mot · GB02A462 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:A462 av m. fl. (c) ^ om regionalpolitiken Mot. har präglats av regional obalans. Situationen liknar på ett skrämmande sätt situationen . Hela landsändar har drabbats av avfolkningen som koncentrationens avigsidor i storstadsområdena blir allt besvärligare för människorna, med bostadsbrist, vårdkris och försämrad stadsmiljö. Här sammanfattas syn på regionalpolitiken och lämnas förslag som på ett radikalt sätt kan vända utvecklingen i till glädje för alla invånare i landet. Våra viktigaste förslag är följande: Regeringen bör lägga ett förslag med särskilda insatser för sydöstra , inland och mellanbygder och delar av Bergslagen. En decentraliserad gymnasieutbildning som underlättar samverkan med det lokala näringslivet och en utbyggnad av den yrkesinriktade gymnasieutbildningen. Vidareutbildning på mellannivå baserad på gymnasier och regionala högskolor. Förstärkning och utbyggnad av de små högskolorna. De små högskolorna ska utvecklas till regionala utvecklingscentra. Vid de mindre högskolorna ska forskning kunna bedrivas inom teknologiska spetsområden. Genom ambulerande utbildning kan högskoleutbildningen ytterligare spridas. Till breddning och utbyggnad av de mindre högskolorna föreslås anvisade 50 milj. kr. och till fasta forskartjänster vid de mindre högskolorna 20 milj. kr. Småföretagande och nyföretagande ska stödjas. Socialförsäkringsavgifterna för småföretag bör reduceras upp till en lönesumma på 500000. Detta ger en avgiftsnedsättning på . Ett fribelopp motsvarande ett basbelopp bör införas vid beräkningen av arbetsgivaravgifter för egenföretagare, dvs. en avgiftsminskning på . Den regionalpolitiska utredningen bör få i uppdrag att analysera differentiering av socialförsäkringsavgifter mellan regioner. Kraftfulla åtgärder bör vidtas för att dämpa expansionen av arbetsplatser i de överhettade delarna av främst . I stället måste en prioritering ske av bostäder och miljöinsatser. 1 1987/88.3 sam/. avgift på bör belasta nyproduktionen av lokalytor för kontor och Mot. industrier i dessa områden. Intäkterna från en sådan avgift bör återföras A462 till regionen för satsningar på bl. a. bostäder och miljöförbättringar. Landsbygdens näringsliv måste differentieras, t. ex. genom satsningar på småindustri, hantverk, hemslöjd och turism. Jordbrukets produktion måste delvis ställas om till odling av energigrödor och fibergrödor. En marknad för inhemsk drivmedelsetanol måste skapas. Särskilda insatser måste göras för att skapa sysselsättning för kvinnor på landsbygden. Ett särskilt utvecklingsprogram för landsbygden bör utarbetas. o 90 bör få ett anslag på 2 milj. kr. för att kunna bedriva sin verksamhet . Ett särskilt anslag för landsbygdsutveckling på 100 milj. kr. bör införas för att främja landsbygdsutvecklingen. o Länsvägnätet måste rustas upp. En omfördelning bör ske inom väganslagen och ett tioårsprogram för upprustning och beläggning av länsvägar bör arbetas fram. En del av elkraftens vinster bör återföras till de regioner där elkraften produceras och fördelas på vattenkraftskommuner och kommuner med stora behov av regional utveckling. Vinstandelen som dras in för detta ändamål bör vara /kWh, vilket genomsnittligt ger ca 630 milj. kr. En decentralisering bör ske av funktioner från den centrala statsförvaltningen till läns- och kommunnivå. De centrala statliga verken bör minskas både till storlek och inflytande. Länssstyrelserna bör få i uppdrag att utarbeta planer för inomregional decentralisering av statlig verksamhet inom varje län. Regeringens förslag till skatteutjämning accepteras inte. De pågående skatteutredningarna bör beakta hur skatteinstrumentet effektivt kan utnyttjas för att främja regional balans. Länsanslaget för regionalpolitiska insatser bör höjas med 112 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag till sammanlagt 800 milj. kr. Lokaliseringsbidrag ska kunna utgå för investeringar i kommunala och privata industrihus i stödområde A och B () samt i landsbygdsdelar av stödområde C (). Statligt flyttningsstöd förbehålls dem som flyttar till utsatta regioner. Avskrivning av studiemedelsavgifter skall medges för personer som väljer att bo och arbeta inom inland. Koncentrationsutvecklingen i samhället under framför allt efterkrigstiden, , har inneburit en allt starkare centralisering av befolkning, bebyggelse och näringsstruktur. Storskalighet och arbetskraftens geografiska rörlighet har av en politisk majoritet, mot bestämda uppfattning, setts som nödvändiga förutsättningar för ökad ekonomisk tillväxt. Detta har medfört att skillnaderna i levnadsförhållanden mellan olika delar av landet ökat. Den politiska inriktningen och markna- 2 dens drivkrafter har förstärkt koncentrationen inom näringslivet, både vad Mot 1987/88 avser produktionsstruktur och maktfunktioner. Den offentliga sektorn har A462 också kraftigt bidragit till koncentrationen. Inte minst har kommunsammanläggningarna verkat i den riktningen. En grundläggande orsak till utvecklingen har varit politiska beslut fattade i regering och riksdag. Särskilt ökade klyftorna snabbt mellan olika regioner i landet. Till följd av den omfattande strukturomvandlingen inom bl. a. jordoch skogsbruk utsattes landsbygden och de små orterna för en snabb avfolkning. Nettoutflyttningen från skogslänen var då över 10000 personer . Storstadsregionerna, främst , expanderade. hade skogslänen och andra glesbygdslän en inflyttning. Storstäderna hade en in- och utflyttning som i stort sett vägde jämnt. Denna utveckling fortsatte även . ökade befolkningen i skogslänen med 4100 personer. Den gynnsamma befolkningsutvecklingen var ett resultat av aktiv närings- och regionalpolitik på en mängd områden, bl. a. manifesterat i bildandet av de regionala utvecklingsfonderna, glesbygdsstödets införande, satsningar på småföretagen och ny teknik m.m. Ökningen av den kommunala skatteutjämningen - från ca 2 miljarder till ca 10 miljarder - bidrog till att mindre och medelstora kommuner kunde ta ett steg mot den högre servicenivå som kännetecknat kommuner med mycket hög egen skattekraft. Denna förbättring av den offentliga sektorn bidrog till en rättvisare och positiv utveckling i mindre och medelstora kommuner. fördes en jordbruks- och landsbygdspolitik som gav landsbygdens invånare framtidstro och rimliga villkor. arbetade för en sammanhållen politik för regional utveckling. Detta arbete genomfördes under en ekonomisk lågkonjunktur som var den djupaste . Utvecklingen efter regeringsskiftet har efter hand medfört en allt kraftigare regional och inomregional obalans. De län som uppvisar den största befolkningsökningen är storstadslänen. I övrigt växer främst universitetsorter. har de tre storstadslänen haft en större befolkningsökning än den totala befolkningen i kommuner exklusive . Enbart har en ökning som motsvarar folkmängden i kommun. Nettoinflyttningen motsvarar en ökning av antalet invånare i med mer än en person . Om nuvarande trend fortsätter kommer befolkningen i att uppgå till 1640000 människor 1990. Det är 60 000 fler jämfört med vad det socialdemokratiska partiet såg som lämpligt 1982. kommer befolkning att ha ökat med 120000 personer. Det motsvarar hela , femte kommun. 1 * 1987/88.3 sami. Folkmängdens förändring 1983-1987 i storstadsregionerna Mot 1987/88 Län 1983 1984 1985 1986 1987 Summa . ' 6 711 11 325 15 809 15 GBG o. - 187 2 427 3 650 5 825 4 694 16 409 1 098 1 706 3 000 2 935 4 476 13 215 Summa 7 622 15 458 22 459 23 794 21 828 91 161 Det är främst unga människor som flyttat till storstadsregionerna, där möjligheter till arbete och utbildning erbjuds. utarmas avfolkningskommunerna successivt och möjligheterna att verka och leva i dessa kommuner blir allt svårare. Analyser av befolkningsomflyttningens struktur i övrigt visar vidare att det är den välutbildade arbetskraften som erbjuds arbete i storstads- och högskoleregioner. Den pågående utvecklingen innebär således även en kompetensförsvagning i utflyttningsregionerna. Befolkningskoncentrationen har också lett till en alltmer ensidig könsfördelning i glesbygdskommunerna. Ensidig näringsstruktur och svårigheter för kvinnorna att få arbete har inneburit att allt fler kvinnor tvingats söka sig till mer expansiva regioner både för att få utbildning och arbete. Detta leder till en alltmer bristfällig social miljö. Dynamiken i utflyttningsområdena minskar, de sociala problemen ökar och bygden utarmas. Socialdemokratisk närings- och regionalpolitik efter 1982 Den socialdemokratiska regeringspolitiken efter regeringsskiftet har allvarligt försämrat den regionala och inomregionala balansen. Orsaken är främst den ekonomiska politiken och näringspolitiken. Den har stimulerat och prioriterat storföretagen och de mest expansiva regionerna. innebar devalveringen 1982 en kraftig stimulans till de stora exportföretagen. Den socialdemokratiska regeringspolitiken har även gynnat storföretagen på småföretagens bekostnad. Regeringen har visat stor generositet mot solida, vinstgivande företag som och . Lokaliseringsbidrag har beviljats med 230 miljoner och med 414 miljoner för etablering av bilfabriker i respektive . Regeringen har dessutom frisläppt 12,5 miljarder ur investeringsfonderna till vardera företaget och givit löfte om utbildningsbidrag om /anställd. och har dessutom på ett uppseendeväckande sätt fått skattelättnader genom att de fick överta rätten till förlustavdrag från Svenska Varv. Förlustavdragen kan jämställas med ett bidrag till vardera företaget på ca 500 milj. kr. Regeringen har vidare givit Volvoledningen ett löfte att genomföra kostnadskrävande väginvesteringar i den västsvenska regionen en del av det s. k. . Kostnaden per meter för detta vägprojekt uppgår till ca . Två av mest solida företag har för satsningar i göteborg- respektive malmö-regionerna erhållit ett stöd som är mångdubbelt större än vad som kommit företag till del i utsatta regioner. Denna subvention har vidare gjorts till ett företag, , som kan redovisa goda vinster och har en likviditet överstigande 20 miljarder. Politik för ökad koncentration Den förda koncentrationspolitiken har hårt drabbat regioner som Bergslagen, huvuddelen av och sydöstra mycket hårt. Uttalanden från regeringsföreträdare om vikten av att motverka de ökande obalanserna i samhället har visat sig vara "uttalanden. Regeringens konkreta politik har i stället varit en koncentrationsdrivande kraft. Regeringens konservativa och koncentrationsinriktade syn på regionalpolitikens utformning medförde att riktade en betydande kritik mot de föreliggande förslagen. a. att öka länsanslagen med 200 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. begärde också en ny regionalpolitisk utredning. beslut om ökade länsanslag mottogs mycket positivt av de regionalt utsatta länen. De förstärkningar av medel för regionala utvecklingsinsatser som dessa län nu fått försökte socialdemokraterna förhindra. I det regionalpolitiska beslutet underströks vidare angelägenheten i att får ta ställning till viktiga infrastrukturella satsningar. Detta uttalande gjordes av riksdagsmajoriteten med anledning av regeringens förslag om anvisning av 300 milj. kr. för en treårsperiod. Regeringen begärde att få utnyttja dess medel efter eget gottfinnande. Regeringens uppgörelse med och innebärande satsningar i mångmiljardklassen medförde dock att vi från sida kände stark skepsis inför hur industriministern skulle komma att använda dessa medel. avslog därför regeringens begäran att utan godkännande få utnyttja dessa medel för infrastrukturella insatser. ifrågasatte emellertid inte behovet av insatser för att förbättra infrastrukturen och konstaterade att en allmän förstärkning av näringslivets förutsättningar i regionalpolitisk! prioriterade regioner är helt nödvändig. poängterade att det behövs mångmiljardbelopp och inte bara 100 milj. kr./år för sådana insatser. hemställde att regeringen skulle återkomma till med förslag om särskilda insatser av detta slag i de regionalpolitiskt prioriterade områdena. Den under höstriksdagen presenterade propositionen (prop. 1987/88:64) om särskilda insatser i delar av Bergslagen och norra inland skall ses mot denna bakgrund. Propositionen har tvingats fram genom beslut och insatserna var en nödvändig följd av regeringens koncentrationspolitik. I en särskild motion har vi från sida behandlat förslagen i denna proposition (motion 1987/88:A31). 1987/88:64 lades förslag om åtgärder för att motverka de negativa effekterna av personalminskningarna vid Domnarvets i och nedläggningen av gruvbrytningen i . I propositionen föreslogs bl. a. helt i enlighet med den socialdemokratiska regeringspolitiken 5 att ett storföretag som ASEA/BBC skall få ett betydande stöd medan satsningar på småföretag för att utveckla en mer differentierad näringsstruk- Mot. tur nästan helt saknas. Vidare lades vissa marginella förslag i norra Medel för de föreslagna åtgärderna avses anvisas på tilläggsbudget för innevarande budgetår och beräknas kosta 675 milj. kr. I vissa fall får anvisade medel utnyttjas upp till . I årets budgetproposition medger också föredraganden att de regionala obalanserna ökat . Han konstaterar återigen nödvändigheten av att i ökad grad väga in regionalpolitiska hänsyn i sektorspolitiken på olika områden. Dessa uttalanden kan inte tolkas på annat sätt än att regeringen erkänner att man totalt misslyckats med att driva en politik för regional utveckling och regional balans. De är ett medgivande av att den statssekreterargrupp som finns i för samordning av sektorspolitik inte fungerat. Budgetpropositionen innehåller i stället många koncentrationsdrivande förslag, medan de mest konkreta på det regionalpolitiska området som föreslås är att de medel som anvisas för lokaliseringslån minskas med 100 milj. kr. Länsanslaget är oförändrat etc. I budgetpropositionen aviseras vidare ett paket för . I övrigt väljer regeringen med hänvisning till den tillkallade regionalpolitiska utredningen att ej närmare analysera de regionala problemen. Den förda koncentrationspolitiken har emellertid försämrat och försämrar fortlöpande förutsättningarna i län och kommuner inom alla landsdelar. Det är därför enligt vår mening oförsvarligt att lägga regionalpolitiken på is och urholka insatserna genom oförändrade eller t.o.m. minskade anslag. Regeringens inställning innebär att en död hand läggs över de regionalt utsatta delarna av vårt land och koncentrationen får fortsätta. Detta kan vi från sida aldrig acceptera. Det krävs i stället enligt vår mening både offensiva och kraftfulla insatser omgående och nya riktlinjer för regionalpolitiken om den pågående koncentrationsutvecklingen skall kunna brytas. Det krävs en ny politik, baserad på en decentralistisk grundsyn, inriktad mot att skapa ett samhälle i balans. Centerpolitik för samhälle i balans Det krävs enligt vår mening för att hela landet skall kunna utvecklas ett decentralistiskt synsätt med nytänkande, okonventionella lösningar och mer generella insatser på olika politikområden från samhällets sida för att vi skall nå detta mål. De negativa och bestående befolkningsminskningar som pågår på olika håll i landet måste hejdas och vändas. Det krävs inte bara ett stopp för utflyttningen från dessa områden, utan även en inflyttning till de områden som minskat mest om de skall kunna överleva. Detta förutsätter ett breddat näringsliv och fler jobb. En sådan politisk inriktning är livsviktig för de stora delar av vårt land som Mot. är utflyttningsområden men är också lika nödvändig i och andra A462 Den är en förutsättning för att dessa orter skall kunna behålla och utveckla en bra och levande stadsmiljö. En levande landsbygd och en fungerande storstadsmiljö ger tillsammans förutsättningar för en positiv utveckling av hela landet. Slå vakt om storstadens kvaliteter stoppa koncentrationen I storstäderna finns en mycket varierad arbetsmarknad med många kvalificerade och spännande arbeten. Den differentierade arbetsmarknaden är till stor fördel för arbetstagaren. Den ger goda möjligheter för personer inom samma familj med vitt skilda yrken att få arbete inom ett rimligt avstånd från hemmet. Företagen har goda möjligheter att få de specialister man behöver etc. Storstaden är centralpunkten för verksamheter inom många områden. Flertalet beslutsfunktioner inom både den offentliga och privata sektorn finns där. Genom det stora befolkningsunderlaget och de goda kommunikationerna har affärsliv, företagsamhet, kultur- och nöjesverksamhet etc. stort underlag och därför goda förutsättningar. Vid en internationell jämförelse är miljön i de svenska storstäderna bra, bl. a. beroende på att de har en rimlig storlek. är en vacker stad med en natur som få huvudstäder kan uppvisa. En naturmiljö som hotas genom krav på exploatering av kvarvarande grönområden för dragning av trafikleder och arbetsplatsutbyggnad med ökande miljöföroreningar som följd. För en levande och fungerande storstadsmiljö - ny regionalpolitik Regionalpolitikens förnyelse är en av förutsättningarna för att bevara och utveckla miljön i storstäderna och då framför allt . De boende i dessa orter har rätt till en bra livsmiljö men en kraftig inflyttning försvårar dessa möjligheter. I den politiska debatten ställs ofta åtgärder för att skapa ett i bättre balans i motsats till storstäderna och då framför allt intressen. Såväl företrädare för regeringen som andra politiska partier odlar den debatten. Enligt vår mening är den förda koncentrationspolitiken enbart till fördel för ett litet fåtal personer som sysslar med den spekulation som bygger på de värdestegringar den ökande koncentrationen medför. Huvuddelen av stockholmarna och de inflyttade förlorar på en sådan politik. Storstaden är en stark ekonomisk kraft och ett centrum för företagsamhet, administration, handel, kommunikationer, kultur, utbildning, forskning, utveckling etc. De främsta kvaliteterna i storstadsmiljön är de många små verksamheterna, variationerna i stadsmiljön och mångfalden av verksamheter. En livsmiljö som ger stor individuell frihet och utgör en kreativ miljö med de unika förutsättningar till närhet mellan boende, arbete och service i många, små fungerande och av varandra oberoende lokalsamhällen. 1 * * 1987/88. Snabb centralisering låter sig dock svårligen förenas med småskalighet och Mot. Samspelet mellan storstaden och landet i övrigt måste balanseras A462 genom olika åtgärder. Centraliseringsprocessen har bl. a. lett till ett kraftigt ökat tryck på exploatering med omfattande rivningar, kontorisering av innerstäderna, utbyggnad av storskaliga sovstadsområden, trafikleder etc. Trycket ökar nu snabbt på att bygga nya stora trafikleder m. m. som ger försämrade livsmiljöer som följd. På bostadsmarknaden har den pågående koncentrationen medfört att bostadsbristen blivit allt större med kraftigt stigande priser som följd. a. beroende på att det är en stor andel ungdomar och unga familjer som flyttar in får storstadskommunerna en åldersstruktur som ställer allt större krav på investeringar i bostäder, skolor, barnomsorg etc. som är svåra att bära. Genom koncentrationen försätts många människor oförskyllt i en ohållbar social situation genom den överhettning som har skapats i storstadsregionerna. Kraftiga bestående balansförskjutningar mellan olika län, regioner och kommuner måste motverkas om storstäderna skall kunna utvecklas på ett bra och miljöriktigt sätt. Ökande obalanser leder till serviceproblem, kapitalförstöring och mänsklig utarmning. Ett väsentligt mål för de regionala satsningarna är således att bevara en bra livsmiljö i storstaden. Målsättningen måste enligt vår mening vara att öka mångfalden och skapa närhet mellan arbete, boende, service och fritid. Detta mål kan bara uppnås, om en alltför snabb och ensidig expansion förhindras. Befolkningstillväxten i storstäderna måste därför begränsas och storstädernas andel av befolkningen långsiktigt vara oförändrad. Detta bör ges regeringen till känna. Vetenskapliga undersökningar om trafikmiljön både på landsbygden och i tätorter visar bl. a. att luftföroreningarna ökar kraftigt ju större en ort är. Den främsta orsaken till luftföroreningarna är utsläppen av avgaser från trafiken. En fortsatt ökad befolkningskoncentration med ökande utsläpp från industrier, energianläggningar, trafiken m. m. försämrar successivt naturmiljön. Därmed ökar en rad miljöbetingade sjukdomar till stort men för den enskildes livskvalitet. har vi fått allt tydligare exempel på att föroreningarna i storstadsregionerna är betydande. På i har öppnats en utställning som visar hur kulturskatterna vittrar sönder genom luftföroreningarna. En inventering som genomförts i visar att skadorna på granbeståndet inom kommunen är större än i . bör därför hos regeringen begära en kartläggning av befolkningskoncentrationens negativa miljöeffekter och därefter återkomma till med förslag om ett åtgärdsprogram för en förbättrad storstadsmiljö. Vi redovisar i vår partimotion om miljöpolitiken våra övriga förslag till åtgärder för att rädda miljön. Bevara och utveckla landsbygden - stoppa koncentrationen Mot. En central del i en politik för en decentralistisk utveckling och en bra miljö är A462 insatserna för att utveckla landsbygden. En levande landsbygd har stor betydelse för långt fler än dem som bor på landsbygden. Det krävs därför också att landsbygden får sin rättmätiga del av de statliga insatser som satsas på utveckling och infrastruktur. Nya grepp måste till för att bryta den negativa utvecklingen på landsbygden. Statsmakterna och de statliga myndigheterna har tagit liten eller ingen hänsyn till de speciella förhållanden som råder på landsbygden. 11, ex. den närings-, bostads- och utbildningspolitiska planeringen negligeras nästan helt behovet av en positiv utveckling på landsbygden. De statliga verken har ej tagit hänsyn till landsbygden i sitt beslutsfattande. Posten planerar att försämra sin service och har bl. a. aviserat att avgifter skall tas ut för lantbrevbäringen. vill dra in telefonkiosker i småorter osv. Vidare har ca 50 lokalkontor för dragits in, trots att uttalat sig i annan riktning. En riksdagsmajoritet har också på regeringens förslag fattat beslut om att folkbokföringen skall flyttas över till de lokala skattemyndigheterna. Denna försämring av servicen till de enskilda människorna genomförs till en merkostnad på en kvarts miljard. Beslutet innebar att ca 1500 arbetstillfällen försvinner från församlingarna. Detta drabbar främst kvinnor på landsbygden. En central del i en närings- och regionalpolitik med decentralistisk inriktning är att hela landet skall utvecklas och insatserna utgå från en helhetssyn på det politiska arbetet. Vi redovisar nedan vår syn på hur arbetet inom vissa centrala politikområden bör bedrivas. Centerprogram för regional utveckling och regional balans Alla politiska beslut måste underordnas målet regional balans Regional balans förutsätter att statsmakterna vid beslut inom alla samhällssektorer tar hänsyn till vad en sådan målsättning kräver. Samhällets insatser måste samordnas så att en positiv regional utveckling främjas. Det är med denna utgångspunkt nödvändigt med en helhetssyn på och samordning av bl. a. näringspolitiken, sysselsättningspolitiken, trafikpolitiken, bostadspolitiken, skattepolitiken och utbildningspolitiken. Åtgärder inom dessa områden är avgörande för möjligheterna att få till stånd en positiv regional utveckling och balanserad storstadsutveckling. Det politiska arbetet måste därför inriktas på att nå dessa mål. En sektorsövergripande, konsekvent och långsiktig politik för en positiv utveckling måste föras. Regional balans en del av den ekonomiska politiken En bättre regional balans innebär att landets samlade produktionsresurser kan utnyttjas på ett bättre sätt. De grundläggande balansproblemen i samhällsekonomin kan inte lösas om inte produktionsförutsättningar i form av mänskligt kunnande, samhällsinvesteringar och råvarutillgångar över hela landet tas till vara. I koncentrationsområdena är löneglidningen stor.