mot · GC02Ju237 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Ju237 av m.fl. (mp) Befordringsgången inom polisen Polisen i dagens lider av svår resursbrist i strängt taget hela landet och detta beror bl.a. på att vi har en avgång ur yrket av 4500 polismän . Totalt har polisen tappat ca 700 tjänster genom påtvingad rationalisering dvs minskade statsanslag samt genom att utbildningtakten varit lägre än avgången. Polisyrket är otacksamt i sin roll och utsatt för mycken kritik, eftersom en polis egentligen aldrig har rätt att begå ett fel! Det är även ett riskyrke, vars utövare ofta hamnar i brydsamma situationer, som kräver hög motståndskraft mot stress! Det är också ett yrke som alltid möter samhällets skuggsida och ser prov på dess djupaste förnedring och det är därmed för en polis med hjärtat på rätta stället mycket lätt att bli psykiskt utbränd! Polisyrket är således ett svårt och påfrestande yrke! Med så hög avgångsfrekvens, så är det givetvis svårt att få fram nytt folk i samma tempo trots att utbildningen har förkortats och kvalitativt tunnats ut (endast , exkl praktik) och dessutom blir funktionaliteten i kåren lidande av att det erfarenhetskapital man bygger upp tappas av i så snabb takt. Åtgärd nr ett borde således vara, att bromsa upp avgången ur yrket och detta kan endast åstadkommas genom att ge personalen förbättrad status, förbättrade villkor, förbättrad utbildning och utrustning, samt ökade möjligheter till befordringsgång, utan att man för den skull skall behöva satsa på att bli chef. Detta skapar man genom att införa praktiska befordringsnivåer med åtföljande löne- och/eller arbetstidsförkortningssteg, som har motsvarighet i en fördjupad och nivåindelad utbildningsgång. Man kan utgå från den basutbildning som finns och sedan skall man kunna söka sig till fördjupande utbildningssteg och som då också ger befordran, löneökning och/ eller kortare arbetstid inom de olika områden som finns, dvs kvartersoch ordningspolis, trafik- och sjöpolis, kravallpolis, specialpolis (t.ex. miljö-, ekonomi- eller databrottsexpert), kriminalpolis samt säkerhetspolis (utan att ha viktat dessa grenars svårighetsgrader sinsemellan). Fördjupar man sig inom mer än en av dessa grenar, så bör båda ge befordringstillägg, eftersom all fackkompetens är värdefull i yrkesrollen. Givetvis skall också chefsutbildningen finnas kvar som befordringsväg, men den kräver f.n. jur kand- och tingsmeriter. Expertkompetens bör också ge utslag i lönekuvertet och/eller i arbetstidförkortning ex. utbildning på specialfordon, helikopter, specialinstru ment, hundförare för narkotikaspaning, etc eftersom utbildning och er- Mot. farenhet ger flexiblare och användbarare personal och därför bör detta Ju237 uppmuntras med såväl kvalifikations-, som år-i-yrket-tillägg och/eller Om den enskilde polismannen/-kvinnan skaffat sig en utbildning själv genom ex. universitetsstudier på eget initiativ eller genom av arbetsgivaren ordnad utbildning, bör inte ha någon betydelse i Inte heller skall kompetens nödvändigtvis behöva styrkas med betyg eller diplom. Om en polisman ex. utvecklar en hobbytalang, som gör honom/henne till specialist på en viss gren av brottsligheten, så bör detta anmälas till ett partsammansatt organ som bedömer talangen och värdet av denna i arbetet och belönar färdigheten. Samtliga befordrings- och expertutnämningar bör bedömas enligt generösa mallar, så att polisväsendet kan konkurrera med näringslivet, när det gäller att behålla sin dugliga personal. Regeringen har i årets budget observerat polisens svåra situation och har gjort satsningar på administrativ personal för att frigöra resurser för ren polistjänst samt också ökat anslagen för utrustning. Man har även ökat utbildningen från 360 till 600 platser/år. Men det räcker inte med att utbilda fler poliser! Man måste vårda dem man har också! Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att polisväsendet får i uppdrag att verkställa en utredning i enlighet med motionen om personalpolitiken hos polisen. Hans Leghammar (mp) ()