ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02T402 · 1988-01-12 00:00:00 — Motion till 1987/88:T402 av () om uppkörningen för körkort har i ett förslag lagt fram ett krav som innebär att uppkörning för att erhålla körkort skall ske i stadstrafik. Som en orsak till detta anses att de elever som kör upp i stadstrafik skulle vara bättre förberedda för sin uppgift som bilförare. Detta rimmar illa med den statistik som visar att de flesta allvarliga olyckorna i huvudsak sker ute på landsvägar. Orsaken är hög fart, dåliga däck, alkoholpåverkan och även ovana med grusvägskörning. Det är därför allt för enkla motiv som anförs när man avfärdar den körkortsträning som sker utanför stadstrafik som icke fullvärdig. För skulle ett sådant krav som innebär att uppkörning för körkort skall ske i stadstrafik innebära att av 14 provorter kommer 9 att försvinna. Detta innebär en djupt olycklig centralisering. Som i så många andra sammanhang saknas det i detta fall insikt i vilka de verkliga förutsättningarna är att bedriva en högvärdig utbildning på andra orter än i de stora centralorterna. För den körskola som drabbas av denna indragning av möjlighet till uppkörning på etableringsorten kommer de ökade kostnaderna att skapa förutsättningar för att drabbas av så hårda ekonomiska pålagor att körskolan inte har möjligheter att bedrivas på denna ort. Ökade kostnader på grund av dessa krav tillkommer i form av hyra för en lokal i tätorten, restid och resekostnader både för eleven och trafikskolan. Flera lektioner måste då också förläggas inne i staden så att eleven känner den miljö där uppkörning skall ske. Även miljöskäl talar för att bilkörning i större utsträckning skall ske utanför storstadskärnan. Det finns enligt mitt förmenande inga skäl som talar för att uppkörning för körkort måste ske i storstadsmiljö. För de som bor i glesbygd kan det innebära betydande merkostnader för att erhålla körkort på grund av de långa avstånden. Dessa kostnader skulle med detta förslag då öka ytterligare. Det måste finnas andra sätt att kontrollera att körkortseleverna erhåller en utbildning som gör dem till säkra bilförare än att förlägga deras uppkörning till storstadsmiljö. måste också ha en serviceinriktad verksamhet som visar ett intresse att driva verksamhet i de tätorter som har ett bra underlag för en körskola och en lugn och grundlig utbildning. 1* 1987188.3 sami. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att trafiksäkerhetsverket får i uppdrag att tillse att uppkörning för körkort skall kunna ske på andra orter än i storstäder.
mot · GB02T404 · 1988-01-19 00:00:00 — av m. fl. om bilindustrins och barnbilstolstillverkarnas ansvar för barns säkerhet i bil Säkerheten för barn i bil har behandlats och beslutats så sent som i . De krav på förbättringar som bl. a. vpk drev i denna fråga avvisades i huvudsak av . följde i allt väsentligt propositionsförslaget. Besluten som togs innebär ändå förbättringar jämfört med tidigare förhållanden, även om vi önskat att man gått längre. En fråga som inte togs upp i riksdagsbehandlingen var vad som rimligen kan krävas från biltillverkare och barnbilstolsfabrikanter för att allmänt förbättra förutsättningarna för användande av särskild skyddsanordning vid transport av barn i bil. I regeringens proposition 1987/88:33 lades förslag till riktlinjer fram. Enligt dessa förslag som godtogs av skall barn fram till det år då barnet fyller använda särskild skyddsanordning då det färdas som passagerare i personbil. De särskilda skyddsanordningarna skall ha godkänts vid provning. Tills vidare får dock även icke godkänd utrustning användas. skall utfärda föreskrifter om normer för provning och godkännande samt överväga från vilken tidpunkt som krav på användning av endast godkänd och märkt skyddsutrustning skall gälla. Enligt det synsätt som kommunisterna har på denna fråga bör man sträva efter att goda förutsättningar skapas för att skyddsanordningarna för barn vid resa i personbil kan användas vid alla resor. För att detta skall bli möjligt krävs insatser från tillverkare av skyddsutrustning och från bilindustrin. För det första krävs en långtgående standardisering av fästanordningar mellan dessa båda tillverkarkategorier. För det andra måste föreskrifter utfärdas som innebär att samtliga bilar som säljs i års modell skall vara försedda med fästen för fastsättning av skyddsanordning. Med skyddsanordning i detta förslag avses allt där inte bilens säkerhetsbälte kan användas och anses utgöra ett godtagbart fäste. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av standardiserade fästpunkter för skyddsanordning vid transport av barn i personbil och hos regeringen begär förslag härom. (vpk) (vpk)
mot · GB02T405 · 1988-01-18 00:00:00 — Motion till 1987/88:T405 av () om vidareutbildning av äldre bilförare fick /87 ett engångsanslag på 450 tkr för information om och till äldre bilförare. Detta anslag togs i bruk /88. Jag anförde i motion 1986/87:T411 att medlen borde utnyttjas för att erbjuda äldre bilförare kompletterande trafikutbildning. Detta kan lämpligen ske i samarbete mellan trafiksäkerhetsverket, NTF och studieförbunden och innehålla både teoretiska och praktiska moment. Utbildningen skall självfallet vara frivillig. I takt med att antalet pensionärer ökar kommer nämligen också andelen bilförare att bli större. hade av 65-åringarna körkort. Om beräknas motsvarande siffra vara för att sedan stiga ytterligare. sände ut en broschyr till äldre bilförare och uppmärksammade läkare och distriktssköterskor på äldre bilförares situation. Tyvärr fanns dock inga åtgärder med som främjade utbildning och studieinitiativ. Det vore enligt min uppfattning en angelägen uppgift för trafiksäkerhetsverket att ta initiativ i den riktningen, t. ex. genom samarbete i framtagande av kursmaterial för studiecirklar. Insatserna blev inte särskilt väl mottagna av de äldre bilförarna. Andra och bättre grepp måste prövas. I den trafikpolitiska propositionen 1987/88:50 betonar föredraganden att funktionshandikappades och äldres säkerhet i trafiken bör särskilt beaktas. framställning om extra medel om totalt för information riktad till och äldre bilförare samt information för ökad användning av bilbälte måste emellertid tillgodoses genom omprioritering av ordinarie anslag. Det är min förhoppning att trafiksäkerhetsverket inom sitt anslag beaktar de äldre bilförarnas situation och planerar för fortsatta insatser. Dessa bör dock med erfarenheterna års kampanj kunna få en mer godtagbar och framför allt mer aktiverande inriktning. , J u . T405 Med anledning av det anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående vidareutbildning av äldre bilförare.
mot · GB02T406 · 1988-01-15 00:00:00 — Motion till 1987/88 :T406 av och andre vice talman () om säkerheten för barn vid transport i skolbuss eller ambulans Barn är särskilt utsatta för risk att skadas, om de färdas oskyddade i bil eller buss. Därför krävde att bilbälteslagen för vuxna, som trädde i kraft , också skulle omfatta barn i alla åldrar. Det var beklämmande att kravet inte fick gehör. Desto mer glädjande är det att en enhällig riksdag nu beslutat att även barn skall få rätt till bilbälte eller särskild skyddsanordning vid biltransport. är det att gå vidare och bygga ut säkerheten också vid transport i buss eller ambulans. När fordon tvärbromsar eller kolliderar kastas barn handlöst ut genom splittrade glasrutor eller slungas som projektiler framåt i fordonet. Skyddet för barn bör därför behandlas med förtur. Säkerheten i skolbussen handlar inte bara om bälten utan också om utformning av säten och andra inre detaljer. Det är helt förkastligt att barn tvingas färdas utan skydd stående i bussen vid färd till förskola eller skola. Vid ambulanstransporter ligger små barn helt oskyddade på en brits. En häftig inbromsning kan få dödliga följder för ett svårt sjukt och skört barn. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om förbättrat skydd för barn vid transport i skolbuss eller ambulans.
mot · GB02T407 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88:T407 av andre vice talman och () om översyn av bestämmelserna för bussars säkerhetsanordningar Mångå olyckor med bussar har inträffat . I flera av dessa olyckor har personer omkommit och i många fall har svåra personskador uppstått. Ett av skälen till de svåra följderna av olyckorna torde vara att bussar i allmänhet inte är utrustade med säkerhetsbälten. Enligt vår mening bör detta trafiksäkerhetsproblem uppmärksammas i större utsträckning. Att bussar endast i undantagsfall är utrustade med säkerhetsbälten anser vi är en brist med hänsyn till skaderisken. I en del andra länder finns bestämmelser om att de mest oskyddade platserna i en buss skall vara försedda med säkerhetsbälten för att bussen skall få hålla en viss hastighet. Trafiksäkerhetsexperter har också påpekat att det saknas bestämmelser för hur fast en busstol skall sitta. Det har hänt vid olyckor att stolar i bussar lossnat från sina fästen. Några bestämda hållfasthetskrav för ryggstöds motståndsstyrka finns heller inte. Vad som ovan anförts visar enligt vår mening att de nuvarande bestämmelserna bör ses över och införande av bestämmelser om att de oskyddade platserna i en buss förses med säkerhetsbälten prövas. Vi vill därför föreslå att en översyn av gällande bestämmelser sker i syfte att skapa större säkerhet för busspassagerare. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna om bussars säkerhetsutrustning i enlighet med vad i motionen anförts. () () 1 1987/88.
mot · GB02T408 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88:T408 av m. fl. (s) om skyltningen av vägar När man bilar runt i upptäcker man hur olika intresset är i skilda delar av landet för skyltning av sevärdheter och olika turistmål. Detta gäller även serviceinrättningar, typ affärer och vandrarhem. Lagstiftningen förbjuder uppsättande av reklamskyltar. är den myndighet som lämnar tillstånd för skyltuppsättning. Självklart måste restriktivitet iakttagas av trafiksäkerhetsskäl. För att råda bot på att olika bedömningar görs beträffande tillstånd om skyltning vid allmänna vägar bör enhetliga regler skapas. Det bör ankomma på staten att utfärda rekommendationer och regler som gör att likvärdig bedömning sker i hela landet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om enhetliga regler och rekommendationer för hela landet vad gäller skyltning vid allmänna vägar. () () ()
mot · GB02T409 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:T409 om speciella registreringsskyltar för diplomatbilar Det är viktigt att kampen mot spionage riktat mot intensifieras. Inte minst inträffade händelser visar att sådan verksamhet bedrivs av eller i nära samråd med vissa utländska beskickningar eller annan diplomatisk representation i . Möjligheterna till effektiv spaning begränsas i bl. a. av att diplomatbilar här - till skillnad från i en rad andra länder - icke har speciella registreringsskyltar. Den s. k. CD-beteckningen som återfinns på många diplomatbilar är inte obligatorisk och saknar rättsverkan. Det har därför visat sig att bilar tillhörande vissa ambassader ofta återfunnits vid känsliga militära installationer eller andra viktiga totalförsvarsobjekt och då utan CD-beteckning. Tanken har naturligtvis varit att undgå uppmärksamhet. Polisiärt spaningsarbete och tips från allmänheten blir rimligtvis svåra om icke några särskilda kännetecken finns på fordonet. Särskilda registreringsskyltar bör därför införas för fordon tillhörande i ackrediterad diplomatisk och konsulär personal. skulle här ansluta sig till vad som är vanligt internationellt, varför en sådan åtgärd ej kan anses otillbörlig. Detta löser naturligtvis långt ifrån alla spaningstekniska problem. Men fordon som opererar i närheten av känsliga försvarsobjekt drar lättare uppmärksamheten till sig om de är försedda med tydliga diplomatskyltar. De som avser att bedriva underrättelsearbete kommer i många fall tvingas göra detta medelst lånade eller förhyrda fordon. Detta ökar möjligheten till att vederbörande röjer sig. Möjlighet föreligger också att utforma registreringsbeteckningarna så att de ordnas ländervis eller för grupper av länder. Med hänvisning till den anförda hemställs att beslutar införa särskilda registreringsskyltar för fordon tillhörande diplomatisk personal ackrediterad i i enlighet med vad i motionen anförts. 1 * 1987188.
mot · GB02T410 · 1988-01-14 00:00:00 — Motion till 1987/88 :T410 om sänkta hastighetsgränser för vägtrafiken Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88: Jo735 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hastighetsbegränsningar.
mot · GB02T411 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88:T411 av () om körkortsutbildningen har lämnat ett förslag till ett förbättrat system för bilförareutbildning. förslag till reformerad bilförarutbildning innebär i korthet - att nuvarande grundutbildning förstärks, - att ett system med preliminärt körkort införs, - att förare som har preliminärt körkort skall genomföra en kompletterande utbildning i körning på halt underlag, - att förare som har preliminärt körkort måste godkännas vid ett körprov innan permanent körkort erhålles, - a/f, i sådant fall körningen inte godkänns vid körprovet, föraren skall föreläggas genomgå kompletterande utbildning i trafikskola, - att förare som har preliminärt körkort och som ertappas med felaktiga beteenden i trafiken skall föreläggas genomgå en rehabiliteringsutbildning, - att förare som har preliminärt körkort skall anbringa en nybörjarskylt på bilen. Däremot berör inte utbildningsmaterialets kvalitet. Detta har särskilt stor betydelse för den stora gruppen som privatutbildas av t. ex. någon anhörig. På marknaden finns såväl utomordentligt undervisningsmaterial, som undermåligt sådant. Av den anledningen skulle det vara av värde om trafiksäkerhetsverket efter anmälan från de förlag som saluför undervisningsmaterial för körkortsaspiranter, bedömer materialet och godkänner eller underkänner det. Det skulle vara en utomordentlig vägledning för körkortsaspiranterna att kunna välja godkänt undervisningsmaterial, som sedan inte skall kunna dömas ut av den trafikskola där eleven genomgår teoriutbildningen. En sådan obligatorisk utbildning föreslår nämligen . Som ett led i att skapa effektivare utbildning avser att föreskriva dels erforderlig utrustning som hjälpmedel för teoriundervisningen i trafikskola, dels att trafikskola anslår en undervisningsplan för sin verksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att undervisningsmaterial för körkortsaspiranter genomgår en granskning för att kunna godkännas.
mot · GB02T413 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:T413 om en särskild kommission för undersökning av vägolyckor För att minska olycksriskerna på vägarna har en rad åtgärder vidtagits för att stärka trafiksäkerheten. Men trots att antalet olyckor i förhållande till trafikintensiteten i ett långt perspektiv har minskat, är olycksfrekvensen fortfarande otillfredsställande hög. Det som framför allt saknas i dagens trafiksäkerhetsarbete är mer genomgripande analyser av olycksorsakerna. I alltför liten utsträckning görs noggranna undersökningar av de egentliga olycksorsakerna. Det som t. ex. kan förefalla vara en svårförklarlig singelolycka kan i själva verket vara ett självmord osv. Säkerligen gör berörda myndigheter utifrån sina möjligheter i regel de undersökningar som förväntas av dem, men ofta saknas de nödvändiga resurser som erfordras för att tillräckligt noggrant kunna analysera olycksorsakerna. Vad svensk trafiksäkerhet därför behöver är en av liknande slag som inom flyget. En eller flera sådana kommissioner skulle mycket noggrant analysera orsakerna till ett representativt antal olyckor för att därigenom försöka nå fram till varför dessa ägt rum. Speciellt är det nu vanligt att polis och åklagare avskriver ärenden med hänvisning till väglaget. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av att en särskild bör inrättas för att förbättra trafiksäkerheten på vägarna.
mot · GB02T414 · 1988-01-21 00:00:00 — om nationalitetsbeteckning på utlandsregistrerade bilar 1987/88 T414-421 När vi svenskar vill fara utomlands i bil är det i allmänhet ett krav att bilen baktill förses med nationalitetsbeteckning i form av ett stort och tydligt S. Somliga länder har till och med mycket detaljerade regler härom; i lär det hända att man bötfäller belgiska bilar för att deras stora B inte har den något feta stilsort som är föreskriven. I kräver vi inte att utländska bilar, som kör på våra vägar, är försedda med nationalitetsbeteckning. Att man i utlandet generellt kräver nationalitetsbeteckning är inte utslag av någon kitslighet eller formalism. Medtrafikanterna måste, särskilt vid olyckor, kunna på ett säkert sätt identifiera fordonen, även om de skulle vara utländska. För övrigt kan ju kraven på identifiering hos oss i knappast vara mindre, med hänsyn till att vi slutade acceptera att bilägarna själva förfärdigar sina skyltar. Enligt min mening bör vi även i kräva att inkommande utländska fordon är försedda med tydliga nationalitetsbeteckningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär nödiga föreskrifter för att tillförsäkra att utländska motorfordon är utrustade med skyltar som upplyser om deras nationalitet. 1 1987/88.3 sami.
mot · GB02T415 · 1988-01-22 00:00:00 — Den obligatoriska påbörjas för årsmodeller som är . Detta kan konstateras vara mer eller mindre onödigt, eftersom mycket få personbilar efter så är behäftade med några fel. Om i stället började för årsmodeller som är , så skulle stora resurser kunna sparas. De resurser som då frigörs bör i första hand användas för att korta köerna vid och i andra hand för att ge en bättre service, t. ex. en mera omfattande miljöprövning och rådgivning till bilägarna. De resurser som kan sparas är inte bara vid , utan också den produktion som går förlorad under den timme (minst) ett besök hos tar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om obligatorisk .
mot · GB02T417 · 1988-01-25 00:00:00 — om kontrollbesiktningen av historiska motorfordon Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:Sk533 hemställs att begär att regeringen verkställer en översyn av gällande regler för besiktning av historiska motorfordon.
mot · GB02T418 · 1988-01-22 00:00:00 — av m. fl. (fp) om körkort för framförande av En är en lastbil som har byggts om så att den passar in på definitionen av en traktor. Det sker genom att flaket tas bort, en dragkrok monteras och motorn modifieras eller byts ut så att högsta hastighet blir . Det finns omkring 8000 A-traktorer inregistrerade i vårt land. En får föras av den som har traktorkort. För att få traktorkort skall man ha fyllt - i undantagsfall 15 och ha avlagt ett godkänt teoriprov. Det krävs inte något körprov. A-traktorerna användes ursprungligen uteslutande inom jord- och skogsbruket. De har emellertid på vissa orter kommit att användas också för rena nöjeskörningar. När A-traktorerna används för sådana ändamål kan de utgöra både ett ordnings- och ett trafiksäkerhetsproblem. A-traktorer har sitt berättigande enligt vår uppfattning, men som arbetsredskap. När ungdomar släpps ut i trafiken med tunga fordon enbart för nöjesåkning reagerar många vänner av trafiksäkerhet och tycker att det måste vara oacceptabelt med de regler som gäller på området. Det stora antalet olyckor som inträffat med dessa traktorer ger anledning till stark kritik mot gällande lagstiftning. Det måste från trafiksäkerhetssynpunkt anses helt förkastligt att en 16-åring med traktorkort tillåts att på allmän väg ofta inom tättbebyggt samhälle föra ett tungt lastfordon som enligt vissa regler ombyggts till fordonstypen motorredskap med syfte att vara en hjälp i bl. a. jordbruket. I flera fall där allvarliga olyckor inträffat har traktorn framförts vid nöjesåkning av ungdomar som uppenbarligen inte haft det omdöme och det ansvar som krävs vid förande av tunga fordon på väg. Frågan om A-traktorer i trafiken är inget nytt problem. Tvärtom har frågan varit aktuell under en lång följd av år. 1978 uppdrog den dåvarande regeringen åt trafiksäkerhetsverket att ta fram fakta och underlag för ett senare handlande i denna fråga. utredande gav trafiksäkerhetsverket 1984 ifrån sig en rapport med förslag. Det är nu dags att regering och riksdag agerar i denna fråga innan fler människor dödas eller skadas i trafiken på grund av brister i nuvarande bestämmelser för framförande av Atraktorer. 1987/88 T418 Med anledning av vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar om följande förändringar i trafiklagstiftningen beträffande framförande av A-traktorer, nämligen att körkort skall erfordras för färd på väg samt att, för erhållande av körkort, inte bara teoretiska utan även praktiska förarprov skall krävas.
mot · GB02T419 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:T419 av () om hastighetsbestämmelserna på våra vägar Prognoserna visar en ökande trafikbelastning på våra vägar. har föreslagit och genomfört en rad åtgärder för att begränsa och om möjligt sänka antalet olyckor. Hastighetsbegränsning är en av de åtgärder som vidtas och som kontinuerligt måste underkastas översyn. På grund av de många trafikskyltar som bilisterna har att uppmärksamma händer det att vederbörande ej noterar företagen förändring av tillåten hastighet eller att han/hon efter något glömt tillåten hastighet. För att i möjligaste mån undvika detta föreslår jag att vägbanans linjer målas i olika färger för olika hastigheter. Efter skylt om tillåten hastighet exempelvis blå färg, efter - röd färg osv. Härigenom skulle bilisten kontinuerligt kunna kontrollera den tillåtna hastigheten. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att trafiksäkerhetsverket får i uppdrag att utreda förutsättningarna för föreslagen färgmarkering av vägbanans linjer.
mot · GB02T420 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:T420 om kontrollbesiktningen av motorfordon, m. m. Fiffel med bilars vägmätare har varit ett stort bekymmer för konsumenterna. Dels har konsumenterna till följd av detta utbredda fiffel betalat för höga priser för bilar vars aktuella körsträcka är betydligt längre än vad vägmätaren utvisar, dels finns en trafiksäkerhetsrisk både i att bilar körs med vägmätare - och därmed också hastighetsmätare bortkopplade och att slitaget ofta kan vara större än vad vägmätarställningen låter ana. Vi vill därför föreslå att vägmätare skall plomberas på samma sätt som kilometerräknare. Detta bör ske oavsett om mätaren är av den äldre, mekaniska typen eller av den moderna elektroniska typ som används i allt fler bilmodeller. Dessutom och i varje fall bör bilarnas körsträckor registreras i centrala bilregistret. Registreringen bör ske och bör lämpligen ske genom att denna uppgift som alltid antecknas i samband med den obligatoriska årliga kontrollbesiktningen införs i CBR i samband med att notering görs om att bilen godkänts i kontrollbesiktning. Dessutom bör registrering av mätarställning ske i samband med varje anmälan om ägarbyte. Fördelarna för konsumentkollektivet är stora och torde vida överstiga de problem som denna utökning av uppgifterna i CBR eventuellt kan förorsaka den verkställande myndigheten, t. ex. en utökning av datakapacitet som torde vara en försumbar kostnad i sammanhanget. Vi föreslår därför att tillsätter en specialistgrupp med uppdrag att i detalj utarbeta ett förslag till kommande lagstiftning. I gruppen bör, förutom och , ingå representanter för , , AB , trafiksäkerhetsverket samt motororganisationerna Försvarets motorklubb, KAK, OK-bilisterna, och . Gruppens sammansättning skulle garantera en god förankring inom motorbranschen, övervakande myndigheter men inte minst i de bilistorganisationer som tillsammans representerar 1,5 miljoner svenska bilägare. Mot bakgrund av det anförda hemställs T420 att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att utreda och utarbeta förslag till lagändring vad avser kontrollbesiktning och ägarförändring av motorfordon.