mot · GB02U309 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:U309 av m. fl. om ett svenskt , medling och försoning i internationella konflikter Svensk säkerhetspolitik framställs i officiella sammanhang som en bred kombination av bl. a. utrikes-, försvars-, bistånds- och nedrustningspolitik. De allra flesta svenskar vill se säkerhetspolitikens yttersta syfte som att undvika krig och bidra till en fredligare värld. I direktiven till försvarsutredning sägs om säkerhetspolitik att den också kommer till uttryck i strävandena att minska riskerna för krig och konflikter i världen. Går man däremot från deklarationerna till reda pengar finner man att den principiellt sett underordnade uppgiften att avvisa, bekämpa och uthärda militära angrepp kraftig dominerar. En mycket stor andel av de anslag som avses stärka vår säkerhet tilldelas det militära systemet, med tillhörande stödfunktioner (räddningstjänst, forskning, försörjningsberedskap osv. Den militära beredskapen och dess kostnader styr också debatten. Det är i samband med /örsvarebesluten som man över huvud taget diskuterar vad säkerhetspolitik konkret betyder. Samhällsengagerade människor tvingas eller lockas att argumentera inom den militära logikens ramar - låt vara att det ibland sker med kritiska eller omvända förtecken. Detta är beklagligt. Alla vet att den nuvarande rustningssituationen måste brytas till förmån för en gemensam säkerhet och fredliga metoder för konfliktlösning. Men det mobiliseras inte mycket pengar eller utredningskraft för säkerhetspolitiska åtgärder utanför den militära logiken. Därför är det svårt att väcka svenskarnas intresse för vår verkliga säkerhet i en farlig värld. Militärapparaten må vara nödvändig på kort sikt - den framstår ändå som en svag grund för politisk mobilisering och stoltheten att vara svensk. Men visst satsas det redan pengar och personella resurser på att förebygga militära konflikter och tränga tillbaka den militära logiken! - initiativ - gör en viktig internationell insats. Vi ställer upp i FN:s fredsbevarande styrkor. Och i spännvidden mellan och FN-styrkorna finns ett stort område för insatser. Den aktiva rollen vid nedrustningsförhandlingarna är vi med rätta stolta över. har gjort ett viktigt arbete för och . Och , och andra har engagerats av FN för medlingsoch försoningsarbete. Just i den riktningen behövs rejäla insatser. Det ligger också i intresse. Förhandlingstraditionen - en del av den svenska modellen Vi svenskar har internationellt rykte om oss att vara bra på förhandlingar, organisation, hederlighet och opartiskhet. Vi är åtminstone ganska bra på internationell överblick, forskning, språk, militär teknik och internationell rätt. Många svenskar på utlandsbesök har gjort erfarenheten att det finns en nästan patetisk tilltro till den svenska modellen, förhandlingslösningarna och samförståndet: det är inte bara och som förknippas med sådana förväntningar, utan även och drar nytta av dem. Vi föreslår att inom ramen för sin egen säkerhetspolitik avsätter resurser till ett internationellt medlings- och försoningsorgan. Uppgifterna skulle bestå i aktiv medling, där man inte skall behöva skygga för kreativa och okonventionella grepp. Det starkare ordet försoning står för en vilja att alltid eftersträva förståelse för konflikternas grunder, och inte bara avvärja öppna fientligheter. Organisationen föreslås agera dels på eget initiativ, dels på inbjudan av FN eller tvistande parter. En uppgift kan vara att hjälpa till med frivillig skiljedom i öppet erkända tvister. Det internationella maskineri som finns är otillräckligt, och ofta kan man vilja ha en skiljedom snabbare än vad t. ex. den i förmår. Ofta kan det vara önskvärt att få ett utslag utan vidlyftig och prestigelåsande publicitet. En annan uppgift kan vara att biträda i direkta fredsförhandlingar när strider redan brutit ut. Det kan vara särskilt viktigt med opartisk hjälp i sådana lägen där parterna är mycket olika - som när en gerillarörelse står mot en regering, eller en nationell minoritet mot centralregeringen. I sådana fall skall man inte behöva invänta en gemensam officiell inbjudan från de stridande parterna, eftersom redan framstötar om förhandlingar anses visa militär svaghet och kan skada strids-moralen. Om ett svenskt organ kan vinna accept för att få ställa förslag utan att vara uttryckligen ombett att göra det, har något viktigt tillförts det internationella samhället. I verkligheten finns ofta en svagare part, som i en militär konfrontation inte skulle ha någon chans, men som kan ha berättigade intressen som nationellt oberoende och mänskliga rättigheter. är ett sådant exempel. De flesta internationella tvister bygger på sammanvävda ekonomiska, maktpolitiska, kulturella och historiska motiv. Ickemilitära former av krigföring, till exempel handelsbojkott eller massmediapropaganda, hotar att betyda alltmer. Konflikter bör ses i ett mycket brett perspektiv, och det måste få prägla organisationen. Militär och/eller traditionellt diplomatisk kompetens är därför ofta otillräcklig för att verkligen bidra till en konfliktlösning. Det avgörande är ett kontaktnät av resurspersoner - en kår av kon- Mot. fliktlösningsreservister - som kan kopplas in med kort varsel och som till- U309 sammans representerar en mycket stor kompetens. Det blir en ganska expertbetonad personalkår, men där alla har uttalad förståelse för förhandling som en positiv process. Det skulle däremot räcka med en förhållandevis liten fast personal. För flexibilitet och oberoende är den lämpligaste formen en statlig stiftelse. Sju personalkategorier torde vara av särskild betydelse: diplomater, forskare, affärsmän, journalister, militärer, folkrörelsemänniskor och arbetsmarknadsföreträdare (erfarna förhandlare och medlare). Alla dessa resurspersoner bör utbildas, och ges regelbundet återkommande repetitionsövningar. Deras specialkompetenser - region, språk, kultur, tidigare förhandlingserfarenhet osv. - skall noggrant klarläggas. Till den fasta stabens uppgifter hör att hålla sig väl underrättad om dessa. I resurspersonernas skyldigheter ingår först och främst att på kort varsel ställa upp för uppdrag, utomlands eller i . Även för rådgivning eller snabbutredningar bör de kunna utnyttjas inom mycket små tidsmarginaler. Rekryteringen torde inte vara ett problem. Beredskapen till konkret fredsarbete på professionella grunder förefaller vara mycket god i alla samhällsskikt i : det kan man se i yrkesgrupperna mot kärnvapen, och det stora intresse för volontärtjänst som man möter i olika sammanhang. Den intressantaste målgruppen för institutets verksamhet är inte stormakterna utan små och medelstora länder. Bland dem skulle sannolikt tjänster ofta uppskattas - och behövas. Genom en ökad god vilja skulle vår egen säkerhet främjas. Det förslag vi här lagt fram förutsätter att inrättar institutet och garanterar löner och omkostnader på en viss nivå. En fråga som särskilt bör övervägas är om det kan vara ändamålsenligt att söka anknyta institutet till FN och i så fall på vilket sätt. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att förutsättningarna bör prövas att inrätta ett institut som skall vara ett instrument för förhandlingar, medling, och försoning i internationella konflikter. () () () ()