ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02A472 · 1988-01-25 00:00:00 — 1987/88 :A472 av och () om avskrivning av studiemedel som regionalpolitisk! Det är ett välkänt faktum att för såväl det enskilda näringslivet som för offentliga arbetsgivare har det blivit allt svårare att rekrytera särskilt kvalificerad arbetskraft till verksamheter vilka ligger inom det s. k. stödområdet. Effekterna av detta har blivit alltmer kännbara. För näringslivet innebär bristande tillgång på exempelvis kvalificerade tekniker på kort sikt hinder för expansioner och på något ett hot mot den framtida konkurrenskraften och därmed överlevnaden. Inom den offentliga sektorn har vi under en lång följd av år fått uppleva stora brister vad gäller tillgång på läkare och annan sjukvårdspersonal och svårigheter att rekrytera dessa till glesbygdsområden. Få försök har gjorts för att mer aktivt bryta denna utveckling och skapa positiva drivkrafter för enskilda personer i syfte att få dem intresserade och framför allt att göra det ekonomiskt intressant att söka sig arbetsuppgifter i dessa regioner. (Det som har gjorts framför allt på den offentliga sektorn har ofta burit de administrativa regleringarnas , exempelvis den av moderata samlingspartiet så hårt kritiserade Dagmar-reformen, där man med tvång sökt "få ut läkare i glesbygd.) Det är rimligt att anta att olika grupper av s. k. nyckelpersoner kräver skilda former av stimulansåtgärder för att påverkas i sitt val av arbetsställe och bosättningsort. För nyexaminerade akademiker borde det vara så att de alltmer växande studieskulderna upplevs som ett problem. Ett system där dessa skulder kunde skrivas av enligt vissa fastställda regler skulle med stor sannolikhet vara av intresse. Genom att exempelvis knyta rätten till hel eller delvis avskrivning av studieskulden till arbete och bosättning inom stödområdet under skulle statsmakterna skapa starka positiva drivkrafter för nyexaminerade akademiker att starta sin yrkesgärning i verksamheter inom regionalpolitisk! Såväl enskild som offentlig sektor skulle få väsentligt förbättrade förutsättningar att rekrytera erforderlig arbetskraft. Ett införande av ett avskrivningssystem av det slag som skisserats i motionen rymmer flera såväl principiella som mer tekniska problem. Dessa bör dock inte vara större än att regeringen, efter en koncentrerad utredning av sakfrågan, kunde återkomma till med förslag i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs A472 att hos regeringen begär en utredning om villkorad avskrivningsrätt för studielån som regionalpolitisk!
mot · GB02A474 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:A474 av m. fl. (m) om anslagen till regional utveckling Våra förslag beträffande regionalpolitikens inriktning och utformning återfinns i motionen Regionalpolitik för utveckling (1987/88:A484). I denna motion framläggs därför endast vissa förslag beträffande beräkning av anslag inför kommande budgetår. C2 Lokaliseringsbidrag m. m. I enlighet med vad som föreslagits i ovanstående motion föreslår vi att anslaget till lokaliseringsbidrag utgår. De av oss föreslagna riskgarantilånen kommer att ersätta lokaliseringsbidragen. I enlighet med vad som föreslagits i ovanstående motion föreslår vi att anslaget till lokaliseringslån utgår. De av oss föreslagna riskgarantilånen kommer att ersätta lokaliseringslånen. C6 Ersättning för nedsättning av socialavgifter Den i ovanstående motion föreslagna utökade nedsättningen av sociala avgifter bör träda i kraft . I enlighet med vad som föreslagits i ovanstående motion föreslår vi att anslaget till lokaliseringslån utgår. Sysselsättningsstöd utgör en form av subvention som inte är ägnad att stärka utvecklingsförutsättningarna. Denna form av stöd bör ej utgå. (nytt) Riskgarantilån Det av oss i ovanståede motion föreslagna systemet med riskgarantilån bör träda i kraft under budgetåret. Regeringen bör återkomma till med förslag till regler för riskgarantilån. Intill dess att har fattat beslut skall nuvarande regler för regionalpolitiskt stöd tillämpas. I första hand bör eventuella reservationer nyttjas. I andra hand bör lokaliseringslån och lokaliseringsbidrag beviljas ur detta anslag. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår regeringens förslag att till Lokaliseringsbidrag m. m. för /89 anvisa ett reservationsanslag av , 2. att avslår regeringens förslag att till Lokaliseringslån för /89 anvisa ett reservationsanslag av , 3. att hos regeringen begär förslag till ändring av lagen (1983:1055) om nedsättning av socialavgifter och allmänna löneavgifter i i enlighet med vad som i denna motion samt i motion 1987/88:A484 anförts, 4. att avslår regeringens förslag att till Sysselsättningsstöd för /89 anvisa ett förslagsanslag av , 5. att till Riskgarantilån (nytt anslag) för /89 anvisar ett reservationsanslag av . () () (m) () () () () ()
mot · GB02A475 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :A475 om statens arbetsgivaransvar för kommun Näringslivet i kommun har präglats av framför allt två näringsgrenar, skogen och kraftverksbyggandet. har dessa näringar genomgått väldiga förändringar som varit direkt styrande på utvecklingen fortsättningsvis. arbetade mer än 800 personer i skogen. hade mekaniseringen med motorsågar och traktorer reducerat arbetsstyrkan till ca 350 personer. Därefter har ytterligare minskning skett. Inom byggnadsverksamheten (mest ) har motsvarande siffror varit 1 700-1 800 arbetstillfällen. Därefter har en fortlöpande avtrappning skett. är ca 200 arbetstillfällen kvar, alltså en minskning med ca 1 500 byggarbetstillfällen . Kommunens befolkning ökade från att ha varit ca 7 500 till 11 1960 då utförsåkningen vad gäller sysselsättning startade. hade kommunen ca 6800 invånare. De politiska församlingarna, som var verksamma när tillstånd för byggande av de kraftverk vi har i kommunen skulle ges, gjorde då den bedömningen att om kommunen utan att ställa krav, solidariskt ställde sina naturtillgångar till förfogande för att skapa välfärd i , då skulle samhället i övrigt solidariskt ställa upp när kraftverksbyggandet var klart och staten kunde håva in miljardvinsterna på de kraftverk som finns i kommunen. Drygt 300 är anställda för drift av kraftverken i kommunen. har varit huvudaktör när det gällt sysselsättningen i kommun . Epoken började i med den första kraftstationen. kan med all rätt sägas vara ett brukssamhälle. Ingen annan verksamhet än byggande och drift av kraftverk samt service till dessa byggare har förekommit i . när ingenting ytterligare finns i kommunen för att nyexploatera, drar sig tillbaka med sina miljardvinster utan att uppfylla ett sådant arbetsgivaransvar som i alla andra fall utkrävs av företag som avvecklar sin sysselsättning i en kommun. arbetar nu intensivt med att skaka av sig ansvaret för sitt mesta brukssamhälle - . bjuder nu ut sina fastigheter i till hugade spekulanter, för att därefter kunna bli fri från alla samhällskostnader. har en grupp, initierad av regeringen, arbetat med Mot. sysselsättningsfrågor för kommunen. , och kommu- A475 nen har deltagit i denna grupp. Något resultat har gruppen tyvärr inte uppnått. har däremot redovisat vilka möjligheter och planer man har för att minska sysselsättningen i mesta vattenkraftskommun. måste även fortsättningsvis visa ansvar för sin mesta bruksort, Det arbetsgivaransvar som bl. a. näringsutskottet fastslagit att staten har med anledning av motion 1978/79:1516 - måste nu komma till uttryck i konkreta åtgärder. Det är nödvändigt för att rädda den för staten sannolikt mest lönsamma kommunen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statens arbetsgivaransvar för kraftverksorten och kommun.
mot · GB02A487 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :A487 om särskilda regionalpolitiska insatser för sydöstra Sydöstra har fått en allt negativare utveckling befolknings- och näringslivsmässigt jämfört med landet i övrigt. Vissa smärre åtgärder har vidtagits från regeringens sida, men dock otillräckliga. Jag föreslår därför ytterligare åtgärder med direkt anknytning till den regionala utvecklingen i . Den socialdemokratiska politiken har inneburit en allt starkare centralisering av befolkning, bebyggelse och näringsstruktur. Storskalighet och arbetskraftens geografiska rörlighet har av en politisk majoritet, mot bestämda uppfattning, ansetts som nödvändiga förutsättningar för ökad ekonomisk tillväxt. Detta har medfört att skillnaderna i levnadsförhållanden mellan olika delar av landet ökat markant. Den politiska inriktningen och marknadens drivkrafter har förstärkt koncentrationen inom näringslivet både vad avser produktionsstruktur och maktfunktioner. Den offentliga sektorn har också bidragit till koncentrationen. Denna utveckling har drabbat och andra delar av sydöstra mycket hårt. Storstadslänen har ökat sin befolkning på bl. a. bekostnad. I tabell 1 redovisas utvecklingen i det korta perspektivet. Folkmängdens förändring 1983-1987 i storstadsregionerna och Göteb, o . + 6 711 - 187 + 1 098 + 11 325 + 2 427 + 1 706 + 15 809 + 3 650 + 3 000 + 12 658 + 5 825 + 2 935 + 12 658 + 4 694 + 4 476 + 61 537 + 16 409 + 13 215 Trenden i befolkningsutvecklingen för har varit negativ . Länet har förlorat ca 3 000 statliga anställningar medan storstadslänen och speciellt har haft stark ökning härav. Vid är ca 250 anställda varslade för friställning . Vidtages inte speciella åtgärder för att förse varvet med nybyggnads- eller underhållsarbete, kommer ytterligare 350 man att permitteras. Liknande besvärliga företagsstruktureringar har tidigare drabbat såväl Mot. 1987/88 som och kommuner. Analysen av befolkningsomflyttningens struktur visar att det är främst ungdomar och den välutbildade arbetskraften som flyttar. Utflyttningen av den fertila delen av befolkningen påverkar ju också födelsetalen, varför det krävs kraftfulla åtgärder för att stärka näringslivet. Med anledning av regionalpolitiska överväganden har lantmäteriet i samarbete med regionala och kommunala myndigheter tagit fram en utredning med förslag till uppbyggnad av en produktionsenhet för kartprodukter i . I årets budgetproposition får lantmäteriet 7,5 milj. kr. för att starta produktion av ekonomiska kartan i . Mot bakgrund av långvariga samarbete med kartproduktionen för framställning av kulturhistorisk landskapsinformation har ämbetet utarbetat en PM om fortsatt samarbete under de i lantmäteriverkets utredning berörda förhållandena. Denna innehåller förslag till deltagande i sagda kartproduktion . Denna verksamhet bör förläggas till . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till samlade regionalpolitiska och utvecklingsåtgärder för att främja näringslivet i sydöstra , [att hos regeringen begär att ett regionkontor för decentraliserad fornminnesinventering etableras i Karlskrona.1] ' 1987/88: Kr328
mot · GB02A601 · 1988-01-13 00:00:00 — av m. fl. (fp) om den offentliga personalpolitiken 1987/88 A601603 Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:Fi501 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den offentliga personalpolitiken m. m. () () () () () () 1 1987188.3 sami.
mot · GB02A602 · 1988-01-15 00:00:00 — Motion till 1987/88 :A602 av () om domarnas ställning En av hörnstenarna i vårt statsskick är att den dömande makten skall utövas av skickliga, självständiga och oväldiga domare. Domarkåren är rättsstatens sista utpost. Kvaliteten på domarkåren beror i långa loppet självfallet på yrkets attraktivitet. Det gäller för domstolarna att locka till sig de mest kompetenta juristerna och att därefter behålla dem. I sista hand måste det vara en angelägenhet för att värna om domarkårens kvalitet. Gällande ordning, enligt vilken det överlämnas åt arbetsmarknadens parter att bestämma anställningsvillkoren för domarna, är för den skull tvivelaktig. Det är icke dessa organisationers ensak att genom lönesättning och liknande påverka kvaliteten hos våra domare. De enskilda domarna måste vidare vara garanterade integritet och oavsättlighet. Prövningen av frågan, huruvida en enskild domare på grund av brott förverkat sin rätt att vara domare, måste således tillkomma allmän domstol eller sålunda i sista hand . I ett sådant här för vår rättsordning fundamentalt ämne borde det icke finnas utrymme för korporativism (Mot. 1986/87:K205). Inte desto mindre är det så, att det anförtrotts åt en korporativistiskt sammansatt särskild domstol att pröva denna fråga. Detta blev en konsekvens av ämbetsansvarsreform, till grund för vilken ytterst ligger den besynnerliga - närmast befängda - tanken att, om en tjänsteman vid sin myndighetsutövning kränker en enskild persons intressen eller på annat sätt tillfogar denne skada, detta är att betrakta som en arbetsrättslig angelägenhet uteslutande mellan arbetsgivaren och arbetstagaren. Det bör i stället naturligen vara de enskilda medborgarna som är att anse som förfördelade. Den i 11 kap. 5 § regeringsformen intagna skyddsbestämmelsen till förmån för domarna måste - det är slutsatsen - innefatta den ordningen, att domare icke kan skiljas från sin domartjänst annorledes än av allmän domstol. Det är ägnat att förvåna att en gång kunnat intaga den ståndpunkten att en domstol med från arbetsmarknaden hämtade intresseledamöter, där yrkesdomarna dessutom förordnas för en period av i sänder, skulle ha kompetens att i sista hand pröva en sådan avgörande fråga. Att domarna - även de högsta - utses på rent objektiva grunder är självfallet också ett oeftergivligt krav. Det måste vara angeläget att det skapas yttre garantier som utesluter varje form av misstanke att regeringen begagnar sin utnämningsmakt på ett sätt som är oförenligt härmed. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att begär att regeringen i samband med den översyn av tjänsteansvaret som pågår inom också ser över domarnas ställning och därvid särskilt överväger frågan om att överföra prövningen av domares skiljande från tjänsten till allmän domstol. 1987/88 A602
mot · GB02A603 · 1988-01-18 00:00:00 — Motion till 1987/88 :A603 av () om värnpliktstjänstgörings meritvärde ges inte värnpliktstjänstgöringen ett likvärdigt meritvärde med anställning. Detta kan få konsekvenser för den som gjort sin värnplikt. Eftersom alla män är skyldiga att göra värnplikt uppstår denna orättvisa oftast mellan män och kvinnor men kan även bli en effekt om någon slipper göra sin värnplikt. Följande kan inträffa: Två ungdomar går en utbildning, t. ex. lärarutbildning. Den ene, en man, gör sin värnplikt medan den andra, en kvinna, tar anställning som lärare. Efter värnplikten får också den unge mannen arbete som lärare. Det går och den kvinnliga läraren som utexaminerades blir anställd vid samma skola som sin forna studiekamrat. Allt är nu frid och fröjd. Men minskar antalet barn och en lärare måste sluta. Som reglerna är , blir det den vid skolan anställde läraren som får sluta, därför att den senare anställda kvinnliga läraren totalt sett har fler tjänsteår. Att det blir så här beror på att värnpliktstjänstgöringen inte ger likvärdiga kvalifikationer. Detta anser jag vara fel, eftersom man gör en samhällstjänst. Värnplikten bör enligt min mening få ett meritvärde likvärdigt med annan anställning. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att värnpliktstjänstgöring får ett meritvärde likvärdigt med annan anställning.
mot · GB02A604 · 1988-01-23 00:00:00 — om det statliga nattraktamentet Priserna på hotellrum i har stigit på ett oroväckande sätt, och ligger nu för normalgoda rum i intervallet . En anledning till detta torde vara att många gäster söker kvarter under tjänsteresor, varvid företag eller det offentliga betalar kostnaden. Den resande har då inte särskilt stor anledning att ifrågasätta priset, och gör det därför sannolikt ganska sällan. För att hålla resekostnaderna nere, såväl för det offentliga som för det privata näringslivet, borde personal på tjänsteresor på något sätt ges ett motiv härför. I många men givetvis ej alla privata företag ger man sina resande ett sådant motiv genom att stipulera, att den som själv ordnar sitt nattlogi får ett visst traktamentsbelopp, och detta alldeles oavsett var han eller hon vistas . Den som därvid bor hos bekanta eller väljer hotell eller pensionat med låga priser kan därvid tjäna en summa, låt vara att denna sedan måste deklareras till inkomstskatt. I statlig tjänst utgår ett nattraktamente på . för hel natt, ett belopp som stått oförändrat . Beloppet räcker inte ens för att till värdinnan överlämna en blombukett, om man skulle vilja välja att bo hos bekanta i stället för att ta in på hotell! Följaktligen bor alla på hotell och betalar dagens höga hotellpriser som därefter via reseräkningar eller kreditkort betalas av det offentliga eller av privata företag. Om nattraktamentet i stället sattes till ett för dagens kostnadsläge rimligt belopp, kanske i intervallet , så skulle tjänsteresenären ha anledning fundera över möjliga övernattningsalternativ. Vid ett klokt val skulle han därvid kunna tjäna pengar både för sig själv och framför allt för sin arbetsgivare. Mot bakgrund av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att utgående nattraktamenten för tjänsteresenärer i offentlig tjänst skall höjas från . till belopp av sådan storleksordning att vederbörande resenär har anledning hålla nere sina kostnader vid val av nattlogi. 1 1987/88.
mot · GB02A605 · 1988-01-25 00:00:00 — 1987/88 :A605 om statligt anställds rätt till fri sjukvård i bedriver en alternativ psoriasis vård. finns fem behandlingsanläggningar inom länet, med kvällsöppet och utan tidsbestäilning. 1987 utfördes där ca 80 500 behandlingar, vilket motsvarar av den totala psoriasisvården i länet. När beslutade om den s. k. Dagmar-reformen uttalades att det är väsentligt att sjukvårdshuvudmännen liksom visar en positiv inställning till sådana vårdformer som utvecklats genom handikapporganisationernas initiativ. har statligt anställda enligt avtal rätt till fri sjukvård på betald arbetstid om den ges av läkare som tillhör den allmänna försäkringen. Om det däremot gäller sjukvårdande behandling, t. ex. psoriasisvård, så skall den ges av offentlig huvudman för att vården skall vara fri. I praktiken har detta fått till följd att arbetsgivarverket tolkat kooperativa vård som att den inte omfattas av avtalets bestämmelser om fri sjukvård. Denna tolkning har man gjort trots att verksamheten regleras i avtal mellan och landsting. Denna tolkning har medfört orimliga konsekvenser. Statligt anställda psoriatiker har rätt att utan kostnad och på arbetstid vända sig till hudkliniker, trots att resvägarna till dessa ibland inneburit att personen varit borta från arbetet en stor del av arbetsdagen. Det märkliga är att statligt anställd dock kan få kostnadsfri sjukvård vid t. ex. , som bevisligen är helt privatägd. Men psoriatikernas vård är alltså definitionsmässigt sjukvårdande behandling, och då gäller inte avtalet. Den här typen av frågor är normalt avtalsfrågor som inte berör . kan man konstatera att dessa regler för sjukvårdsersättning till statsanställda strider mot intentionerna bakom Dagmar-reformen, när det gäller möjligheterna till kooperativ vård genom handikapporganisationerna. Frågan är nu aktuell i flera landsting genom att man där överväger att överlåta viss sjukvårdande verksamhet på t. ex. olika kooperativ. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sjukvårdande behandling i handikapporganisationernas regi för statligt anställda. 1987/88 A605
mot · GB02A606 · 1988-01-26 00:00:00 — 1987/88 :A606 av och () om statsanställdas rätt till fri sjukvård I samband med behandlingen av den s. k. Dagmar-reformen uttalade följande: Det är väsentligt att sjukvårdshuvudmännen liksom visar en positiv inställning till sådana vårdformer som utvecklats genom handikapporganisationernas initiativ. Ett exempel härpå är psoriasisvården. uttalande syftade på den alternativa psoriasisvård, som () i bedriver . Denna vård ges utan tidsbeställning vid fem behandlingsanläggningar inom och omfattade ca 80500 behandlingar eller av den totala psoriasisvården i länet. a. motioner och frågor har uppmärksammats på, att statligt anställda enligt kollektivavtal endast har rätt till fri sjukvård på betald arbetstid, om den ges av läkare som tillhör den allmänna försäkringen eller om det gäller sjukvårdande behandling t. ex. psoriasisvård som ges av offentlig sjukvårdshuvudman. Detta har av tolkat så att kooperativa vård inte omfattas av avtalets bestämmelser om fri sjukvård. Detta trots att verksamheten regleras genom avtal mellan och . tolkning har lett till orimliga konsekvenser för såväl de berörda myndigheterna som för de enskilda statligt anställda psoriatikerna. I ett flertal fall har avslagit klagomål från enskilda psoriatiker, som av sina arbetsgivare vägrats att utföra sin behandling vid PSO:s anläggningar och få full ersättning för detta. Däremot har de statliga arbetsgivarna medgivit full ersättning och rätt att utföra behandling på betald arbetstid om vederbörande vänt sig till något av fyra hudkliniker, trots att detta i många fall har inneburit att de anställda varit bort en stor del av arbetsdagen och i vissa fall . Det ankommer visserligen inte på att tolka gällande kollektivavtal på arbetsmarknaden men å andra sidan måste konstateras att nu nämnda regler för sjukvårdsersättning till statsanställda i praktiken kommit att strida mot det ovan refererade riksdagsuttalandet. Det bör i sammanhanget uppmärksammas att flera landsting redan har överlåtit eller överväger att överlåta viss annan sjukvårdande verksamhet åt personalkooperativa eller enskilda bolag t. ex. vårdcentraler. då genom avtal med , som också stöder den ekonomiskt. Likartade principiella frågeställningar bör rimligen uppkomma även i A606 dessa fall, eftersom vården formellt sett inte är offentlig men väl helt reglerad av . Den frågeställning vi här berör är därför av stor principiell betydelse. Till saken hör att den enskilda patienten t. ex. har ytterst begränsade möjligheter att välja mellan kooperativ, privat eller offentlig sjukvårdshuvudman bl. a. beroende på upptagningsområde, bostadsort, öppethållande etc. Av detta följer alltså att faktorer som de statligt anställda inte kan påverka också godtyckligt styr rätten till fri sjukvård på betald arbetstid enligt avtal. Det bör påpekas att såväl vid som vid , vilka båda drivs i privat regi, kan statligt anställda få fri sjukvård utförd på arbetstid. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande tolkningen av begreppet fri sjukvård och behandling vid icke-offentliga vårdinrättningar. () ()