mot · GB02Bo529 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Bo529 av och () om radon i bostäder Det är med tillfredsställelse som vi konstaterar att bl. a. ett särskilt bidrag avsatts i budgeten för åtgärder mot radon i egnahem. Vi anser dock att de föreslagna åtgärderna inte är tillräckliga. kommer 11000 människor i att dö i lungcancer för att de bodde i radonhus. Många hade kunnat räddas med åtgärder . Det är framför allt i småhus som radonfaran finns. I drygt vart tionde hus som byggts ligger radonhalterna på förbjudet höga nivåer. Det är nära strålskyddsexperterna kom med den första kraftiga varningen för radonet. Men än har ytterst litet gjorts för att söka upp och sanera bort radonfaran. Antalet människor som utsätts för strålning över gränsvärdet för äldre bostäder har i stället - trots varningar tiodubblats från tiotusen till hundratusen . Det finns anledning att understryka, att myndigheterna, särskilt kommunerna, har ansvar för att radonfrågan får en godtagbar lösning. Många av kommunerna har inte levt upp till det ansvar som åligger dem. Ett grundläggande ansvar ligger dock på regering och riksdag, som bl. a. har att tillse att de ekonomiska problemen för att få till stånd erforderliga åtgärder löses på ett godtagbart sätt. Metodiskt utförda undersökningar av radondotterhalten i bostäderna bör organiseras av kommunerna och bekostas med allmänna medel. Man kan nämligen inte påräkna några större aktiva insatser från de boendes sida, eftersom radonproblemen är av svårgripbar karaktär för den enskilde. I allmänhet är också den enskilde helt utan skuld till att bostäderna är behäftade med fel och brister i form av för hög radondotterhalt. Ansvaret för den rådande situationen ligger i allt väsentligt på samhället. Byggföretagens och byggvaruleverantörernas ansvar är nämligen numera i regel preskriberat. Det allmänna måste därför också skjuta till pengar för att erforderliga åtgärder skall bli genomförda. Det ekonomiska stödet kan givetvis utformas på flera olika sätt. Förbättrade lån kan underlätta verksamheten något. Men de torde inte vara så verkningsfulla, eftersom möjligheterna att få lån på den allmänna kreditmarknaden numera är bättre . Med hänsyn till att kostnaderna normalt inte torde uppgå till många , är inte heller en konstruktion liknande den som gäller för fukt- och mögelskadade hus att förorda, dvs. bidrag med stor självrisk. a. för att förenkla administrationen bör i stället övervägas en anordning med ett schablonbidrag på exempelvis , som bör utgå om kostnaderna överstiger detta belopp och om radondotterhalten enligt mätningar bringas ned under ett angivet gränsvärde. Vilket gränsvärde som bör väljas för rätt till bidrag blir beroende både av cancerriskerna vid olika halter och de totala kostnaderna för det antal hus som skulle omfattas av bidragsgivningen vid olika gränsvärden. Av dessa skäl förordas, med hänvisning också till de internationella riktlinjerna, att gränsvärdet /m1 väljs för rätt till bidrag. En allmän översyn av de åtgärder som samhället kan erbjuda bör därför göras. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen begär att problemen med radonhusen snabbt får en godtagbar lösning. () () 1987/88 Bo529