mot · GB02So27 · 1988-06-06 00:00:00 — av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:176 om Alla äldre skall ha rätt till en trygg tillvaro med högsta möjliga livskvalitet. Detta måste vara utgångspunkten för samhällets insatser. Den enskildes personliga situation och önskemål måste vara vägledande för politiken. Den äldre generationen är en viktig tillgång i samhället. utvecklade sina synpunkter vad gäller äldreomsorg och vård i en motion under allmänna motionstiden. har senare bl. a. i anledning av vår motion tagit initiativ till förbättrade möjligheter att bibehålla och utveckla ålderdomshemmen. Den nu aktuella propositionen innehåller många vällovliga resonemang men brister i konkretiseringar vad gäller avgörande problemställningar. Det gäller främst hur resursfrågorna för vård och omsorg samt hur personalrekryteringen skall kunna lösas. Äldre - en viktig resurs När det ökande antalet äldre diskuteras förbiser man lätt det mycket viktiga förhållandet att det bland våra pensionärer finns en stor och värdefull resurs som gärna vill bli tagen i anspråk för insatser i samhället. På många håll i landet tar man till vara de aktiva pensionärer som gärna vill göra frivilliga insatser t. ex. inom barnomsorgen, ungdomsverksamhet m. m. Det är viktigt att betona att detta arbete får fortsätta att ha karaktären av väntjänst, inte vara något som samhället kan betala till dess fulla värde och som mottagaren kan göra formellt anspråk på. Att det här ändå kan kräva sin organisatoriska ram hänger samman med att människor som frivilligt ställer sig till förfogande har behov av att hänvisa till att någon har sänt dem någon slags auktorisation av verksamheten. Främst är det dock en fråga om att skapa positiva attityder för att ta tillvara frivilliginsatserna. Från vård- och omsorgstagarens utgångspunkt arbete för ålderdomshemmen har haft de äldres egna önskemål och värderingar som utgångspunkt. Med de nya regler som beslutats skapas en mer fullständig vårdkedja. Enligt vår mening måste understrykas att detta beslut fullföljs på ett positivt sätt. Särskilt gäller detta och fortsatta arbete. Det är också viktigt att utbildningen av personalen på ålderdomshemmen tar sikte på denna vårdforms speciella karaktär. Man bör t. ex. ha sådan sjukvårdskompetens att enklare insatser kan göras och kontakt med an- Mot. 1987/88 höriga upprätthållas på ett meningsfullt sätt. Ålderdomshemmen representerar ett eget boende av speciell karaktär. Vårdinsatser kan inte anses gå ut över det egna boendets kvaliteter. I olika kommuner har vården organiserats på olika sätt. De erfarenheter av olika organisationsmodeller som härigenom kan erhållas bör också utvärderas. Många unga arbetstagare med liten arbetslivserfarenhet kan ha svårt att orka med det ofta tunga och ansvarsfyllda arbetet inom /hemsjukvården. Om detta vittnar det stora antal som lämnar yrket. Speciellt för yngre kan konfliktsituationer uppstå där äldres traditioner och värderingar ställs mot de yngres. Det kan gälla allt från religion till språk och klädsel. Det är viktigt att utbildningen beaktar dessa etiska frågor och att verksamheten organiseras så att ny ung personal kan slippa ensamarbete. Kontinuitet i vård och omsorg är också från denna utgångspunkt en viktig faktor. När det gäller så omfattande insatser i hemvården att särskilda hjälpmedel för t. ex. lyft är nödvändiga är det också viktigt att beakta den äldres integritet och hemkänsla. Det är exempelvis angeläget att hjälpmedlen inte ges en sjukhusbetonad utformning. En allt större grupp av de äldre är invandrade till . Det innebär bl. a. att språkfrågorna får ökad aktualitet. Så långt möjligt bör små boendeenheter skapas där människor av samma ursprung inte bara kan få samhällets hjälp utan också stöd i den sociala gemenskap som den egna språkgruppen utgör. Tvåspråkighet hos personalen måste räknas som en merit. Både för den äldre själv och för samhället är det viktigt att rehabiliteringen ges en mer central roll i all vård. Med framgångar i rehabiliteringen okar den enskildes livskvalitet och minskar behovet av vård- och omsorgsinsatser. För många äldre är ensamheten den värsta fienden och hotet mot livskvaliteten. Ensamheten är inte minst en allvarlig faktor för äldre i större tätorter. Vård- och omsorgsinsatserna är inte alltid de mest centrala för att motverka ensamhet, även om de har stor betydelse. Ofta gäller det mer att ge förutsättningar för aktivitet, sociala kontakter och möjligheter till insatser från närstående. Pensionärsorganisationer och hjälporganisationer såsom Röda korset gör viktiga insatser. Det är bra att de ekonomiska möjligheterna för närståendes insatser förbättras t. ex. genom omkostnadsersättningar genom anställning av närstående och genom ersättning från sjukförsäkringen , t. ex. i en sjukdoms akutskede. Att arbeta för människor måste värderas högre. Vad som skett kan beskrivas som små steg åt rätt håll. Det är avgörande att dessa steg inte tillåts bli de enda. I motion krävdes åtgärder på en råd områden: Lönerna måste sättas på en marknadsmässig nivå Arbetsmiljöfrågoma (tunga lyft, ensamarbete osv.) måste ägnas ökad Mot. 1987/88 uppmärksamhet So27 Ökad attraktivitet i utbildningarna och extrainsatser för fortbildning och utbildning av personal Kortare arbetstid och andra insatser för att begränsa olägenheter av obekväma arbetstider Stöd till anhöriga/närstående har kritiserat att det tagit från det att anhörigvårdkommittén presenterade sitt betänkande till dess förslag kom till . Risken är att fungerande insatser raserats och att samhället nödtorftigt nu får gå in med insatser, vilka dels är mer kostsamma, dels inte ger samma mänskliga tillfredsställelse vare sig hos vårdtagare eller vårdgivare. Vår huvudsakliga invändning mot föreliggande förslag är att det kom sent. I vår motion framhöll vi nödvändigheten av att stödet gavs en sådan utformning att det långsiktigt med närståendeinsatser är möjligt att forma en bra vård och omsorg och med tillämpande av principen lika lön för lika arbete. Det är bra att det betonas att den långsiktiga anhöriginsatsen skall ske enligt denna princip. En ytterligare fråga av betydelse för närståendes insatser är samordningen vårdbidrag-pension vid växelvård (där den vårdbehövande växelvis finns på institution och växelvis i hemmet). Vi förutsätter att detta kan lösas så att vårdinsatser inte bestraffas i pensionssystemet. När brister uppkommer i samordning mellan kommuner och landsting skapas onödiga problem i äldrevård och äldreomsorg. Samma problem uppkommer där gemensam huvudman finns för vård och omsorg men där olika kommunala förvaltningar har samordningssvårigheter. kritiserade detta i sin motion . Regeringen förordar nu ett kommunalt ansvar för äldreomsorgen, dvs. ett kommunalt ansvar även för vård på sjukhem och för hemsjukvård. Ett fortsatt beredningsarbete skall ske kring de praktiska frågorna. Det finns stora skillnader mellan kommunerna också inom ett landstingsområde när det gäller de ekonomiska förutsättningarna att ta ett ökat ansvar för äldreomsorgen. De aviserade förändringarna kommer att ställa ökade krav på den kommunala skatteutjämningen. Det är nödvändigt att dessa aspekter är en central del i det fortsatta beredningsarbetet. För vår del har vi inga principiella invändningar mot ett kommunalt ansvar så som skisseras i propositionen. Vi vill emellertid understryka att den förändring som härigenom sker inte får innebära att nya problem uppstår. Sådana problem skulle t. ex. kunna vara att nuvarande osäkerhet om vem som har ansvar för en enskild människa förskjuts till ett läge med ännu allvarligare sjukdom. Åter skulle i så fall det vara den enskilde som kommer i kläm. En annan situation som kan uppstå genom förändrat huvudmannaskap är fot. att landstingen avstår från att bygga ut de små vården- o27 heterna för äldre under hänvisning till att kommunerna ändå skall ta över. Sker detta innebär propositionens idé att äldreomsorgen skulle försvagas, inte förstärkas. Som framhölls inledningsvis innebär propositionens förslag ingen lösning på de helt avgörande resursfrågorna för vård och omsorg av äldre. För att lösa denna fråga på ett bra sätt måste insatserna ske efter tre linjer. För det första måste trycket mot vårdorganisationen begränsas. Det sker genom ökade insatser för rehabilitering, genom bättre möjligheter för närståendeinsatser och genom en effektivare organisation av äldreinsatserna. Det bör understrykas att insatserna är samhällets ansvar, men att detta ansvar kan lösas med både offentliga och enskilda insatser. För det andra måste personalproblematiken få en långsiktig lösning. Den snabba personalomsättningen samt bristen på utbildad personal innebär såväl kostnader som risk för kvalitetsstömingar i verksamheten. Orimligt stor börda läggs på den personal som står för kontinuiteten i verksamheten. Att anställa och skola in en ny i kan uppskattas kosta minst två månadslöner. Kan delar av den utgiften nyttiggöras verksamheten direkt vöre mycket vunnet. För det tredje måste oavvisligt slås fast att utvecklingen på äldreområdet är sådan att vård och omsorg inte kan vara ett besparingsområde i nationalekonomiska termer och mätt i BNP. Även med en bättre och effektivare organisation är det nödvändigt utgå ifrån att detta område kommer att ta en ökad andel av samhällets resurser i anspråk - inte en minskad. Med stöd av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeririgen till känna vad som i motionen anförts om uppföljning av beslutet om ålderdomshemmen, 2. att beslutar att hos regeringen begära en utvärdering av olika organisationsmodeller för vården på ålderdomshemmen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utbildningsinsatserna för personal i äldreomsorgen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om organisation och de etiska frågornas betydelse i äldreomsorgen, 5. att beslutar hos regeringen begära förslag för att tillgodose äldre invandrades behov inom vård och omsorg enligt det i motionen anförda, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande förkortad arbetstid och övriga arbetsmiljöinsatser, 7. att beslutar hos regeringen begära förslag för att Mot. 1987/88 skapa bättre villkor för anhöriginsatser i växelvård, So27 8. att beslutar att hos regeringen begära att de kommunalekonomiska aspekterna och skatteutjämningen beaktas i den fortsatta beredningen om ansvarsfördelningen inom äldreomsorgen, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande konsekvenserna av förändrade ansvarsförhållanden inom äldreomsorgen, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande resurser och resursutnyttjande inom äldreomsorgen. () () () ()