mot · GB02Sk462 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk462 av () om kulturarbetarnas skattevillkor För många kulturarbetare upplevs och är de facto reglerna för beskattning mycket krångliga och illa anpassade till den speciella verksamhet som de bedriver. Enligt bokföringslagen är alla rörelseidkande kulturarbetare bokföringsskyldiga. Kulturarbetarna skall därmed sköta bokföring med både grundbok och dagbok. Detta tar självfallet mycket tid i anspråk och innebär svåra, för att inte säga omöjliga, avvägningar i samband med deklarationstillfället. Kulturarbetare skall ta hänsyn till fordringar, lager och skulder. För att ta ett exempel skall en bildkonstnärs lager, enligt anvisningar från RSV, värderas till materialkostnaderna ökat med arbetskostnaderna (ej eget arbete). Hänsyn skall tas till inkurans och eventuell prisfallsrisk. Vid deklarationen skall konstnären alltså veta materialets anskaffningsvärde och återanskaffningsvärde. Konstnären skall också bedöma möjligheten att sälja konstverken i fråga. Det är uppenbart att lagstiftningen i detta avseende inte är utformad efter kulturarbetarnas villkor och förutsättningar. Materialkostnaden har i fråga om konst oftast mycket litet med marknadsvärdet att göra. Det är också mycket svårt att göra kalkyler på försäljningspriser, eftersom varje konstnärs verk är unikt. Kulturarbetarna kan ha mycket komplicerade inkomstförhållanden. Problemen för kulturarbetarna har också, och inte minst, att göra med att de i regel har inkomst både av tjänst och av rörelse. Konstnärerna har möjlighet att avsätta medel på ett s. k. upphovsmannakonto vilket möjliggör en viss inkomstutjämning över tiden. Upphovsmannakontot kan dock endast nyttjas för inkomst av rörelse. Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd, KLYS, som företräder kulturarbetarnas organisationer, tog i en skrivelse till regeringen bl. a. upp och belyste den speciella situation som gäller för kulturarbetare i skattehänseende. såg sig KLYS föranledd att i en ny omfattande skrivelse återigen aktualisera frågan. KLYS framhåller att det från det allmännas sida vidtagits åtskilliga åtgärder till fromma för kulturarbetarna; utredningar har genomförts, författningar har ändrats och centrala myndigheter har sökt informera medarbetarna på fältet. Ett stort antal problem kvarstår emellertid. Det stora problemet är enligt KLYS att skattelagstiftningen och förvalt ningspraxis utformats efter två medborgarprototyper: löntagare och företagare. KLYS menar att kulturarbetarna varken är att hänföra till den ena eller andra kategorin: existensen av andra kategorier förnekas visserligen inte, men likt jätten i Teseussagan menar uppenbarligen staten - eller i varje fall dess företrädare - att den medborgare för vilken sängen inte passar får anpassas till denna genom att förkortas eller tänjas ut. På detta sätt uppstår i konfrontationen mellan kulturarbetare och det allmänna en serie absurda situationer, ofta nöjsamma som anekdoter, men för den utsatte besvärande för att inte säga plågsamma. KLYS efterlyser förenklingar genom att ett nytt inkomstslag införs vid beskattning. På detta vis skulle kulturarbetarna komma bort från den komplicerade rörelsebeskattningen, och i stället skulle ett nytt inkomstslag för inkomster från konstnärlig och litterär verksamhet, definitionsmässigt anknutet till upphovsrättslagen, tillskapas. Enligt KLYS rör det sig om ca 20 000 kulturarbetare som skulle kunna komma i fråga för deklaration enligt ett sådant inkomstslag. har tidigare behandlat frågan om att införa ett nytt inkomstslag i enlighet med ovanstående (SkU 1986/87:33). Utskottet hänvisade då till kulturskattekommittén som i sitt betänkande prövat denna fråga men funnit att ett särskilt inkomstslag i fråga om konstnärlig verksamhet skulle medföra så betydande administrativa nackdelar att man avstod från att lägga ett sådant förslag. delade kommitténs uppfattning. 1 detta fall handlar det om en bedömning om var de administrativa problemen skall placeras. Undertecknad anser att kulturpolitiska skäl talar för att kulturarbetarna bör avlastas administrativa nackdelar. Administrativa hänsyn till myndigheterna är inte skäl nog för att överlåta desamma till gruppen av kulturarbetare. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att skyndsamt utarbeta förslag om nya regler beträffande bokföringsskyldigheten samt skatte- och socialavgiftsreglerna för kulturarbetare. 1987/88 Sk462