ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02Ju39 · 1988-04-11 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju39 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:138 om val av nämndemän, m. m. Lekmannainflytandet i domstolarna i form av medverkan av nämndemän är en av grundvalarna för vår rättsordning och en garanti för rättssäkerheten. Med hänsyn till detta är det utomordentligt viktigt att sammansättningen av nämndemannakåren är sådan att allmänheten upplever att dessa är representativa för medborgarna. Vi delar därför propositionens oro över att nämndemannakåren fortfarande, trots att problemet uppmärksammats , har en fördelning vad gäller yrke, kön och ålder som inte motsvarar befolkningens sammansättning för övrigt. Fråga är vad lagstiftaren kan göra för att förändra nämndemannakårens sammansättning. Regeringen har i propositionen valt att föreslå att valförsamlingarna i lag åläggs att eftersträva en allsidig sammansättning av kåren. Även om vi alltså delar regeringens ambition hyser vi inga förhoppningar att en lagreglering av det slag som regeringen föreslår har några förutsättningar att ändra nuvarande förhållanden. Förutom att förslaget uppenbarligen kommer att bli ett slag i luften så är det från principiella utgångspunkter mycket olämpligt att genom lag reglerar vilka principer som skall gälla för partiernas nomineringar och för kommunala valförsamlingars val. Vi anser därför av principiella skäl att propositionen i denna del skall avslås. I stället för till intet förpliktande lagar bör regeringen enligt vår uppfattning utarbeta ett konkret åtgärdsprogram för hur nämndemannakåren skall kunna bli mer representativ. En central punkt därvid är att göra en översyn av de ersättningsregler som gäller för nämndemän. Uppenbarligen anser många att de inte har "råd att tjänstgöra som nämndemän. En annan fråga av stor betydelse för såväl rekryteringen av nämndemän som för deras möjligheter att fullgöra sin uppgift är att de får bättre information och utbildning om nämndemannarollen än vad som ges . Det bör ankomma på att ansvara för att ett program för en utbyggd utbildning tas fram och sedan genomförs. Vi konstaterar med tillfredsställelse att regeringen genom att föreslå att sjuttioårsgränsen för nämndemän skall avskaffas tillgodoser ett krav som har framfört . Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att avslår 7 § 4 st i förslaget till lag om ändring i , 19 § 5 st i förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 8 § 4 st i förslaget till lag om ändring i lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar och 6 § 4 st i förslaget till lag om ändring i lagen (1969:246) om domstolar i fastighetsmål, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett åtgärdsprogram för att uppnå en allsidigare sammansättning av nämndemannakåren, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbyggd utbildning och information till nämndemän. () ()
mot · GB02Ju41 · 1988-04-11 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju41 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:143 om ändring i m. m. (förverkande av hjälpmedel vid skadegörelse m. Propositionens huvudsakliga syfte är att öka polisens möjligheter att ingripa mot s. k. klottrare. Nuvarande lag har av framför allt polisen upplevts som otillräcklig för att förhindra skadegörelse i form av klotter. Det finns anledning för samhället att reagera kraftfullt på den form av skadegörelse som klotter utgör. Nedklottrade husfasader, gångtunnlar och transportmedel leder inte bara till betydande kostnader för rengöring utan leder också till att människor upplever en atmosfär av förfall, kriminalitet och otrivsel. Även om klottret i perioder är tämligen omfattande så ger erfarenheterna vid handen att det är ett mycket begränsat antal, framför allt ungdomar, som utför det. När samhället därför överväger vilka åtgärder som skall vidtas måste lagstiftaren noga pröva så att åtgärder som riktar sig mot denna mycket lilla grupp inte leder till oacceptabla olägenheter för andra genom t. ex. att många människor riskerar utsättas för integritetskränkande ingrepp. Den nu föreliggande propositionen innebär enligt vår uppfattning en sådan risk vad gäller förslaget att det skall vara möjligt att kroppsvisitera personer i sökandet efter föremål som kan användas för skadegörelse, i praktiken sprayburkar, färgburkar och färgpennor. Kroppsvisitationen är en av de mest integritetskränkande åtgärder som den enskilde kan utsättas för och grundlagen ställer därför hårda krav på i vilka sammanhang som det får utnyttjas. De fall där undantag från det grundlagfästa skyddet mot kroppsvisitation måste göras bör enligt vår uppfattning huvudsakligen inskränkas till att avse eftersökande av föremål vid brott som är att anse som allvarligare än klotter. Vi avstyrker därför propositionens förslag vad gäller en utökad möjlighet att företa kroppsvisitation och möjlighet att undersöka väskor eller annat handbagage för att söka efter föremål som kan användas som hjälpmedel vid skadegörelsebrott. Vi har däremot inget att invända mot den del av förslaget som innebär utökade möjligheter att förverka sådana föremål. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att avslår förslaget till lag om ändring i polislagen. () ()
mot · GB02Ju43 · 1988-04-11 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju43 av tredje vice talman och () med anledning av prop. 1987/88:143 om ändring i m. m. (förverkande av hjälpmedel vid skadegörelse m. Syftet med propositionens förslag är att öka möjligheterna att komma till rätta med den vandalisering som förekommer i form av klotter och liknande skadegörelse. Med hänsyn till den omfattning denna skadegörelse fått är det enligt vår mening befogat att särskilda åtgärder sätts in. Genom klottret åstadkoms stor ekonomisk skada, stadsbilden förfulas, tunnelbanor och järnvägsvagnar måste ständigt rengöras eller målas om etc. Vi biträder således motionen till denna del. Propositionen innefattar emellertid också ett förslag om att utvidga polisens möjligheter till kroppsvisitation till att omfatta även de personer som kan misstänkas förbereda eller delta i de brott som lagförslaget avser. Det kan starkt ifrågasättas om detta förslag är förenligt med de allmänna bestämmelser om skydd mot kroppsvisitation som finns i regeringsformen. Begränsningar av detta skydd får endast ske för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle enligt RF 2:12. Avsikten med grundlagens bestämmelse är att man skall iaktta stor restriktivitet när det gäller att medge undantag från det generella förbudet mot kroppsvisitation. Kroppsvisitation är ett mycket allvarligt ingrepp i den personliga integriteten. Vi anser inte att de brott som lagförslaget i det här fallet syftar till att beivra är av sådan karaktär att det är motiverat att göra avkall på det viktiga skyddet mot kroppsvisitation. Vi yrkar således avslag på propositionen i den del som gäller utvidgade befogenheter i polislagen för polisen att genomföra kroppsvisitation. Däremot anser vi det nödvändigt att polisen kan göra undersökningar av handbagage och dylikt. Lagförslaget bör således omarbetas. En utgångspunkt kan härvidlag vara det lagförslag som lagrådet förordat. Vi förutsätter att en omarbetning av lagförslaget som vi förordar sker i det sakberedande utskottet. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi Ju43 att avslår förslaget om utvidgade möjligheter till kroppsvisitation i polislagen.
mot · GB02K33 · 1988-04-12 00:00:00 — Motion till 1987/88 :K33 med anledning av prop. om stöd till radio- och kassettidningar har uttalat att målet är att alla synskadade i likhet med andra skall ha tillgång till alla dagstidningar. Intresset för taltidningar var från början svalt från tidningsutgivarna, men har ökat. Regeringen anser emellertid att målet 50 av de 184 dagstidningarna är mycket ambitiöst. Skulle målet uppnås vore det en stor framgång, säger statsrådet på s. 19 i propositionen, men som jag anfört anser jag av främst praktiska skäl att det knappast är sannolikt. Följden av uttalande och regeringens resonemang i propositionen borde bli att ger regeringen till känna att delmålet 50 taltidningar bör uppnås så fort som möjligt och att regeringen bör återkomma med anhållan om ytterligare medel om målet nås tidigare än beräknat. Ett av de viktigaste syftemålen med taltidningarna är att komplettera den information som de ordinarie radioprogrammen ger. Vissa politiska partier är i många regioner endast företrädda genom fådagarstidningar. säger om dessa på s. 22: genom sin låga periodicitet kan de knappast sägas motsvara den för synskadade så viktiga aspekten med tät och fortlöpande rapportering. Det är emellertid viktigt att de synskadade har rätt till alla partiers tidningar. Fådagarstidningarna bör ha samma villkor som flerdagarstidningarna när det gäller statligt stöd vid utgivning av radio- och kassettidningar. 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att delmålet 50 taltidningar skall uppnås , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att fådagarstidningar skall ha samma rätt till statligt stöd som flerdagarstidningar. 1 1987/88.
mot · GB02K35 · 1988-04-12 00:00:00 — Motion till 1987/88:K35 av m. fl. med anledning av prop. om stöd till radio- och kassettidningar Enligt uppfattning är den utbyggnadstakt regeringen föreslår för långsam. Målet om 50 dagstidningar bör uppnås . utkommer 184 dagstidningar, av dem saknar synskadade 168. När det nu föreslagna målet är uppnått kan synskadade fortfarande inte läsa 134 dagstidningar, dvs. av de tidningar som ges ut. Betydande risker finns således för att delar av landet helt kommer att sakna dagstidningar för synskadade också efter periodens slut. Förslaget om 50 dagstidningar skall ses som ett delmål, inte en begränsning. Skulle målet kunna uppnås , anser vi att det vore en stor framgång. Det innebär att anslagets storlek inte får bli ett hinder för en snabbare utbyggnadstakt. Möjligheter måste finnas att med kort varsel ompröva anslagets storlek, så att de tidningar som önskar skall kunna få anslag för utgivning av radio- och kassettidningar. Det är i detta sammanhang angeläget att endagarstidningar och fådagarstidningar aktivt kan stimuleras att engagera sig i utgivning av radio- och kassettidningar. De kompletterar den lokala och regionala opinionsbildningen på ett värdefullt sätt. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att utgivning av 50 dagstidningar som taltidningar bör ske , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs rörande anslagstilldelning, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs rörande endagars- och fådagarstidningar. () () () () () ()
mot · GB02K37 · 1988-04-12 00:00:00 — Motion till 1987/88:K37 av m. fl. med anledning av prop. om stöd till radio- och kassettidningar Regeringen föreslår i proposition 1987/88:145 att verksamheten med radiooch kassettidningar skall byggas ut och permanentas. Vi biträder flertalet förslag i propositionen. I ett avseende bör dock verksamheten utformas på annat sätt än vad regeringen föreslår. Det konstateras i propositionen att det också finns andra grupper som skulle behöva radio- och kassettidningar för att få tillgång till den information som dagspressen meddelar. Till dessa grupper hör afatiker, personer med läs- och skrivsvårigheter, vissa rörelsehindrade och begåvningshandikappade. Regeringen har dock valt att föreslå att radio- och kassettidningarna skall förbehållas gruppen synskadade. Motivet härför är att det är denna grupp man från början haft för avsikt att lösa informationsbehovet för, och en utvidgning till andra grupper kan dels medföra ekonomiska konsekvenser, dels innebära tekniska komplikationer som kan fördröja genomförandet av reformen. När det gäller några av de ovan uppräknade grupperna behövs särskilt tillrättalagt material för att det skall bli tillgängligt. Redan vid reformens genomförande bör emellertid gruppen rörelsehindrade få tillgång till radiooch kassettidningar. Det är en liten grupp människor som har så svåra rörelsehinder att de inte kan hålla eller bläddra i en dagstidning, även om de har tillgång till olika slag av hjälpmedel. Förmodlingen kan de räknas i några hundra personer. Den grupp det här rör sig om torde inte vara svår att avgränsa. För den rörelsehindrade gruppen behövs ingen särskild tillrättalagd presentation av materialet, utan den kan tillgodogöra sig samma version som de synskadade. Den utvidgning av målgruppen som vi här föreslår skulle medföra en viss kostnadsökning, som då framför allt hänför sig till mottagarutrustning. Den är emellertid inte så stor att reformen äventyras, och om ytterligare medel behövs, utöver de av regeringen föreslagna, bör regeringen återkomma till med begäran härom på tilläggsbudget för /89. Just när det gäller gruppen rörelsehindrade uttrycker föredragande statsrådet en oro för att det kan finnas problem med användningen av apparaturen, vilket skulle kunna medföra behov av utvecklingsarbete och försening av reformen. Förvisso kan det finnas sådana problem, men det bör påpekas att det i så fall i huvudsak rör sig om att applicera känd teknik i ett nytt sammanhang. Dessutom är det så att det i gruppen synskadade finns åtskilliga med rörelsehinder, vilket gör att de här problemen under alla förhållanden måste lösas. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att utöver synskadade jämväl vissa rörelsehindrade skall ges tillgång till radio- och kassettidningar, i enlighet med vad som anförts i motionen. Hans Nyhage (m) () (m) 1987/88 K37
mot · GB02K38 · 1988-04-12 00:00:00 — Motion till 1987/88:K38 med anledning av prop. 1987/88:145 om stöd till radio- och kassettidningar Regeringen föreslår att verksamheten med radio- och kassettidningar skall byggas ut och permanentas. Ambitionen är att utgivningen bör omfatta ett femtiotal tidningar. Målet skall uppnås . För är det naturligt att värna om utsatta grupper. Vår strävan är att öka människors frihet och omfattar inte minst dem som har en begränsad frihet, bl. a. de synskadade. Att vara delaktig i samhällsdebatten och den allmänna opinionsbildningen, att själv få läsa sin tidning och att själv få välja nyheter och information i samhället tillhör de mänskliga rättigheterna. De valmöjligheter som en icke-handikappad har när det gäller att välja bland informationsutbudet bör därför också omfatta de synskadade. Arbetet med att göra dagspressen tillgänglig för synskadade har hitintills inte gått särskilt snabbt. Frågan har behandlats i riksdag och regering . måste hindren för en fortsatt utbyggnad vara undanröjda och en satsning från sida komma till stånd. Kraftfulla insatser bör därför vidtas för att förbättra synskadades informationssituation. Exempelvis kan nämnas att knappt en fjärdedel av den årliga bokutgivningen i landet görs tillgänglig för synskadade och bara ett 100-tal av de ca 5000 tidskrifterna finns i talversion. Därför är det väsentligt att det nu görs en genomtänkt satsning för att ge ut dagstidningar som talutgåvor. Därmed kan åstadkommas en väsentligt bättre information som tillgodoser varje enskild synskadad persons önskemål och behov av valfrihet och mångfald. utkommer 184 dagstidningar. De synskadade saknar tillgång till 168 av dessa. I utkommer tre dagstidningar med lokal anknytning och ingen av dem finns tillgänglig som talutgåva förutom den klipptidning som utges och som omfattas av 850 abonnemang. Med tanke på länets storlek är det viktigt att de synskadade i får tillgång till den lokala pressen genom eget val, vilket ej nu är fallet. Med regeringens förslag om 50 dagstidningar kommer fortfarande av de tidningar som ges ut ej att vara tillgängliga för synskadade. Jag anser att det därmed finns en stor risk att alltjämt olika delar av landet helt kommer att sakna dagstidningar för synskadade också efter den föreslagna femårsperiodens slut. Synskadade i delar den oron. I propositionen föreslås att målen om 50 dagstidningar bör nås , vilket är en alltför långsam utbyggnadstakt. Jag föreslår att målet skall nås . bör förutsättningslöst kunna pröva de ansökningar Mot. 1987/88 som inkommer. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbyggnaden av taltidningarna.
mot · GB02K40 · 1988-04-12 00:00:00 — Motion till 1987/88:K40 av (c) med anledning av prop. om stöd till radio- och kassettidningar Full delaktighet och gemenskap för handikappade är en allmän samhällsangelägenhet. Detta står att läsa i det nu gällande handikapprogrammet, antaget av 1982. Där står också att våra fri- och rättigheter skall gälla och tillämpas lika för alla människor i . För att uppfylla dessa målsättningar måste de enskilda människorna ges praktisk möjlighet till delaktighet. Pressen har här en avgörande betydelse. Kraftfulla insatser måste vidtas för att förbättra informationen till synskadade. Situationen nu lämnar mycket övrigt att önska. Knappast en fjärdedel av den årliga bokutgivningen i landet finns tillgänglig för synskadade, och bara ca 100 av ca 5000 tidskrifter. Det behövs en mer kraftfull satsning på dagstidningar än den regeringen gör i proposition 1987/88:145. Jag föreslår att målet om 50 dagstidningar skall uppnås . Detta är att se som ett delmål. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att 50 dagstidningar för synskadade skall uppnås senast samt att detta skall ses som ett delmål.
mot · GB02K41 · 1988-04-08 00:00:00 — Motion till 1987/88:K41 av m. fl. med anledning av prop. om stöd till radio- och kassettidningar Frågan om dagspressens tillgänglighet för synskadade har utretts och diskuterats i . Det är därför glädjande att de största hindren för en fortsatt utbyggnad nu förefaller undanröjda. uttalade att det ideala målet självfallet är att möjliggöra för de synskadade att få tillgång till all dagspress, även om detta mål knappast kan uppnås på en gång. Vi hälsar med tillfredsställelse att verksamheten nu föreslås bli permanentad och att målsättningen att all press skall bli tillgänglig för synskadade därmed bekräftas. I propositionen anges att verksamheten av bör byggas ut till att omfatta ett femtiotal tidningar. utkommer 184 dagstidningar, av dem saknar synskadade 168. När det nu föreslagna målet är uppnått kan synskadade fortfarande inte läsa 134 dagstidningar, dvs. av de tidningar som ges ut. Med regeringens bedömning och förslag har synskadade ännu efter bara tillgång till cirka en fjärdedel av de dagstidningar som ges ut. Betydande risker finns således för att delar av landet fortfarande kommer att sakna dagstidningar för synskadade. Som motiv för en femårig uppbyggnadsperiod anges att en utbyggnad till ca 50 dagtidningar är förenad med omfattande praktiskt arbete. Förhoppningsvis skall emellertid de praktiska problemen lösas så att utbyggnaden kan ske med stor skyndsamhet och än de angivna fem åren. Förslaget om 50 dagstidningar är ett delmål. Kan delmålet uppnås är det en stor framgång. Det är angeläget att påskynda processen för utökad utgivning av radio- och kassettidningar. Om så erfordras, måste anslagets storlek med kort varsel kunna omprövas, så att de tidningar som önskar skall kunna få anslag för utgivning av radio- och kassettidningar. Det finns naturligtvis alltid anledning att göra avstämningar av pågående verksamheter. Mot den bakgrunden kan det finnas orsak att se över formerna för hur dagspressen skall göras tillgänglig för synskadade efter periodens slut. Det får dock inte innebära att principen om synskadades rätt till dagspressen ifrågasätts. De tidningar som ges ut för synskadade måste kunna ges garantier för fortsatt utgivning. Vilka ytterligare tidningar som skall starta utgivning bör taltidningsnämnden förutsättningslöst bedöma med ledning av de inlämnade ansökningarna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av att påskynda utökad utgivning av radio- och kassettidningar. () ()
mot · GB02K43 · 1988-04-13 00:00:00 — Motion till 1987/88:K43 med anledning av förvaltningsstyrelses förslag 1987/88:13 till lag om ersättning m. m. till ledamöter Förvaltningsstyrelsens förslag till en ny lag om ersättning m. m. till riksdagsledamöter kan accepteras i stort. Men i ett avseende vill jag anföra stor tveksamhet. Till förvaltningsstyrelsens beslut är fogat ett särskilt yttrande av . Han anför betänkligheter när det gäller inkomstgarantin och därmed samordningen med andra förvärvsinkomster, pensioner e.d. Garantin innebär att en ledamot som tjänstgjort minst tolv riksdagsår är berättigad att vid sin avgång få av det gällande ledamotsarvodet. Garantin skall alltså minskas om den avgångne ledamoten uppbär förvärvsinkomster. Detta kommer att få olyckliga konsekvenser - särskilt när det gäller rekryteringen från den enskilda sektorn. är riksdagsarvodet inte särskilt konkurrenskraftigt när det gäller erfarna yrkesmänniskor i olika sektorer av det enskilda näringslivet. dominerar offentliga sektorn i om man ser till ledamöternas yrken och ursprung. Antalet tekniker - från enskilda sektorn - är exempelvis bara 2-3, när den tekniska utvecklingen i landet är en av de avgörande faktorerna för en lyckosam total utveckling för landet. Därför är det olyckligt att försämra pensionsvillkoren som förslaget avser vad beträffar samordningen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att förslaget avslås och nytt förslag utarbetas i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GB02Kr13 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Krl3 med anledning av prop. 1987/88:104 om kulturmiljövård I proposition 1987/88:104 om kulturmiljövård föreslås en samlad lagstiftning för kulturmiljövården, samt vissa utökade insatser inom delar av verksamheten. Satsningarna rör framför allt luftföroreningarnas skadeverkningar på kulturmiljön samt insatser för vård av kulturlandskap och fornlämningar. Jag finner det beklagligt att man inte också föreslår ökade medel för byggnadsvården. Svensk byggnadsvård är skrämmande obetydlig jämfört med den i andra europeiska länder, såväl vad gäller antalet lagskyddade byggnader som vad gäller de ekonomiska insatserna. finns mycket stora behov. Inte minst gäller detta vårt nationella bidrag till den europeiska byggnadstraditionen, timmerbebyggelsen. 1 finns en utomordentligt värdefull bebyggelse, som medeltida stadskärnor, de väl kända 16001700-talsslotten och en betydande agrar bebyggelse med byar och gårdsbildningar. Mindre omtalad är den omfattande industri- och arbetarbebyggelsen, som belyser vårt eget århundrades historia. Den bristande prioriteringen av byggnadsminnesvården markeras i lagförslaget genom bibehållandet av epitetet synnerligen framför märklig i 3 kapitlets inledningsparagraf. Den onödiga språkliga dubbleringen synnerligen märklig bibringar läsaren uppfattningen att byggnader endast i rena undantagsfall skall kunna skyddas. Av kommentaren framgår dock att detta inte är meningen. En fråga som inte diskuteras i propositionen är handläggningen av byggnadsvårdsfrågorna. Huvuddelen av de begränsade medel som står till förfogande fördelas centralt. Enligt min mening bör i stället större delen av byggnadsvårdsanslaget ställas till länsstyrelsernas förfogande för beslut i länen, där man bäst känner behoven. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att ordet synnerligen i lagförslagets 3 kap. 1 § skall utgå, 2. att beslutar höja anslaget Kulturminnesvård, för vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse, till ett rimligare belopp Mot. i enlighet med vad som anförts i motionen, Kr 13 3. att som sin mening uttalar att handläggningen av byggnadsvårdsärendena i ökad utsträckning bör decentraliseras.