mot · GB02Sk323 · 1988-01-15 00:00:00 — För utdelningar i icke börsnoterade aktiebolag har vissa lättnadsregler redan införts. I sådana bolag får man göra avdrag av det utdelade beloppet, dock ej av aktiekapitalet eller högst . Eftersom flertalet småföretag har lågt aktiekapital ger regeln dem mycket liten lättnad. För att förbättra för dessa företag bör den nu nämnda regeln ändras så att bolaget får göra avdrag av utdelningen, dock ej med av aktiekapitalet eller högst med . 4.5 Arvs- och gåvobeskattningen Även arvs- och gåvobeskattningen är mycket hög i . Den högsta skattesatsen för efterlevande make, barn m. fl. Skatteskalans progressiva utformning gör att de totala arvsskattebeloppen snabbt blir mycket stora, räknade som andel av den skattepliktiga . I de flesta andra jämförbara länder är arvsbeskattningen klart lägre. Så är exempelvis den högsta skattesatsen för make och barn i , i och i (i tas skatt inte alls ut om det rör sig om make). Gåvoskatteskalan överensstämmer med arvsskatteskalan. Beskattningen av gåva skiljer sig från arvsbeskattningen i vissa andra avseenden. Det gäller bl. a. det skattefria grundavdrag som kan göras vid arvsbeskattningen. Den internationellt sett höga arvs- och gåvobeskattningen är orimlig och skapar många problem. Det gäller bl. a. i samband med övertagande av jordbruk eller rörelse vid ett generationsskifte. bör de svenska arvsskattesatserna anpassas till den genomsnittliga nivå som gäller i övriga nordiska länder. Som ett första steg bör de skattefria bottenbeloppen vid arvsbeskattningen från ökas så att den avlidnes efterlevande make kan erhålla tolv basbelopp skattefritt, barn eller annan nära anhörig fem basbelopp och annan person två belopp. När det gäller gåvobeskattningen bör man fr. o. m. skattefritt få erhålla en gåva på upp till ett halvt basbelopp utan att beskattning inträder. Detta bör gälla oavsett om beloppet utgörs av personligt lösöre eller andra tillgångar. Också arvs- och gåvoskatteskalorna bör sänkas fr. o. m. på sätt som föreslås i vår partimotion och skattepolitiken. För att delvis undvika att den s. k. bör aktier (eller motsvarande tillgångar) som ingår i ett dödsbo vid arvsbeskattning som ett alternativ kunna tas upp till det värde som gällde vid första tillfället då avyttring var möjlig. Även vid arvs- och gåvobeskattningen bör börsnoterade aktier, med hänsyn till den latenta skatteskulden, tas av sitt marknadsvärde. skall, i likhet med vad som bör gälla vid förmögenhetsbeskattningen, tas av sitt substansvärde. Planerade generationsskiften hindras genom att successiva överlåtelser inte kan genomföras. Den s. k. trettioprocentsregeln får nämligen inte användas. Förändring måste ske så att den s.k. trettioprocentsregeln för förmögenhetsvärderingen alltid skall ske vid värdering i gåvobeskattningen även vid successiva överlåtelser. Att kunna väl planera generationsskifte eller annat ägarbyte i företaget är av vikt inte endast för företagaren utan också för de anställda. Förutom att arvs- och gåvoskatterna bör sänkas bör ändringar också ske i vissa andra skatteregler, vilket närmare utvecklas i nästföljande två avsnitt. Egendomslivränta har varit ett praktiskt instrument vid företagsöverlåtelser. Egendomslivräntan innebar att säljaren beskattades i takt med att beloppet blev tillgängligt för lyftning. fick köparen tillgång till en för mindre företag lämplig finansieringskälla. skall vederlag i livränteform beskattas som realisationsvinst eller i förekommande fall i den förvärvskälla den avyttrade egendomen ingått. Egendomslivräntan kan efter denna lagändring inte användas för företagsöverlåtelse. Det är väsentligt för successionen inom den mindre företagsamheten att man återgår till tidigare lagregler vid försäljning av rörelse eller jordbruk. Realisationsvinstbeskattningen av aktier har skärpts under den socialdemokratiska regeringsperioden. Denna utveckling står i skarp kontrast till vad som sker i flertalet länder i vår omgivning. Många länder har full skattefrihet för försäljningsvinster på aktier efter en relativt kort tids innehav eller höga fribelopp vid försäljning. Realisationsvinstskattereglerna för aktier bör därför skyndsamt ses över för att förenklas och bringas i bättre överensstämmelse med de regler som gäller i vår omvärld. Reformeringen av reavinstbeskattningen skulle kunna utformas så att full skattefrihet inträder innehav. Inom femårsperioden skulle av en realisationsvinst beskattas - tvåårsgränsen slopas således. De negativa effekterna av löntagarfonderna gör sig redan gällande. Vinstdelningsskattens märkliga utformning får ibland helt absurda effekter. Många bolag som går med förlust tvingas betala vinstdelningsskatt. Dessutom belastas alla företag av den extra arbetsgivaravgiften. Löntagarfondssystemet måste avvecklas. Därigenom kommer både den s. k. vinstdelningsskatten och den extra arbetsgivaravgiften att avskaffas. 4.9 Arbetsgivaravgifter och löneskatter Den första borgerliga trepartiregeringen inledde arbetet med att avskaffa de arbetsgivaravgifter som inte är kopplade till socialförsäkringssystemet utan utgör löneskatter. Sålunda avskaffades den allmänna arbetsgivaravgiften i två etapper. I samband med skatteuppgörelsen mellan mittenpartierna och socialdemokraterna infördes emellertid en ny löneskatt, den s. k. allmänna löneavgiften, vars syfte var att finansiera det första steget vid skatteomläggningen. Det långsiktiga målet måste vara att avveckla de arbetsgivaravgifter som inte har någon anknytning till socialförsäkringssystemet. Det bör i första hand gälla den allmänna löneavgiften. I rådande samhällsekonomiska läge är det emellertid nödvändigt att prioritera kraftiga sänkningar av marginalskatterna. Dessa kommer företagen till del, bl. a. i form av en lugnare kostnadsutveckling. Sänkningar av marginalskatterna gynnar också företagarens personliga inkomstutveckling. Den formella skattesatsen för aktiebolag är på den beskattningsbara vinsten. Till detta kommer den vinstdelningsskatt som finansierar löntagarfonderna. Sammantaget blir därmed den formella skattesatsen för bolag . Vid beräkningen av beskattningsbar inkomst medges avdrag för olika former för avsättningar. Det kan gälla såväl frivilliga avsättningar som beslutade tvångsavsättningar. Det gör att den effektiva bolagsskattesatsen kan variera och i vissa fall endast uppgå till knappt hälften av den formella. Bolagsbeskattningen bör reformeras på sätt som anges i vår motion och skattepolitiken. Så långt möjligt bör politiska styrmöjligheter undvikas. Inom ramen för ett i stort sett oförändrat skatteuttag kan bolagsskatten 1990 sänkas till , som avsättningsmöjligheterna till investeringsfonder slopas. Vissa andra breddningar av den beskattningsbara basen kan Regler om förlustutjämning enligt det s. k. carry back-systemet (förluster dras av mot tidigare vinster) bör övervägas. För de mindre företagen måste självfallet goda reserveringsmöjligheter finnas kvar. 4.11 Beskattning av egenföretagare Vid beskattningen av egenföretagare tillåts ej att för pensionsförsäkringar dras av direkt vid förvärvskällan. Premien för pensionsförsäkringen behandlas nämligen som ett allmänt avdrag. Detta innebär att egenföretagaren har högre kostnader för sin pensionsförsäkring än aktiebolaget. Om avdraget sker i förvärvskällan utgår således inte arbetsgivaravgift på ett belopp motsvarande försäkringspremien. För att skapa neutralitet mellan egenföretagare och aktiebolag bör avdrag för egenföretagarens pensionspremie ske i förvärvskällan. Fr. o. m. får underskott i rörelse eller jordbruk inte längre kvittas mot överskott i annan rörelse eller annat jordbruk vid beräkning av socialförsäkringsavgifter - egenavgifter - för egenföretagare och delägare i handelsbolag. Det 1982 införda kvittningsförbudet mellan olika förvärvskällor kan också leda till ökade inkomstskatter. För att undanröja dessa effekter bör skattereglerna kompletteras på följande sätt: Underskott i förvärvskälla av karaktären näringsverksamhet får dras av mot inkomst från andra förvärvskällor. Vidare får underskott i förvärvskälla inom inkomstslagen jordbruk och rörelse kvittas mot överskott i annan förvärvskälla inom dessa inkomstslag vid beräkning av egenavgifter. Förlustavdrag har hos en egenföretagare karaktären av allmänt avdrag. Av detta följer att förlustavdraget inte påverkar egenavgifter. Denna snedhet bör undanröjas, vilket bör ske genom att förlustavdrag beaktas vid beräkning av egenavgifter, om den skattskyldige så yrkar. Om make är medhjälpare i den andre makens verksamhet finns vissa regler som innebär faktisk sambeskattning. Medhjälpande maka får endast beskattas för inkomst av den egna verksamheten under förutsättning att arbetsinsatsen under beskattningsåret uppgått till minst . Detta motsvarar av full tjänstetid, vilket är en inte ovanlig form av deltidstjänstgöring för löntagare. Den nu nämnda regeln får inte endast skatteeffekter utan påverkar också den framtida pensionen. Fyrahundratimmarsspärren för medhjälpande make bör avskaffas. Särregler finns också vad gäller medhjälpande barn. Är barnen under skall deras inkomst läggas samman med den av makarna som har högst inkomst från företaget. Även om barnet har fyllt kan sammanläggning ske om inkomsten bedöms ligga över marknadsmässig lön. Reglerna gäller oavsett om barnet är hemmavarande eller inte. Dessa regler leder till att barn som arbetar i föräldrarnas företag diskrimineras jämfört med andra ungdomar. Särregeln i 32 § KL p 13, 3 stycket anv bör ändras, så att sammanläggningsregeln endast skall gälla i de fall lönen ligger uppenbart över marknadsmässig lön. Åldersgränsen skall sänkas till . För fåmansföretag gäller särskilda regler vid skattelagstiftningen, beroende på att ägarna i fåmansföretag betraktas som en part om de tillhör samma familj, även om företaget ägs av många olika personer. De särskilda reglerna för fåmansföretag är av tre slag: * Materiella regler, t. ex. fyrahundratimmarregeln för medhjälpande make. * Regler om ökad information. * Särskilda anvisningar. Fåmansreglerna ålägger fåmansföretaget en mycket långtgående informationsskyldighet för att företaget inte skall uppnå obehöriga skatteförmåner. Närståendekretsen är mycket omfattande enligt 35 § 9 stycket KL och förutsätter att företagsledaren har överblick över samtliga transaktioner som görs av personer i närståendekretsen. Reglerna är sämst anpassade till enkelbeskattade subjekt som handelsbolag. Reglerna bör redan nu avskaffas för dessa. 4.13 Resultatutjämnings- och konsolideringsmöjligheter Företagare har ofta starkt varierande inkomster, vilket med den höga progressionen i skatteskalorna kan leda till ett totalt högre skattetryck vid ojämnt fördelade inkomster. Lantbrukare med oregelbundna skogsinkomster kan genom insättning på skogskonto erhålla en inkomstutjämning. Samma gäller uppfinnare och deras uppfinnarkonto. Med lägre marginalskatter skulle den här typen av problem i stort sett försvinna och behovet av särlösningar för särskilda grupper minska. Det kan dock finnas skäl att överväga om inte motsvarande möjligheter som står jordbrukare och uppfinnare till buds bör ges även övriga egenföretagare. Genom insättningar på ett särskilt bankkonto skulle egenföretagaren få beskattningen uppskjuten till den dag pengarna lyfts. infördes nya regler vad gäller fastighetsskatten. Dessa regler innebär att privat ägda fastigheter diskrimineras i förhållande till allmännyttiga fastigheter genom att fastighetsskatten utgår mot allmännyttans Detta leder till snedvridning, inte minst för lokalhyror där kostnaderna för detaljhandeln kan växla avsevärt beroende på fastighetens ägandeförhållanden. Fastighetsskatten bör därför avskaffas. Takten i avvecklingen får bestämmas av den samhällsekonomiska utvecklingen. har förslag lagts i om fastighetsskatt även på rena industrifastigheter. En sådan extraskatt på företagandet skulle medföra kraftigt ökade kostnader snett fördelade mellan olika typer av företag. Alla tankar på att vidga området för fastighetsskatt måste självklart avvisas. 4.15 Avdragsrätt för arbetsrättsliga skadestånd Avdragsrätt medges numera inte vid s. k. allmänna skadestånd enligt arbetsrättslagstiftningen. Dessa skadestånd är skattepliktiga för mottagaren. Principen är att belopp som är skattepliktiga hos en skattskyldig skall vara avdragsgill hos den som utger beloppet. Alltså bör denna typ av skadestånd vara avdragsgill. Till detta kommer att egenföretagare genom progressiviteten i skatteskalan drabbas hårdare av den bristande avdragsrätten än företag som drivs i aktiebolagsform, vilket är en konsekvens som strider mot principen om likabehandling. S. k. allmänna skadestånd enligt arbetsrättslagstiftningen skall därför, enligt vår mening, vara avdragsgilla. 4.16 Avdragsrätt vid konkurser Förluster vid konkurs i företagsformerna enskild firma och handelsbolag är att anse som skattemässiga kapitalförluster. För att något lindra effekterna för den enskilde företagaren borde kapitalförlusten vid konkurs skattemässigt ges avdragsrätt i inkomstslaget tillfällig förvärvsverksamhet. Vi föreslår således att möjligheterna att införa särskilda regler om avdragsrätt i förvärvskällan tillfällig förvärvsverksamhet för kapitalförlust vid konkurs utreds. 4.17 Uttaget av preliminär B-skatt beräknas preliminärskatteuttaget för B-skatt till av den slutliga skatten året före inkomståret mot tidigare gällande . Likviditeten för små och medelstora företag har härigenom försämrats särskilt med sänkt inflationstakt. Reglerna gällande preliminär B-skatt bör ändras, så att preliminärskatteuttaget beräknas som tidigare till . Vissa av de förslag som redovisats i denna motion återfinns i vår partimotion om skattepolitiken. Där återfinns de konkreta yrkandena. En av de viktigaste förutsättningarna för att åstadkomma en fungerande skattelagstiftning är medborgarnas lojalitet till systemet. Ett extremt högt skattetryck, ett komplicerat och ibland orättvist system, en maktfullkomlig kontrollapparat och en ökad byråkrati motverkar denna målsättning. Skattesystemet är så komplicerat och oöverskådligt att den enskilde inte alltid kan förutse skattekonsekvenserna vid en företagen rättshandling. Detta innebär en rättsotrygghet för den enskilde skattebetalaren. Inte minst för den mindre och medelstore företagaren, som ofta har komplicerade skatteförhållanden, har socialdemokraternas tillmötesgående av skattemyndigheternas krav om ökade kontrollmöjligheter och befogenheter inneburit ett i många avseenden försämrat rättsskydd för den enskilde. Större makt hos den enskilde tjänstemannen i kombination med signaler från regeringen om effektivare och utökad skattekontroll ökar risken för rättsövergrepp mot enskilda människor. kommit flera uppmärksammade fall som inneburit att enskilda människor kommit i kläm genom felaktiga ageranden från skattemyndigheternas sida. Det kan heller inte uteslutas att skattemyndigheternas handläggning i vissa avseenden har stridit mot bestämmelserna i grundlagen. Enskilda människor har sålunda utan grund delgivits misstanke om grovt skattebegrägeri och till följd härav utsatts för husrannsakan, betalningssäkring och skingringsförbud. I massmedia har de framställts som skatteskojare och därmed hamnat i ohållbara privatekonomiska situationer. En skattskyldig kan också råka in i en form av näringsförbud genom att enskilda skattetjänstemän utnyttjar möjligheten att driva sin egen tolkning av skattelagarna och därmed ställa höga skattekrav, som kan försätta den enskilde i svåra ekonomiska problem. Det kan enligt vår uppfattning inte vara rimligt att det allmänna i olika sammanhang skall ha sådant övertag gentemot den enskilde skattebetalaren. Skattereglerna måste, enligt vår mening, ses över i syfte att uppnå klara och entydiga regler. Genom förbättringar i skattereglerna om skatteansvar stärks den enskildes ställning. Vissa av de förslag som redovisas nedan utvecklas mer utförligt i kommittémotionen Rättssäkerhet vid beskattningen. Där återfinns också de konkreta yrkandena. 5.1 Tolkningsföreträde för skattebetalaren Det går inte att helt undvika att skattelagstiftningen blir föremål för tolkning i rättsliga instanser. Ingen lagstiftning kan göras heltäckande med avseende på olika tänkbara transaktioner. Med tanke på att den enskilde har en i förhållande till det offentliga svag ställning bör i tvister då lagstiftningen är oklar den enskildes rätt ges företräde. Generalklausulen är så allmänt formulerad att den i princip kan tillämpas på varje rättshandling med skattekonsekvenser och därmed leda till högre skatt för den enskilde. Det blir i sådana fall omöjligt att i förväg veta om klausulen kommer att tillämpas. Klausulen är, enligt vår mening, oacceptabel från rättssäkerhetssynpunkt. Lagen mot skatteflykt bör därför avskaffas. 5.3 Ersättning för kostnader i skattemål Enligt nuvarande regler utgår ingen ersättning för kostnader som skattebetalaren har i samband med skattemål, oavsett utgången och oavsett vem som framfört besvär. kostnader täcks inom ramen för beviljade anslag. Det förekommer vidare att det offentligas företrädare drivit skattemål i syfte att skapa praxis. Även i detta fall får skattebetalaren själv svara för sina kostnader. Med hänsyn till den komplicerade lagstiftningen och den stora ekonomiska betydelse utgången i ett skattemål kan få är detta förhållande inte rimligt. En ovillkorlig rätt till ersättning för kostnader i samband med ett skattemål måste därför införas i de fall en skattskyldig vinner målet. anfört besvär har den skattskyldiges kostnader förorsakats till följd av felaktiga ställningstaganden inom skatteförvaltningen. Ersättning skall också utgå när skattemyndigheten anför besvär efter länsrätten samt i vissa fall när den skattskyldige delvis vinner ett mål. Bevissäkringslagen som infördes innebär att s. k. säkringsåtgärder kan företas mot deklarations- och uppgiftsskyldig. Enligt vår mening föreligger det uppenbara risker för att rättssäkerheten kan eftersättas vid tillämpningen av bevissäkringslagen. De regler som finns för husrannsakan är tillfyllest när det gäller möjlighet till ingripande vid misstanke om skattebrott. För att förmå deklarations- och uppgiftsskyldiga som vägrar att lämna ifrån sig material för granskning att göra detta är det, enligt vår mening, tillräckligt att använda vitesföreläggande. Bevissäkringslagen för skatte- och avgiftsprocesser bör därför upphävas. Betalningssäkringslagen har utformats så att rättssäkerheten i vissa fall kan komma att eftersättas. Åtgärder enligt betalningssäkringslagen kan leda till stora ekonomiska förluster för enskilda skattebetalare, även om det senare visar sig att det säkrade beloppet inte påförs som skatt eller avgift. Betalningssäkringslagen bör därför ändras så att beslut om betalningssäkring omprövas och att förutsättningarna för betalningssäkring förtydligas i lagtexten. Dessutom bör en skadeståndsregel införas, så att den som lidit skada till följd av tillämpning av lagen och om det säkrade beloppet inte påförs som skatt eller avgift får full ersättning för gjorda förluster. Interimistiska beslut om betalningssäkring måste omfattas av sekretess. Det svenska systemet för uppbörd av skatter och socialförsäkringsavgifter förutsätter ett ansvar för dem som skall betala in skatten. På skatteområdet innebär detta ansvar, enligt uppbördslagen, att en arbetsgivare som saknar skälig anledning att underlåta att göra skatteavdrag kan bli skyldig att betala en anställds skatt. har en häftig debatt om tillämpningen av uppbördsregler uppstått. Lagen har självfallet utformats mot bakgrund av att berörda myndigheter faktiskt skall göra en skälighetsbedömning. Trots detta har, som i bl. a. det uppmärksammade Hjortberg-fallet, lagens bestämmelser tillämpats på ett sätt som lagstiftaren uppenbarligen inte avsett. De regler som antagits till följd av det förslag som lagts fram av socialavgiftsutredningen löser inte problemen. Enligt vår uppfattning skall uppdragsgivaren inte kunna åläggas betalningsansvar för preliminärskatter och sociala avgifter om uppdragstagaren vid avtalets ingång är registrerad för betalning av preliminär B-skatt eller för redovisning av mervärdesskatt. Ej heller skall, oaktat att någon av dessa förutsättningar är uppfyllda, betalningsansvar kunna krävas om det är uppenbart att ersättningen utgör intäkt av jordbruksfastighet eller av rörelse för uppdragstagaren. Företagare måste för att kunna bedriva sin verksamhet hålla reda på en mycket stor mängd lagar och bestämmelser. Vissa av dessa är nödvändiga för att vårt moderna samhälle skall kunna fungera någorlunda friktionsfritt, men andra lagar och bestämmelser är onödiga. Det är alltid frestande för politiker att angripa nya problem - verkliga eller förmenta - genom ny lagstiftning. I vissa fall har lagstiftning som en gång varit motiverad spelat ut sin roll och utgör numera bara ett hinder för företagens verksamhet. Regleringar är kostsamma. har flera utredningar visat att regler och bestämmelser på olika områden - regler som ofta saknar ordentligt underbyggda motiv - avsevärt bidrar till att höja kostnaderna. På kort sikt drabbas företag - på lång sikt är det konsumenterna som får bära en stor del av bördan. Dessutom missgynnas ofta svenska företag i konkurrens med utlandet. har i en utredning påvisat de ibland absurda konsekvenserna av olika regler som gäller för en person som vill starta ett nytt företag. Denne måste t. ex. registrera sig för att betala B-skatt, erlägga sociala avgifter, erlägga moms samt för att fastställa sjukpenninggrundande inkomst. Trots att myndigheterna i grunden frågar efter samma uppgifter sker bedömningarna efter helt olikartade kriterier. Till detta kommer en rad regler som har att göra med den specifika verksamheten. RRV konstaterade att det kunde vara mycket svårt för en potentiell nyföretagare att förstå vilka krav han skulle uppfylla och hur han praktiskt skulle gå till väga. Det var, menade verket, troligt att många avskräcks från att starta ett eget företag på grund av den komplicerade och långsamma byråkratiska processen. De utredningar om regleringarnas konsekvenser som publicerats täcker endast en mindre del av gällande lagar och bestämmelser. Det är väsentligt att förekomsten och konsekvenserna av regler inom olika områden systematiskt utreds. Detta måste därefter följas av konkreta förslag till avreglering. 6.2 Redovisning av regleringskonsekvenser Tillkomsten av nya regler och bestämmelser som i onödan lägger hinder i vägen för individers eller företags verksamhet måste effektivt stävjas. Därför är det nödvändigt att varje förslag till ny lag åtföljs av en ordentlig utvärdering av konsekvenser och kostnader för enskilda individer, företag och statsmakterna. Detta skulle ge lagstiftarna bättre möjligheter att avgöra det berättigade i eventuella krav på ytterligare reglering. Ramlagstiftning innebär att enbart tar ställning till en lagtext med en allmän målsättning och delegerar till regeringen, eller myndighet regeringen bestämmer, rätten att utforma tillämpningsbestämmelser. Ramlagstiftning är i många fall en olämplig lagstiftningsmetod som både kan och bör undvikas inom många områden. I fråga om vissa tekniska tillämpningar är det dock oundvikligt att de konkreta kraven utformas av tillsynsmyndigheten. måste dock ges bättre möjlighet att överblicka de av olika myndigheter fastställda reglerna. Regeringen bör därför, enligt vår mening, inför redovisa omfattningen och konsekvenserna av nytillkommande bestämmelser som utfärdas efter delegation från . samlar staten, till stor del genom skattemyndigheterna, och , in en rad uppgifter från företagen. Det är uppgifter som dels skall nyttjas för kontroll av företagen, dels utgöra underlag för offentlig statistik. Många företag måste dessutom regelbundet lämna uppgifter till andra myndigheter. har även många kommuner börjat infordra uppgifter från företag. Alla myndigheter måste, enligt vår mening, beakta att det är kostsamt för företagen att lämna uppgifter.