mot · GB02Sf326 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sf326 av och () om kvinnor och ATP Det finns inga belägg för att jämställdheten mellan kvinnor och män skulle vara genomförd, eller ens inom räckhåll. Kvinnor är arbetslösa i högre utsträckning än män. av kvinnorna arbetar heltid och resten är hemma helt eller arbetar deltid medan av männen arbetar heltid. Segregationen i yrke och utbildning består. Vi har fått en gymnasieskola som till stor del är antingen en ren flickskola eller ren pojkskola, och med en relativt liten samskola där pojkar och flickor deltar i lika utsträckning. Kvinnor är i lägre utsträckning chefer än i andra västländer, och fortfarande kraftigt underrepresenterade i parlamentariska församlingar. Männen är i liten utsträckning frånvarande från sitt arbete på grund av hemarbete och vård av barn. av alla uttagna dagar med ersättning från föräldraförsäkringen togs 1985 ut av män, medan barnen vårdades av sina mödrar av hela den föräldraförsäkringsersatta tiden. Vare sig ett par har barn eller ej är det kvinnan som arbetar mest i hushållet. Ekonomiskt sett ligger kvinnan i ett underläge. Löneklyftan mellan kvinnor och män med samma arbetsuppgifter består decennium efter decennium. Kvinnornas sammanräknade genomsnittliga inkomst var 1985 62 000, medan männens motsvarande genomsnittliga inkomst var 95 500 . Kvinnors medelinkomst i olika åldrar 1985 var i samtliga åldersklasser lägre än männens. Som om inte detta skulle vara nog betalar dessutom kvinnor högre skatt än männen vid lika årsinkomst, något som blir mest markant i de högre inkomstskikten. Utan att vara alltför pessimistisk kan man konstatera att könsrollsmönstret knappast är statt i upplösning under den närmast överblickbara tiden. En viktig konsekvens av detta är att kvinnors ekonomiska villkor framförallt efter pensioneringen är mycket sämre än männens. Det beror framförallt på att kvinnan inom äktenskapets ram utgår från att makarna tryggt kan fördela lönearbete och hemarbete mellan sig om de önskar, utan att detta får negativa ekonomiska konsekvenser för henne. Bägge makarna har ju gemensam försörjningsplikt för varandra. När äktenskapet upphör, är det meningen enligt lagen att makarnas tillgångar skall delas lika, eftersom makar skall ha rätt att på olika sätt bidra till hushållet och ha lika rätt till tillgångarna. Detta fungerar dock inte för pensionspoängen. Den betraktas som en individuell förmån. Vid skilsmässa uppstår därför en gigantisk ekonomisk klyfta mellan kvinnor och män, eftersom kvinnor i princip alltid har lägre lön även när de arbetar heltid. 1 de flesta fall har kvinnan arbetat deltid under långa perioder, och i många fall har hon stannat hemma med barn . Dels kommer kvinnor ofta inte upp till det antal år som krävs för full ATP, dels blir deras ATP lägre eftersom kvinnor har lägre lön av de ovan angivna skälen (lägre lön vid lika arbete, lägre befattningar i allmänhet dessutom, och till råga på allt lägre årsinkomst på grund av deltidsarbete). En skilsmässa förvandlas i värsta fall till en ojämlikhetsmaskin. Kvinnan lämnas nästan helt utan lön för det arbete hon lagt ner under ett långt liv, och mannen kan leva gott på ålderdomen med de pensionspoäng hustrun gjort det möjligt för honom att spara ihop till. Denna situation upptäcker de flesta kvinnor att de försatts i när det redan är . Det finns nog inte någon kvinna som bestämmer sig för arbetsfördelningen i hemmet först efter att ha suttit och räknat på ATP-poängen. För kvinnor och män är valet mellan förvärvsarbete och barnomsorg knappast ett fritt val. Det är i hög grad fortfarande styrt av seklers traditioner, av omvärldens tyngande förväntningar och kvardröjande fördomar om kvinnors och mäns olika egenskaper och roller. ATP-poängens roll för att ytterligare skapa ekonomiska skillnader mellan kvinnor och män är en av de viktigaste jämställdhetsfrågorna . Detta på grund av att nästan vartannat äktenskap upplöses, och många av dessa kvinnor kommer att befinna sig i den ovan skisserade situationen. Detta också på grund av att vi kan se att pensionspoängens fördelning kommer att bli alltmer skev för varje decennium. Huvudmönstret i könsrollerna kommer att bestå ännu . För att inte orimliga ekonomiska orättvisor ska drabba kvinnorna enbart i deras egenskap av kvinnor måste en reform övervägas. Det finns dessutom en grupp människor som av olika skäl inte kan gifta sig. Dit hör homosexuella sambor. De omfattas nu av lagen om sammanboende. Homosexuella bör, likaväl som andra, kunna inrätta sitt samliv utan att den ena parten blir lidande vid en separation. Det är rimligt att sammanboende, även homosexuella, får rätt att avtala sig till en likadelning av pensionspoängen eller till den konstruktion som blir gällande för gifta och övriga sambor. Ett avtal är ju beroende av att bägge parter skriver under, och blir därför inte en belastning för någon utan enbart en vidgad frihet för dem som vill utnyttja möjligheten. Därför bör pensionsberedningen få ett klart formulerat uppdrag att överväga olika alternativ för hur ATP-poängen kan fördelas rättvist mellan makar framförallt vid skilsmässa. Framförallt bör möjligheten att införa en delning av pensionspoängen efter skilsmässan efter begäran från ena parten övervägas. Det finns flera olika modeller att hämta inspiration från. 1 både och har olika sätt att lösa denna ekonomiska orättvisa tagits i bruk. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om delning av ATP-poäng. () ()