mot · GB02A258 · 1988-01-26 00:00:00 — om ändring i lagstiftningen om arbetsförmedling Enligt en (reviderad 1949), som anslutit sig till, är arbetsförmedling i vinstsyfte förbjuden. Den svenska arbetsförmedlingslagen bygger på den principen. Förmedling av arbete ska ske av offentliga organ och vara avgiftsfri. Såväl som den svenska lagen tillkom till skydd för arbetslösa. Det fanns både i och andra länder exempel på att förmedlingsbyråer utnyttjat de arbetslösas utsatta position och gjort oskäliga vinster. Problemet med lagstiftningen, som den kommit att tillämpas, är att den allvarligt hämmar tillväxten av nya serviceföretag. Den har nämligen i åberopats mot många serviceföretag som bedriver uppdragsverksamhet, t. ex. skrivbyråer, konsultbyråer, förmedlingar av sjukvårdspersonal (Syster-pool i ) och senast ett företag som ägnar sig åt arbetsledarentreprenad inom barnomsorgen (). 1 det sistnämnda fallet fann emellertid arbetsdomstolen, efter ett principiellt intressant yttrande från , att den prövade verksamheten i inte stred mot arbetsförmedlingslagen. Enligt juristerna är emellertid rättsläget så oklart på detta område att det är svårt att uttala sig om vilken verksamhet som är förbjuden och inte. ser mycket annorlunda ut än när lag tillkom. Fackföreningsrörelsen är starkare och en rad lagar har tillkommit för att stärka arbetstagarnas ställning. gör många bedömningen att den privata tjänstesektorn bör växa för att vi ska klara att hålla sysselsättningen uppe. Det kan ifrågasättas om 1935 års lag är anpassad till dagens situation. Serviceföretag som bedriver uppdragsverksamhet fyller en viktig funktion i det svenska samhället. De ger flexibilitet och innebär att företag och institutioner kan få specialiserad hjälp vid de tillfällen de behöver, utan att binda sig för att anställa personal som det är svårt att ge full sysselsättning. Den personal som hyrs ut blir yrkesskickligare genom att den har jämnare sysselsättning och får erfarenheter från olika arbetsplatser. Det är mycket viktigt för tjänstesektorns utveckling att frågan om hur arbetsförmedlingslagen ska tolkas reds ut. Behöver över huvud taget arbetsförmedling i vinstsyfte vara förbjuden? Skulle etableringsfrihet på detta område kanske skapa nya, kreativa lösningar som skulle förbättra 1 1987/88. arbetsmarknadens funktionssätt och minska arbetslösheten? Men även om det skulle anses nödvändigt med en lag som förbjuder A258 privata arbetsförmedlingar är det viktigt att gränsdragningen mot uppdragsverksamhet görs tydlig. Det måste i så fall göras en distinktion mellan företag vars syfte är att förmedla arbete och företag som säljer tjänster. I vissa andra länder som anslutit sig till den nämnda har denna kunnat göras. Vill man bygga lagstiftningen på denna princip kan den begränsas till att gälla personer som är arbetssökande och alltså inte anställda. I sitt yttrande till AD om det nämnda Pysslingen-fallet skriver AMS att det bedömningsschema som tillämpas vid bedömning av dessa frågor, hämtat från en dom i HD 1973, inte är särskilt väl lämpat för den här typen av verksamhet. Schemat passar bäst in på industriell verksamhet. Rättspraxis ger inte heller någon vägledning för bedömning av det här fallet. HD:s avgörande 1973 avsåg verksamheten inom varvsindustrin, som svårligen kan jämföras med barnomsorgen." AMS yttrande understryker vikten av att rättsreglerna på detta område görs om. Om ska göra någon mera grundläggande förändring av vår arbetsmarknadslagstiftning, måste vi säga upp vår anslutning till 1LOkonvention nr 94. Det kan ske tidigast eller nästa gång . Det är alltså hög tid att allvarligt överväga denna fråga, som med all säkerhet kommer att få en växande betydelse, eftersom företagstjänster är den snabbast växande delen av den privata tjänstesektorn och en stor del av dessa företagstjänster skulle vara hotade vid en rigorös tillämpning av gällande lagstiftning. För egen del tror jag att riskerna för missbruk och otillbörligt utnyttjande av personer i en besvärlig situation skulle kunna elimineras utan ett statligt arbetsförmedlingsmonopol. Men även om man kommer till en annan bedömning på den punkten är det av största vikt att lagens olyckliga och knappast avsedda följdverkningar åtgärdas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av arbetsförmedlingslagen, i första hand för att från arbetsförmedlingsbegreppet exkludera uppdragsverksamhet.