mot · GB02A263 · 1988-01-26 00:00:00 — Det skall innehålla studie- och yrkesorientering, personlig vägledning, facklig information och annan arbetslivsorientering. Om den individuella planen omfattar åtgärder för skall uppföljningsprogrammet omfatta högst . Förutom uppföljningsprogrammet kan den individuella planen omfatta A263 arbete och utbildning. Skolan har det övergripande ansvaret för de individuella planerna, men skall samverka med andra berörda kommunala organ och den offentliga arbetsförmedlingen. Behoven av kompletteringar och stöd kommer att variera mycket för de olika eleverna. De extra insatserna efter årkurs 9 måste därför kunna anpassas efter varje elevs särskilda behov. För de elever som har för avsikt att gå en bestämd linje på gymnasieskolan kommer det att vara fråga om komplettering av något eller några ämnen eller att ett betyg måste förbättras. Elever som har en mycket diffus bild av vad de vill ägna sig åt kan behöva ett program med presentation av olika yrken, bl. a. genom yrkesorienterande praktik. Mycket skoltrötta elever kan behöva hjälp att få ett arbete. Möjligheten för dessa elever att komma tillbaka till studier igen måste stå öppen. En särskild fråga som bör övervägas i det konkreta förändringsarbetet gäller de yngre elevernas förhållande till viss arbetsrättslig skyddslagstiftning. Inte utan skäl har lägsta åldern ofta satts till . En möjlighet att kontrollera att ungdomar inte i dessa hänseenden genom den tidigarelagda skolstarten utsätts för risker skulle kunna vara att fastställa om eleverna skall vara pliktiga att delta i den verksamhet som bedrivs inom det kommunala uppföljningsansvaret till dess de fyllt . Så länge skulle också de elever som inte tänker sig att gå vidare till gymnasial utbildning vara tvungna att följa verksamheten inom det modifierade uppföljningsansvaret. Undantag från detta skulle kunna ges av skolan på så sätt att eleven ges rätt att ta erbjudet arbete också tidigare. I och med att eleverna står under skolans ansvar skulle skolan kunna medge dispens i enstaka fall. Skolstyrelsen skall liksom nu ha ansvaret för det utvidgade uppföljningsansvaret. På skolorna kommer syo-konsulentorganisationen att ha det praktiska ansvaret för att varje elev som inte kan komma in på önskad gymnasielinje får det individuella program som han/hon behöver. Antalet elever som behöver extra stöd efter årskurs 9 blir troligen inte särskilt mycket större än . I och med att förkunskapskraven finns klart angivna för varje utbildning i gymnasieskolan kan studierna målinriktas på ett helt annat sätt än . Antalet studieavbrott i gymnasieskolan borde därmed kunna minimeras. Elever som avbrutit sina studier utgör nu hälften av de elever som finns inom uppföljningsansvaret. I stället för de speciella ungdomsplatser som finns, bör eleverna genom praktik för pröva på olika typer av arbete. De ungdomar som absolut inte kan tänka sig fortsatta studier skall via arbetsförmedlingen hjälpas till riktiga arbeten. Detta gäller framför allt elever . Med en sådan lösning kan medel som går till ungdomsplatser användas för skolans utbildningsinsatser. Särskilda medel till handledarutbildning bör finnas kvar, eftersom de ungdomar som har yrkesorienterande praktik även i vårt förslag behöver vägledning på arbetsplatserna. Eleverna skall under den extra studietiden uppbära studiehjälp. Företagen, stat och kommun skall alltså inte ge dem lön. 5.2.3 Arbetspraktik för 16 19-åringar . Syftet med arbetspraktik för ungdom är att minska ungdomarnas tid i ^263 arbetslöshet utanför den reguljära arbetsmarknaden - och därmed antalet ungdomar i AMS-åtgärder - genom att de snabbare får riktiga arbeten i första hand inom näringslivet. De första åtgärderna för att hjälpa arbetslösa ungdomar skall vara att stimulera dessa till att skaffa sig utbildning som gör dem mera attraktiva på arbetsmarknaden. Detta kan ske genom gymnasiestudier, lärlingsutbildning eller andra utbildningsformer. Andra bör få intensifierad arbetsförmedlingshjälp. Om de har varit arbetssökande bör de erbjudas en arbetspraktikplats. De kan normalt ha denna , men de skall stå till arbetsmarknadens förfogande och vara aktivt arbetssökande. Arbetspraktiksplatserna skall i första hand finnas i det privata näringslivet. Först som sista alternativ får kommunala platser arrangeras. Statens bidrag till kommunerna bör utformas på liknande sätt som gällande statsbidrag till det kommunala uppföljningsansvaret. Det bör läggas på en sådan nivå att dagersättningen till 18-19-åringarna blir högre än för 1617-åringarna. Statsbidragsreglerna bör också utformas så att det blir möjligt för parterna på arbetsmarknaden att träffa avtal för ersättning till ungdomar i arbetspraktik på ungefär samma villkor som gäller i nuvarande avtal för ungdomsplatser. För de ungdomar som efter en första period av arbetspraktik inte lyckas få arbete skall individuella planer upprättas. De skall innehålla intensifierad arbetsförmedling, kompletterande utbildning och möjligheter till ytterligare arbetspraktikperioder. I normala fall bör de dock först efter en ny aktiv sökperiod kunna få en ny arbetspraktikplats. Trots de senaste årens något förbättrade situation på arbetsmarknaden är de äldre ungdomarnas situation oförändrat svår. 20-24-åringar drabbas av arbetslöshet i alltför hög utsträckning. Liksom i ungdomslagen är flickor med felaktig utbildning eller avbrutna studier överrepresenterade bland 20- 24-åringarna. Inslaget av ungdomar med arbetslöshet beroende av dålig utbildning och avbrutna studier gäller också i hög utsträckning gruppen pojkar. Det finns stor risk för ett växande arbetslöshetskollektiv - ungdomar som kommer från ungdomslagen efter . Det är ungdomar som genomgått terapikedjan och som, när de nått , ofta inte har annat att välja på än fortsatt arbetslöshet med kontantersättning eller socialbidrag, eller i bästa fall beredskapsarbete. Riskerna för att dessa ungdomar kommer att tvingas stanna utanför arbetsmarknaden under långa perioder under resten av livet är mycket stora. Det finns därför starka skäl att varaktigt försöka hjälpa de långtidsarbetslösa 20-24-åringarna in på arbetsmarknaden. Detta bör förutom de långsiktiga insatser vi lagt förslag om också ske genom särskilt riktade insatser via arbetsmarknadsutbildningen. För att ge stöd och hjälp åt långtidsarbetslösa ungdomar med svåra sociala problem och bristande yrkesutbildning bör en särskild yrkesutbildning med lönebidrag inrättas. Systemet bör konstrueras så att arbetsförmedlingen ges möjligheter att lämna lönekostnadsbidrag med 75, 50 resp. för första, andra resp. tredje utbildningsåret. Utbildningen skall ske så att förutsättningarna för en social och arbetsmarknadsmässig rehabilitering blir de bästa möjliga. Detta förutsätter ett nära samarbete mellan företag, skola, arbetsförmedling och sociala myndigheter. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till arbetspraktik för ungdomar i enlighet med vad som i motionen anförts, 2. att beslutar att upphäva lagen (1983:1070) om ungdomslag fr.o.m. , 3. att hos regeringen begär förslag till bestämmelser för uppföljningsansvar för ungdomar i enlighet med vad som i motionen anförts, 4. att hos regeringen begär förslag till särskild yrkesutbildning för långtidsarbetslösa ungdomar med sociala problem i enlighet med vad som i motionen anförts. () () () () () () Hans Nyhage (m) () (m) () 1987/88 A263 1 Tio förlorade år för de unga! 2 Ungdomars arbetsmarknad 2 2.1 Demografiska faktorer 2 2.2 Näringsliv i omvandling 3 2.3 Bristfällig yrkesutbildning 3 2.4 Arbetsrättsliga hinder 4 2.5 Höga löner 4 3 En fungerande yrkesutbildning 4 3.1 Bristerna i dagens yrkesutbildning 4 3.2 Principer för en fungerande gymnasieskola 5 3.3 En ny lärlingsutbildning 6 4 En växande arbetsmarknad för ungdomar 7 4.1 Allmänna förutsättningar 7 5 En fungerande arbetsmarknadspolitik för ungdomar 8 5.1 Avskaffa ungdomslagen 9 5.2 Utbildning och arbetspraktik för ungdomar 9 5.2.1 Förändringar av skolsystemet 10 5.2.3 Arbetspraktik för 16-19-åringar 12 5.4 Särskild yrkesutbildning 13