ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02L706 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88 :L706 av m. fl. (s) om könsdiskriminerande reklam Vad menas med könsdiskriminerande reklam? delar in den i sex huvudkategorier, nämligen: Reklam där kvinnan utnyttjas som blickfång. Reklam där kvinnans närvaro är omotiverad, där hon finns med utan samband med produkten. Reklam som utnyttjar sexuella anspelningar och ger löften som inte har med produkten att skaffa. Reklam där kvinnan/mannen utnyttjas som objekt. Reklam som visar kvinnan som en passiv varelse, en människa som inte äger värde i sig själv utan får sitt värde genom andra. Reklam som talar om att kvinnans uppgift är att behaga. Reklam som ger en falsk bild av kvinnans/mannens insats i arbetslivet. Reklam som underbygger könsstereotypiseringen i samhället. Reklam som ger en schabloniserad bild av kvinnors och mäns personlighetsdrag. Reklam som framställer våra färdigheter och ambitioner i familjelivet och i arbetslivet på ett sätt som kan antas motverka strävandena i samhället efter jämställdhet mellan könen. Reklam till barn som ger dem falska och föråldrade föreställningar om vad som är karaktäristiskt för män respektive kvinnor. Observeras bör att könsdiskriminerande reklam kan gå ut över både män och kvinnor - men att det oftast är kvinnorna som diskrimineras. förenas både köns- och rasdiskriminering som i den osedvanligt osympatiska annons ett bananföretag låtit publicera föreställande en färgad flicka i en förnedrande pose. vid har visat att könsrollerna i reklamen är desamma som 1935. Under dessa har en utveckling ägt rum som visar att huvudparten av kvinnor nu har gått från hemarbete till förvärvsarbete. I reklamens värld har däremot tiden stått stilla. Den kvinnobild som många annonser visar är förlegad, falsk och kränkande! har än så länge avvaktat med att ingripa med lagstiftning emot könsdiskriminerande reklam i hopp om att marknaden skall sanera sig själv. Men eftersom denna vilja till sanering tycks vara obefintlig eller i varje fall mycket svag, återstår endast lagstiftningsinstrumentet. I finns en strävan att göra lagstiftningen mer enhetlig i respektive länder. har infört förbud emot diskriminerande reklam och bör följa efter. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs L706 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en lag som förbjuder könsdiskriminerande reklam. () ()
mot · GB02L709 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88 :L709 av m. fl. (s) om förbud mot extrapriser Det finns många skäl till att en jämn prisnivå är att föredra framför tillfälliga prissänkningar på vissa varor. Totalt sett tas prisnedsättningen naturligtvis ut på andra varor och höjer därmed normalprisnivån. Vissa varor säljs till övervägande delen till extrapris och ger därmed en felaktig bild av ett högre normalpris, som snarare blir ett undantag. Detta gäller bl. a. kött, charkprodukter och kaffe. Högst andel extrapris uppvisar grillkorv, som såldes till extrapris till (värdeandel, enl. livsmedelsutredningen bil. Jämförelser blir således svårare och vanskligare att göra och därmed motverkas strävan mot mer medvetna konsumenter. Det är också troligt att extrapriserna för med sig kostnader som annars inte skulle uppstå för ommärkning och omdisponering av utrymme i butikerna. Extraprissystemet för också med sig en likriktning av inköpen. Det är snarare de stora affärskedjorna än de enskilda hushållen som avgör vad man köper främst på livsmedelssidan. Att ta fram så stora kvantiteter som det rör sig om av exempelvis kassler inför en helg kan knappast gynna kvaliteten. Det hävdas ibland att extrapriser gynnar konsumentgrupper med stora behov, ofta kombinerat med små resurser, som t. ex. flerbarnsfamiljerna. Till en del är detta riktigt, men med största sannolikhet skulle även dessa konsumentgrupper vara betjänta av en lägre och jämn prisnivå över hela linjen. Vissa för barnfamiljer viktiga varor såsom mjölk och mjölkprodukter säljs aldrig till extrapris. För att kunna utnyttja tillfälliga prisnedsättningar krävs tid, disponibla ekonomiska resurser, utrymme för förvaring och möjlighet att transportera större kvantiteter. Ekonomiskt svaga grupper saknar ofta de extrapengar som skulle göra det möjligt att utnyttja extrapriser till storköp. Undersökningar visar också att t. ex. ungdomar, som ofta har dålig konsumentkunskap och vana, handlar mindre på extrapris än andra grupper. Konsumenter lockas lätt till överkonsumtion och till att handla dyrare varor än avsett för att de försetts med röda lappar. Det är lätt att sätta likhetstecken mellan extrapris och billigt. Ambitionen måste vara helt klar och den är att konsumenterna måste få så saklig prisinformation som möjligt och att priserna håller låg och jämn nivå. Det kravet tillgodoses inte med dagens extraprissystem. 1* 1987188. erfarenheter ser vi det som orealistiskt att förvänta sig en självsanering inom Mot. Vid försök som har gjorts inom konsumentkooperationen har det L709 visat sig omöjligt för enstaka detaljister att ställa sig utanför extraprissystemet. Därför föreslår vi lagstiftning som metod för att komma till rätta med extraprisfloran. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lagstiftning mot extrapris. () () () ()
mot · GB02L710 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:L710 av m. fl. (s) om åtgärder mot data- och TV-spel En ny företeelse på leksaksmarknaden är data- och TV-spel, som i huvudsak används av barn och ungdomar. De finns nu i många varianter på marknaden. Vid en granskning av utbudet finner man en stor andel våldsamma spel, där spelaren får poäng för att utföra olika vidrigheter. Den tekniska kvaliteten på dessa spel förbättras snabbt, vilket betyder att de blir mer och mer verklighetstrogna. Spelaren blir på ett inlevelsefullt sätt aktiv aktör när det gäller att utföra t. ex. mord, nedskjutningar och bombningar. För barn kan just inlevelsen i att själv vara aktör i våldshandlingar, som dessutom ger pluspoäng, vara synnerligen destruktivt. Det senaste är nu att man med laserpistoler kan påverka skeendet genom att skjuta mot TV-rutan. Dessa dataspel innefattas inte av någon lagstiftning. En liknande lagstiftning som gäller för videogram skulle kunna gälla för dataspelen, eftersom det tekniskt sett inte är så stor skillnad på att sätta in en videokassett eller en datadiskett. Det förutsätter dock att en förhandsgranskning av video införs. Dataspelen är emellertid inte ur yttrandefrihetssynpunkt jämförbara med videofilmer. En speciell lag kan därför stiftas för data- och TV-spel. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en lagstiftning rörande våldsförhärligande data- och TV-spel. () () () ()
mot · GB02L711 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88 :L711 av m. fl. (s) om åtgärder mot krigs- och våldsleksaker 1979 tecknades en överenskommelse mellan den svenska leksaksbranschen och och dåvarande lekmiljörådet om att produkter med militär anknytning som huvudsakligen hänför sig till krig fr. o. m. 1914 inte får säljas. Denna överenskommelse hade föregåtts av mycket starka krav från sida om att en sanering av leksaksutbudet måste komma till stånd. har leksaksmarknaden förändrats mycket snabbt. Den traditionella leksaksbranschen har i huvudsak följt överenskommelsen. Däremot har nya produkter och marknadsföringsmetoder tillkommit . saluförs mycket våldsförhärligande produkter, som på olika sätt förintar varandra. Det handlar om plastfigurer, rollspel och dataspel. Leksakerna i form av plastfigurer är dock inga avbilder av föremål som använts i verkliga krig . De ger i stället en slags sciencefictionartad syn . Dessa grymma varelser som saluförs och marknadsförs förmedlar en otäck livsstil till våra barn. Marknadsföringen är total, i den bemärkelsen att produkterna finns i form av filmer på kabel-TV, videoinspelningar i leksaksaffärerna, serietidningar och som landskap i butikerna. Produkterna har färdiga namn, färdiga egenskaper, färdiga repliker - barnen får allt serverat. Den här totala marknadsföringen har visat sig vara mycket effektiv. Även mycket små barn lever sig in i dessa produkter och deras bereende, ett beteende som nästan enbart går ut på att använda våld. Rapporter börjar nu strömma in till från barnstugor som ser hur mycket små barn har förändrat sitt sätt att leka, hur de är mycket våldsamma och aggressiva mot varandra. De leker att de är de produkter de sett och har hemma. Våldsutvecklingen bland barn och ungdomar måste bekämpas med olika metoder. Det finns enkla lösningar när det gäller att förhindra en oönskad våldsutveckling. Men en åtgärd bland många är att se över marknadsföringen och försäljningen av dessa utländska leksaker. Efter motioner i har haft förnyade förhandlingar med leksaksbranschen om att förändra det gamla avtalet så att det också bör omfatta de nya våldsprodukter som tillkommit. Vid avslutade förhandlingar har branschen för sin del deklarerat att några inskränkningar i sin försäljning är man inte beredd att göra. bör ge regeringen i uppdrag att ge förslag till lagstiftning mot vålds- och krigsleksaker samt att ändra i marknadsföringslagen så att det inte Mot. skall vara tillåtet att göra reklam för vålds- och krigsleksaker. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av lagstiftning om förbud mot försäljning av krigs- och våldsleksaker, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ändring av lagstiftningen så att det inte skall vara tillåtet att göra reklam för krigs- och våldsleksaker. () () () () ()
mot · GB02L712 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:L712 av och () om räntan vid kontokortsköp Mångå betalar en alltför hög ränta på sina kontokortköp. Det dyraste kontot har en effektiv ränta på . På 16 kontokrediter är den effektiva räntan högre än . Det finns alternativ för hushållen, ett vanligt banklån med kvartalsbetalningar ger en effektiv ränta kring . Flera av finansbolagens kontokrediter är alltså dubbelt så dyra. Finansbolagen står under bankinspektionens tillsyn. Enligt bankinspektionen bör inte finansbolagens ränteuttag överstiga bankernas med . Bankinspektionen avråder konsumenter från att acceptera högre effektiva räntor än . Konsumenterna vill naturligtvis inte betala mer ränta på sina inköp än vad som är nödvändigt. Man måste fråga sig varför många då betalar dessa räntor. En förklaring kan vara att det brister i information till konsumenterna om den effektiva räntans storlek och informationen ger inte ett klart besked om den totala kostnaden för inköpen. och bankernas olika sätt att beräkna effektiv ränta bidrager inte heller till att göra det förståeligare för konsumenten. En annan orsak kan vara att det är lättare att erhålla kredit med hjälp av kontokort. Säkert finns det fler förklaringar till att konsumenter betalar oskälig ränta. Bankinspektionen kan inte tvinga ett finansbolag att sänka räntan utan endast rekommendera. Det behövs olika åtgärder för att konsumenterna inte skall behöva betala oskäliga räntor, dels klara entydiga regler hur den effektiva räntan skall räknas och dels en annan information som gör konsumenten uppmärksam på den totala kostnaden. Bankinspektionen måste också få de maktmedel som krävs för att stoppa ränteuttag som är oskäliga. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att förhindra att konsumenterna får betala oskäliga räntor.
mot · GB02L713 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:L713 av m. fl. (s) om ändring i konsumentkreditlagen 1987/88 Återigen ökar problemen att många får sin privatekonomi förstörd genom att de lockats till att ta dyra avbetalningsköp, kreditkortsskulder, postorderkonton och/eller lån från mer eller mindre seriösa lånefirmor. Hushållens nettoupplåning enbart från finansbolag har haft följande utveckling: 1987: (12 mån t. o. m. november) I många fall har man fallit offer för en förförisk marknadsföring, där de verkliga lånekostnaderna varit svåra att utläsa. I många fall har man inte vänt sig till bank, där billigare lån kunnat erbjudas. har orsaken varit att man inte vill få sin egen svåra ekonomiska situation granskad. När då ett erbjudande kommer att få låna , utan några speciella villkor, tar man ofta chansen. Därmed ökar man oftast sina problem, särskilt som dessa lån har höga kreditkostnader. gjorde ett värdefullt kartläggningsarbete. Det visade att risken för en alltför stor skuldbörda ökar om amorteringstiden är lång. Det är dessutom de långa amorteringstiderna som kraftigt fördyrar kreditkostnaderna. De långa amorteringstiderna gör också att det tar innan låntagaren kommer underfund med att han lånat över sin betalningsförmåga. föreslog en ändring i konsumentkreditlagen, att enhetliga regler om minimibetalning skulle införas. Lägst en tiondel av skulden under minst 10 av årets månader. Ett sådant enhetligt system skulle också kunna förbättra kreditkostnadsinformationen. Kreditkostnaden kunde få uttryckas i kronor vid annonsering, skyltning, marknadsföring, liksom i samband med varje köp. Det skulle på ett enkelt sätt göra köparen medveten om den verkliga skillnaden att köpa varan kontant eller på olika slag av kreditkort/avbetalning. 1 1987/88. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändringar i konsumentkreditlagen, så att regler för minimibetalningar införs och möjlighet skapas för tydligare kreditinformation. () () () ()
mot · GB02L714 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:L714 av och () om handeln med öl Alkoholpolitikens syfte är att begränsa den allt för höga konsumtionen och därmed begränsa alkoholskadorna. Denna riktpunkt fastställdes av 1977. Sedermera har dessutom anslutit sig till den av WHO upprättade rekommendationen om att reducera alkoholkonsumtionen fram . En väsentlig del för att uppnå det uppsatta målet är att bibehålla ungdomsåren alkoholfria. Samhället ger därför stöd till ungdomsverksamhet, har fastställda åldersgränser för inköp och servering av alkohol och ger inom skolans ram en värdefull information om alkoholens skadeverkningar. För att stödja dessa preventiva insatser är det nödvändigt att åldersgränserna vid försäljning upprätthålls. När det gäller ölförsäljning av klass II, som tillåts i den allmänna handeln, visar undersökningar att denna regel följs i mycket begränsad omfattning. , , genomförde en enkel test på hur livsmedelsbutikerna kontrollerar åldern vid inköp av öl. I vissa fall fick ungdomar ner de stötte man endast i undantagsfall på krav på ålderslegitimation. av butikerna begärde legitimation. En annan faktor som starkt bidragit till ölkonsumtionen bland de unga är extrapriserna på öl. Detta i kombination med flerburksförpackningar är klart konsumtionsstimulerande och bidrar till att motverka de mål samhället satt upp. En tredje orsak till det ökande öldrickandet bland ungdom är den reklam som förekommer, dels för klass II, som enligt gällande bestämmelser skall vara måttfull, men som fått en allt mer aggressiv utformning. Dessutom har bryggerierna utnyttjat den möjlighet som står till buds att göra förpackningar för olika ölklasser så lika att man med skilda associationer får intrycket av att reklamen avser starköl och inte lättöl, vilket ju i och för sig är en vara som är tillåten att göra reklam för. Att bryggeriernas intentioner lyckats råder ingen tvekan om. Starkölsförsäljningen har ökat kraftigt och lättölsförsäljningen ligger i princip kvar på samma nivå som . Klarar inte bryggeri branschen av att framställa förpackningar för lättöl som tydligt skiljer sig från exempelvis de som används för starköl, bör man överväga om man inte borde föra in lättölsreklamen under samma bestämmelser som gäller för starköl, dvs. helt förbjuda den. Sammanfattningsvis föreslås således: - åtgärder vidtas för att upprätthålla 18-årsgränsen för inköp av öl, i Mot. 1987/88 allmänna handeln, L714 - öl som lockvara med nedsatta priser får inte förekomma, - bryggerierna åläggs att vid utformning av förpackningar och beteckningar av öl ge dem en sådan utformning att förväxlingar inte kan uppstå. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om försäljning av öl. () ()
mot · GB02L715 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:L715 av m. fl. (c) om åtgärder mot våldsleksaker Leksaksbranschen har en stor uppgift att framställa leksaker som roar barn och som främjar deras utveckling till aktiva och ansvarskännande människor. Det finns också många bra svenska leksaker som är internationellt kända för sin kvalitet. Barnsäkerhetskunnandet är också stort i branschen. Barns lek är en del av deras uppfostran, man kan säga att det är deras utbildning. Barn formas av sina lekar och av vad de ser på TV likaväl som de formas av föräldrar och umgänget med andra människor. För barnens framtid är det av största vikt att den påverkan de utsätts för har en uppbyggande och inte en nedbrytande effekt. Det är därför beklagligt att leksaksbranschen som säkert väl känner till detta inte är beredd att teckna något nytt avtal om begränsning av försäljning och marknadsföring av våldsleksaker. Den alltmer raffinerade marknadsföringen av våldsleksaker genom våldsfilmer i TV-apparater i butikerna, skyltning och inte minst genom våldsfilmer och reklam i kabelTV uppmärksammades på allvar efter larmrapporter från daghem i områden med kabel-TV. Barnens lekar där hade förändrats och blivit våldsammare efter detta slag av reklam och av dessa leksaker. Föräldrar rapporterade att barnen kom hem från dagis med blåmärken efter våldslekar. Branschen är alltså inte beredd att begränsa utbudet av dessa leksaker. Det enda man är beredd att göra är att se över sin marknadsföring, ändra i skyltning och stänga våldsfilmerna i butikerna, detta dock utan att teckna avtal. Beträffande videofilmerna kommer detta problem att upphöra när förhandsgranskning av videogram införs, vilket vi i har yrkat i en partimotion. I stället för avtal om begränsningar har branschen nu tillsatt en utredning för att ta reda på om våldsleksakerna är skadliga eller inte. Som vi ser det är detta ett sätt att komma ifrån problemet och skjuta upp sitt handlande. En grundlig forskning tar tid. När kommer resultatet? Hur skall forskningen gå till? Man säger att några små plastfigurer kan väl inte vara så farliga. Nej, inte i sig, men genom sambandet med de rörliga bilderna och inspirationen därifrån upplever barnet om och om igen våldsscenerna. Det är inte samma slags våld som tidigare utan de här figurerna representerar ett grymt och grovt våld, ett utdraget extremvåld. Med hänsyn till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär överväganden och eventuella förslag i syfte att motverka marknadsföring, import, tillverkning och försäljning av vålds- och krigsleksaker. () ()
mot · GB02L716 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:L716 av och () om marknadsföringen av alkoholdrycker m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:Sk816 hemställs 1. att hos regeringen begär skärpta bestämmelser mot marknadsföring av alkoholdrycker från sprit- och vinagenter, 2. att hos regeringen begär förslag till lag som förbjuder marknadsföring av snabbvinsatser.
mot · GB02L717 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:L717 av och () om varudeklaration av kosmetika och hygienartiklar Uppskattningsvis besväras ca 1,5 milj. svenskar av någon form av allergi. Antalet ökar och av befolkningen tvingas söka läkare på grund av allergiska besvär. Anledningarna kan vara skiftande. Nya produkter kommer ständigt ut på marknaden och många av dem innehåller allergiframkallande ämnen. Producenten skall ansvara för att produkten inte innehåller skadliga ämnen. Men så länge som varudeklaration saknas på produkten kan konsumenten inte informeras om produktens innehåll. Frågan om varudeklaration på kosmetika och hygienprodukter har länge varit föremål för krav från allmänhetens sida. 1982 fick regeringens uppdrag att utreda hur kosmetika, tvål, schampo m. fl. hygienartiklar skall kunna kontrolleras och märkas. 1984 redovisades ett förslag om hur märkning av vissa ämnen som färg, parfym och andra aktiva ämnen skulle kunna anges på produkten. Etersom förslaget inte ansågs harmonisera med föranledde det inte något beslut ifrån regeringens sida. Istället fick nya direktiv om innehållsdeklaration och märkning av dessa produkter med anpassning till EG:s normer. 1985 överlämnades ett nytt förslag till regeringen, vars innebörd är i huvudsak att ingen generell ämnesvarudeklaration skall finnas på varan. Däremot skall vissa enskilda ämnen anges - öronmärkas - på varan. Riktlinjer skulle även enligt förslaget utfärdas till industrin om att i särskilda fall sätta en varningstext på kosmetika och hygienartiklar som innehåller skadliga ämnen. I förslaget ingår även att skall upprätta vägledande listor. Trots att det nu väckta förslaget till sitt innehåll är synnerligen försiktigt och trots att frågan utretts , så föreligger ännu inte ett konkret förslag från regeringen. vilseförs konsumenten att köpa allergitestat smink, som är en ren reklambluff. Allmänheten behöver en instans att vända sig till för att få råd, men först måste det fastställas riktlinjer om varudeklarationer. Ett riksdagsuttalande om sådana bestämmelser anser vi nu erforderligt. Hemställan Mot 1987/88 Mot bakgrund av det anförda hemställs L717 att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om regler för märkning av kosmetika och hygienartiklar.