mot · GB02So487 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:So487 av m. fl. (s, vpk) om tobak och snus Den s. k. kollektivdosen av luftföroreningar, det genomsnittliga för , kommer faktiskt mest från passiv rökning . Orden är , professor i miljömedicin på . Det är en god sammanfattning på en fråga som inte förekommer i den allmänna miljödebatten. har det motionerats i tobaksfrågan. Utvecklingen har gått framåt - sakta men ändock. Det finns emellertid fortfarande områden som behöver åtgärdas. I tider då miljöfrågorna står i centrum för den politiska debatten borde intresset för den passiva rökningen som miljöfråga vara stort. Ingen skall mot sin vilja utsättas för den luftförorening som tobaksrök utgör! Barnen har särskilt svårt att hävda sina rättigheter. Barn och unga måste kunna garanteras en rökfri uppväxtmiljö, det må gälla i förskolan, i familjedaghemmet eller i . Att kräva total rökfrihet på platser där barn vistas är egentligen en självklarhet. Skadeverkningarna av passiv rökning är så väl dokumenterade att någon vidare argumentering är överflödig. Det bör också vara dags att ta steget ut mot rökfria offentliga lokaler. Alla, inklusive allergiker, skall ha möjlighet att besöka offentliga inrättningar. Dagens situation är direkt diskriminerande mot vissa grupper. När och arbetarskyddsstyrelsen utfärdade gemensamma rekommendationer om rökning på arbetsplatser, hoppades många att situationen skulle förbättras radikalt. Tyvärr blev de besvikna. Utvärderingar som t. ex. VISIR har gjort visar att det på de flesta ställen är rökarens behov som har företräde. Det är dags att upphöja rekommendationen till bindande regel. Ett i riksdagssammanhang försummat problem är bruket av snus. När bruket var som högst 1920 förbrukades snus av en befolkning på fem miljoner. Ända sjönk dock snuskonsumtionen stadigt och kraftigt 1968 nå bottennoteringen . Då, 1968, vände kurvan, och har försäljningen ökat med ett par procent . såldes snus, den högsta siffran sedan . Om man försöker analysera trendbrottet 1968 kan man konstatera att snusbruket nu som tidigare är en svensk företeelse. Någon internationell konsumtionsökning för rökfria tobaksvaror finns inte. Förklaringen till den svenska konsumtionsökningen finns alltså att söka i . Just åren 1968 inledde en snuskampanj. I sin egen personaltidning framfördes förhoppningen om en renässans för snus, denna den arvrikaste, intressantaste och mest sägenomspunna produkten i STA:s sortiment. Bergssprängare, skogshuggare, bankdirektörer och fotbollsspelare uppmanades att titta så mycket gott snus det finns. har man erövrat , där vi finner att är dagligsnusare och tillfällighetssnusare. Av dessa är kvinnor i varje grupp. Trots att snuset inte fått något internationellt fäste tog WHO upp frågan om snus i ett veckolångt möte. Där fastslogs att det inte råder något tvivel om snusets skadlighet. Det är både hälsofarligt och beroendeframkallande. Därför blir WHO:s rekommendation: Totalförbjud snuset i alla länder där det inte redan är vanligt förekommande! rykte som snusland måste brytas. Vi anser att det är dags att genomföra samma kampanj mot snuset som pågått mot rökning. bör ges detta uppdrag. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förskolans och elever skall garanteras rätt till rökfria miljöer, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att offentliga lokaler skall göras rökfria, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att och arbetarskyddsstyrelsens rekommendationer skall upphöjas till bindande föreskrifter, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en informationskampanj om snus. (vpk) (vpk) 1987/88 So487