ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02Ju805 · 1988-01-14 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju805 om ersättning till borgerlig vigselförrättare, m. m. Ersättning till särskilt förordnad vigselförrättare utgår med . för första vigsel . Har vigselförrättaren förrättat mer än en vigsel utgår ersättning med . för varje vigsel utöver den första. Den ersättningsnivå som gäller infördes . för första vigseln och . för första vigseln och . för de följande . Den fantastiska höjning av arvodet som skedde 1977 kunde åstadkommas endast genom en lagändring, vilket väl får antas vara skälet till den otillständiga trögheten. Sett mot bakgrund av dagens arbetstidslagstiftning, avtalen på arbetsmarknaden och den allmänna synen på arbete kan man utan vidare påstå att staten utnyttjar de borgerliga vigselförrättarna. Den höjning som då och då gjorts är nästintill en oförskämdhet i sin snålhet och tröghet. Vigselförrättare är ofta kommunala tjänstemän och förtroendevalda, vilka förordnats av på förslag av sina resp. kommuner. De här aktuella vigslarna förrättas till väsentlig del , samt helgdagsaftnar. Dessa tidpunkter brukar inom arbetsmarknaden betecknas som obekväma. I realiteten spolieras ofta en halv dag i samband med en vigsel. Man bör beakta att också administrationen av vigseln helt sköts av vigselförrättaren själv. T. o. m. resekostnaderna från bostaden till vigsellokalen och åter betalas av vigselförrättaren själv. Detta medför i flera kommuner att vigselförrättaren i verkligheten icke utfår någon som helst ersättning för sitt arbete och i de mest stötande fallen innebär det t. o. m. direkta kostnader. återstår efter skatt och bensinkostnaden för bilresan till och från vigsellokalen uppgår till ett belopp som ofta överstiger nettoarvodet, har gränsen för vad som kan anses skäligt passerats. har fått ett antal förfrågningar om det är möjligt för en kommun att tillskjuta ekonomiska medel så att man som vigselförrättare i vart fall icke åsamkas egna kostnader för uppdraget. Då förrättande av borgerlig vigsel är en statlig angelägenhet, saknas möjligheter för kommunerna att inträda ekonomiskt, så att vigselförrättarna får en skälig ersättning. Det är utomordentligt angeläget att en ändring av ersättningsreglerna kommer till stånd. Vidtas inga ändringar i de nuvarande reglerna, är det helt klart att en rad ytterligare avsägningar av uppdrag som vigselförrätta re kommer att ske. Svårigheterna att förmå nya tjänstemän och förtroendevalda att åta sig dessa uppdrag på nu gällande villkor blir alltmer påtagliga ju går utan att ersättningsreglerna anpassas till en skälig nivå. Enligt min mening bör ersättningsnivån för borgerliga vigselförrättare knytas till ett levnadskostnadsindex, så att skälig höjning kan ske med automatik och inte behöver föranleda författningsändring. Det bör ankomma på regeringen att återkomma till med författningsförslag i enlighet med vad som sägs i motionen. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till förändrade föreskrifter för borgerlig vigsel och ändring av ersättningsreglerna i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · GB02Ju806 · 1988-01-19 00:00:00 — 1987/88 :Ju806 av () om pornografiska föreställningar gäller enligt 10 § allmänna ordningsstadgan (1956:617) ett generellt förbud att anordna offentliga pornografiska föreställningar. Syftet med förbudet är att motverka prostitutionen. Från sexklubb till prostitution är steget inte långt och många gatuprostituerade har varit verksamma i sexklubbssammanhang. Förbudet är också ägnat att motverka den kriminalitet och det asociala levnadssätt som främjas av den särskilda miljön vid sexklubbarna. Vid förbudets tillkomst utgick man från att sexklubbarna måste lägga ned sin dåvarande verksamhet. Man förutsåg emellertid också att de ekonomiska intressenterna i första hand försökte anpassa sin verksamhet till förbudet och att det därigenom kunde uppstå risk för nya avarter. Skulle utvecklingen visa att sexklubbsverksamheten funnit nya former som medför risk för prostitution och andra allvarliga olägenheter räknade man med att dessa tendenser borde kunna bemästras av polis- och socialmyndigheter. Mot den här bakgrunden undersöks vikten av att dessa myndigheter noga följer utvecklingen och har insyn i verksamheten. I har man efter förbudets tillkomst vidtagit åtgärder från både kommunens och polisens sida beträffande sexklubbarna. Trots det finns det alltjämt flera sexklubbar som är verksamma i kommunen. Jag anser därför att man från samhällets sida bör skärpa synen på sexklubbarnas verksamhet ytterligare. Inte minst AIDS-hotet motiverar att man ser allvarligare än tidigare på den här typen av verksamhet. Av stor betydelse för polisens prioritering av insatserna mot brottslig verksamhet är bl. a. brottets svårighetsgrad. Den hänger i sin tur samman med vilket straff som är stadgat för brottet. Vill man få till stånd en skärpning av samhällets syn på sexklubbarnas verksamhet och av bl. a. polisens insatser mot verksamheten är det därför av stor betydelse att straffet för överträdelse av förbudet mot offentliga pornografiska föreställningar skärps. Enligt 29 § allmänna ordningsstadgan är det stadgat böter eller fängelse för överträdelse av förbudet mot offentliga pornografiska föreställningar. Jag anser att straffet bör skärpas och ändras till fängelse i högst eller, om omständigheterna är mildrande, böter. Som jämförelse kan nämnas att den som anordnar sådan tillställning eller sammankomst som avses i 2§ lagen (1987:375) om förbud mot s. k. 1 1987188.3 sami. bastuklubbar och andra liknande verksamheter enligt 3 § samma lag döms till fängelse i högst eller, om omständigheterna är mildrande, till böter. Ändrar man straffsatsen beträffande förbudet mot offentliga pornografiska föreställningar kan det enligt vår mening vara lämpligt att även överväga om gränsdragningen mellan vad som räknas som pornografisk föreställning och vad som inte räknas dit är tillräckligt tydligt angiven i lagstiftningen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring av allmänna ordningsstadgan i enlighet med vad som anförts i motionen. 1987/88 Ju806
mot · GB02Ju807 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Ju807 av och () om TV-övervakning Den enskilda människan måste ha rätt till en fredad zon inom vilken hon eller han skall slippa inblandning från utomstående, andra personer och myndigheter. Detta gäller också TV-övervakning och optisk-elektronisk övervakning. har vi i en lag om TV-övervakning. Huvudprincipen är att övervakning med TV-kamera inte i något fall får vara dold. skall ge tillstånd för övervakning av offentliga platser. Den tekniska utvecklingen har gått så snabbt att integritetsskyddet riskerar att gå förlorat om bestämmelserna i lagen inte anpassas till den moderna tekniken. Det finns mycket sofistikerad optisk-elektronisk utrustning. Använder man kraftfulla datorer som är försedda med särskilda behandlingsprogram tillsammans med optisk-elektronisk utrustning kan övervakningen bli oerhört integritetskränkande. Det är därför angeläget, att en ny lag skapas som omfattar både optisk-elektronisk övervakning och personövervakning med TV-kamera. Dold övervakning bör inte få förekomma vare sig på allmän eller enskild plats. Undantag kan möjligen göras för försvaret och sjukvården. Även bör vara tillståndsmyndighet. För att få tillstånd måste verkliga behov finnas som t. ex. att förebygga brott och olycksfall. Bara i undantagsfall skall inspelning och lagring av bilder tillåtas. Vid studium av tillståndsärenden kan man konstatera att kommunerna ofta har varit mer restriktiva än länsstyrelserna. Som exempel kan nämnas kommun. Där hade man på behandlat 19 ansökningar varav 7 tillstyrkts och 12 avslagits. Av dessa 19 ärenden har tillstyrkt 17 och avslagit 2 ansökningar. Man har t. ex. gett tillstånd inte bara till stora affärer och varuhus utan också till små butiker som inte säljer varor av något mer betydande värde. Det är väsentligt att andra vägar än TV-övervakning prövas ingående, t. ex. att de stöldbegärliga varorna ges en mindre utsatt placering eller att de förses med mekaniskt eller elektroniskt stöldskydd. Naturligtvis kan det förekomma att ett behov uppstår att mycket snabbt få ett tillstånd till personövervakning t. ex. vid en olycka eller brand. I extrema fall bör tillstånd kunna ges i efterhand efter muntliga ansökningar. Sammanfattningsvis kan sägas att tillstånd skall ges bara om det bedömes 1* 1987188. nödvändigt för ändamålet och det inte finns någon anledning att anta att otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet skall uppstå. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillstånd att bruka optisk-elektronisk övervakning och personövervakning med TV-kamera. () () 1987/88 Ju807
mot · GB02Ju808 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju808 om ersättning för skador vid förhindrande av brott Skall allmänheten förhålla sig passiv när brott begås? Flera uppmärksammade fall tyder på detta. Våldsverkare av olika slag skall alltså utan ingripanden från allmänheten få utföra kriminella handlingar. Den uppfattningen får man i alla fall, när en tingsrätt nekat en person som ingrep mot en farlig våldsbrottsling att få sina skador ersatta. Flera försäkringsbolag har visat intresse för att medverka till en lösning så att de personer som försöker förhindra brott hålls skadeslösa. Detta är emellertid en uppgift för samhället. En lösning skulle vara att särskilda anslag avsattes för att snabbt kunna ersätta t. ex. förstörda glasögon eller andra tillhörigheter. En person som räddar en drunknande brukar oftast få en belöning, men den som räddar en person från att utsättas för våldsbrott får enligt nuvarande praxis i allmänhet själv stå sitt kast, om han i samband med ingripandet skadas eller får sina tillhörigheter förstörda. Bland allmänheten finns ett naturligt engagemang och ett intresse för att motverka våld eller annan brottslighet. Med nuvarande regler för ersättning är risken stor att människors benägenhet att ingripa för att förhindra brott minskar, när man inte känner samhällets stöd. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lagstiftning eller andra regler om ersättning till personer som skadas vid förhindrande av brott.
mot · GB02Ju809 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Ju809 av m. fl. om förbättrad kontroll av legitimationshandlingar har bankbedrägerier ökat i en oroväckande omfattning. Olika ligor har lyckats få ut stora belopp genom bl. a. förfalskade körkort. I pressen har det framkommit att vissa ligor i lyckats lura till sig minst 5,5 miljoner genom förfalskade legitimationer. Större krav måste ställas på banker om kontroll och granskning av legitimationshandlingar. De flesta legitimationshandlingar som tydligen används vid dessa bedrägerier är körkort, det gäller både förfalskade och stulna körkort. Man räknar med att det finns tusentals förfalskade och stulna körkort i omlopp, de flesta finns säkert hos dessa ligor. Alla, banker och myndigheter, måste försöka vidta åtgärder för att få stopp på dessa bankbedrägerier. En möjlighet för att sätta stopp för förfalskade körkort skulle kunna vara att samtliga körkort kodas enligt system som används för många andra typer av plastkort. Om detta infördes skulle man effektivt kunna spärra stulna körkort, dessutom skulle möjligheterna att förfalska körkort och sedan använda dem för legitimation elimineras. Att införa detta system för körkort torde inte vara omöjligt, men säkerligen nödvändigt om vi inte skall få en utökad brottslighet med förfalskade körkort. Säkerligen kan även andra legitimationshandlingar införa ett system med kodning för att bekämpa denna brottslighet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet och möjligheten att förbättra säkerheten i samband med användande av olika legitimationshandlingar. () () () ()
mot · GB02Ju811 · 1988-01-21 00:00:00 — 20. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om prioritering av kvarters/områdespolisverksamhet, 21. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ordningsskapande arbete och gatupatrullering, 22. att beslutar att de före gällande reglerna om åtalsunderlåtelse åter skall gälla, 23. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en ökad lekmannarepresentation i domstol, 24. att beslutar att de under D2. na, Ersättning till nämndemän, D3. Allmänna förvaltningsdomstolarna, Ersättning till nämndemän samt D5. Försäkringsdomstolarno, Ersättning till nämndemän och andra icke lagfarna personer, i den de1 anslagen avser ersättning till nämndemän, anslagna medlen i sin helhet skall användas för en höjning av grundbeloppet, 25. att hos regeringen begär förslag till införande av påföljden samhällstjänst, 26. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser mot gruppen extremt brottsaktiva gärningsmän, 27. att hos regeringen begär förslag avseende särbehandling av vissa dömda så som i motionen föreslås, 28. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om villkorlig frigivning efter 2h avtjänad strafftid. () () () () () (c) () () () () ()
mot · GB02Ju813 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Ju813 av m. fl. om promillegränsen vid rattonykterhet, m. m. IV0//00 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:So237 hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till en ny lägsta promillegräns vid vilken ansvar för trafikonykterhet inträder, 2. att med ändring av förslaget i proposition 1987/88:71 om ändringar i narkotikastrafflagen beslutar att 2 § narkotikastrafflagen (1968:64) skall ha följande lydelse: Är brott som avses i 1 § att anse som ringa, döms till böter eller fängelse . 3. att hos regeringen begär förslag om ett åtgärdsprogram för att skära av tillförseln av narkotika till kriminalvårdsanstalterna. () () () 1 1987/88.
mot · GB02Ju816 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju816 av m. fl. (c) om en antivåldskampanj Den ständigt ökande våldsbrottsligheten är ett stort problem för såväl offer och gärningsman som för samhället. Inga handlingar är så kränkande för människors integritet som våldsbrott. De skador som uppstår kan vara av både fysisk och psykisk art. För många människor, särskilt kvinnor, är tillvaron outhärdlig. De tvingas leva i ständig skräck för misshandel eller sexuella övergrepp som en närstående man utövar. Genomsnittligt misshandlas en kvinna till döds i vårt land. Gärningsmännen som begår våldshandlingar är ofta rädda och osäkra. De har inte lärt sig att hantera sin ilska och att lösa konflikter utan att ta till handgripligheter. Det kan finnas en bakomliggande psykologisk sårbarhet. Relationsstörningar till föräldrar eller alkoholmissbruk hör till bilden. Enligt SCB:s offerstudie uppskattas antalet personer som måst uppsöka läkare, tandläkare eller sjuksköterska på grund av våld till ca 40 000. Nära 15 000 personer blev sjukskrivna eller var oförmögna att utföra sina vardagliga sysslor under minst . Våldsutvecklingens utbredning i alla dess former måste fram i ljuset. Vi behöver få till stånd en kraftig folkopinion som tar avstånd från våldet varhelst det uppträder. Det krävs en attitydförändring som leder till ett aktivt arbete för ett våldsfritt samhälle. Vi behöver en bred folkkampanj som bör vara landsomfattande och genomsyra hela vårt samhälle. Fackliga och ideella organisationer bör samverka med statliga organ och kommuner. Därför krävs en parlamentariskt förankrad kampanjledning som skall initiera och planera ett brett och intensivt opinionsarbete för ett våldsfritt samhälle. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en parlamentarisk ledningsgrupp för kampanj för ett våldsfritt samhälle. () () 1987/88 Ju816
mot · GB02Ju817 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju817 av m. fl. (c) om kriminalpolitisk forskning Olika metoder har prövats för att tillrättaföra människor som begått brott. gällde det allmänpreventiva tänkandet - de skulle straffas i avskräckande syfte. 70-talet blev det decennium då ingen fick stämplas som avvikare eftersom denne i så fall identifierade sig med rollen kriminell. anses det fel att tvinga någon att låta sig behandlas. Med denna rika flora av tillämpade metoder borde vi ha goda kunskaper om vilken inriktning som ger bäst resultat. Tyvärr tycks vi fortfarande famla oss fram utan någon större kunskap. Någon forskning eller studier som kan ge vägledning för framtiden har inte utförts. Med hänsyn till den betydelse för påföljdssystemet och strafflagstiftningen i stort som dessa frågor har är det nödvändigt att sådan forskning och utvärdering av olika behandlingsformer kommer till stånd. Den låga kvinnokriminaliteten är en intressant utgångspunkt för forskning av könsrollernas betydelse för brottsligheten. Om männen vore lika laglydiga som kvinnorna skulle den totala brottsligheten minska . Kvinnor och män begår olika brott. Bland kvinnor är det förmögenhetsbrott som dominerar, för män är trafikbrott vanligast. Grova stölder, våldsbrott och sexuella övergrepp är mäns speciella brottstyper. Genom forskning om vilka faktorer som leder till att så få kvinnor är kriminella borde vi få insikter om hur det brottsförebyggande arbetet bör bedrivas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning och utvärdering av olika behandlingsmetoder inom kriminalvården, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om könsrollernas betydelse för brottsligheten. () ()
mot · GB02Ju820 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju820 av och i (c) om införsel av jaktvapen En ökande del av svensk turism är inbjudan till jakt av framför allt älg. Innevånarna i de europeiska länderna upplever denna jakt som ett stort och spännande äventyr. Inkomsterna av sådan jakt bidrar på icke föraktfullt sätt till att höja inkomsterna av utländsk turism. När det gäller införsel av jaktvapen så skiljer det mellan bestämmelserna för nordiska innevånare och i övrigt. Som exempel kan nämnas att för en tysk jägare kostar det att få tillstånd att föra in sitt jaktvapen i medan det för en norsk jägare i samma situation är kostnadsfritt. De nordiska bestämmelserna är dessutom bättre och säkrare ur kontrollsynpunkt varför det vore eftersträvansvärt att få liknande bestämmelser i hela . Med anledning av ovanstående hemställer vi att begär att regeringen verkar för enhetliga bestämmelser inom för införsel av jaktvapen vid tillfälliga besök när inbjudan föreligger. () ()
mot · GB02K202 · 1988-01-13 00:00:00 — I motionen har lagts fram förslag som medför lagändringar. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderliga sådana ändringar. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om principer för lagstiftningen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en genomgång av svensk lagstiftning i avsikt att bringa den i. överensstämmelse med de krav som anslutning till konvention om de mänskliga rättigheterna medför, 3. att hos regeringen begär utredning om grundlagsskyddad äganderätt i enlighet med vad som i motionen anförts, 4. att hos regeringen begär utredning om grundlagsskyddad avtalsfrihet i enlighet med vad som i motionen anförts, 5. att hos regeringen begär utredning om grundlagsskyddad närings- och yrkesfrihet i enlighet med vad som i motionen anförts, 6. att beslutar ändra 11 kap. 14 § regeringsformen i enlighet med vad som i motionen anförts, 7. att hos regeringen begär utredning om införandet av en författningsdomstol i enlighet med vad som i motionen anförts, 8. att hos regeringen begär förslag till ändring i regeringsformen för att säkerställa den negativa föreningsrätten, [att hos regeringen begär utredning om införande av ökad rätt till skadestånd från det allmänna vid felaktig myndighetsutövning,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tidpunkten för lagstiftning om straffansvar för tjänstefel,2] 1 1987/88 :L602. 2 1987/88 :Ju603. 9. att uttalar att fyraåriga mandatperioder och skilda valdagar för riksdags- och kommunalval bör införas, 10. att uttalar att en kyrkans valdag bör införas i enlighet med vad som anförts i motionen, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om riksdagsutskottens sammansättning, 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om regeringens utrymme för styrning av förvaltningsmyndigheterna under regeringen, 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om informella kontakter mellan regeringen eller dess kansli och myndigheter, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillsättning av statliga tjänster, 15. att hos regeringen begär utredning om rådgivande folkomröstningar på såväl riks- som kommunalnivå i enlighet med vad som i motionen anförts, 16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skärpta beredningskrav för regeringensärenden, 17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ovillkorlig rätt för en minoritet i ett riksdagsutskott att begära lagrådets yttrande över framlagda lagförslag. 1987/88 K202 () () () () () () () () () () () 1 1987/88:L602. 2 1987/88 :Ju603.
mot · GB02K204 · 1988-01-14 00:00:00 — Motion till 1987/88 :K204 av och i (m) om negativ föreningsrätt Det borde vara lika självklart för en människa att ha rätt att stå utanför en organisation som att ha rätt att ansluta sig till en sådan. Så är det emellertid inte. Föreningsfriheten innebär enligt 2 kap. 1 § RF en frihet gentemot det allmänna att ansluta sig till en organisation. Detsamma gäller friheten att stå utanför en organisation. När det gäller den enskildes förhållande till en organisation har frågan vid upprepade tillfällen behandlats i , . har inte ansett att frågan bör regleras i grundlag, vilket vi motionärer föreslagit. har ansett att frågan bör kunna lösas på annat sätt och har uppenbarligen funnit det tillräckligt att arbetsdomstolen slagit fast att medlemmar av ett fackförbund måste ha rätt att lämna förbundet efter en viss uppsägningstid. Teori är ett, praktik ett annat! medger t. ex. inte rätt till utträde ur facket. Många LO-medlemmar kan vittna om att enda sättet akt komma ur en fackorganisation är att straffa sig ut genom att inte betala medlemsavgift. Uttalanden från Arbetsdomstolen och hjälper inte! S. k. organisationsklausuler tvingar mer eller mindre människor att vara organiserade i en viss fackorganisation. De flesta löntagare inser väfdet av att vara organiserade i en fackorganisation. De vill emellertid känna, att de bestämmer själva. Många är kritiska till vissa företeelser inom de fackliga organisationerna, t. ex. kollektivanslutning till socialdemokratiska partiet och stadgeuttalanden om att fackorganisationen arbetar för socialismens införande. De anser också att facket påtagit sig uppgifter, som de själva vill svara för, t. ex. genom att kollektivt ansluta dem till ett visst försäkringsbolag. Sådana ingrepp i den personliga integriteten gör att många skulle välja att stå utanför en organisation. Detsamma gäller anställda inom mycket små företag med nära kommunikation mellan den anställde och företaget. Självklara, demokratiska principer talar för att en negativ föreningsfrihet bör införas genom att en sådan inskrivs i grundlag. Med hänvisning till det anförda hemställs , K204 att hos regeringen begär förslag till ändring i grundlagen för att säkerställa den negativa föreningsrätten. () ()
mot · GB02K205 · 1988-01-14 00:00:00 — Motion till 1987/88 :K205 av m. fl. om den enskildes förhållande till organisationer, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:L203 hemställs att hos regeringen begär en utredning av frågan om förstärkt grundlagsskydd för den enskildes ställning i förhållande till organisationerna samt av frågan om korporativa tendenser i det svenska samhället. () () () () () () () () ()