreslår i annan motion en ökning av anslaget till UNHCR med 50 milj. kr. Förutom internationella överläggningar bör ta initiativ till ett nordiskt samordnat agerande för att skapa beredskap för akuta flyktingproblem. Diskussioner om detta bör tas upp inom berört ministerråd. Ett generöst mottagande av asylsökande står inte i någon som helst motsatsställning till en ökning av antalet kvotflyktingar. Dessa är flyktingar som vi, efter flyktingkommissariens förslag, erbjuder oss att ta emot från flyktingläger eller för vilka ingen annan acceptabel lösning finns. Överföring av kvotflyktingar lättar ej på spontanflyktingströmmen. Mot bakgrund av det jämförelsevis låga flyktingtryck vi har och vår höga levnadsstandard menar att flyktingkvoten måste höjas med 250 till 1 500 kvot- Mot. 1987/88 flyktingar /89. 8 Rasism och främlingsfientlighet Främlingsfientliga och rasistiska opinionsyttringar kan ofta få en betydande uppmärksamhet.Det betyder inte att stödet för dem har ökat. Tvärtom tyder alla tecken på att en invandrar- och flyktingpolitik som bygger på värme, generositet och humanitet har en stark folklig förankring. Vi kan ändå inte slappna i vår vaksamhet och opinionsbildning. Det finns alltid en risk att stämningar av den typ vi sett prov på i Sjöbos kommunalpolitik breder ut sig om de inte bemöts i en fri och öppen debatt. Främlingsfientlighet får näring ur okunnighet och rädsla. Därför är kunskap och kontakt våra viktigaste medel. Mycket har redan påbörjats. Det kommunala flyktingmottagandet har fyllt en viktig funktion, eftersom det ger fler svenskar möjlighet att komma i kontakt med och lära känna människor från andra länder och kulturer. En kommission med uppgift att bekämpa rasism har tillsatts. Flera manifestationer har genomförts, bl. a. i av samtliga partiledare . Det är angeläget att ytterligare intensifiera detta arbete, särskilt med tanke på de händelser som inträffade . Den information som ges i skolan bör utvidgas. Organisationer och partier bör pröva skilda former för återkommande manifestationer. Olika typer av kontaktverksamhet bör uppmuntras. Det engagemang som finns i frivilliga organisationer såsom Rör inte min kompis bör tas till vara och stödjas. har varit verksam . Ännu är det för tidigt att utvärdera verksamheten och avgöra huruvida lagen varit tillräckligt vass och välformulerad. Detta bör som beslutat göras . Dock finns det anledning redan nu att klargöra att inte bör införa ett förbud mot rasistiska organisationer. Flera skäl talar emot denna tanke. Dels är det principiellt förkastligt att förbjuda en åsikt. Det måste vara gärningar, inte åsikter som kriminaliseras. Dels blir bevissituationen ytterst svår. Troligen kommer man inte att kunna döma någon organisation för brott mot en sådan lag. uppstår en orimlig situation om en klart främlingsfientlig organisation blir frikänd från anklagelser om rasism. Rasism bekämpas bättre med argument, med fakta och upplysningar. 1 kunskapens och förståelsens ljus dör fördomen och skräcken. Däremot kan andra förslag från FN:s konvention mot rasism behöva följas upp bättre. Frågan om straffsanktioner vid diskriminering i arbetslivet samt talemöjlighet och skadeståndsrätt för dem som diskriminerats bör utredas i samband med en översyn av DO:s verksamhet. Arbetskraftsinvandringen gjorde att människor i produktiv ålder sökte sig Många av dessa har nått pensionsåldern. En del av dessa Mot. invandrare drömde om att återvända till sitt hemland. Av många olika Sf534 anledningar har det som regel inte blivit så. Äldre människor har ofta större svårigheter än yngre att göra sina önskemål hörda. Kommuner och landsting måste därför vara lyhörda för de behov och önskemål som är speciella för de äldre invandrarna. I detta arbete kan självfallet invandrarorganisationerna fylla en viktig funktion. Språket är ett speciellt hinder för äldre invandrare. Även om språkkunskaperna under den yrkesverksamma delen av livet varit goda kan de försvinna vid högre ålder. Det förekommer alltför ofta att en invandrare med bristande svenskkunskaper vid långtidsvård placeras på en avdelning med enbart svensktalande personal. Detta är allvarligt då kommunikation och kontakt med yttervärlden är av stor vikt och konsekvensen kan bli ett alltför långsamt eller uteblivet tillfrisknande. Vissa invandrargrupper har framfört önskemål om en ökad valfrihet på ålderdomen. Detta innebär bl. a. att äldre invandrare skall ha möjlighet att, om de så önskar, bo nära andra personer med samma kulturella bakgrund på ålderdomshem, eller vid långtidssjukvård. UHÄ har av regeringen fått i uppdrag att utreda hur tillgången på tvåspråkig personal skall kunna förbättras. har understrukit vikten av att detta uppdrag skyndsamt redovisas. Detta förslag bör presenteras . För många invandrare leder arbetslivet till kontakt med den nya kulturen. Det är också ofta i denna miljö som infödda svenskar stiftar bekantskap med invandrare. I en dynamisk arbetsmiljö tas dessa kulturmöten tillvara octi upplevs som något positivt varifrån nya idéer och handlingsmönster kan hämtas. Många, men långt ifrån alla, invandrarkvinnor är dock utestängda från dessa kontakter och den stimulans de ger. Med ingen eller endast låg utbildning, vilket är vanligt i många invandrargrupper, är det svårt för kvinnorna att skaffa sig ett arbete som familjen kräver uppmärksamhet och omsorg. Dessa lågutbildade kvinnor förvärvsarbetar ofta på obekväm arbetstid för att kunna ta hand om sina barn. I många av dessa fall ger arbetet inte heller de möjligheter till sociala kontakter som vore önskvärda. Effekten blir att många invandrarkvinnor blir isolerade från kontakter utanför hemmet. Kunskaper i svenska språket är ofta undermåliga just hos dessa kvinnor. Invandrarkvinnornas situation kräver ökad uppmärksamhet, även om många av dem har såväl god utbildning från hemlandet som tillfredsställande arbeten i . Många invandrarkvinnor tillhör vad vi kallar Det glömda . Studieförbunden spelar en betydande roll genom att erbjuda kurser och aktiviteter för invandrare. Regeringen bör överväga åtgärder för att uppmuntra studieförbunden att erbjuda kurser speciellt för invandrarkvinnor. Uppsökande verksamhet riktad mot just invandrarkvinnor bör ytterligare betonas. 1987/88 Sf534 Många flyktingar och invandrare har arbetslivserfarenhet och yrkeskunskaper från sitt hemland. En del har också en gedigen utbildning, kanske på universitetsnivå, bakom sig. I har vi ofta misslyckats med att ta tillvara dessa resurser, vilket är till men såväl för individen som för landet. Besvikelsen kan bli stor då den nyanlände upptäcker att ingen efterfrågar hans eller hennes yrkeskunskaper och inte förväntar sig att de skulle kunna komma till användning i . För det svenska samhället innebär detta ett slöseri med såväl mänskliga som ekonomiska resurser. Som ett exempel kan nämnas att invandrade akademiker har mycket svårt att få en tjänst inom den offentliga sektorn som inte är en invandrartjänst. Deras examina anses ibland inte vara jämställda med svenska eller anses icke kompletta. Det är hög tid att arbetet med att värdera utländska examina som pågår vid UHÄ bör intensifieras. Verksamheten har pågått utan nämnvärda resultat. Detta är mycket beklagligt. Arbetslöshet är ett problem som i hög grad drabbar invandrare. Bland de arbetslösa återfinns en oproportionellt stor del invandrare. Inom AMU:s utbud av kurser bör invandrarna erbjudas påbyggnads- och kompletterande utbildning. Detta är viktigt framför allt för många unga, som har tvingats avbryta sin utbildning i hemlandet eller haft en mycket kort skolgång där, liksom för dem som p. g. a. bristande svenskkunskaper m. m. inte har kunnat bygga på sin utbildning. Invandrarflickornas situation bör särskilt uppmärksammas i fråga om skola och vidareutbildning. 12 Svenska för invandrare Utan goda kunskaper i svenska är det i stort sett omöjligt att smälta in i det svenska samhället. Möjligheterna att inhämta ny kunskap och att påverka blir begränsade. Även om invandraren räknar med att snart återvända till hemlandet så underlättas vistelsen i av att han eller hon behärskar det svenska språket. Regeringen har bestämt att grund-sfi och grundutbildning för vuxna får börja först efter att utländsk medborgare som har ansökt om uppehållstillstånd väntat . Med tanke på hur många som får stanna är denna tidsgräns obefogad. Värdefull tid, då ambitionen att läras sig svenska är hög, går därmed till spillo. Regeringen bör därför upphäva sitt beslut om väntetid innan sfi får påbörjas. Den asylsökande bör också ha möjlighet att studera annat än svenska . De som har kunskapsmässiga förutsättningar att vidga sina studier till grundskole- och gymnasienivå bör ej mötas av formella hinder. Invandrare är en mycket heterogen grupp. Redan vid ankomsten till talar vissa andra språk än modersmålet. Andra har endast en mycket kort, om ens någon, skolgång bakom sig. Antalet undervisningstimmar som krävs för att uppnå en acceptabel kunskapsnivå varierar kraftigt. Kommunerna måste därför tillförsäkras medel för att kunna erbjuda en adekvat undervisning för alla dessa grupper. Tyvärr har så inte varit fallet under Mot. senare år, då statsbidragssystemet för sfi varit nära att kollapsa. Det är därför med lättnad vi kan konstatera att , efter initiativ från bl. a. , gett regeringen i uppdrag att utarbeta ett nytt system för beräkning av statsbidrag till grundundervisningen i svenska för invandrare. Regeringen har också fått i uppdrag att återkomma till med förslag om hur fördelningen av medel för påbyggnads-sfi skall ske. Det gäller fördelningen dels mellan de olika studieförbunden, dels mellan studieförbunden och AMU. Denna fråga behandlas ytterligare i särskild motion. Dessa förändringar måste leda till att alla invandrare får en möjlighet att lära sig tala bra svenska. Vikten av att skyndsamma åtgärder i denna fråga vidtas kan inte nog understrykas. Regeringen bör återkomma till med förslag . 13 Svenska för tvåspråkiga elever Undervisningen av invandrarelever i den svenska skolan har utgått ifrån att eleverna och deras familjer invandrat till under barnens skoltid. föds ett allt större antal invandrarbarn inom landet. Dessa talar ofta ett annat språk än svenska i hemmet som de möter det svenska språket under hela sin uppväxt. Ändå har många invandrarungdomar problem då deras språkutveckling ofta är otillräcklig både i svenskan och i hemspråket. Språkkunskaperna räcker inte till för fackämnena och betygen i svenska är dåliga. Framför allt märks detta på gymnasienivå. Många invandrarelever avbryter sina studier och går oftare arbetslösa än sina svenska kamrater. Dessa ungdomar måste få en chans att konkurrera i skolan och arbetslivet. Samhället får redan i förskolan kontakt med dessa barn. Undervisningen eller träningen i hemspråk måste anpassas till detta faktum. Det är därför angeläget att samhällets stöd till invandrarbarnen sker samordnat, på ett pedagogiskt och socialt riktigt sätt och med bästa utnyttjande av tillgängliga resurser. Detta sker lättast genom ett samlat resurssystem, där statsbidragen till förskola och skola slås samman och fördelas som ett schabloniserat bidrag till kommunerna. På detta sätt blir det lättare för kommunerna att göra en långsiktig planering av stödet till enskilda invandrarbarn och att exempelvis prioritera undervisningen i förskolan. Den undervisning i svenska som ges är anpassad efter svenskspråkiga elevers förutsättningar.