mot · GB02Fö207 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö207 av m. fl. (m) om försvarspolitiken 1987/88 Den ambitionsnivå som kom till uttryck försvarsbeslut var otillräcklig. Utvecklingen efter försvarsbeslutet har visat att inte ens dessa för lågt ställda ambitioner kommer att kunna fullföljas. försvarsbeslut har med andra ord redan passerats av verkligheten. Regeringen föreslår att repetitionsövningarna skall reduceras ytterligare, vilket innebär ett ökat försvarspolitiskt risktagande. Detta kan moderata samlingspartiet inte acceptera. I motionen föreslås för det kommande budgetåret förstärkningar till det militära försvaret på 600 milj. kr. Anslagen till repetitionsutbildningen av våra kvalificerade förband höjs. Medel anvisas för förstärkningar utöver försvarsbeslutets nivå. Ubåtskränkningarna fortsätter i samma omfattning som . Ett skyndsamt upprättande av en andra ubåtsskyddsstyrka är en nödvändig förutsättning för att säkerhetspolitiska trovärdighet skall kunna upprätthållas. När de pågående utredningarna inom ramen för den s. k. försvarsmakten har slutförts måste i ett extra försvarsbeslut ta ställning till vilka ytterligare resurstillskott som krävs för att bibehålla handlingsfriheten års försvarsbeslut, då avgörande beslut måste fattas om omsättning av viktiga delar av vår krigsorganisation. 2 Försvar av frihet och oberoende Basen för den svenska säkerhetspolitiken är att bevara vår frihet och vårt nationella oberoende. Denna målsättning har slagits fast av , senast av : Vårt säkerhetspolitiska mål bör därför vara att i alla lägen och i former som vi själva väljer trygga en nationell handlingsfrihet för att inom våra gränser bevara och utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kulturellt och varje annat hänseende efter våra värderingar samt i samband därmed verka för internationell avspänning och en fredlig utveckling. Detta är en deklaration som till sitt innehåll har bekräftats av 1968,1972, 1977 och riksmöten. Vi för en alliansfri politik syftande till neutralitet i krig. är i så gott som varje hänseende utom de säkerhetspolitiska en del 1 1987/88. av den västliga gemenskapen. Båda parter i en eventuell konflikt måste vara förvissade om att har vilja och förmåga att skydda sig mot varje tänkbar angripare. Neutralitetspolitiken är en krävande linje, som ger oss själva ansvaret för att värna vårt territorium under fred, kris och krig. Totalförsvaret skall genom sin styrka, sammansättning och beredskap tillförsäkra vårt land fred och frihet genom att en angripares förluster, och andra uppoffringar i samband med försök att utnyttja vårt land, inte ter sig rimliga i förhållande till fördelarna. Det följer av detta att det svenska försvaret måste anpassas efter de styrkor som kan förväntas avsättas mot . Neutralitetspolitiken innebär att vi aldrig kan överlämna ansvaret för försvaret av vår fred och frihet till någon annan. Våra nationella intressen tillvaratas bäst av oss själva - så länge vi har viljan och förmågan att göra de uppoffringar som krävs. hade ett totalförsvar som utgjorde denna fasta komponent i säkerhetspolitiken. De konkreta förslag som i det följande presenteras, en förstärkning främst av det militära försvaret, syftar till att garantera att denna relativa styrka gentemot omvärlden även framgent föreligger. Med totalförsvaret avses alla de åtgärder som är nödvändiga för att förbereda landet inför yttre hot och för att ställa om samhället till krigsförhållanden. I krig omfattar totalförsvaret hela samhällets verksamhet. Den numerär ett mobiliserat värnpliktsförsvar ger är nödvändig för att kunna erbjuda försvar av hela vårt land. En i stor utsträckning egenutvecklad och inhemskt producerad krigsmateriel av hög klass garanterar kvalitet som en så stor handelspolitisk självständighet som möjligt även vad gäller försörjning av försvarsmateriel uppnås. I den säkerhetspolitiska rapport som försvarskommitté avlämnade 1985 analyserades utvecklingen i det nordeuropeiska och nordatlantiska området . Kommittén var enig. Den konstaterar därvid: Det nordeuropeiska och nordatlantiska området har till följd av utvecklingen fått ökad militärstrategisk betydelse för maktblocken. Detta läge torde bestå . Därigenom föreligger en ökad risk för att det nordiska området kan beröras redan i inledningsskedet av en väpnad konflikt mellan maktblocken. Läget i efter medförde att NATO och kom att stå mot varandra utefter den järnridå som delade kontinenten. Försvarsutgifterna i låg, relativt sett, väl i nivå med omvärldens satsningar. Försvarsbesluten fram slöts också i enighet mellan demokratiska partier. I samband med försvarsbeslut gjordes vissa nedskärningar i den Men huvudinriktningen var modernisering och förnyelse. Den årliga reala ökningen av försvarsanslagen blev ett viktigt medel för att uppnå förnyelsen. utgjorde de tänkta centraleuropeiska frontavsnitten den strategiskt mest betydelsefulla delen av . var ett randområde av begränsat strategiskt intresse. Ubåtsbaserade kärnvapen är betydligt svårare att hitta och bekämpa än de landbaserade kärnvapnen. Genom att placera interkontinentala kärnvapen på ubåtar skaffade sig först och sedan en så kallad andraslagsförmåga. Detta har lett till betydande förändringar i supermakternas militära planering. De sovjetiska strategiska robotubåtarna är baserade till ca två tredjedelar vid marinbaser på . Här placerades också stora delar av den nya sovjetiska flotta som byggdes upp under främst . I händelse av konflikt eller hot om konflikt är det av mycket stor vikt för att flottan inkl. de ubåtsbaserade kärnvapnen kan löpa ut i . NATO har ett motsvarande intresse av att förhindra detta. NATO har vidare ett stort intresse av att transporter över kan ske i skyddade former. Detta är bakgrunden till det ökade strategiska intresset för det nordatlantiska och nordeuropeiska området. placerade ut ca 400 medeldistansmissiler av typ SS 20 riktade mot främst . Detta ledde NATO till att i det så kallade dubbelbeslutet avisera en motsvarande utplacering av medeldistanskärnvapen i med början 1983 om inte gick med på nedskärningar av antalet SS 20. Till följd av avtalet mellan och skall dessa medeldistansrobotar nu avlägsnas. Klimatet mellan stormakterna präglades av det . Efter den akuta situationen i samband med Kubakrisen följde en period av ökande kontakter. Direkta rustningskontrollavtal, främst avseende interkontinentala kärnvapenbärare, träffades mellan och av . Efter den sovjetiska invasionen av inledde NATO en målmedveten upprustning av de konventionella styrkorna i . hade aldrig avbrutit sin kontinuerliga upprustning av de konventionella styrkorna. har både NATO och ökat sina försvarskostnader. Detta har inneburit att kvantiteten i de styrkor som finns i vårt närområde i stort har kunnat bibehållas, som kvaliteten har förbättrats. Sedan den svenska relativa nedrustningen inleddes genom försvarsbeslutet har den strategiska betydelsen av markant ökat. försvarskommittés enhälliga slutsats var: Det nordeuropeiska och nordatlantiska områdets ökade strategiska betydelse, motsättningarna mellan stormaktsblocken och den militärtekniska utvecklingen har sammantagna lett till att läge blivit mer utsatt i samband med kriser och väpnade konflikter i vår omvärld. Denna utveckling har också lett till ökade påfrestningar i fred, främst i form av kränkningar av vårt territorium. Dessa tendenser berördes försvarsbe 1* 1987/88. slut men har genom senare tids utveckling kommit till tydligare uttryck. Militära angrepp mot vårt land bedöms även i fortsättningen vara det största hotet mot vår nationella säkerhet. De antaganden om utvecklingen som låg till grund för de svenska försvarsbesluten och har sålunda visat sig felaktiga. Det försvarsbeslut som socialdemokraterna genomförde med stöd av för avsåg täcka vissa av de uppenbara brister som föreligger. I reservation till försvarskommittén och till försvarsbeslut har moderata samlingspartiet redovisat de konsekvenser vi dragit av det ovan sagda och därför föreslagit större resurser till försvaret. Utvecklingen efter försvarsbeslutet har med stor tydlighet visat på att behovet av förstärkningar nu är ännu större. Grunden för den svenska försvarsplaneringen är att vid ett anfall mot vårt land kommer att få en sådan förvarning att totalförsvaret hinner mobiliseras. Den tekniska utvecklingen och de pågående ubåtskränkningarna har dock visat på behovet av att även under kris och fred upprätthålla en acceptabel försvarsförmåga. Militära hot kan ha många former. Ytterst kan de syfta till att besätta hela vårt land och påtvinga oss ett främmande politiskt, ekonomiskt och socialt system. Men de kan också vara mer begränsade, och syfta till att tvinga oss till eftergifter som är av betydelse för att underlätta den ena partens krigförklaring mot den andra. Det kan röra sig om rätten att använda delar av vårt luftrum för överflygningar. Ett speciellt hot utgör de kryssningsrobotar som kan komma att kränka vårt luftrum. De olika sabotageförberedelser mot som identifierats utgör ytterligare exempel på militärt hot mot . Rapporterna om främmande kartläggning av svenska piloter, liksom rekognosering med lastbilar i närheten av militära anläggningar, måste tas på stort allvar. De systematiska ubåtskränkningarna utgör det allvarligaste hot vår säkerhetspolitik haft att möta . Den parlamentariska konstaterade 1983: De fortsatta och upptrappade ubåtskränkningarna utgör ett hot och en utmaning mot trovärdigheten i säkerhets- och neutralitetspolitik. Detta är allvarligt nog. Kränkningarnas omfattning, karaktär och inriktning visar emellertid att dessa och vad de representerar i form av militär planläggning och övning för olika alternativa kris- och krigsfall även måste betraktas som ett hot mot svensk säkerhet och svensk krigsavhållande förmåga. Kränkningarna har fortsatt i ungefär oförändrad omfattning och med i stort sett samma mönster och teknik som kunde konstateras 1980-1982. De kränkningar som kunnat nationalitetsbestämmas har hänförts till . En diplomatisk protest har också överlämnats efter . Regeringen skriver i budgetpropositionen: Kränkningar av vårt lands territoriella integritet har konstaterats även . Främmande undervattenskränkningar har förekommit på vårt sjöterritorium, inklusive på inre vatten. Reaktionen på kränkningarna har utgjorts av en teknisk upprustning och utveckling av utbåtsjaktsförmågan samt vissa utrikespolitiska åtgärder. Detta har uppenbarligen inte varit tillräckligt. Regeringen verkar ännu inte ha kommit till insikt om att det främst är genom våra egna bestämda åtgärder som kränkningarna måste bringas att upphöra. Som tidigare visats är ett skyndsamt upprättande av en andra ubåtsjaktsstyrka av avgörande betydelse för trovärdigheten i våra strävanden att värna våra gränser. 5 Försvarsbeslutet som bröt samman I sin säkerhetspolitiska rapport konstaterade försvarskommitté, att säkerhetspolitiska läge blivit mer utsatt som det svenska försvarets relativa styrka kontinuerligt försvagats . har inneburit en kontinuerlig säkerhetspolitisk kris för . Med otillräckliga militära resurser har haft att hantera konsekvenserna av sitt mer utsatta säkerhetspolitiska läge. försvarsbeslut innebar en möjlighet att vända försvarsutvecklingen och inför 1990-talet skapa en bättre balans mellan försvarspolitiska resurser och säkerhetspolitiska utmaningar. Pakten mellan socialdemokraterna och innebar att den möjligheten försattes. Erfarenheten under 1960-, lär oss, att det inte går att bibehålla försvarets styrka som försvarets andel av BNP fortsätter att minska. Endast en utveckling som ger försvaret en andel av den ekonomiska utvecklingen i form av en årlig real anslagsökning skapar förutsättningar för att bevara försvarseffekten. Enligt vår mening visar erfarenheten såväl som de studier som gjorts, att det krävs en anslagsutveckling som motsvarar en årlig real anslagsökning för att kunna modernisera det svenska försvaret i ungefär samma takt som styrkorna i vår omvärld moderniseras. Erfarenheten visar också, att försvarsplaneringen måste ges en långsiktig inriktning. Försvarsplaneringen måste kunna utgå från vissa reala ökningar för att moderniseringar i takt med omvärlden skall vara möjliga. försvarsbeslut innebar att försvarsplaneringen inriktades mot en mindre real ökning och ingen real ökning under den därpå följande femårsperioden. En kortsiktig uppbromsning av den relativa försvagningen av det svenska försvaret kombineras med otillräckliga medel för att klara den nödvändiga moderniseringen . Försvarsbeslutet bäddar därmed för nya försvarskriser. Det stod klart redan när det fattades av . De inträffade händelserna har gjort att dessa kriser nu inträffar t. o. m. tidigare än vad det då fanns anledning att befara. Detta är allvarligt för tilltron till svensk säkerhetspolitik i omvärlden. I ett mer utsatt säkerhetspolitiskt läge fattar ett otillräckligt försvarsbeslut som det står klart att man inte förmår leva upp till. Den analys som gjordes av försvarskommitté ledde genom försvarsbeslut inte till att den nedåtgående utvecklingen av antalet kvalificerade förband i krigsorganisationen . Utfallet visar också att viktiga delar av försvarsbeslutet inte kommer att kunna genomföras som planerat. har moderniseringsgraden i det svenska försvaret påtagligt avtagit. Från att 1972 ha satsat ca 3,av BNP på vårt försvar är motsvarande andel nu ca 2,. Under den borgerliga regeringstiden låg försvarsutgifternas andel av BNP stilla på 3,. Effekterna av de relativt sett minskade anslagen framgår av nedanstående tabell. Moderna infanteribrigader (1) Norrlandsbrigader Pansarbrigader (2) Jagare/fregatter Kustkorvetter Torped/robo t/patrullbåtar Ubåtar Jaktdivisioner Attackdivisioner (3) (1) Till detta kommer 8 äldre brigader som inte kunnat moderniseras tillräckligt (2) Inkl. pansarbrigad (3) Avser medeltung attack Av 30 brigader i armén har endast 20 kunnat moderniseras. Våra flygdivisioner har mer än halverats till antalet. De förbanden har reducerats i motsvarande mån. Efter det socialdemokratiska regeringsövertagandet gjordes omedelbara nedskärningar i försvarets ekonomiska ramar. Detta innebar ett brott mot det löfte som gavs regeringsdeklaration om att försvarsbeslut skulle ligga fast. Innehållet i beslutet återställdes emellertid nödtorftigt genom fyrpartiöverenskommelse. Den anda av samförstånd som detta medförde och försvarskommittés enhälliga bedömning av att vårt område ökat i strategisk betydelse, syntes bädda för en ny bred överenskommelse . Alla tycktes inse att vi stod inför nödvändiga beslut om en långsiktig utveckling av vårt försvar - beslut med konsekvenser långt in i nästa sekel. I ett läge där vårt land mer kommit i fokus för stormakternas strategiska intressen, och där vi dessutom utsätts för systematiska fredstida kränkningar av vårt territorium, syntes det nödvändigt att bryta med den ovan beskrivna nedåtgående utvecklingen av försvarsförmågan. Genom att i en redan otillräcklig ekonomisk ram bl. a. pressa in en förhållandevis tung satsning på en svensk jaktrobotutveckling i två steg trängde man ut angelägna projekt, som av den militära ledningen bedömts som nödvändiga också i den snäva ekonomiska ram som uppgörelsen mellan och socialdemokraterna hamnade på. Robotutvecklingsprojekten är givetvis intressanta för viss svensk industri. De är också säkerhetspolitiskt värdefulla för en oberoende svensk linje. De motsvarar däremot inte den prioritering av hur knappa ekonomiska resurser bör användas, som gjorts från militärledningens sida. Med försvarsbeslut bröts inte trenden innebärande att gapet mellan de svenska satsningarna på försvar och omvärldens motsvarande satsningar ökar. visar det sig dessutom att försvarsbeslutet i viktiga hänseenden inte kan förverkligas. ÖB skriver angående försvarsbeslutet i programplanen : Fullständig följsamhet gentemot försvarsbeslutet är inte möjlig av ekonomiska skäl. Sammantaget skulle en planering helt i överensstämmelse med statsmakternas intentioner medföra kostnader som betydligt överstiger tilldelade ramar Han konstaterar dessutom att den materiella förnyelsen av marinen sker i långsammare takt än vad försvarskommittén förutsatt. Intrycket av ett sönderfallande försvarsbeslut blir än tydligare genom ÖB:s anslagsframställning inför årets budget. ÖB skriver där, att det ekonomiska utfallet har nåtts till priset av kraftiga ingrepp i den planerade verksamheten . ÖB beskriver på detta sätt de operativa konsekvenserna av dessa nedskärningar: Vid ett angrepp på vårt land riskerar vi i ökad utsträckning att komma i efterhand och få svårigheter att genomföra en kontrollerad och uthållig försvarsoperation. Den omedelbara krigsdugligheten nedgår ytterligare hos en stor del av organisationen. Inom det militära försvaret är fortfarande den bristande förmågan till ubåtsbekämpning så uppenbar att allmänhetens tilltro till totalförsvarets förmåga att lösa sina uppgifter hotar att minska. Men även andra områden, som t. ex. planeringen för hälso- och sjukvården i krig, luftförsvaret, splitterskydd åt armens frontsoldater och skyddsrumsförsörjning inom utsatta orter, visar fortfarande allvarliga brister. och senare var vid beslutet medvetna om att kostnaderna för den verksamhet som föreslagits i ÖB:s perspektiv plan inför kommitténs arbete ökat betydligt. Kostnaderna för förbandsverksamheten hade visat sig vara högre och dessutom hade ÖB redovisat allvarliga svagheter i krigsorganisationens samlade effekt. Kommittén beslöt därför enhälligt att redan från periodens början prioritera förbättringar av arméns utbildningssystem, höjning av utbildningsnivån och en eliminering av brister i förbandens samträning. Kommittén ansåg att utvecklingen givit anledning att prioritera luftförsvaret. Den underströk vikten av att förse befintliga och kommande flygsystem med moderna vapen och elektroniska hjälpmedel, förbättrad stridsledning och utökad baskapacitet. Vad gäller de stridskrafterna pekade försvarskommittén utöver ytterligare tekniska förbättringar inom ubåtsskyddsverksamheten särskilt på att anskaffningen av ubåt borde tidigareläggas. Tunga kustrobotförband och mineringar borde ges hög prioritet. De i den reviderade programplanen från ÖB angivna kostnadsökningarna har inte fullt ut kompenserats i försvarsbeslutet. Löneutvecklingen har exempelvis inte hållit sig inom vad som kompenseras av det nya priskompensationssystemet. Lönekostnaderna kan beräknas bli ca 150 milj. kr. högre än vad som förutsatts i beslutet. Kostnader för arbetsvårdsfall har lagts in utan rampåslag. Frivilligförmåner och värnpliktsförmåner har överstigit allmänt prisindex. För respektive område ges nedan exempel på hur utvecklingen efter försvarsbeslutet inneburit att planerade åtgärder inte kunnat genomföras. Nedskärningen av repetitionsutbildningen fortsätter och viktig materielanskaffning försenas eller skjuts upp. 6 Vissa gemensamma utgångspunkter för totalförsvaret I försvarsbeslutet redovisas de förslag till gemensamma utgångspunkter för totalförsvarets planering som, enligt vår mening, är uttryck för en alltför förenklad syn på möjliga framtida krisers och krigs karaktär. Avsikten har varit att med utgångspunkt främst i en revidering av de planeringsantaganden som gällt för försörjningsberedskapen nå fram till antaganden om kriser och krigs varaktighet som kunde styra planeringen för försvaret i dess helhet. I försvarskommitténs majoritetsbetänkande talades om ett förkrigsskede gå upp till , följt av ett akut krigsskede mellan maktblocken och därefter ett återhämtningsskede som kan påverka främst utrikeshandeln . Moderata samlingspartiet godtog inte denna schematisering. Vi ansåg inte att den kunde läggas till grund för totalförsvarets långsiktiga planering. En storkonflikt mellan de bägge maktblocken kan komma att bli en världsbrand av en intensitet och varaktighet som går långt utöver vad denna modell antyder. Om den nu rådande tendensen bort från användning av kärnvapen står sig, finns det anledning att räkna med ett utdraget kris- och krigsskede som består av serier av mer eller mindre omfattande konventionella krigsoperationer i stora delar av världen. Även om var och en av dessa operationer kanske får en begränsad varaktighet och även om kanske en eller två av dessa innefattar vårt strategiska område, kommer den totala konflikten och världsbranden med stor sannolikhet att sträcka sig över en betydligt längre tidsrymd. Detta påverkar kraven på vår försörjningsberedskap liksom på förmågan till uthålliga beredskapshöjningar och fungerande krishantering i det militära försvaret. Det nordeuropeiska och nordatlantiska området kommer att bli berört i en världsbrand som denna. Trots detta finns det möjligheter att förhindra att vårt land dras in i direkt krig. Vi har då sannolikt att inrikta oss på av krav såväl på mycket hög militär insatsberedskap som på begränsningar i utrikeshandeln med vissa varor. Mot denna bakgrund fann vi, att kommitténs förslag till gemensamma grunder för totalförsvarets planering i denna del icke kunde godtas. Enligt vår mening bör denna fråga prövas på nytt. En sådan prövning skulle kunna anstå till försvarsbeslut, men bör lämpligen göras . Frågan borde kunna prövas på nytt i anslutning till det extra försvarsbeslut som kommer att bli nödvändigt. Vi förordar därför, att en expertgrupp med företrädare för berörda myndigheter får till uppgift att pröva dessa frågor. På grundval av denna prövning bör förslag läggas fram till justeringar av de insatser på försörjningsberedskapen som lades fast i försvarsbeslutet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7 Totalförsvarets militära del Den operativa planeringen innebär att försvaret skall möta en fiende i mobiliserat, eller i huvudsak mobiliserat, skick. En förvarning skall ha erhållits. Angreppet som riktas mot bedöms vara av konventionell art. Attack- och jaktflyg samt marinens ubåtar och ytattackfartyg skall kunna möta en angripare på hans väg över haven resp. bakom hans linjer. I skärgårdsområdena finns både fast och rörligt, tungt och lätt kustartilleri. Viktiga inpasseringar är minerade, och möjlighet finns att lägga ut minor. Om en angripare får fotfäste i slättområdena i Syd- eller skall han mötas av arméns kvalificerade pansarbrigader. För att kunna möta ett angrepp varifrån det än kommer finns vidare lättrörliga moderna infanteribrigader. För den speciella norrländska terrängen finns specialutrustade Norrlandsbrigader, med en utvecklad förmåga till skyddad förflyttning i väglöst område. För att garantera det territoriella försvaret finns äldre infanteribrigader och lokalförsvar. Enighet råder om att den allmänna värnplikten har en avgörande betydelse för försvarets trovärdighet både utåt och inåt. Den gör det möjligt att organisera och utbilda ett stort antal krigsförband så att hela vårt land kan försvaras. Det svenska systemet med en i fredstid i huvudsak hempermitterad värnplikts- och reservpersonal kombinerat med förrådsställd förbandsutrustning och avsedd decentraliserad och snabbt genomförd mobilisering har undergrävts. Flera allvarliga svagheter i systemet påtalas nu med stor skärpa, inte minst från de militärt ansvariga. Att ett förband är krigsdugligt under och efter mobilisering är ett uttalat krav från statsmakterna. Detta bestäms av att all utrustning för förbandet verkligen finns tillgänglig och är i sådant skick att den kan användas, och att all personal snabbt infinner sig. Personalen måste ha sådan aktuell utbildning med förutsedd organisation och utrustning att krigsuppgifter kan lösas. Detta är inte fallet med ett oroväckande stort antal förband . Brister finns vad gäller utrustning i förråd - ibland till och med så allvarliga brister att tung vapenutrustning, ammunition och fordon inte finns tillgängliga. Brister finns också vad gäller personal, såväl antalsmässigt som i fråga om viss nyckelpersonal. En avgörande orsak till dessa svagheter är att utbildning och övning vid krigsförbanden ställts in.