mot · GB02Ub246 · 1988-01-21 00:00:00 — I skolan förekommer det, precis som i samhället i övrigt, trakasserier mobbing - och våld. Dessa problem är inte nya men det finns tecken som tyder på att de har förvärrats . Till en del tror vi att detta är ett icke acceptabelt resultat av den integrerade skolan. I en och samma klass undervisas normalpresterande elever, svagpresterande elever vilka tidigare undervisades i hjälpklass, högpresterande elever samt mycket störande elever. Man kan heller inte blunda för att det i skolan också finns en liten grupp rent kriminella ungdomar. Att denna sammansättning i vissa undantagsfall leder till svåra störningar i umgänget inbördes mellan eleverna och mellan eleverna och lärarna är inte alltid att förvåna sig över. Men inte desto mindre är situationen med våld och mobbing i skolan oacceptabel. Elever kan inte undvika att bli mobbade eller utsatta för våld genom att stanna hemma från skolan. Skolplikten påbjuder att eleverna är närvarande i undervisningen. Detta gäller ett extra ansvar på skolledare, lärare och övrig personal att hålla skolan fri från våld och mobbing. För lärarna är våldet ytterst ett arbetsmiljöproblem. På ingen annan arbetsplats skulle vuxna acceptera att fortsätta att gå till en arbetsplats där de blir utsatta för hot om upprepad misshandel. Det finns inga enkla medel att tillgripa för att få slut på mobbing och våld. Till en del tror vi att det handlar om hur man genom organisationen av arbetet i skolan kan skapa trivsel och arbetsro. Många av våra förslag i detta program har detta syfte och kan därmed sägas vara åtgärder också för att motverka mobbing och våld. Men även kortsiktigt tror vi att det finns åtgärder som skolan kan vidtaga. Det är viktigt att slå fast att ingen lärare skall behöva skämmas för att erkänna att vederbörande har disciplinproblem. Skolledningen måste vara ett stöd för läraren och vara beredd att ingripa så fort en lärare har problem och ber om hjälp. Ett sådant ingripande kan gälla i den akuta klassrumssituationen eller medverkan i kontakt med föräldrar eller andra myndigheter. I de fall våldet i skolan är att jämställa med misshandel måste rektor ha ansvar för att detta anmälas till polisen. Det finns en strävan inom skolan att försöka lösa problem med mobbing och våld utan att blanda in utomstående. Vi anser att detta är en missriktad ambition. Skolan skall inte överta polisens uppgifter i de fall misshandel har förekommit. Vi är övertygade om att det i de enskilda fallen är en fördel att kriminella elever får klart för sig att skolan inte är en frizon där det finns större överseende mot våld än vad det finns i det omgivande samhället. I och med att polisen inleder en utredning om brott där barn och ungdomar är ibland som gärningsmän kopplas de sociala myndigheterna in och kan medverka till att eleven får stöd på skilda sätt. Elever med fysiska eller psykiska handikapp skall i största möjliga utsträckning undervisas i samma skolor som deras jämnåriga kamrater. Alla skolor måste därför vara beredda att ta emot ungdomar med olika former av handikapp och integrera dessa i den ordinarie undervisningen. Detta kan i vissa fall ställa krav på särskilda resurser i skolan i form av specialbyggda lokaler, särskild teknisk utrustning eller specialutbildad personal. En av integrationens syfte är att överbrygga klyftor mellan handikappade ungdomar och deras jämnåriga kamrater. Genom att gå i samma skola tror vi att handikappade elevers förutsättningar för att känna sig delaktiga i samhället ökar. får andra elever större förutsättningar att lära känna och respektera handikappades villkor. Integrationen får dock inte drivas så långt att man inte tar hänsyn till att handikappade elever ofta känner en trygghet i umgänget med andra handikappade. Som ett komplement till den ordinarie undervisningen bör det därför finnas skolor med en del region eller hela landet som upptagningsområde dit elever kan komma för att komma i kontakt med nya hjälpmedel få specialträning eller särskild undervisning samt chans att träffa ungdomar med samma handikapp. Den statliga styrningen av skolan har lång tradition och har setts som ett sätt att garantera likvärdig utbildningsstandard över hela landet. har skolan ett delat huvudmannaskap - staten och kommunerna. Staten beslutar om regler som styr innehåll och organisation, lärarnas utbildning, behörighetsregler m.m. Dessa regler finns bl. a. i läroplan, skollag, skolförordning och timplan. Staten finansierar och träffar avtal om lärarnas löner. Kommunerna beslutar om lokaler, läromedel, elevvård och annan verksamhet som inte är direkt knuten till undervisningen. har kommunerna också fått allt mer ansvar för att fördela de statliga resurserna inom kommunen mellan rektorsområden och skolor. Men det är inte alls säkert att likvärdig standard uppnås genom så stor likhet som möjligt. Vi anser tvärtom att kommuner och skolor har mycket skilda förutsättningar för att skapa bra skolmiljöer. Till det kommer att kommunens invånare och föräldrar har olika åsikter om vad som kännetecknar en bra skola. Mycket tyder på att det i stället är genom lokal anpassning som en likvärdig utbildningsstandard över hela landet kan uppnås. Vi anser att staten skall ha kvar ett finansiellt ansvar för utbildningen. Men i stället för dagens reglerande system skall statsbidraget vara elevbaserat, dvs. utgå med ett fastställt belopp för vaije elev till den skola där eleven är inskriven. För glesbygdskommuner och kommuner med stor andel invandrare bör särskilda regler fastställas. Det skall bl. a. möjliggöra bibehållandet av små skolor. Vi menar att ett statsbidrag enligt denna modell skulle minska byråkratin inom skolan. Större beslutanderätt skulle ligga hos varje skola. Resurserna på länsskolnämnder och kommunala skolförvaltningar kan då minskas. Inrätta ett skolråd på varje skola Det diskuteras om "makten över skolan bör ligga hos staten eller kommunerna. Vår inställning i den frågan är att jämfört med dagens läge bör makt och beslutsrätt flyttas från både statliga och kommunala politiker och administratörer till varje skola, och där alltså till de tre kategorier som är närmast berörda, alltså lärare och andra anställda, elever samt elevernas föräldrar. Eftersom vi anser att betydligt fler beslut bör fattas på den enskilda skolans nivå tror vi det behövs ett beslutsorgan på den nivån. Det bör bestå av rektor som ordförande och representanter för lärare, elever och föräldrar. beslutsrätt avgörs av den kommunala skolstyrelsen. I första hand anser vi att beslut som fattas av skolstyrelsen eller av den kommunala skolförvaltningen skall överflyttas till detta lokala beslutsorgan som vi föreslår skall kallas "skolrådet. Eventuellt kan också vissa av rektors beslutsbefogenheter överföras till skolrådet. När det gäller rektorerna tror vi generellt att det är bra om de i högre grad än vad som är vanligt utövar "ledarskap i skolan. Rektorerna bör inte vara anonyma administratörer utan pedagogiska och verksamhets Beslutsfunktioner som underlättar utövandet av det ledarskapet bör alltså inte överflyttas till skolrådet. Med uttrycket fristående skolor menar man skolor med enskild huvudman. I går av eleverna i fristående skolor. Det kan jämföras med där så många som av alla barn går i skolor med enskild huvudman. I kallas dessa skolor friskolor. fick 31 fristående skolor statsbidrag för sin verksamhet. Ungefär lika många bedrev verksamhet utan statsbidrag. Ett antal skolor har också kommunala bidrag. Statsbidrag för en elev i en fristående skola är . Statsbidraget för en elev i den vanliga är . Skolplikten får enligt skollagen fullgöras i enskild skola. I § 10 i skollagen framgår att skolstyrelsen i kommunen skall godkänna skolan. Enligt § 34 skall skolan bli godkänd, om den förmedlar en undervisning som ger kunskaper och färdigheter som till art och nivå väsentligen svarar mot de kunskaper och färdigheter som förmedlar och skolan även i övrigt väsentligen svarar mot allmänna mål. Med godkännande följer dock inte rätt till statsbidrag. För att en fristående skola skall få statsbidrag krävs att den tillämpar en alternativ pedagogik. Den skall också följa en läroplan som har godkänts av SÖ. Skolan måste ha bedrivit undervisning innan statsbidrag kan utgå. Förutsättningen för att få statsbidrag till fristående gymnasieskola är i huvudsak densamma, dvs. skolans undervisning skall i någon form utgöra ett komplement till utbildningen inom det allmänna skolväsendet. Vi anser att det skall stå föräldrar fritt att starta skolor som bygger på för det svenska samhället grundläggande värderingar som demokrati, tolerans och alla människors lika värde. Skolor som inte delar dessa värderingar skall inte tillåtas. En sådan rätt att starta skolor måste också följas av ekonomiska möjligheter. Det finns ingen anledning att fristående skolor skall leva under sämre villkor än andra. De har ändå speciella förhållanden som kräver ett särskilt engagemang från både lärare och elever. T. ex. är de fristående skolorna ofta mindre än andra och kan därmed inte utnyttja de stordriftsfördelar som ofta finns inom det allmänna skolväsendet. Vi ser inte i första hand fristående skolor som en idéstimulans för den vanliga grund- och gymnasieskolan utan som en självklar rättighet. har också skrivit på flera internationella deklarationer där denna frihet slås fast. Vi anser också att fristående skolor främjar mångfalden och erbjuder en välgörande konkurrens till det allmänna skolorna. Det kan betyda mycket för utvecklingen av andra skolors verksamhet. Tanken går då i första hand till de pedagogiska impulser som fristående skolor kan ge. De fristående skolorna kan presentera lösningar som skulle kunna användas i den vanliga skolan om möjligheterna gavs. Men då behöver det allmänna skolväsendet få större organisatorisk frihet. Statsbidragen för de fristående skolorna skall motsvara de statsbidrag som gäller inom det ordinarie skolväsendet och knytas till vaije elev. Alla skolor som har minst 12 elever och uppfyller kraven för godkännande enligt skollagen skall ges statsbidrag. Självklart skall också statsbidrag utgå redan från det att skolan har godkänts. Vi anser att ett viktigt inslag i ett nytt statsbidragssystem är att det gynnar en allsidig social sammansättning. För att komma ifråga för statsbidrag måste därför de fristående skolorna åta sig att ta emot elever med särskilda behov som kommunen vill placera där. Det har visat sig att många fristående skolor är mycket framgångsrika med att ta hand om och lyckas med just denna kategori av elever. De skolor som uppenbart motverkar en allsidig social sammansättning t. ex. genom att vägra att ta emot vissa elever skall kunna bli fråntagna sina bidrag. Statens stöd till fortbildning är omfattande. Men de fristående skolornas lärare har inte tillgång till dessa resurser. Vi anser att ett förändrat system för statsbidrag till fristående skolor måste ge de fristående skolornas lärare möjlighet till fortbildning på samma villkor som andra inom yrket. En del menar att fristående skolor blir skolor för de redan mest priviligierade. Alla föräldrar har inte samma intresse och engagemang för sina barns skolgång. Undersökningar från de danska friskolorna visar att föräldrar till barnen i dessa skolor i allmänhet tillhör vad man brukar kalla socialgrupp 1 och 2. Några av de svenska har också undersökts. Vid i visade det sig att tjänstemän och företagare var överrepresenterade, men att föräldrarna däremot hade en lägre inkomst än genomsnittet i . Men för att ta ställning till frågan om den sociala rekryteringen måste man också ta hänsyn till hur det ser ut . Vi vill peka på att det för det första finns en märkbar social snedrekrytering inom det allmänna skolväsendet. Det beror främst på bostadssegregationen. Det är ett känt faktum att skolor i lågstatusområden har färre andel behöriga lärare, större personalomsättning och fler sociala problem än i andra områden. För det andra bidrar dagens njugga inställning till fristående skolor också en ojämlikhet. Det krävs högre elevavgifter och föräldrainsatser för att kunna starta en fristående skola ju mindre det statliga stödet är. I de skolor som inte får statsbidrag blir avgiften förstås högre. I ett system där inte fristående skolor missgynnades skulle chansen finnas att förbättra den sociala sammansättningen bland eleverna. Våra förslag till ökad valfrihet inom den vanliga skolan kommer att ge en bättre skola. Det minskar risken för segregation genom att de föräldrar som överväger att sätta sina barn i fristående skolor avstår från det. Ett annat argument som ofta framförs är att fristående skolor, om de tillåts öka i antal, kan påverka den kommunala skolplaneringen och kanske t. o. m. kan minska underlaget så att andra skolor måste läggas ned. För det första tror vi inte att antalet fristående skolor kommer att öka så dramatiskt och snabbt. Ett annat argument mot detta påstående är att den vanliga skolan får konkurrera och bli bättre och därmed kunna leva vidare. Risken för nedläggning av glesbygdsskolor är också ett hypotetiskt resone Tvärtom visar erfarenheterna från att skolor i glesbygd har kunnat överleva genom att de har blivit friskolor. Valmöjlighet inom det allmänna skolväsendet En ökad profilering och det fria valets princip skall också gälla inom det allmänna skolväsendet genom att statsbidraget blir elevanknutet och en generell rätt att jämka timplanen införs. I ett sådant system kan de enskilda skolorna profilera sig. Enskilda skolor kan t. ex. satsa särskilt på konst, musik eller naturvetenskap genom att öka antalet tillvalstimmar. Skolan har kanske särskilt intresserade och välutbildade lärare i något av dessa ämnesområden och har genom omprioriteringar kunnat bygga upp välutrustade institutioner. En välvillig inställning till profilering ger också möjligheter för skolor att koncentrera sig på en speciell pedagogik. Vi anser också att skolor, på samma sätt som fristående skolor kan göra , skall kunna anställa lärare som arbetar efter samma undervisningmodell. En konsekvens av ett fritt val av skola blir också att varje skola måste anstränga sig för att upprätthålla kvaliteten på sin undervisning och skapa en god undervisningsmiljö. Detta skulle uppnås på olika sätt i olika skolor. Olikheten skulle främja kvaliteten. Andra fördelar med det fria valets princip blir att föräldrarnas engagemang för sina barns skola kommer att öka. I samband med att familjen byter bostad inom kommunen kan större möjligheter ges att gå kvar i den gamla skolan. En generösare inställning till att gå i annan än den egna kommunens skola blir en annan positiv konsekvens. Några av de svårigheter som redogjordes för när det gäller fristående skolor kan också uppkomma vid ett friare val inom det allmänna skolväsendet. Den ökade valmöjligheten kan få effekter på planeringen. Skolorna måste i rimlig tid i förväg veta hur många elever som söker sig dit för att kunna planera läsårets arbete och underlätta stadieövergångar. Detta kan lösas genom att föräldrar måste anmäla sitt barn till den skola där det skall gå. Så sker i och fungerar där utmärkt. En trolig utveckling av ett friare val av skola är att möjligheten skulle utnyttjas i en ganska begränsad omfattning. Föräldrar vill nog i allmänhet att deras barn skall gå i den skola som ligger närmast. Men alla skolor skulle bli medvetna om att det fanns möjligheter för föräldrarna att välja en annan skola. Vi är medvetna om att det fria valets princip inom det allmänna skolväsendet i största utsträckning kommer ifråga på större orter. I glesbygdskommuner kommer det inte att bli aktuellt. menar vi att man skall ge större valfrihet där möjlighet finns. Mindre orter gynnas i vårt förslag genom att högre statsbidrag skall kunna ges till kommuner med liten och spridd befolkning så att mindre skolor skall kunna leva kvar. Förnya skolan genom föreningsliv och köpta tjänster En viktig del av SIA-reformen gick ut på att släppa in föreningslivet i skolan. De förhoppningar som knöts till den förändringen har bara delvis Vi tror emellertid fortfarande att tanken är riktig. Skolan bör på olika sätt uppmuntra elevernas föreningsengagemang. En skolkor borde t. ex. finnas på olika skolor. Om möjligt bör skolan ställa lokaler till föreningarnas förfogande. Om det t. ex. finns ett framkallningslaboratorium kan det i sig bidra till att det uppstår en fotoklubb på skolan. Om det finns önskemål om det bör skolan också medverka till att det finns en lokal för bön, andakt och meditation under skoldagen. Ett annat sätt att förnya skolarbetet och bredda kontaktytan mot det omgivande samhället är att i högre grad än köpa också pedagogiska tjänster. Detta är ingenting nytt. Det har länge förekommit att skolor använt t. ex. bilskolor i trafikkunskapen, danspedagoger som är egna företagare för dansundervisningen m. m. Vi tror att det skulle vara bra att öka inslaget av köpta tjänster. Dels ger det stor flexibilitet, dels säger erfarenheten att denna typ av initiativ ibland kan innebära en nyttig vitalisering av verksamheten. På sina håll finns det t. ex. små bolag med unga biologer som driver s. k. naturskolor. Deras affärsidé är att förbättra skolans undervisning om djur och natur. De leder studiedagar ute i naturen och berättar sakkunnigt om vad som finns att upptäcka. De anordnar också studiecirklar för biologilärarna etc. De har blivit mycket uppskattade och anlitas av flera kommuner. När lärare måste sägas upp från sina anställningar p. g. a. arbetsbrist kan de uppmuntras att bilda små utbildningsbolag. De kan försöka sälja utbildningstjänster till ortens företag, , studieförbunden och skolan. kan det ju finnas behov av ett antal timmar, även om det inte utgör underlag för en hel tjänst, t. ex för stödundervisning. Vi tror att det i vissa fall kan vara ett sätt att variera och förbättra undervisningen att använda lokala utbildningsföretag. Delar av kan läggas ut på privata musiklärare, som kombinerar det med annan verksamhet. Även undervisning i dramatik kan köpas av t. ex. en fri teatergrupp på orten. Det finns ingen skola utan kunskapskontroll. På något sätt måste läraren alltid ta reda på om inlärningen av ett moment har fungerat och finna ett instrument med vilket resultatet av den använda metodiken kan mätas. Både eleven och föräldrarna måste också få information om hur eleven har klarat olika moment. En genomförd kunskapskontroll ger också eleven ett mål att arbeta för och understryker att det arbete som utförs är viktigt. I diskussionerna om betygen har rollen som urvalsinstrument en avgörande betydelse. Många har menat att motivation för skolarbetet kan skapas på andra, bättre sätt och att bättre information till föräldrar och elever kan ges vid samtal. Vår utgångspunkt är i stället att betygens informerande och motiverande roll skall betonas. Urvalet till högre studier bör kompletteras med andra metoder. Vi menar att en god undervisning innebär att eleverna finnér motivation i arbetet på många olika sätt. Betygen är en del i detta. Kontakterna mellan hem och skola måste intensifieras. Betygens roll att ge information till föräldrarna skall ses som ett komplement till annat samarbete. Det nuvarande relativa betygssystemet uppvisar stora och allvarliga brister. Relativa betyg är inte ett mått på om målet att inhämta viss kunskap har uppnåtts. Det jämför i stället eleverna i en årskull med varandra. har systemet dessutom missuppfattats så till den grad att eleverna i en klass har jämförts med varandra. I ett relativt betygssystem kan egentligen inte heller olika betygs värde över tiden mätas. Både lärare och elever poängterar också ofta att de relativa betygen skapar en negativ stämning i klassen genom att de leder till konkurrens. Av dessa skäl anser vi att det nuvarande betygssystemet bör avskaffas och ersättas med ett nytt. Betygen har utretts ett flertal gånger . De alternativ till nuvarande betyg som har diskuterats är framför allt det som brukar kallas kurs- eller målrelaterade betyg. Men det finns också andra benämningar. Översyn av de gymnasiala yrkesutbildningar, ÖGY talar om en kompetensrelaterad undervisning. Utredningen vill att ett nytt betygssystem för de yrkesinriktade utbildningarna arbetas fram. Karaktärsämnen skall delas in i moduler och eleverna ges den tid de behöver för att tillägna sig innehållet i en modul. Vissa kommer alltså att kunna ta på sig än andra för att komma igenom kursen. Utredningen menar att förändringen kräver ett nytt system för betygssättning och vill att detta skall prövas och utredas. Men när man talar om ett kursrelaterat system brukar man mena att eleverna kan välja en studiekurs utifrån det betyg han eller hon vill ha eller tror sig klara av. Varje kurs motsvarar ett visst betyg. Med målrelaterade betyg menas att ett betyg motsvarar ett visst mål formulerat i fastställda kunskaper och färdigheter. Fördelarna med de här båda systemen, som på många sätt liknar varandra, är att eleven i förväg vet vad som krävs för varje betyg på skalan. Eleven tävlar i första hand med sig själv och inte med andra. De nackdelar som brukar påtalas är att undervisningen skulle bli centralstyrd. Lärarnas pedagogiska frihet skulle inskränkas och läroböckernas innehåll skulle styras hårt. Man förutsätter då att betygen skall kunna jämföras över landet och att t. ex. SÖ måste ta fram kurser respektive mål och bestämma vilka betyg som skall gälla för en viss kunskapsmängd. Vi anser att det främsta syftet med betyg i skolan skall vara att ge ett instrument för utvärdering av undervisning, motivera eleven och ge information till eleven och föräldrarna. Målrelaterade betyg skulle uppnå mycket av detta. Sådana betyg skulle ge varje elev möjlighet att sätta upp mål för sig själv. Han eller hon skulle veta vilket betyg vissa kunskaper motsvarade. Betygen skulle informera om vilka kunskaper eleven hade, inte relationen till klasskamraterna. Sådana betyg skulle därmed minska risken för stress och konkurrens i klassen. Målrelaterade betyg står också i överensstämmelse med den strävan efter mindre centralstyrning av skolan som vi har framfört i andra sammanhang i detta program. Betygsskalan bör i fortsättningen omfatta sju steg (1-7). Vaije betygssteg skall dock motsvara en bestämd kunskapsmängd. Varje elev skall vid terminens början veta vad som fordras för att uppnå ett betygssteg. Betyg bör enligt vår uppfattning ges fr. o. m. årskurs 6 i . Diskussionerna i betygsfrågan har till stor del handlat om i vilka årskurser betyg skall ges. Detta är i och för sig en angelägen fråga. Både lärare, elever och föräldrar upplever att betygen kommer in alltför sent i i åttonde klass. Detta tillfälle ligger alltför nära antagningen till gymnasiet. Därmed dramatiseras betygsättningen onödigt. Betygen får dock, enligt vår mening, aldrig ersätta personliga kontakter mellan föräldrar, lärare och elever. Det som kallas kvartssamtal måste utvecklas. Betygen är bara ett sätt bland andra att hålla kontakten med hemmet. Skolorna kan också välja att komplettera betyg och samtalskontakter med skriftliga omdömen. Varje elev skall inför terminsstarten tillsammans med lärare och föräldrar göra upp ett studieprogram där mål i olika ämnen sätts upp. I ett sådant system som vi har skisserat ovan kommer inte alla elever att arbeta med samma stoff . Inom klassen kommer man att befinna sig på olika nivåer. I låg- och mellanstadierna är det vanligt att ett sådant undervisningssätt tillämpas. På högstadiet är individualisering med denna metod mindre förekommande, men skulle med fördel kunna användas även där. Vi anser att allmän och särskild kurs även i fortsättningen bör finnas i matematik och engelska. Skolorna skall själva kunna avgöra om det finns skäl för att införa en sådan gruppering i andra ämnen. Det skall vara möjligt att få högsta betyg även i allmän kurs, men det måste i betygsdokumentet framgå vilken kurs betyget gäller och utgångspunkterna för betygssättningen.