mot · GB02So633 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88: So633 av m. fl. (c) om barnomsorgen Enligt ett riksdagsbeslut har kommunerna ålagts att ha barnomsorgen utbyggd så att alla barn från och till dess de börjar skolan kan erhålla plats. Barn vars föräldrar förvärvsarbetar eller studerar skall ha rätt till heltidsplats inom barnomsorgen. Från har vi länge hävdat att barnomsorgen skall byggas ut till full behovstäckning. Vi kunde emellertid inte ställa oss bakom riksdagsbeslutet i fråga, eftersom detta innebar en fortsatt ensidig satsning på barnomsorg utanför hemmet och inte tillgodosåg behovet av en vårdnadsersättning. inställning när det gäller barnomsorgen innebär att man ger utrymme för en större mångsidighet. Vi bejakar såväl daghem som familjedaghem, kooperativa, ideella och också privata. Man skall inte på förhand behöva bestämma proportionerna mellan dessa olika former. Det skall föräldrarna göra. De skall också avgöra om de av barnets uppväxt vill vårda barnen själva. Detta skulle underlättas genom ett vårdnadsbidrag, som , och föreslagit. Med den ökade flexibilitet vi i förordar i den kommunala barnomsorgen ges goda möjligheter att möta olika situationer utifrån de lokala förutsättningarna. Det är viktigt att barnomsorgens pedagogik utarbetas tillsammans med föräldrarna och så att barnen på ett naturligt sätt får kontakt med vuxenvärlden och de vardagssysslor som förekommer i hem och familj. Det är också viktigt att barnen får kunskap om de etiska grunder som vårt samhälle vilar på och bakgrunden till de traditioner som finns i vårt samhälle. Sådana pedagogiska inslag måste, liksom kunskap om natur och omgivning, delges barnen med utgångspunkt från de förutsättningar förskolebarnen har. All barnomsorg måste genomsyras av samma grundprinciper. Det gäller såväl barnomsorg i enskilt hem som i förskola och öppen förskola. Förskolebarnen är för sin utveckling i hög grad beroende av stabila vuxenrelationer. Det finns skäl understryka att stora förändringar i personalsammansättningen i ett daghem är skadligt för barnen och kan hämma deras utveckling. Det är också viktigt att uppmärksamma familjedaghemmens arbetssituation. Därför är det enligt vår mening angeläget att kommunerna förmår hantera personalfrågorna med större hänsyn till barnens situation. Allt står och faller med personalen. Det har avseende både på kvantitet och kvalitet. Vad som saknats är insikt om att brister i båda dessa avseenden hotar alla stolta planer på utbyggnad. Det är märkligt att insikten om en personalkris har börjat vinna insteg som ett bestämt årtal, 1991, har satts som mål för utbyggnaden. Här borde en realistisk bedömning, om den funnits, föranlett målmedvetna åtgärder för att motverka den brist på personal som hotar alla planer på utbyggnad. Så har inte skett. Det måste tolkas antingen som en omedvetenhet om vad planerna kräver eller som en uppgivenhet. Vad som måste till är ett åtgärdsprogram för att så snabbt som möjligt stävja en utveckling där bristen på personal omintetgör varje realistisk planering av en utbyggnad. Kravet på en rikare variation av barnomsorgen i , kooperativ eller enskild regi måste kunna ställas. Det är föräldrarna som utan byråkratiska pekpinnar fritt skall kunna välja omsorgsform bland alla de alternativ som tillgodoser vissa grundläggande kvalitativa krav. Redan nu kan man med stöd av erfarenheten konstatera att mångfalden och valfriheten paradoxalt nog ofta ger såväl billigare som bättre barnomsorg. I vårt alternativ skall det inte längre finnas några hinder för nya former av barnomsorg, t. ex. föräldrakooperativ med alternativ pedagogik, förskolor med konfessionell inriktning och i privat regi. Som förutsättning gäller att de finns med i den kommunala barnomsorgsplanen. har olika former av föräldradrivna daghem uppstått. Något som är mycket positivt med denna form av daghem är att man uppnår kontinuitet trots eventuella personalbyten och barnen får vidgade kontakter med vuxna. Betydelsefullt är också att grannskapskänslan i området förstärks. Många föräldrar har fått erfara att de kan vara en besvärlig väg att starta alternativ barnomsorg. Det skulle vara av stort värde om man fick ta del av erfarenheterna från andra håll. Det borde därför enligt vår uppfattning vara en uppgift för att för kommunernas räkning sammanställa ett informationsmaterial över alternativa barnomsorgsformer som kommit till stånd runt om i landet. En återerövrad föräldraroll med den insikt, självkänsla, kunskap och glädje som det kan innebära skulle kunna vara en ny ansatspunkt inte bara när det gäller ett självständigt val mellan olika alternativ utan också när det gäller medverkan i skapandet av olika alternativ. Eftersom intresset för och efterfrågan på kristna alternativ i barnomsorgen kraftigt ökar överallt i landet inställer sig frågan såväl för enskilda som för församlingar: Av vilket outgrundligt skäl är förhindrad att arbeta på samma villkor som andra? Muslimer, mosaiska trosbekännare, katolska församlingar, frikyrkor och ideella organisationer i övrigt kan nu mera få statsbidrag. Men det finns märkligt nog ett undantag och det är den barnomsorg som kan ge. Hos många föräldrar finns en positiv förväntan att kyrkorna kan tillföra daghemsverksamheten något väsentligt. En miljö som är präglad av lek, ansvarstagande, gemenskap, bön och andakt är vad som efterlyses. Mot den bakgrunden är det bra att daghem och fritidshem i kooperativ form eller stiftelseform kan få statsbidrag också de med inriktning. Här finns alltså utrymme för initiativ från intresserade. Men det måste även vara självklart att församlingar jämställs med andra trossamfund när det gäller möjligheten att stå som huvudman för olika former av barnomsorg och därmed kunna få statsbidrag. Familjedaghemmen är ett nödvändigt alternativ i den kommunala barnomsorgen. Det är bra att äntligen utarbetat pedagogiska riktlinjer också för denna verksamhet. Många kommuner har själva gjort stora insatser för att utveckla verksamheten i fråga. Det stärker dagbarn vårdarna i deras yrkesroll. Enligt vår uppfattning är det obegripligt att den modell för barnomsorgen som familjedaghemmen utgör och som är så flexibel, så lätt att inrätta och som så väl tillgodoser önskemål från många föräldrar alltför ofta läggs krokben för. Den praktiska tillämpningen ute i alltför många kommuner vittnar om att man från socialdemokratiskt håll inte betraktar familjedaghemmen som fullvärdiga alternativ. En plats i familjedaghem måste i sig vara likvärdig med en plats i daghem eller fritidshem och inte först om den kombineras med en plats i öppen förskola eller öppet fritidshem. Öppen förskola och öppet fritidshem skall vara ett erbjudande och inte ett tvång. Det grundläggande syftet med skolbarnsomsorgen är att erbjuda en trygg omsorg då föräldrarna och skolan inte gör det. För de barn som är i behov av tillsyn kan den ske t. ex. genom familjedaghem, föräldradrivna eller föreningsdrivna fritidshem eller genom fritidshem i eller annan regi. Varje lösning där föräldrarna erbjuds flera möjligheter att välja mellan är i sig bättre än en lösning där bara en möjlighet finns eller där en möjlighet starkt prioriteras. En positiv inställning till fritidshem med annan huvudman än kommunen skulle ha en gynnsam inverkan på kvaliteten i skolbarnsomsorgen. Det skulle ta vara på det kapital av ideell kraft som bör utnyttjas och det skulle ge utrymme för stor variation och uppfinningsrikedom. Många föräldrar föredrar för sina skolbarn plats i familjedaghem och ser det som ett utmärkt alternativ. Fritidsverksamhet i institutionaliserad form hamnar lätt i en överambitiös och ensidig inriktning på pedagogisk, schemalagd verksamhet som fyller barnets lediga tid. Man frågar sig om inte barnen på egen hand och spontant skall få utveckla lekar så som man alltid har gjort utan att någon vuxen måste finnas med i alla sammanhang. Det kan hända att vuxenvärlden också i form av ett aldrig så pedagogiskt nit berövar barn tid och möjlighet att få utveckla och leva i sin hemlighetsfulla värld. De flesta föräldrar känner en glädje i sitt föräldraansvar. Barnen och deras aktiviteter blir en möjlighet att vidga vyer, skapa nya sociala kontakter och närhet till barn ger en känslomässig utveckling. Också för skolbarnsomsorgen är det viktigt och naturligt att utgå från det starka föräldraengagemanget. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbyggnaden av barnomsorgen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kvaliteten i barnomsorgen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ett åtgärdsprogram för rekrytering av personal till barnomsorgen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om alternativ i barnomsorgen, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om barnomsorg med som huvudman, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om familjedaghemmen, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skolbarnsomsorgen. () () () () () () ()