mot · GB02N38 · 1988-03-22 00:00:00 — En energipolitik, vars primära målsättningar är att främja ökad energitillförsel, kommer att leda till krav på allt större investeringar för att förebygga skador på miljön och till slut nå en nivå där dessa kostnader kan bäras. Samhällsekonomin kommer att kollapsa i försöken att åtgärda irreparabla miljöskador, orsakade av bl. a. en centraliserad och koncentrationsinriktad energipolitik. Utvecklingen har också visat att påståendet att ekonomisk utveckling förutsätter ökad energianvändning är en myt. En långsiktig, stabil ekonomisk utveckling och ökande välfärd förutsätter en kontinuerligt minskande energitillförsel av icke förnybar energi. Vid en ökande energianvändning kommer det att krävas investeringar i allt dyrare energiproduktion med ett allt högre pris på energi som följd. Det är därför av såväl ekonomiska som miljömässiga skäl nödvändigt att energipolitiken både på kort och lång sikt inriktas på effektivitet och hushållning. En sådan politik skapar i Mot. 1987/88 sin tur förutsättningar för en balanserad prisutveckling på energi och under- N38 lättar därmed en positiv ekonomisk utveckling. Det är utifrån de ovan redovisade utgångspunkterna som plan för förnyelse av energisystemet utarbetats. Den utgör ett handlingsprogram med målsättningen att skapa en för framtiden miljövänlig, trygg och säker energiförsörjning. Energi sysselsättning regional utveckling Den ekonomiska utvecklingen har inneburit en stark tillväxt i de stora koncentrationsorterna. Den genomsnittliga arbetslösheten är låg. Detta döljer emellertid att situationen på arbetsmarknaden är betydligt svårare i stora delar av landet. Skogslänen och sydöstra har t. ex. en betydligt större arbetslöshet än genomsnittet i landet vissa län . Den högsta arbetslösheten finns till större delen i de regioner där det produceras mycket och billig energi. Detta faktum står i stark kontrast till storindustrins påstående att den billiga energin är garantin för god sysselsättning. Det bör poängteras att förslag till förnyelse av vårt energisystem ger betydligt lägre kostnad för energi än det storskaliga högenergialternativ som kraftindustrin förespråkar. Det är nödvändigt att försöka skapa nya arbetstillfällen i dessa delar av landet och att en del av vinsten från vattenkraften återförs till de kommuner och regioner där den produceras såsom vi föreslagit i annat sammanhang. Satsning på inhemsk energi är även ur denna synpunkt ett av de bästa alternativen. Exempelvis bör utnyttjandet av olika former av biobränslen kunna ge många arbetstillfällen där sysselsättningsproblemen är störst. Utnyttjande av inhemska energialternativ är därför ofta samhällsekonomiskt lönsamt, även om en investering rent företagsekonomiskt inte alltid är motiverad. Ur bytesbalanssynpunkt är det vidare önskvärt att ersätta importerad energi med inhemsk energiproduktion när det kan ske till rimliga kostnader. Det är därför viktigt att strävandena att minska oljeanvändningen inte sker på ett sådant sätt att ett importberoende byts mot ett annat utan andra påtagliga fördelar för t. ex. miljön. Nuvarande låga oljepris är gynnsamt ur bytesbalanssynpunkt, men ökad oljeanvändning innebär låsningar som ger mycket negativa effekter på bytesbalans och samhällsekonomi när oljepriset åter stiger. Ett energisystem byggt på småskalighet och inhemsk energi uppvisar även en helt annan säkerhet och försörjningstrygghet. Sårbarheten blir mindre. Graden av sårbarhet beror dels på andelen importerad energi som utnyttjas, Mot. dels hur energiförsöijningssystemet är uppbyggt inom landet. Det nuvarande storskaliga och köldkänsliga energiförsörjningssystemets sårbarhet har klart framstått . Ett av de mest påtagliga exemplen var den påfrestning och de små marginaler i produktionssystemet som fanns under de kalla januaridagarna 1987. Elproduktion och elnät var då mycket hårt belastat. Sårbarheten i det storskaliga elförsöijningssystemet påvisades också vid det stora elavbrottet , då stora delar av lamslogs. Det är mot denna bakgrund lätt att föreställa sig vad sabotagehandlingar mot elförsörjningssystemet en kall vinterdag skulle få för följder. Nuvarande elförsörjningssystem, vilket exempelvis industrin, kraftbolagen och politiska centralister vill slå vakt om, är genom storskalighet oerhört sårbart och lätt att slå ut med förödande konsekvenser för landets försvarsförmåga som följd. Ett effektivt försvar förutsätter ett annorlunda energisystem. I fredstid drar kraven på att trygga produktion och leveranser av el stora kostnader. Dessa riskerar att bli astronomiska, eftersom det krävs full reservkapacitet för den största i systemet ingående enheten för att minska sårbarheten och öka säkerheten i det storskaliga elförsörjningssystemet. En offensiv, handlings- och framtidsinriktad energipolitik för effektivare energianvändning och utnyttjande av förnybara energislag har således en betydande inverkan på våra möjligheter att upprätthålla sysselsättningen över landet, förbättra bytesbalansen och minska sårbarheten samt möjligheterna att värna natur och miljö. Den har därmed en avgörande betydelse för samhällsekonomins utveckling. Användning av energikällor som kol, olja och uran innebär svåra påfrestningar på såväl natur och miljö som samhällsekonomi. En omställning mot ett tryggare och säkrare energiförsörjningssystem är i hög grad beroende på vilket sätt värmeförsörjningssystemet ordnas. Det var den nästan totala övergången till användning av olja för uppvärmning som medförde att drog på sig ett stort oljeberoende. Utbyggnaden av kärnkraften har vidare medfört att tillgången på el kraftigt har ökat, vilket har inneburit att elen i konkurrens med olja och inhemska bränslen till en allt större andel måste avsättas på värmemarknaden. Den elbrist med ökande elpris som följd som inför kärnkraftsavvecklingen varnas för av bl. a. företrädare för kraftindustrin och storföretagen är mer ett exempel på en felaktig användning av tillgängliga resurser än någon egentlig brist på el. Produktionen av el för uppvärmning är ett systemfel, vars negativa konsekvenser ökar ju större andelen elvärme blir. Detta medför i sin tur ett Mot. 1987/88 allt sämre utnyttjande av inhemska bränslen och ett ökat behov av dyr N38 effektutbyggnad för att kunna tillgodose elbehovet kalla vinterdagar. Energipolitiken måste därför inriktas på en fortsatt minskning av oljeberoendet, en fortsatt låg kolanvändning och ett säkerställande av kärnkraftens avveckling utifrån följande handlingslinjer: - Hushållning och effektivare energianvändning. - Utnyttjande av såväl känd som stöd till ny värmeteknik för tillvaratagande av bl. a. solenergi, inhemska bränslen, värmepumpsteknik och gas i olika former. - En medveten elanvändningspolitik som utnyttjar elströmmens höga kvalitet. - Produktion av alternativa drivmedel baserad på inhemsk råvara. - Utnyttjande av såväl känd som stöd till ny teknik för elproduktion som t. ex. småskalig kraftvärme, vindkraft och solceller. - En konsekvent och miljöanpassad avgifts- och skattepolitik på energiområdet som främjar de uppställda målen. En energipolitik baserad på dessa riktlinjer innebär att det inte behövs kolkondenskraftverk och miljöstörande vattenkraftsutbyggnad. blir mindre sårbart och det ger konkurrenskraftiga energipriser, ökad sysselsättning och goda förutsättningar för en bättre miljö. Det långsiktiga skälet för en radikal effektiviseringslinje i energipolitiken är omsorgen om industrisamhällets utveckling och bevarad och utvecklad standard för de enskilda människorna. En politik för effektiv och låg energianvändning är både en företags- och konsumentvänlig politik. Vad som i det föregående anförts avseende ideologiska utgångspunkter för energisystemets förnyelse och riktlinjer för energipolitiken bör ges regeringen till känna. 1 energipolitiska proposition bedömdes att det totala energibehovet 1985 skulle uppgå till - dvs. en ökning med . En framskrivning av prognosen till 1990 skulle innebära ett förväntat totalt energibehov på ca . Även de bedömningar som redovisades av det totala energibehovet i 1979 och energipropositioner överskattade detta kraftigt. energiproposition tog inte regeringen egen ställning utan redovisade bedömningar, vilka innebar att det totala energibehovet bedömdes bli oförändrat , fram till 1995.1 den nu föreliggande propositionen redovisas ingen totalbedömning av energibehovet . De mest uppenbara felkalkylerna i de tidigare energipolitiska besluten avser dock elprognoserna. De prognoser, som delvis låg till grund för besluten om kärnkraftsprogrammet , förutsatte att elbehovet 1985 skulle uppgå till ca . efter hand reviderat dessa prognoser. Utbyggnaden av det storskaliga elproduktionssystemet har däremot legat fast. I den nu föreliggande propositionen bedömde föredraganden att elanvändningen kommer att uppgå till . Den prognos som presenterat för elanvändningen anger för samma tidpunkt ett intervall på . Den totala slutliga energianvändningen har minskat och är . Det är framför allt oljeanvändningen som kraftigt minskat. En ökning av oljeanvändningen har dock skett . Även elanvändningen har ökat betydligt långsammare än vad som förutsågs . Skillnaden mellan prognos och faktisk utveckling är över dvs. av samma storleksordning som samtliga kärnkraftsreaktorer producerat 1986. Hur den faktiska utvecklingen av energianvändningen kommer att bli styrs i hög grad av den framtida utformningen av energisystemen för produktion av el och värme. En sjunkande energianvändning förutsätter att tillförd energi utnyttjas effektivt och för rätt ändamål. El bör främst utnyttjas där den ger uppenbara fördelar jämfört med andra energislag. Energiproduktion för uppvärmning kan ske på flera sätt. För detta ändamål är det inte nödvändigt att använda högvärdig elenergi. Den totala värmemarknaden, mätt i TWh, kan minska med en målmedveten satsning på introduktion och användning av inhemska bränslen, energihushållning, solenergi, värmepumpsteknik etc. Den köpta energin för uppvärmningsändamål bör kunna minska från över 1979 till ca . Den krympande värmemarknaden innebär bl. a. att investeringar m. m. på energiområdet måste utgå från energihushållningsperspektivet om inte olja, kol och el skall undantränga inhemska bränslen. Det är framför allt nedgången i oljeanvändningen som skett snabbare än vad som bedömdes möjligt i de tidigare energipolitiska besluten. Minskningen är och förbrukningen av olja uppgick till . Detta är dock en viss ökning jämfört med . I jämförelse med 1979 är dock minskningen i oljeanvändningen . Prisutvecklingen första hälft och satsningen på energisparande och effektivare energianvändning medförde således att oljeanvändningen omräknat i kilowattimmar, minskade med 130 000 000 000, vilket är dubbelt så mycket energi som vi får från de 12 svenska kärnkraftverken. Sammantaget innebar utvecklingen under den första en gynnsammare utveckling än vad som bedömdes möjligt energipolitiska beslut. Med en energipolitisk inriktning enligt modell är en realistisk bedömning att den slutliga energianvändningen kommer att plana ut vid en nivå på ca i början av nästa sekel. Den specifika användningen av el dvs. på områden där användning av el är svår eller ekonomiskt orimlig att ersätta - kommer att uppgå till en nivå på ca . Energiplaneringen och de energipolitiska besluten måste utgå från en bedömning av att den slutliga energianvändningen långsiktigt kan stabiliseras på denna nivå. Det bör dock understrykas att möjligheterna att nå detta mål är beroende på om det finns en stark politisk vilja till en förnyelse och omställning av energisystemet. Varje energisystem kräver långsiktiga investeringar och måste bygga på en bedömning av framtida energibehov och energikostnader på något eller några decenniers sikt. En energipolitik, byggd på andra grundförutsättningar, kommer att leda till en helt annan utveckling. Ingen kan dock med säkerhet förutse energibehovet vid nästa sekelskifte. Framtidens möjligheter till en effektivare energianvändning underskattas lätt, vilket bl. a. redovisningen av utvecklingen visat. (1988) används av den energimängd som en riksdagsmajoritet 1975 ansåg vara ett kvalificerat sparmål . Under förutsättning att vår energipolitik genomförs och den slutliga energianvändningen långsiktigt stabiliseras kring kan en översiktlig energibalans anges: vattenkraft, vindkraft, mottryck med kraftvärme, solceller Bränslen m. m. biobränslen, solenergi, gas och olja för spetslast olja, etanol, vätgas En mer detaljerad energibalans fördelad på produktion och användning redovisas under avsnitt XI. 3 1987/88. IV Energipolitiken historisk översikt Energipolitiken har under snart två decennier varit en av de mest debatterade politiska frågorna. Politiken präglades av socialdemokraternas centralistiska och koncentrationsinriktade syn på hur energisystemet borde utformas. drev länge ensamt kravet på att energiförsörjningen i det längre perspektivet i huvudsak måste tillgodoses genom en effektivare energianvändning och utnyttjande av inhemsk, miljövänlig och förnybar energi. drev kraven på en omställning av energipolitiken under starkt motstånd från de partier som representerade majoriteten vid energipolitiska beslut. Dessa partier gav då i alla lägen sitt stöd åt den farliga och storskaliga kärnkraften. energipolitiska beslut förutsatte en kontinuerligt ökad användning av såväl olja och kol som el. strävan att försöka få till stånd en ökad användning av inhemska bränslen förlöjligades. tror att man kan basera energiförsörjningen på kottar och pinnar, hette det bl. Följderna av en kärnkraftsavveckling skulle bli katastrofala för sysselsättning och välfärd, menade man. Med energipolitik kommer vi att få återgå till backstugusittarnas och de flämtande stearinljusens , uttalade kärnkraftsförespråkarna tvärsäkert. Regeringsskiftet 1976 innebar att energipolitiken fick en ny inriktning. Politiken inriktades stegvis på att forma ett decentralistiskt energisystem, byggt på mångfald, energihushållning och användning av inhemsk förnybar och miljövänlig energi. De förslag som framlades efter folkomröstningen om kärnkraften följde upp krav på åtgärder för en förbättrad resurshushållning för säkerställande av kärnkraftens avveckling och ett minskat oljeberoende. Konkreta beslut fattades om bl. a. den s. k. energisparplanen, oljeersättnings- och energiforskningsprogrammen. De energipolitiska besluten hade således en målmedveten strävan att såväl styra över energianvändningen mot utnyttjande av miljövänliga, förnybara energikällor som att åstadkomma en medveten energihushållning. Besluten och 1981 är exempel på detta. De energipolitiska förslag som den socialdemokratiska oppositionen förelägger efter regeringsskiftet bygger helt på den centralistiska och storskaliga synen. Politiken är ensidigt produktionsinriktad. I motion 1976/77:1335 förespråkas t. ex. storskaliga satsningar, bl. a. ställs krav på förprojektering av en svensk upparbetningsan- 18 läggning av utbränt kärnbränsle. I flera motioner kritiseras den dåvarande Mot. regeringen för att försena den storskaliga satsningen på kärnkraften och N38 krav ställs på att förutsättningar för avtappning av hetvatten från reaktorn i skall finnas (se t. ex. motion 1977/78:1816). I sin partimotion (motion 1978/79:2413) i anledning av folkpartiregeringens energiproposition , konstaterar socialdemokraterna med tillfredsställelse att denna proposition ansluter till socialdemokratins koncentrationsinriktade synsätt. I motionen understryks bl. a. att man varken bör avveckla kärnkraften eller binda sig vid kärnkraften. Man ställer sig från socialdemokratins sida positiv till inhemsk uranbrytning. Man förespråkar en utbyggnad av älv. Det understryks att kol i princip kan utnyttjas för att sprida beroendet av importerade energislag. med att den sistnämnda motionen presenterades inträffade kärnkraftsolyckan i . Denna ledde till att övriga partier ändrade ståndpunkt och godtog krav på folkomröstning om kärnkraften. Folkomröstningen resulterade i att sedermera beslutade att kärnkraften skall vara avvecklad . I samband med energipolitiska beslut kritiserades den dåvarande regeringen av socialdemokraterna för att man då (1981) inte presenterade en genomtänkt syn på elförsörjningen . Det finns, menade socialdemokrater, en allvarlig risk att 1990-talets beslutsfattare kommer att ställas inför valet av en massiv utbyggnad av kolbaserad kondenskraft och bibehållande och en fortsatt utbyggnad av kärnkraften. Även i den partimotion som väcktes av socialdemokraterna understryks kravet på kraftfulla åtgärder för att säkerställa kärnkraftens avveckling. I motionen konstateras vidare att inom ett flertal områden måste arbetet ske snabbt för att inte möjligheterna att avveckla kärnkraften skall försvåras. I regeringsställning efter valet har emellertid socialdemokraterna underlåtit att i konkret handling följa upp de krav man ställde i opposition. Däremot har regeringen och företrädare för regeringen vid upprepade tillfällen i ord betonat vikten av satsningar på energihushållning, effektivare energianvändning och satsning på inhemsk energi. Den 1985 presenterade propositionen om energipolitiken (1984/85:120) innehöll många utfästelser men få konkreta åtgärder. Det mest anmärkningsvärda var regeringens, med tanke på motioner och utfästelser, avsaknad av en konkret avvecklingsplan. talade man om behovet av en strategi för oljeersättning och kärnkraftsavveckling. Föredraganden konstaterade dock att utvecklingen beträffande såväl hus- Mot. 1987/88 hållning och effektivisering som miljövänlig teknik går snabbt. I artiklar inför valet (DN 17/8 och 6/9) hävdade miljö- och energiministern att arbetet med avvecklingsplanen befann sig i ett inledande skede och fortsatte: De program vi nu har kommer steg för steg att kunna utvecklas och förbättras. Mycken ny kunskap har tagits fram och goda resultat har nåtts. I magistrala ordalag konstaterades även att en röst på något annat parti än socialdemokraterna var ett hot mot kärnkraftsavvecklingen. beklagade statsrådet att hon missade möjligheterna till en bred samling kring en awecklingsplan och underströk att det får inte upprepas. Efter valet gav socialdemokraterna i olika sammanhang sken av att fortsätta kampen för kärnkraftens avveckling. har dock de tidigare uttalandena om att utvecklingen för alternativen sker snabbt tonats ned. I stället började man tala om att vi måste utnyttja dagens förmånliga situation och den tid vi har på oss att utveckla det nya energisystemet. Energiministern betonade att vi inte får skjuta besvärliga problem framför oss. Vi måste ta itu med uppgiften nu". inträffade kärnkraftsolyckan i Tjernobyl. Från ställdes krav på omedelbara åtgärder för att inleda avvecklingen med en urdrifttagning av och . majoritet avstyrkte dessa krav med hänvisning till att en utvärdering av olyckans konsekvenser för det svenska kärnkraftsprogrammet skulle ske. Miljö- och energiministern gav dock i tal och artiklar fortfarande uttryck för till synes kraftfulla ambitioner i syfte att förändra energipolitikens inriktning. I en 2/10 1986 framhöll att vi har en historisk möjlighet att, av konflikter på energiområdet, åstadkomma en nationell samling kring en förändring av vårt energisystem. Då kan vi inte fantasilöst och fastlåst bygga vidare på den traditionella energikulturen. Miljö- och energiministern fortsatte: Vi måste spänna bågen högre och anstränga oss till det yttersta både när det gäller hushållning och nya alternativ. Alla måste ställa upp på denna uppgift politiska partier, folkrörelser, myndigheter, kraftföretag, industrin, kommuner, forskare, tekniker etc. fastslog . De av oss som sviker förväntningarna kommer att förverka sitt förtroende hos människorna. angrep också i en 26/1 1987 både kärnkraftsförespråkare och kärnkraftsmotståndare. Det är konstigt att så många människor på det här området är alldeles förstockade. för jesuiter och de sista dagars heliga Vi står nu faktiskt inför en historisk möjlighet att vända det här skeppet och den möjligheten bör vi ta Korn igen senare så skall ni få se att vi vågar vända upp och ned på saker och ting på energiområdet. presenterades energirådets rapport om konsekvenserna av olyckan i Tjernobyl för svensk del. Majoriteten ansåg att olyckan inte påverkade säkerhetsfrågorna i det svenska kärnkraftsprogrammet. Rapporten remissbehandlades och överläggningar mellan partierna hölls. Regeringen presenterade dock inget som helst konkret motbud till det alternativ som presenterat. Överläggningarna mellan de politiska partierna bröt samman \ eftersom regeringen inte kunde ange var den stod. Den 27/3 1987 angav det verkställande utskottet inom socialdemokratin vilka utgångspunkter som skall ligga till grund för den fortsatta hanteringen av energifrågan. a. underströks i uttalandet att det fanns ekonomiska och industriella skäl för att vi så snabbt som möjligt sätter i gång processen med att utveckla de nya energikällorna och förbättra hushållningen med energi. Därför skall vi nu starta arbetet med hushållning med energi och med tillförsel av ny energi. Splittringen och oviljan inom socialdemokratin att fullfölja de långtgående utfästelserna som man tidigare givit, framgår klart av energi- och miljöministerns uttalande inför vårsession, där hon sade att kärnkraftsawecklingen är en fråga som måste handläggas med all den omsorg läget kräver. Just nu mår frågan bäst av att vila. Vi arbetar för fullt med ärendet. Proposition 1986/87:159 Regeringen lyckades inte samla sig till några reella förslag. I stället lämnades en principproposition som visade att de ambitioner miljö- och energiministern påstod sig ha angående avvecklingen av kärnkraften och förnyelsen av energisystemet inte följdes upp i konkret handling. i regeringsställning och efter Tjernobyl meddelades då att man nu skulle starta arbetet med att utveckla alternativen. De löften man givit och de uttalanden man gjort hade ingen som helst grund. De var bara avsedda att lugna människors oro och ge intryck av handlingskraft. De förpliktigande uttalanden som regeringsföreträdare gjort efter olyckan i Tjernobyl har på intet sätt motsvarats av konkreta handlingar. Tvärtom hade regeringen försämrat möjligheterna för alternativen. Man har t. ex. slopat stödet till energihushållning i bebyggelse. Det statliga stödet till energirådgivning har tagits bort. Stödet till anläggningar för alternativ energiproduktion exempelvis små vattenkraftverk och biobränsleanläggningar har upphört, trots att med stor 21 majoritet givit regeringen i uppdrag att förstärka dessa insatser. Man har i Mot. stället beslutat att ånggeneratorerna i skall bytas ut för miljardbe- N38 låter man marknaden för inhemska bränslen ryckas undan genom prisutvecklingen på oljemarknaden. Det enda konkreta som olyckan i Tjernobyl lett till har varit uppdrag till energirådet och löften om en proposition i anledning av detta material. Av en utlovad opartisk och analyserande rapport blev en traditionell utredning, vars innehåll helt anpassats efter de krav makthavarna på den nuvarande energimarknaden ställer. Proposition 1986/87:159 var också ett eko av vad industrin och kärnkraftsvänner inom socialdemokratin står för. I propositionen fanns ingenting kvar av uttalanden om tekniken och alternativens möjligheter. hade riksdagsmajoriteten avslagit en mängd konkreta förslag i anledning av budgetpropositionen om stöd till förnyelse av energisystemet. a. föreslogs från att det borttagna stödet till små vatten- och vindkraftverk och biobränsleanläggningar skulle återinföras. I propositionen uttalades att regeringen skulle efter att ha raserat mångt och mycket av det stöd för effektivare energianvändning och användning av inhemsk förnybar energi som tidigare byggts upp nu starta arbetet med hushållning och tillförsel av ny energi. Mot bakgrund av den aviserade propositionen hade huvuddelen av energifrågorna skjutits upp till innevarande . Kontentan av proposition 1987/88:159 var att en proposition aviserades .