mot · GB02Fö202 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Fö202 av m. fl. (c) om totalförsvaret kräver att en parlamentarisk utredning tillsätts för att förbereda försvarsbeslutet . vill ha en demokratisering av försvarsplaneringen. Försvarsbetänkanden bör remissbehandlas. Tidsplaneringen för försvarsbeslut måste ge utrymme för fördjupad diskussion. Inför ett sådant utredningsarbete föreslår bl. a. följande: Det bör finnas minst ett förband/myndighet i varje län. Luftförsvaret måste förstärkas genom modifiering av fler J 35 Draken till den s. k. J-versionen. anser att dessa flygplan bör förstärka bevakningen av och skall stationeras i men i stor utsträckning baseras i . föreslår att ytterligare 40 milj. kr. anvisas till marinens materielanskaffning. Byggandet av ubåt bör tidigareläggas för att förbättra ubåtsbevakningen. föreslår en rad åtgärder för att förbättra rapporteringssystemet för ubåtsbevakningen. 60 milj. kr. anslås ytterligare till repetitionsutbildningen. Den halvering av repövningarna som har gjorts, är ett försvarspolitiskt risktagande. föreslår också att satsningar görs för att förbättra personalpolitiken inom försvaret. De nordiska länderna har som gemensamt mål att åstadkomma stabilitet och avspänning i norra , även om de valt olika säkerhetspolitiska lösningar. Länderna har konsekvent sökt följa denna målsättning och vi kan konstatera att detta arbete har varit framgångsrikt. neutralitetspolitik måste fullföljas med fasthet och konsekvens. Att vi i vår del av varit befriade från allvarliga kriser betyder inte att situationen på våra breddgrader har varit statisk. Det är uppenbart att det nordeuropeiska och det nordatlantiska området har fått en ökad strategisk betydelse. Stormakterna har på olika sätt visat ett tilltagande intresse för utvecklingen på våra breddgrader. en ökad militär aktivitet och en starkt markerad teknisk utveckling från båda alliansernas sida i vårt närområde. måste vara fast beslutet att skydda landets territorium med alla tillgängliga medel och att demonstrera för omvärlden att våra gränser för oss är heliga. Vi kan också konstatera ett ökat intresse för från strategiska utgångspunkter. Det gäller såväl luftrummet som havet. Omvärldens aktiviteter ökar vårt behov av resurser för att hålla det svenska territoriet fredat. Det pågår en omfattande marin rustning. Kapprustningen till havs har också medfört att allt större delar av det fria havet nu används av båda blocken för övningar och annan militär närvaro. Det har blivit allt svårare att överblicka den militära aktiviteten också i de nordliga farvattnen. De ledande militärmakterna måste iaktta återhållsamhet i vår del av världen. Ingen skulle tjäna på den spänningsökning som den pågående styrkeuppbyggnaden i de nordliga farvattnen kan befaras medföra. En viktig fråga för de nordiska länderna är hur vi på politisk väg kan bidra till att ytterligare konsolidera och stärka stabiliteten i norra samt en sänkt rustnings- och spänningsnivå. Här har frågan om en kränvapenfri zon i , som ett första steg mot ett kränvapenfritt , en given plats. Det är viktigt att försäkra att blir kärnvapenfri. I hoppas vi att diskussionen om en sådan zon kan leda till en fördjupad nordisk dialog i säkerhetspolitiska frågor, med hänsyn tagen till de olika säkerhetspolitiska lösningar länderna valt. Den svenska neutralitetspolitiken är den främsta garanten för vår fred och vårt oberoende. Nyckeln till framgång ligger i vår förmåga att upprätthålla trovärdigheten kring våra strävanden. Den bästa förutsättningen för att uppnå trovärdighet är om vi kan visa omvärlden att folk och de politiska partierna står enade kring värnet av vårt lands oavhängighet och frihet. Vårt försvar skall vara fredsbevarande, stabiliserande och krigsavhållande. Förmågan att upprätthålla ett trovärdigt invasionsförsvar är härvid av grundläggande betydelse. Utrustning, organisation och utbildning måste anpassas så att försvarsmaktens förmåga uppfattas som trovärdig i omvärlden. Behovet av insatser i totalförsvarets civila och militära del är beroende av dels den säkerhetspolitiska situationen, dels av de allmänna förutsättningar som samhällsstrukturen ger. Utvecklingen mot storskaliga lösningar, befolkningskoncentrationer och ett ökat internationellt ekonomiskt beroende i försörjningens alla delar gör militärt och ekonomiskt mer sårbart. Möjligheterna att i ett kris- eller krigsläge upprätthålla grundläggande och vitala samhällsfunktioner försvåras. Våra möjligheter att skydda civilbefolkningen minskar. Ett decentraliserat samhälle skulle vara en viktig tillgång för såväl det civila som det militära försvaret. I proposition 1987/88:100 sägs bl. a. följande: För att kunna fullfölja vår säkerhetspolitiska linje i situationer med reducerad eller avbruten import är det av stor betydelse att vi inom landet har sådana tillgångar till förnödenheter och den produktionskapacitet som erfordras för att totalförsvarets uthållighet skall säkerställas. Detta uttalande återspeglar väl den inriktning som vårt totalförsvar haft . Insikten om att måste trygga en nationell handlingsfrihet för att kunna försörja befolkningen även under kris- och krigsförhållanden är väl förankrad i vårt folkförsvar. Men i försvarsbeslutet avvek majoriteten från denna välförankrade insikt genom att via ett synnerligen konstruerat hotscenario komma fram till att behovet av uthållighet inom bl. a. livsmedelsförsörjningen kan reduceras väsentligt jämfört med vad som fastslogs så sent som försvarsbeslut. Det är visserligen riktigt att ett visst mått av balans i fråga om uthålligheten är allmänt önskvärd inom totalförsvaret och att orimliga skillnader härvidlag i vissa fall tillåtits uppstå. Det hotscenario som majoriteten tecknade och som återkommer i budgetpropositionen präglas av godtycke. Det är visserligen sant att varje tänkbar planeringsförutsättning i avsaknad av facit måste präglas av osäkerhet. Men inom ramen för den givna osäkerheten får anspråken på rimlighet aldrig överges. S- och fp-majoritetens planeringsförutsättningar innebar ett ettårigt s. k. förkrigsskede med en gradvis minskande handel, med ett några månaders neutralitets- eller krigsskede och ett därefter följande efterkrigsskede med gradvis återgång till normal handel. Ett sådant synsätt präglas i hög grad av en strävan att söka leda i bevis att högre importantaganden än hittillsvarande planering kan motivera sänkt totalförsvarsambition på väsentliga områden. Majoritetens resonemang gör det plötsligt möjligt för den att sälja ut fredskrislager, nedbanta vårt ekonomiska försvar och allmänt reducera vår folkförsörjningsuthållighet. Detta är ett betydande risktagande. Ingen vet ju faktiskt hur en framtida konflikt kan komma att gestalta sig. Det är faktiskt inte rimligt att först fastslå ekonomiskt utrymme och sedan konstruera en hotbild som helt överensstämmer med plånboken. Ingen vet hur långvarig avspärrning kan råka ut för - med eller utan öppet krig i vår omvärld. Det finns naturligtvis inget som tillkommit 1987 och som skulle tala för minskande risker jämfört med bedömningarna 1982 för långvarig avspärrning. I försvarskommitténs säkerhetspolitiska rapport var man enig om möjligheten av även längre krigsförlopp än några månader. Vi tycker att man måste vara ärlig i sina säkerhetspolitiska ställningstaganden. Grundläggande antaganden och riskkalkyler skall inte kunna ändras från ett försvarsbeslut till nästa. Redan vid ingången av försvarsperioden saknades ca 300 milj. kr., då armén hade överskridit sitt anslag från föregående år. Regeringen senarelade då materielbeställningar och nybyggnationer samt förkortade grundutbildningen inom armén och begränsade årets repetitionsövningar. Men ÖB kunde redan i sin programplan konstatera att detta inte kommer att räcka. Materielanskaffningen beräknas bli 200 milj. kr. dyrare och lönekostnaderna stiger med 150 milj. kr. utöver tidigare beräkningar. Det fattas enligt dessa beräkningar . Till detta kommer att materielanskaffningen redan i försvarsbeslutet skurits ned med 840 milj. kr. Erfarenheterna från förra försvarsbeslutet talar för ett ökat demokratiskt inflytande på försvarsplaneringen. Arbetet i försvarskommittén drog ut och när regeringen skulle förelägga förslag fanns inte tid för remissförfarande. Detta anser vi vara fel och det får inte upprepas. Vi anser att större tid måste ges åt fördjupad diskussion om försvarsfrågorna hos en intresserad allmänhet, hos berörd personal, i partier och organisationer. Vi anser också att det är nödvändigt att försvarsutredningens betänkande remissbehandlas. Det är också önskvärt att under utredningsarbetets gång viktiga ställningstaganden i principfrågor successivt kan remissbehandlas. Dessa åtgärder skulle sannolikt förbättra besluten i sak och förstärka beslutens förankring i det svenska samhället. föreslog i rapporten om inflytande på utvecklingen inom totalförsvarssektorn m.m.: - att försvarsutskott ges ett vidgat verksamhetsområde genom att utskottet engagerar sig i en regelbunden och systematisk kontroll och uppföljning av genomförandet av riksdagsbeslut om försvaret och av systemplaneringen inom viktigare områden, - att inför ett flerårigt försvarsbeslut bör propositionen lämnas senast , - att försvarskommittébetänkanden bör undergå en bred remissbehandling. pågår en rad utredningar av genomgripande karaktär inom totalförsvarets område, utan något parlamentariskt inflytande. avses ett försvarsbeslut tas mellan de ordinarie försvarsbesluten. Det är därför viktigt att nu fattar beslut om principerna för ett utökat inflytande på försvarsplaneringen och att en parlamentarisk utredning tillsätts för att förbereda försvarsbeslut. Enligt uppfattning bör följande principer vara vägledande för ett parlamentariskt utredningsarbete: - Den allmänna värnplikten skall ligga fast - Ubåtsskyddsförmågan och incidentberedskapen skall prioriteras - Såväl freds- som krigsorganisationen skall vara decentraliserad - Totalförsvarsbegreppet måste framhållas bättre. Överbefälhavarens pågående utredningsarbete och det arbete som sker inom de civila försvarsmyndigheterna spänner nu över ett så brett fält att ett parlamentariskt inflytande är nödvändigt. De frågor som måste behandlas är bl. - Arméns grundorganisation och utbildning - Samordning av försvarets centrala myndigheter - Robot- och andra försvarsindustriella frågor - Skyddsrumsbyggande och annat befolkningsskydd - Övriga civila totalförsvarsfrågor. Minst ett förband/myndighet i varje län En fortsatt omstrukturering av fredsorganisationen är naturlig för att nya behov och situationer skall kunna tillfredsställas på ett rationellt och ekonomiskt godtagbart sätt. Det finns en påtaglig risk att ytterligare fredsförband inom armén blir aktuella för nedläggning. Det bör finnas minst ett förband/militärmyndighet i varje län också . En förstärkning av luftförsvaret är nödvändig. För att tillgodose den allt viktigare incidentberedskapen bör möjligheterna tas till vara att i ökad utsträckning utnyttja Drakensystemet. Överbefälhavaren har prövat möjligheterna att modifiera fler flygplan J 35 Draken än vad som tidigare beslutats och har föreslagit att samtliga byggs om till den s. k. J-versionen. Detta innebär en utökning med tolv flygplan. Enligt ÖB skapar en sådan åtgärd handlingsfrihet att organisera ytterligare en jaktdivision. föreslog i samband med försvarsbeslutet att ytterligare flygplan JA 37 borde anskaffas så att ytterligare en halv division kunde organiseras . Möjligheterna skulle därmed öka att kunna basera flygförband på . Vi fick inte majoritet för detta men anser att ÖB:s förslag om modernisering av J 35 är acceptabelt. Vi föreslår att nu beslutar att dessa flygplan stationeras på i . De bör förstärka bevakningen i och bör i stor utsträckning baseras i . Detta är särskilt angeläget efter att gränslinjen i har klargjorts. JAS 39-systemets kvalitet, främst vad gäller motmedel, bör utökas. Den närmare inriktningen bör övervägas års beslut. Ubåtsförbanden har stor betydelse för såväl invasionsförsvaret som ubåtsskyddet i fred. Vi anser att den parlamentariska utredning som vi här föreslår skall få i uppdrag att utreda hur ytterligare resurser kan avdelas för ubåtsförbanden och så att en tidigareläggning av ubåt kan ske. Det är nödvändigt att marinens materielanskaffning förstärks . Vi föreslår att 40 milj. kr. anslås utöver regeringens förslag. Det krävs också ett snabbare och effektivare rapporteringssystem och en bättre insatsberedskap. I översynen bör bl. a. följande beaktas: Bevakningen måste förbättras bl. a. genom ett samarbete med yrkesfiskare och bofast skärgårdsbefolkning. Utbildning och ersättningsmöjligheter bör skapas. En bättre samordning av den statliga skärgårdspolitiken krävs, så att inte långa kuststräckor blir utan militära eller civila posteringar. Rapportering om främmande aktiviteter måste via larmnumret 90 000 vidarebefordras till berörd myndighet. De olika försvars- och bevakningsområdena längs kusterna bör få resurser att snabbt följa upp rapporterade kränkningar. Utbildning och bemanning för den centrala ubåtsjaktsstyrkan bör planeras så att den är tillgänglig för insatser . Grunden i det militära försvaret skall utgöras av allmän värnplikt för män. Den allmänna värnplikten är av avgörande betydelse för att svenska folket skall känna delaktighet i försvarssträvandena. Utöver den allmänna värnplikten för män finns en rad pliktlagar för både män och kvinnor. Kvinnor har många viktiga arbetsuppgifter inom olika områden inom totalförsvaret. Det är viktigt att varje medborgare skall ha möjlighet att kunna delta i försvaret av vårt land inom ramen för totalförsvaret. Den som inte gör värnpliktstjänstgöring bör i stället ges möjlighet till civilförsvarsutbildning. Dagens vapenfria tjänstepliktiga måste också ses som en resurs för totalförsvaret och ges en meningsfull utbildning. Den allmänna värnplikten och civilförsvarsplikten är den bästa garantin för att kontakten mellan totalförsvaret och det övriga samhället upprätthålls. Den måste vara grunden också i det framtida försvaret. Hemvärnet och de frivilliga försvarsorganisationerna har stor betydelse och verksamheten måste stödjas. Ett krigsförband som inte övas och samtränas med andra förband får en lägre kvalitet. Häri kan ligga ett ökat försvarspolitiskt risktagande. Härutöver vill jag anmäla som min uppfattning att tvära kast i planläggningen av krigsförbandsövningar riskerar att minska försvarsmaktens trovärdighet gentemot de värnpliktiga och därmed svenska folket. Så säger försvarsministern i budgetpropositionen. Vi delar hans uppfattning. Men 33 300 värnpliktiga inom armén kallas inte in till repetitionsutbildning /89. Det är resultatet av regeringens försvarsbudget. Arméchefen har anmält att repetitionsbehovet är 75 500 värnpliktiga och lägre officerare. Endast 42 200 kallas in. Inom marinen planerades repetitionsutbildning för 8 500 personer 1986/87 men enbart 4 500 av dessa fick utbildning. Endast hälften av krigsförbanden har genomfört krigsförbandsövningar . Ett stort antal förband behöver vid en mobilisering därför flera veckors kompletterande utbildning för att bli stridsberedda. Vi anser att det måste bli balans mellan uppgifter och resurser. Det är av stor vikt att repetitionsutbildningarna blir återkommande och att de kan ges ett meningsfullt innehåll. Vi föreslår mot denna bakgrund att 60 milj. kr. ytterligare anslås till repetitionsutbildning. Ett sådant tillskott för att höja effektiviteten är nu från psykologisk synpunkt angeläget. Det är därför viktigt att en förbättring kan ske nu och inte först då översynen av utbildningssystemet är klar. Försvarsmaktens största resurs är personalen. Försvaret har haft stora avgångar. Det är viktigt att personalfrågorna prioriteras inom försvaret. För att åstadkomma en gynnsam personalutveckling krävs att den enskilde upplever en överensstämmelse mellan mål, resurser och personliga insatser. Planerad förstärkning av utbildningsområdet medför förbättrade förutsättningar för att den enskilde skall uppleva en sådan överenskommelse. Dagens akuta situation med svåra avvägningsproblem kräver att besluten fattas nära produktionen och den anställda personalen. För att dessutom lättare kunna hantera personalförsörjningsproblemen och undvika akuta situationer, som vi befinner oss i, är det nödvändigt att se över chefers befogenheter. Framtiden kommer att innebära ökade krav på chefers befogenheter. Andra åtgärder som ger effekt är: - Bättre och mer långsiktig planering av den enskildes utveckling. - Möjligheter till frivilliganställning. - Tillfällig omfördelning mellan förband med olika befälsläge. Förändringar inom försvaret bör göras med stor hänsyn till personalpolitiska faktorer. I finns drygt 60 000 skyddsrum med plats för 6,3 miljoner människor. försvarsbeslut konstaterade socialdemokraterna och att bristen på bra skydd i högriskområdena är så stor att den med nuvarande produktion inte kommer att kunna täckas inom överskådlig framtid. Samma majoritet halverade nära nog de ekonomiska ramarna för skyddsrumsbyggande. De allvarligaste bristerna finns i de större städerna. Det skulle behövas ca 325 milj. kr./år för att bygga skyddsrum i takt med behovet i de utsatta orterna. Tilldelningen är 285 milj. kr./år. Att täcka bristen på skydd i de större städernas centrala delar samt i tätorter i vissa utsatta landsdelar kommer att bli dyrbart. I regel måste skydden byggas in i redan befintliga Detta är tvåtre gånger så dyrt som vid nyproduktion. Som ett resultat av försvarsbeslut upphör skyddsrumsproduktionen helt i flera kommuner. Sammantaget konstaterar i sin programplan för 1987-1992 att stora inskränkningar kommer att göras. Nya byggnader kommer att uppföras utan skyddsrum, trots att behov finns. Bristtäckning kommer att ske i begränsad omfattning och enbart i särskilt utsatta regioner. Behovet av modernisering är stort men måste till stor del skjutas . Många äldre skyddsrum saknar godtagbara skydd mot kemiska vapen. Besiktnings- och underhållsverksamheten kan inte bedrivas i önskvärd takt. Detta kan undergräva tilltron till skyddsrumssystemet, skriver i programplanen. och gör en översyn av skyddsrumsbyggandet och av behov och principer. vet vi att det finns högriskområden, där nyproduktionen är klart otillräcklig. Enligt vår mening innebär de minskade resurserna för skyddsrumsbyggande en risk för att skyddsrum inte kan byggas i takt med nyproduktion inom riskområdena. Medlen till skyddsrumsbyggandet bör därför enligt vår mening för försvarsperioden ökas med 50 milj. kr. Nedskärningar i resurser till civilförsvaret innebär vidare att resurserna till hemskydd, för materielinköp exkl. andningsskydd blir begränsade. Med hänsyn till att de förrådsställda materielen till stor del är starkt föråldrade, vilket bl. a. medför att den av regeringen prioriterade utbildningen och övningen försvåras, anser vi att ytterligare 20 milj. kr. bör avsättas för detta ändamål. När det gäller vissa delar av kommunernas civilförsvarssäkerhet, bör sekretessbestämmelser utformas. Vad gäller samtliga delar av totalförsvarets civila delar fullföljer sin linje från försvarsbeslutet. Vår uppfattning, uttryckt i ekonomiska termer, liksom övriga partiers, framgår av nedanstående tabell ur betänkandet. Totalförsvarets civila del (milj. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att en parlamentarisk utredning bör tillsättas för att förbereda försvarsbeslut, 2. att beslutar öka den demokratiska insynen i försvarsplaneringen i enlighet med motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om principen minst ett förband/militärmyndighet i varje län, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förstärkning av luftförsvaret, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lokalisering av flygförband, 6. att anslår ytterligare 40 milj. kr. till marinens materielanskaffning, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tidigareläggning av ubåt , 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förbättrat rapporteringssystem för ubåtsbevakningen, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den allmänna värnplikten som grund i det militära försvaret, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av repetitionsutbildning, 11. att anslår ytterligare 60 milj. kr. 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om personalutveckling, 13. att beslutar anslå 50 milj. kr. till ökat skyddsrumsbyggande, 14. att beslutar anslå 20 milj. kr. ytterligare till materiel för civilförsvaret. () (c) () () () () ()