mot · GB02So237 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So237 av m. fl. om åtgärder mot missbruk Mot. 1987/88 So237 Drogmissbruket för med sig ett stort lidande, fysiskt och psykiskt, för både den enskilde missbrukaren och hans omgivning. Därtill kommer att mycket betydande kostnader inom , sjukvården och rättsapparaten är direkt eller indirekt betingade av drogmissbruket. Ingen accepterar drogmissbruk, men ändå har vi vant oss så vid denna företeelse att det är svårt att föreställa sig vilka problem och vilka kostnader vi skulle besparas om drogmissbruket radikalt minskade. Vi skulle få resurser att utveckla välfärden. Vi skulle t. ex. kunna kapa köerna till behandlingar på sjukhusen, om inte så många sjuksängar upptogs av skador eller sjukdomar som var direkt eller indirekt orsakade av alkohol och/eller narkotika. Vi skulle behöva färre poliser och kunna riva några fängelser. Vi skulle få ett samhälle som var tryggare, där fler kvinnor skulle slippa känna ångest inför , där fler barn kunde känna harmoni i hemmen och där äldre inte behövde känna rädsla för att vistas ute efter mörkrets inbrott. Minskar vi drogmissbruket får vi ett bättre samhälle. Efter en lång följd av år med ständigt stigande alkoholkonsumtion bröts utvecklingen . har den registrerade försäljningen sjunkit med . Den största delen av konsumtionsminskningen inträffade dock fram t. o. m. Förändringarna har varit små. Det har dock skett en kraftigt ökad konsumtion av starköl, vilket är mycket oroande. steg Systembolagets försäljning, vilket kan förklaras bl. a. med att priserna inte höjdes i takt med inflationen. Den kraftiga prishöjningen torde därefter ha medverkat till en mer dämpad konsumtionsutveckling. Många faktorer torde ha medverkat till utvecklingen. Mycket talar för att den ekonomiska utvecklingen spelat en stor roll. En annan viktig del av förklaringen till trendbrottet är att de alkoholpolitiska beslut som fattade 1977 gav avsedd effekt i minskad totalkonsumtion. De delbeslut som i första hand kan förmodas ha bidragit till konsumtionsminskningen är den aktivare prispolitik som genomfördes med början 1977. Så långt man vet är priset på alkohol ett av de effektivaste instrument som står till förfogande för att påverka konsumtionsnivån. 1 1987/88. Det finns också vetenskapliga belägg för att mellanölets avskaffande klart minskade den totala alkoholkonsumtionen. De alkoholpolitiska besluten innehöll också andra inslag som kan ha bidragit till sänkt totalkonsumtion. Särskilt bör uppmärksammas betydelsen av att den med statsmedel stödda informationen i alkoholfrågor enligt beslut klarare än tidigare skall framhålla de risker som är förknippade med allt bruk av alkohol, inte bara med missbruk. Troligen har också riksdagsbeslutets betoning av vikten av påverkan och förändringar i den allmänna inställningen till alkoholbruk främst kanske framhållandet av helnykterhetens värde och kravet på att vissa sektorer av samhällslivet under alla förhållanden måste hållas fria från alkohol bidragit till den förändrade inställning till alkoholproblen i stort i vårt samhälle som kunnat konstateras under de senäte åren. Ett faktum är i alla händelser att alkoholproblemen av och särskilt av på ett markant sätt ägnats större uppmärksamhet än vad som varit vanligt. Tyvärr har en viss avmattning av intresset för alkoholfrågor i den allmänna debatten noterats . Det är också allvarligt att ungdomars attityder till alkohol tycks bli mer positiva. gick utvecklingen i motsatt riktning. Det finns starka humanitära, sociala och ekonomiska skäl att fortsätta pressa tillbaka totalkonsumtionen av alkohol. Det finns ett klart samband mellan bruket av alkohol och missbruket. En lägre totalkonsumtion leder till färre alkoholskadade. Omvänt innebär en höjd totalkonsumtion en acceleration av missbruk och skador. Av naturliga skäl sker minskningen av missbruk och alkoholskador med viss eftersläpning. Ett lägre antal alkoholskadade kommer att bli uppenbart först efter det att totalkonsumtionen gått ned. Att sambandet finns är dock ostridigt. Internationell alkoholforskning har slagit fast att om den totala alkoholkonsumtionen ökar så ökar också antalet storkonsumenter. Om den totala alhoholkonsumtionen fördubblas leder detta till att antalet storkonsumenter fyrdubblas. Någon liknande formel för minskningen av antalet storkonsumenter när totalkonsumtionen minskar har alkoholforskarna inte preciserat. Det finns dock skäl att anta att minskningen går avsevärt långsammare än ökningen av storkonsumenter. Det stora tryck på sjukvården som alkoholskadorna utgör kan antas vara effekter av den höga alkoholkonsumtionen och i kombination med alkoholdebut vid låg ålder. Några säkra vetenskapliga undersökningar om hur det tar innan ett alkoholberoende utvecklas finns inte. Normalt talar man om att det tar mellan tio och att grundlägga ett alkoholberoende. I detta sammanhang kan noteras att det är en utbredd uppfattning i att vi skulle ha större alkoholproblem än länder där det är betydligt enklare att komma över alkoholdrycker. Detta är dock en myt. I typiska vinländer somt. ex. , och är genomsnittskonsumtionen ungefär dubbelt så hög som i . 1 är konsumtionen högre. Undersökningar visar också, att skador som t. ex. skrumplever är betydligt vanligare i dessa länder. Alkoholskadornas belastning på t. ex. den franska sjukvården har bedömts vara betydligt högre än i . har forskarrapporter om alkoholskador givit upphov till en ökad debatt även i . Restriktioner och förebyggande åtgärder Uppgifterna om hembränningens omfattning varierar starkt. Det är angeläget att söka få ett bättre grepp om denna fråga. Ansvariga myndigheter bör vidare i olika sammahang göra klart att hembränning är ett allvarligt brott och att allt görs för att beivra förekomsten. Regeringen bör överväga vilka åtgärder som bör vidtas för att skärpa övervakningen av och påföljderna för olovlig tillverkning av alkoholdrycker. I den allmänna debatten hävdas ofta att hembränning ökar då den registrerade alkoholkonsumtionen sjunker. Även om det inte finns någon saklig grund för att tro att den oregistrerade konsumtionen stiger i samma grad som den registrerade sjunker, vore det önskvärt med en ökad kunskap om den oregistrerade konsumtionens utveckling. Detta är angeläget både för att upprätthålla alkoholpolitikens trovärdighet hos allmänheten och dess effektivitet för att minska totalkonsumtionen. Även den starkt expanderande handeln med snabbviner utgör ett alkoholpolitiskt problem. Den totala alkoholmängd som framställs genom hemtillverkat vin torde ligga i samma storleksordning för hembränningen. har vid upprepade tillfällen behandlat frågan och avvisat förslag till lagstadgat förbud mot försäljning. Regeringen bör därför överväga andra åtgärder som är ägnade att stävja de problem som är förknippade med snabbvinssatser. föreslog att man genom frivilliga överenskommelser skulle försöka att ytterligare begränsa marknadsföringen. har anfört att dessa frågor skall uppmärksammas av . Några förslag till lösningar har dock inte framkommit. En tänkbar åtgärd vore därför att införa reklam- och marknadsföringsförbud mot snabbvinssatser. Ett växande problem synes också försäljningen av teknisk sprit vara. Enkäter som gjorts inom RIA-byråernas verksamhet har gett vid handen att konsumtion av T-sprit har ökat kraftigt. Det är naturligtvis oacceptabelt från många utgångspunkter att dessa produkter används som berusningsmedel. försöker nu genom avtal med försäljarna göra det svårare att komma över teknisk sprit. Detta är lovvärt, men även andra åtgärder bör vidtas. Regeringen bör därför i samråd med producenterna söka få till stånd en produktutveckling, som gör den tekniska spriten som säljs vid bl. a. bensinstationer oanvändbar som berusningsmedel. Avvägningen i alkoholpolitiken mellan restriktioner och förebyggande åtgärder år mycket viktig. En allmän strävan bör vara att i största utsträck ning koncentrera åtgärderna till förebyggande insatser. Åtgärder av restriktionskaraktär bör ses som uttryck för en önskan att alkoholpolitiken skall genomföras med konsekvens och inte så att vissa inslag i den motverkar dess huvudsakliga inriktning. Också dessa åtgärder har till främsta uppgift att förebygga en sådan alkoholkonsumtion som direkt bidrar till att öka missbruk och skador. De alkoholpolitiska instrument som står till förfogande bör användas med större konsekvens än . Skulle det av sådan mera konsekvent tillämpning av den beslutade alkoholpolitiken visa sig att resultatet inte blir en avsevärd bestående minskning av den nuvarande alltför höga alkoholkonsumtionen, bör mera långtgående åtgärder kunna sättas in. Sådana åtgärder skall även de syfta till att effektivt begränsa langningen och försvåra inköp för personer som behöver hjälp och vård att undkomma sitt alkoholberoende. Det finns också skäl att erinra om att en avgörande orsak till de allvarliga medicinska skadorna är den mycket stora snedfördelningen av alkoholkonsumtionen. av konsumenterna svarar för cirka halva alkoholkonsumtionen. De som kan kontrollera sin alkoholkonsumtion måste få hjälp med sitt problem. En sådan åtgärd är att minska tillgängligheten. Restriktioner som kan kännas besvärande för normalkonsumenten är alltså ett sätt att solidariskt ställa upp för missbrukaren. Förståelsen från allmänhetens sida för åtgärder i syfte att minska totalkonsumtionen och därmed förebygga både missbruk och skador har ökat. Som exempel på detta kan nämnas uppslutningen kring de kampanjer som genomförts under ledning från och medverkan från ett mycket stort antal frivilliga organisationer och folkrörelser. Detta gäller såväl kampanjen mot langning till ungdom som den mera brett upplagda antidrogkampanj som följde på denna. har tanken på mera långtgående åtgärder för att begränsa alkoholkonsumtionen aktualiserats, bl. a. genom en speciell kampanj för ransonering av alla alkoholinköp. Regeringen lät utreda de tekniska förutsättningarna för registering och ransonering (Ds S 1981:22). Denna utredning visade att det är möjligt att utan alltför tekniskt komplicerade system till rimliga kostnader åstadkomma såväl registrering som ransonering. Om samhället med nuvarande instrument inte lyckas bryta alkoholberoendet i denna socialt och medicinskt utsatta grupp måste statsmakterna vara beredda att pröva också andra åtgärder. Riksdagsbeslutet om alkoholpolitiken 1977 innebar att en målsättning för den svenska alkoholpolitiken formulerades. Målsättningen innebar att den totala alkoholkonsumtionen skall minskas och att samhället skall försöka komma till rätta med missbruket. Om medlen i alkoholpolitiken skall bli så effektiva som möjligt måste de kunna relateras till ett bestämt mål. Målet i sig självt gör ingen nykter. medlen inom nykterhetsvård och alkoholpolitik skulle kunna utvärderas med större säkerhet. I regeringens proposition Utvecklingslinjer för hälso- och sjukvården m. m. (prop 1984/85:181, SoU 28, rskr. 400) redovisades bl. a. () hälsostrategi för , vilken antogs av medlemsstaterna 1984. Ett av målen för denna är att minska alkoholkonsumtionen . Statsrådet ansåg i propositionen att detta var en angelägen målsättning. Hon anförde vidare att om man lyckas sänka alkoholkonsumtionen till denna nivå skulle det innebära stora välfärds- och hälsomässiga vinster, som hälso- och sjukvården kunde minska de vårdinsatser man nu måste göra för dem som drabbas av alkoholrelaterade sjukdomar. har i princip ställt sig positivt till WHO:s målsättning. Vi kan därför konstatera att numera gäller som mål för svensk alkoholpolitik att totalkonsumtionen skall sänkas . Det är angeläget att medlen inom alkoholpolitiken anpassas så att detta mål uppnås. beslutade att prisinstrumentet skall användas mer aktivt än tidigare i syfte att minska den alltför höga konsumtionen av alkohol. Detta har ansetts innebära att de prishöjningar som genomförs skall vara större än vad som motiveras enbart av en önskan att låta alkoholpriserna följa prisökningen på övriga varor. Förutsättningarna för att priset på alkohol skall bevaras tillräckligt högt för att främja en minskad konsumtion är emellertid att prishöjningarna sker med relativt korta mellanrum. Den senaste prishöjningen beslutades . hade gått sedan föregående höjning. Detta är en alltför om man anser att prisinstrumentet skall användas aktivt. Skall intentioner fullföljas måste prishöjningarna dessutom vara något större än vad som motiveras av förändringarna av konsumentprisindex. Genomförs inte prishöjningarna efter dessa riktlinjer, sjunker i stället alkoholens relativa pris, och syftet att främja en minskad konsumtion motverkas. Mot bakgrund av eftersläpningen anser att alkoholpriserna nu bör stiga med . En sådan prishöjning motsvarar ungefär uppgången i KPI sedan den senaste alkoholskattehöjningen. För att uppnå den prishöjningen krävs att alkoholskatten i genomsnitt stiger med . Regeringen bör återkomma till med förslag om alkoholskattehöjning. Enligt borde alkoholskatten ha en helt annan utformning än för att priserna mer effektivt skulle kunna påverka konsumtionen. Skatt på vin och starksprit bör i högre grad relateras till alkoholstyrka. Efter de alkoholpolitiska besluten har ansvaret för den med statliga medel stödda informationen om alkoholskador legat på folkrörelser och ideella organisationer. Den direkt statliga alkoholinformationen skall visserligen också utgå från insikten att en minskad totalkonsumtion effektivt bidrar till att minska missbruk och skador som betingas av alkoholbruk. Denna information skall också framhålla helnykterhetens värde och hävda kravet på att vissa sektorer av samhällslivet hålls helt fria från alkohol. Men huvudansvaret för den del av informationen, som präglas av bestämda värderingar om olika livsstilar, har enligt beslut överlåtits åt de ideella folkrörelserna och övriga sammanslutningar vilkas verksamhet styrs av medvetna och uttalade idéer. Det finns också goda skäl att i stort sett bibehålla denna rollfördelning: medborgarnas värderingar och attityder formas i stor utsträckning av folkrörelser och ideella organisationer. Denna attitydbildning kan självfallet underlättas och förstärkas, om den direkta statliga informationen pekar i samma riktning som folkrörelsernas. Det är därför viktigt att de sammanslutningar som är beredda att ge betydande utrymme åt en värdebestämd information i alkoholfrågan uppmuntras och ges stöd. Det är en viktig uppgift att stödja människor som genom att de har alkoholproblem befinner sig i en utsatt situation. Här är kravet på att vissa perioder av livet och bestämda sektorer av samhällslivet skall hållas fria från alkohol till hjälp. Det gäller ungdomsåren och havandeskapsperioder. Det gäller trafiken och arbetslivet i dess helhet. En adekvat information i alkoholfrågor måste understryka det klara sambandet mellan totalkonsumtionen, missbruket och de alkoholbetingade skadorna. Det är därvid naturligt att uppmärksamheten kommer att fästas vid sådana brister i tillämpningen av alkoholpolitikens grundprinciper som kan motverka det övergripande syftet: att minska totalkonsumtionen för att därmed minska också missbruket och skadorna. För att främja en gynnsam utveckling och bidra till lösningen av alkoholproblemen är det angeläget att sådana brister snabbt och effektivt avhjälps. Ofta är det jämförelsevis begränsade och administrativt enkla åtgärder som skulle kunna bidra till en utveckling mot de mål som fastställts för samhällets alkoholpolitik. Den kampanj mot langning av alkohol till ungdom som genomfördes hade två viktiga effekter: den fäste uppmärksamheten på att olovlig överlåtelse av alkohol till ungdom förekommer i betydande omfattning och den bidrog till att förstärka opinionen mot sådan överlåtelse. uttalade i betänkande 1986/87:22, efter initiativ från , att det ställde sig positivt till en ny sådan kampanj. bör ge regeringen till känna att en kampanj med liknande innehåll bör återkomma . är andelen som inte dricker högre bland kvinnor och andelen storkonsumenter högre bland män. Denna skillnad har emellertid minskat under senare åt. Fler kvinnor i vuxen ålder dricker alkohol jämfört med bara för några decennier sedan. Bland vuxna kvinnor har alkoholkonsumtionen ökat mest i åldersgruppen . av kvinnorna i åldersgruppen använde alkohol 1947. Motsvarande siffra är . har följt utvecklingen av skolungdomars alkoholvanor, varför vi vet en del om de yngsta kvinnornas alkoholvanor. Enligt undersökning var av flickorna i åldern (årskurs 9) alkoholkonsumenter. En exakt jämförelse bakåt i tiden är svår att göra, men man vet att 1947 använde av flickorna i åldersgruppen 15 alkohol. Bland 15 16-åringarna är alkoholkonsumenter både bland flickor och pojkar. Könsskillnaden är mycket liten. Alkohol är vidare en av de viktigaste kända faktorerna bakom fosterskador. Omkring 200 barn föds i med skador som beror på att modern druckit alkohol . Förändringen i kvinnors alkoholkonsumtion har många orsaker. Könsrollerna har förändrats, vilket inneburit att det har blivit mer acceptabelt för kvinnor att dricka alkohol. Allt fler kvinnor förvärvsarbetar, ekonomin blir då bättre, vilket i sin tur ökar konsumtionsutrymmet. Förvärsarbetet har också lett till en ökad kontakt med alkoholsederna. En ytterligare orsak till ökningen av missbruket hos kvinnor är att konsumtionstillfällena har förändrats. förekom alkohol mest vid festligare tillfällen. har den gjort sitt intåg i hemmen och vardagen. Detta har bidragit till det ökade missbruket bland kvinnor. Den större delen av unga kvinnors konsumtion av alkohol består av vin och är förlagd till vardagsmåltider och hemmakvällar. Trots att det numera är vanligt att kvinnor dricker alkohol är vaksamheten mot alkoholmissbruk hos kvinnor betydligt lägre än mot manliga missbrukare. Kvinnorna är ofta också bättre på att dölja sitt missbruk, vilket gör att det kan pågå utan att det upptäcks. Information om det kvinnliga alkoholmissbruket måste därför spridas. Program för män med alkoholproblem, anställda inom industrin, har visat sig verkningsfulla. Några liknande projekt inom kvinnodominerade yrken finns inte. En ökande forskning just om alkoholproblem bland kvinnor måste ske och metoder för behandling av kvinnliga alkoholister, typ vid i , utvecklas. Mödravårdscentralerna måste i sin information starkt betona risken för fosterskador till följd av alkohol. Denna missbrukargrupp bör även i fortsättningen ägnas särskild uppmärksamhet inom vården och i forskningen. Det råder enighet om att trafiken är en av de sektorer i samhället som måste hållas fri från alkohol. Ändå utgör de alkoholbetingade trafikolyckorna ett mycket allvarligt problem, som leder till många tragedier och ett stort mänskligt lidande. En betydande del av de personer som döms för rattfylleri är alkoholproblematiker. För vissa av dessa personer är det därför inte första gången de döms till ansvar för onykterhet i trafiken och erfarenheten har varit att alkoholproblemen har varit så svåra att fängelsestraffet inte har haft sin avsedda preventiva funktion. I syfte att försöka finna ett påföljdsalternativ till fängelsestraff för trafiknykterhetsbrott beslöt därför under förra att införa kontraktsvård som en ny variant av kriminalvård i frihet. Vår förhoppning är att kontraktsvården skall visa sig vara ett ändamålsenligt alternativ för en begränsad grupp notoriska lagöverträdare. Sänkta promiHegränser vid bilkörning Nuvarande påföljdsregler för trafiknykterhetsbrott innebär att bilförare, vilka anträffas med en alkoholkoncentration i blodet som uppgår till 0,5 men ej till 1,5 %o, döms för rattonykterhet till böter eller fängelse, i praxis nästan uteslutande böter. Uppgår alkoholkoncentrationen till 1,5 %o eller mer döms för rattfylleri i normalfallet till fängelse. 1 den proposition angående trafiknykterhetsbrotten som dåvarande justitieministern presenterade föreslogs bl. a. att den nedre straffbarhetsgränsen skulle sänkas från 0,5 till 0,4 %o. Denna del av förslaget accepterades av . Propositionen kom emellertid aldrig att bli behandlad av då regeringen drog tillbaka den. Det visade sig redan vid motionstidens utgång att propositionens övriga förslag, vilka var att betrakta som en liberalisering av påföljdssystemet, inte fick majoritet i . Därefter har frågan om lägsta promillegräns inte blivit föremål för något nytt ställningstagande av . Däremot har debatten fortsatt om vilket promilletal som bör utgöra lägsta gräns. var alltså berett att ställa sig bakom en sänkning av gränsen till 0,4 %o. Vi stödjer oss därvid på några undersökningar som har gjorts. Sålunda har i en svensk undersökning den kritiska nivån i risksituationer beräknats ligga mellan 0,2 och 0,4 %o, medan den i situationer som inte är lika krävande har uppskattats ligga vid 0,40,5 %o. Vidare har vi tagit del av en fältstudie beträffande effekterna av små alkoholdoser på förarprestationer i kritiska situationer som genomfördes av statens väg- och trafikinstitut på uppdrag av trafiksäkerhetsverket. Vid undersökningen tilldelades ett antal försökspersoner föraruppgifter som bestod i olika manöverprov, varvid en signifikant skillnad mellan nyktert och alkoholpåverkat körbeteende kunde konstateras. Resultatet visade entydigt en försämrad körprestation när den genomsnittliga blodalkoholhalten var 0,42 %o. Genom vad som framkommit av dessa undersökningar kan det ifrågasättas om inte också gränsen 0,4 %o är för hög. Det är angeläget att understryka att vi anser att ali alkoholförtäring i samband med bilkörning skall vara Den nedre gräns som måste finnas skall inte vara satt med hänsyn till att lagstiftaren skall bjuda på ett glas vin eller flaska starköl. bör därför begära ett förslag till ny lägsta promillegräns. 1 detta sammahang bör även gränsen för rattfylleri övervägas. Alkoholfrågan har länge ägnats stor uppmärksamhet av politiker och myndigheter. I många avseenden är ett internationellt föregångsland. Trots att vi har en ambitiös alkoholforskning och en allmänt sett välutbyggd statistik finns det också anmärkningsvärda brister. Vi vet helt enkelt för litet om alkoholskadornas effekter. Genom ökad kunskap skulle politiken kunna bli effektivare och förhoppningsvis mindre kontroversiell, genom att olika vanföreställningar om alkoholen skulle försvinna. Några exempel på brister i statistik och alkoholforskning är: o Kännedom om hembränningens omfattning är ytterst bristfällig, o Det bedrivs i alltför litet forskning om effekter av olika alkoholpolitiska åtgärder. Endast några få av de professurer som uttalade sig har inrättats, o Statistiken har i flera avseenden försämrats. Domstolarna registrerar inte längre alkohol i samband med brott. Genom att nykterhetsvården har integrerats i har ytterligare kunskap försvunnit. Det är t. ex. anmärkningsvärt att knappast någon forskning har gjorts om alkoholproblemens betydelse inom . Andra områden där det behövs ökad forskning är arbetsvärden, sjukvården, sjukfrånvaron och kriminalvården, o Då det gäller dödsfall, trafikolyckor, sjukskrivning och förtidspensionering finns viss registrering av alkoholorsaker. Underdiagnostiseringen är emellertid så kraftig, att dessa typer av statistik snarare är desinformativa. 1 en dödlighetsundersökning från fann man t. ex. att alkoholdödligheten var åtminstone sex till åtta gånger så stor som vad den officiella statistiken visade. o Den alkoholpolitiska utredningen (APU) ansåg, att ekonomisk alkoholforskning borde ges högsta prioritet. Föga har dock gjorts. Sedan har färre än tio vetenskapliga alkoholekonomiska undersökningar presenterats. En beredningsgrupp inom Rådet för alkohol- och narkotikapolitiska frågor () har i uppgift att ta upp några av dessa problem. Detta arbete skall slutföras . bör även ägna uppmärksamhet åt de brister i statistik och forskning som nämns ovan och som inte behandlas i den ovannämnda beredningsgruppen. En viktig fråga för den framtida alkoholpolitiken är om vi på alla punkter har tillräckliga kunskaper för att kunna hantera alkoholproblemen.