mot · GB02T23 · 1988-01-29 00:00:00 — Motion till 1987/88:T23 av och () om trafikpolitiken inför 1990-talet (prop. 1987/88:50) Sorn en följd av gynnsamma konjunkturer, en positiv välfärdsutveckling och i reala termer låga transportpriser har person- och godstransporterna ökat kraftigt . För storstadsområdena innebar en stagnation för biltrafiken och en kraftig utveckling för kollektivtrafiken. Ökningen var7% respektive . har dock utvecklingen markant förändrats. Således förväntas motsvarande tillväxtfaktorer för detta decennium vara för biltrafiken respektive för kollektivtrafiken. Trafikökningarna har skett på ett väg- och spårsystem som i huvudsak tillkommit . De snabbt ökande behoven av nyinvesteringar har inte kunnat tillgodoses på grund av starkt begränsade investeringsramar. Med ett fortlöpande slitage och åldrande äventyras anläggningarnas funktion, om inte erforderliga medel tillskjuts för att klara ökande underhållskostnader och ett växande reinvesteringsbehov. Det alltmer tilltagande glappet mellan eftersatta transportsystem och en ökande transportefterfrågan kan t. ex. åskådliggöras med de äldre T-banelinjerna i , vilka varken kan attrahera eller möta nya resandeströmmar. Kollektivtrafiksystemets andel av persontrafiken i storstadsregionerna har också visat sig minska. Biltrafikens miljöstöringar, hög olycksbclastning med en oroande olycksfallsutveckling, dålig framkomlighet och kollektivtrafikens svårigheter att attrahera och möta ett ökande resebehov är yttringar av de alltmer bekymmersamma trafikförhållandena i våra storstadsregioner. Överbelastningarna på gatunäten medför kostsamma tidsförluster, inte minst för busstrafiken och distributionstrafiken. Biltrafiken söker sig till mindre trafikerade gator, varigenom såväl trafiksäkerhetsproblemen som miljöproblemen sprids även till bostadsområden som man genom olika trafiksaneringsåtgärder försöker skydda. Buller och luftföroreningsproblcm berör på detta sätt snarare hela regioner än enstaka gatuavsnitt. Mer än hälften av alla i som är kraftigt störda av vägtrafikbuller återfinns i storstadsregionernas centrala delar. Luftföroreningarna i storstadsregionerna har en skadlig inverkan på växtlighet, mark och vatten samt på byggnader och kulturminnen. De höga föroreningskoncentrationerna i trånga gaturum kan också medföra hälsorisker för boende, sysselsatta och trafikanter. Den införda avgasreningen av personbilar tillsammans med ett framtida beslut om avgasrening även av dieselfordon kommer att medföra 1 1 1987/88. väsentliga förbättringar men bedöms inte vara till fyllest för att komma till Mot. 1987/88 rätta med luftföroreningsproblemen. I första hand vid ogynnsam väderlek T23 kan det bli aktuellt att vidta långt gående begränsningar av biltrafiken. Varje sådan inskränkning riskerar dock att få andra icke önskade samhällseffekter till följd. Därför måste stora insatser göras för att kunna möta dessa störningar och begränsa de negativa verkningarna. Konsekvenserna av bristen på resurser för investeringar i transportsystem som förmår att möta storstädernas transportefterfrågan blir för var dag allt allvarligare. Storstadsregionerna har , som en följd av kraven på en regionalpolitiskt rimlig resursfördelning, inte tilldelats de investeringsresurser som en strikt effektivitetsvärdering skulle ge. De regionalpolitiska hänsynen har vidare lett till att nödvändiga vägbyggnadsåtgärder i de yttre delarna av storstadslänen fått stå tillbaka för väginvesteringar i andra delar av landet och i ännu större utsträckning till följd av de inre områdenas eftersläpande behov. Det är därför nödvändigt att se storstadslänen som sammanhängande planeringsområden för den framtida trafikpolitiken. För att komma till rätta med de redovisade problemen är det nödvändigt att utveckla åtgärdsprogram som gör det möjligt att uppnå målen förbättrad miljö, förbättrad trafiksäkerhet, förbättrade förutsättningar för kollektivtrafik och förbättrade betingelser för den biltrafik som är nödvändig för regionernas varuförsörjning. De viktigaste medlen för att uppnå dessa mål är: upprustning och bättre utnyttjande av nuvarande väg- och kollektivtrafiksystem, avlastning av stadskärnorna från sådan trafik som varken har start- eller målpunkt där genom att anordna erforderliga kringfartcr, utvecklande av de kollektiva transportmedlen samt skapandet av säkrare och mera attraktiva gång- och cykelvägnät så att privatbilismens tryck på stadskärnorna minskar, skapande av rationella trafiklösningar för den person- och lastbilstrafik till och från stadskärnorna som är nödvändig för att klara varuförsörjningen, vidtagande av direkta miljöskydds- och trafiksäkerhetsåtgärder och utnyttjandet av ekonomiska styrmedel för att uppnå en rimlig avvägning i utnyttjandet av transportsystemen. Det blir med andra ord nödvändigt att anlägga ett helhetsperspektiv på transportsystemen för att åstadkomma samordnade lösningar i storstadslänen. Enligt den fastställda flerårsplanen för byggande av länsvägar och riksvägar anslås ca 100 milj. kr. för investeringar i statsvägnätet i . Enligt förslag till fördelningsplan för bidrag till statskommunvägar och kollektivanläggningar anslås ca 100 milj. kr. Dessa investeringar är klart otillräckliga för att tillgodose resande- och transportbehoven på ett tillfredsställande sätt. Med hänsyn till rådande trafiksituation bör planerna genomföras i en snabbare takt än vad nuvarande anslag möjliggör. Medlen till AB-län behöver minst fördubblas så att planerna kan genomföras i stället för . Effekterna av flerårsplanerna för byggandet av riks- och länsvägar i visar att dessa investeringar är extremt lönsamma på det sätt kalkylerna är upprättade. Från trafiksäkerhets hetssynpunkt beräknas 207 färre olyckor . vilket värderas till 58 milj. kr. derna beräknas en tidsvinst på 3 , vilket värderas till 154 Mot. För fordonen beräknas kostnaderna minska med 98 milj. kr. Därtill kommer att ett stort antal personer blir mindre störda av buller Den sammanlagda investeringskostnaden uppgår till 1 , vilket beräknas ge en samhällsekonomisk avkastning av minst 310 milj. kr. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behov av investeringar i transportanläggningar i .