mot · GB02Fi22 · 1988-05-11 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fi22 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:150 med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /89, m. m. De borgerliga regeringarna klarade 1970-talets internationella krisår bättre än vad den socialdemokratiska regeringen förmått dra nytta av uppgången i den globala ekonomin . Experimentet med den s. k. tredje vägens ekonomiska politik fungerade inte. Regeringens misslyckande är särskilt tydligt när det gäller att lägga en god grund för lönerörelserna. Löneavtalen , , slår definitivt hål på myten att en socialdemokratisk regering skulle vara bättre skickad än en borgerlig att förmå arbetsmarknadens parter att sluta avtal på en nivå som inte urholkar konkurrenskraften. Den ekonomiska politiken måste läggas om i den riktning som moderata samlingspartiet förespråkar. Om så inte sker, kommer svensk ekonomi att gå en allvarlig kostnadskris till mötes. En fortsättning av nuvarande politik leder till stagnerande ekonomisk tillväxt och snabbt stigande arbetslöshet redan under nästa mandatperiod, enligt regeringens egna beräkningar i den reviderade finansplanen. Den politik som moderata samlingspartiet förordar innebär i korthet: Sänkt skattetryck genom i första hand sänkta marginalskatter. Borttagande av förbud och regleringar som hämmar näringslivets utbyggnad. Avskaffande av valutaregleringen och anknytning av kronan till EMS, vilket skulle manifestera den fasta växelkurspolitiken. Stabila spelregler och slut på den ryckighet och kortsiktighet som präglat den ekonomiska politiken . Därigenom skapas ett klimat som befrämjar långsiktiga investeringar i näringslivet. Bättre fungerande service och trygghet för medborgarna genom att statliga och kommunala monopol bryts upp och privata alternativ släpps fram. förutsade vi att regeringens passivitet skulle framtvinga ett panikpaket i form av skattehöjningar. har vi fått rätt på denna punkt. räntehöjning är en ordentlig bakläxa åt regeringens politik och visar att den s. k. tredje vägens ekonomiska politik inte fungerar. Moderata samlingspartiets ställningstagande till regeringens förslag inne- Mot. 1987/88 bär följande: Fi22 Beträffande ungdomsbosparande begärs ett nytt förslag utan åldersgräns, utan begränsning av sparbeloppet men med ett tak för bonusen, med närmare anknytning till köp av egen bostad, utan diskriminering av sparform och utan hinder av annat sparande. Förslaget om extrainsättning och höjning av taket i allemanssparande! begränsas till sparande i allemansfond. Vi avstyrker också förslagen om höjd oljeskatt och likviditetsindragning från näringslivet. 2 De borgerliga och de socialdemokratiska regeringsåren De borgerliga regeringarna hade ansvaret för den svenska ekonomin under den internationella motvindens år. tyngdes ner av två oljekriser och en allvarlig nedgång av aktiviteten i världsekonomin. Därtill fick de ta itu med såväl kostnads- som strukturproblem, som orsakats av en felaktig socialdemokratisk politik . Här följer några citat som visar hur besvärlig situationen var och vad som förorsakat den: LO-ekonomerna (1984): Den felaktiga strukturen i vårt näringsliv och de alltför höga kostnaderna grundlädes . . . internationella konkurrenskraft försämrades katastrofalt . (1984): Kostnadsexplosionen skapade ytterligt allvarliga ekonomiska problem. Näringslivets vinstmarginaler tvingades ner till en historiskt mycket låg nivå. Marknadsandelarna för export sjönk kraftigt. Svensk industri förlorade andelar även på hemmamarknaden. Det är och förblir en socialdemokratisk myt att det var de borgerliga regeringarna som skapade de problem som fortfarande lider av. Under hela oppositionsperioden motverkade socialdemokraterna den borgerliga krispolitiken. Det har t. o. m. erkänt: ... vi var själva med och krävde stöd till och dattan, när vi befann oss i opposition. Det skedde inför en kris, som överraskade oss och vars omfattning skrämde oss. krävde den dåvarande moderate partiledaren besparingar och återhållsamma lönerörelser. Men socialdemokraterna döpte till svångremsminister och förordade i en ekonomisk politik som präglades av stor expansionsiver. Deras politik hade om den genomförts - lett till ännu svårare kris för ekonomin. sparade inte på kritiken när han angrep : Vågar påstå att svensk industri förlorat sin konkurrenskraft därför Mot. att lönekostnaderna stigit mer än andra länders? Vågar han upprepa sitt Fi22 utfall mot löntagarna och höja pekpinnar med krav på att lönerna inte får stiga ? vill nog finansminister helst glömma sitt angrepp på sin moderate företrädare. Mot bakgrund av svårigheterna både i den internationella ekonomin och här hemma har de borgerliga regeringarna ingen anledning att skämmas över sina insatser . Det framgår bl. a. av att sysselsättningen klarades, som det skedde en dramatisk ökning av arbetslösheten i andra industriländer. Om det ligger något i kritiken, skulle det vara att priset blev högt för att klara den fulla sysselsättningen. Men det var inte alls vad socialdemokraterna sade under dessa år. De krävde tvärtom ständigt högre skatter, ökade utgifter och än större statliga underskott. Under de socialdemokratiska regeringsåren 19821988 har situationen varit den rakt motsatta. Världsekonomin har upplevt en av de längsta konjunkturuppgångarna . De internationella råoljepriserna har halverats. Även de för utlandsskulden så viktiga internationella räntorna har fallit. Det klimat som den socialdemokratiska regeringen har verkat i har således varit synnerligen gynnsamt. För att få en mer rättvisande jämförelse mellan den borgerliga och den socialdemokratiska regeringsperioden görs i det följande en genomgång av viktiga ekonomiska storheter, som satts i relation till den internationella utvecklingen. Slutsatsen av redovisningen blir att de borgerliga regeringarna hanterade 1970-talets internationella krisår långt bättre än vad den socialdemokratiska regeringen förmått dra nytta av den internationella högkonjunkturen . Av diagram 1 framgår att produktionstillväxten i varit väsentligt sämre än utomlands. Medan BNP steg i var motsvarande ökning i OECD-området . Skillnaden på uppstod med ungefär en tredjedel under vardera av perioderna 1970-1976, 1976-1982 och 1982-1988. halkar således efter övriga industriländer, något som moderata samlingspartiet tidigare framhållit. Ekonomins många tillväxthinder, bl. a. det höga skattetrycket, gör att vi inte förmår att hänga med i den internationella utvecklingen. Om BNP hade utvecklats i linje med produktionstillväxten i OECD-området, skulle ha haft en produktionsnivå som varit . högre än vad den faktiskt är. Tillväxten i svensk ekonomi bestäms på kort sikt i huvudsak av efterfrågeläget i den internationella ekonomin. Av diagram 1 framgår således att den svagare utvecklingen under de borgerliga regeringsåren sammanfaller i stort sett med den dåliga konjunkturen utomlands, medan uppsvinget följer den utdragna högkonjunkturen i världsekonomin. BNP i och 1960-1988 Mot. 270 26C 350 340 200 130 180 170 1350 1353 1354 1355 135B 1370 1372 1374 1375 1378 ISBO 1382 1384 1385 1388 Källa: och reviderad finansplan 1988 Socialdemokraterna ville 1976 inte erkänna problemen med den allvarliga kostnadskrisen, det överhettade inhemska efterfrågeläget och strukturproblemen för basnäringarna. Men sanningen var att aldrig stått inför svårare utmaningar . Hotet var överhängande att betydande delar av svenskt näringsliv skulle slås ut, vilket skulle ha lett till en dramatisk ökning av arbetslösheten. De borgerliga regeringarna kunde avvärja detta allvarliga hot och den akuta krisen övervanns. Grunden lades under dessa år för den gynnsammare utveckling i ekonomin som senare kom . Den socialdemokratiska regeringen har emellertid inte förmått att dra nytta av den internationella konjunkturens goda utveckling under 1980talet. Tillväxthindren har förstärkts genom bl. a. skärpningen av skattetrycket. Utbyggnaden av näringslivet har gått för långsamt och bytesbalansen försämras åter. Den unika möjligheten att på allvar ta itu med de grundläggande problemen i svensk ekonomi har socialdemokraterna försuttit. Värdefull tid och kraft har därmed gått förlorad. Regeringens egna beräkningar i den reviderade finansplanen visar vilka allvarliga konsekvenser som följer på en fortsatt socialdemokratisk politik. Det har inte råd med. ökade den öppna arbetslösheten i OECD-området från till , dvs. med , vilket framgår av diagram 2. steg emellertid den öppna arbetslösheten i med endast drygt en procentenhet till . De borgerliga rege- Mot. ringarna klarade således att bibehålla arbetslösheten i på en för- Fi22 hållandevis låg nivå, som det skedde en mycket markant ökning i andra industriländer. har det inträffat en viss nedgång av arbetslösheten utomlands. Så har även skett i . Det bör emellertid framhållas att den genomsnittliga öppna arbetslösheten under de borgerliga regeringsåren var , medan samma siffra för de socialdemokratiska regeringsåren varit . Tar man även hänsyn till olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder, stod i genomsnitt 220 000 personer utanför den reguljära arbetsmarknaden . Under 1982-1987 var motsvarande siffra 290 000. Inte under de fem första borgerliga regeringsåren stod så många utanför den reguljära arbetsmarknaden som under de senaste fem socialdemokratiska regeringsåren. Den öppna arbetslösheten i procent av arbetskraften 1 9?6 1977 1979 1979 199D 1991 1999 1993 199a 1995 1995 1997 1999 Källa: och reviderad finansplan 1988 Inflationen Av diagram 3 framgår att konsumentpriserna stigit snabbare än i övriga OECD-området . Men medan den relativa prisökningen stannade vid , har den socialdemokratiska regeringens politik inneburit att priserna i stigit med mer än i omvärlden. Socialdemokraterna har således satt en rejäl fart på inflationsbrasan. Relativ utveckling av konsumentpriserna. i förhållande till Mot. 1876 1977 1971 1979 1900 1901 1903 100} 1904 100S 1906 1907 19li Källa: och reviderad finansplan 1988 I en liten öppen ekonomi av typ med fast växelkurs gentemot omvärlden är det att vänta att priserna stiger lika mycket som i utlandet. Den kraftiga avvikelse som ägt rum har den socialdemokratiska regeringspolitiken skapat. I nästan alla preliminära och reviderade finansplaner har den socialdemokratiska regeringen poängterat behovet av låga nominella löneökningar för att det svenska näringslivet skall kunna bibehålla konkurrenskraften på exportmarknaderna. I årets finansplan skrev exempelvis regeringen: ... vi (har) nu kommit till en kritisk punkt på den tredje vägens ekonomiska politik. Endast en dämpad kostnadsutveckling kan ... förhindra att vi tvingas in i en inflationistisk utveckling, med försämrad sysselsättning och sjunkande levnadsstandard som oundviklig konsekvens. Den utveckling som visas i diagram 4 slår definitivt hål på myten att en socialdemokratisk regering skulle vara bättre skickad än en borgerlig att förmå arbetsmarknadens parter att sluta avtal som inte försämrar konkurrensläget för näringslivet. Den socialdemokratiska politiken har i detta hänseende varit ett enda stort misslyckande. De förhoppningar som regeringen vid många olika tillfällen givit uttryck för när det gäller att bringa ned löneökningarna i fas med våra viktigaste konkurrentländer har inte infriats. Det finns därför anledning att ta regeringen på allvar när den varnar för att ekonomin kommer att ledas in i en inflationistisk utveckling, med försämrad sysselsättning och sjunkande levnadsstandard som oundviklig kon- 8 Eftersom det enda sättet att undvika den annalkande katastrof Mot. 1987/88 som regeringen varnar för är att med hjälp av skattelättnader dämpa löne- Fi22 ökningstakten, torde en borgerlig regering vara den bästa garantin för att ekonomin inte skall behöva möta ett så dystert öde. i förhållande till 14 viktiga konkurrentländer 1B 75 197? 1979 1975 19BD 19B1 1 992 19B3 19B4 19B5 19BE 19B7 15B8 Källa: SAF och reviderad finansplan 1988 Även när det gäller antalet strejkdagar har den socialdemokratiska regeringen misslyckats, vilket inte minst beror på det stigande skattetrycket och den föga framgångsrika kampen mot inflationen. Under de borgerliga regeringsåren var antalet strejkdagar 578 000, medan de var 1 682 000 under de socialdemokratiska, dvs. nästan så många. 3 Den internationella utvecklingen Den ekonomiska tillväxten i OECD-området blev starkare än väntat. Utvecklingen tyder inte heller på att några mer påtagliga effekter av förra höstens turbulens på de finansiella marknaderna är att vänta. Allt fler konjunkturbedömare har därför reviderat upp sina prognoser för till mellan 2,5 och . Som en följd av framför allt de stora växelkursförändringarna mellan dollarn och andra valutor äger en betydande förskjutning rum i handeln mellan främst de stora industriländerna. marknadsandelar i världshandeln med industrivaror ökar kraftigt, som främst och förlorar mark. Därmed sker också en anpassning i reala termer av de rådande externa obalanserna mellan länderna. Anpassningen i nominella termer förefaller emeller 1 1987/88. tid gå betydligt långsammare. Därmed kvarstår även en viss risk för nya Mot. störningar på finansmarknaderna av den typ som förekom , vilket Fi22 skulle kunna försämra möjligheterna till en fortsatt god utveckling i världsekonomin. Regeringen har höjt tillväxtprognosen för OECD-området från 2 till , vilket synes vara i linje med andra bedömningar. Även när det gäller marknadstillväxten för svensk exportindustri har en uppjustering gjorts. förutsågs att marknadstillväxten i de fjorton som tar emot merparten av den svenska exporten av bearbetade varor skulle öka . räknar regeringen med en ökning på . Draghjälpen från den internationella ekonomin väntas därmed bli bättre än vad som tidigare förutspåtts. Inflationen förväntas bli fortsatt låg i OECD-området. Regeringen gör bedömningen att prisökningen på industrivaror i internationell handel kan bli i storleksordningen , vilket ytterligare skärper kravet på att hålla tillbaka pris- och lönekostnadsökningen i den svenska ekonomin. Den internationella ekonomin har präglats av en osedvanligt lång uppgångsperiod i ett historiskt perspektiv. I huvudsak är det länder med lågt skattetryck som bidrar till ett högt aktivitetsläge i världsekonomin. Allt fler länder i omvärlden ansluter sig också till den våg av skattesänkningar som rullar fram. I genomfördes skattesänkningar redan tidigt . Det är också den amerikanska expansionen som lett uppgången i världsekonomin. genomförs en större skattereform. Även i och i en rad andra europeiska länder genomförs eller förbereds omfattande skattesänkningar. Normalinkomsttagaren i får en marginalskatt som uppgår till och höginkomsttagaren . Motsvarande skattesatser i är 50 respektive . Förutsättningen för att den svenska ekonomin inte skall hamna på efterkälken i den internationella tillväxtligan är att vi skyndsamt påbörjar en reform som syftar till sänkt skattetryck och lägre marginalskatter. 4 Den svenska ekonomin 4.1 Det korta perspektivet utgick regeringen i sitt huvudalternativ från att lönestegringen skulle stanna vid . tvingas regeringen revidera upp prognosen till (se tabell 1). Men det antagandet bygger på en underskattning av löneglidningen. I den moderata partimotionen förutsåg vi att frånvaron av skattelättnader, som kunde dämpa lönestegringen, skulle leda till en kostnadsökning på . Vår analys bekräftas av utvecklingen. Till följd av de större löneökningarna och en fortsatt neddragning av hushållens sparande räknar regeringen upp prognosen för den privata konsumtionen till . Den offentliga konsumtionen bedöms av regeringen öka , vilket i huvudsak förklaras av att kommunerna expanderar . kommunala verksamheten fortsätter därigenom att växa snabbare än vad Mot. fastställt som önskvärt. Regeringen har emellertid justerat ned Fi22 prognosen för den kommunala utvecklingen jämfört med januariprognosen. Vi befarar dock att regeringens siffra är alltför låg, eftersom kommunerna ofta expanderat snabbare än vad som förutsetts. De totala investeringarna förutsätts öka . Detta innebär en uppskrivning även jämfört med vårprognos och förklaras främst av att regeringen har en högre prognos för industriinvesteringarna. Med tanke på de stora löneökningarna, regeringens likviditetsindragningar och det höga ränteläget i den svenska ekonomin förefaller det svårt att motivera den högre prognosen. Försörjningsbalans och nyckeltal (genomsnittlig årlig volymförändring i procent, där ej annat anges) -0,6 -0,3 Export av varor och tjänster Import av varor och tjänster Bidrag till BNP-tillväxten: Hushållens sparkvot, nivå -2,8 -3,0 -3,7 Bytesbalans, mdr. -5,2 -12,2 -10,8 1 Förändring i procent av föregående års BNP Kl förutser att exporten av varor och tjänster stiger 1988. Bakom prognosen ligger ett antagande om fortsatta marknadsandelsförluster för bearbetade varor. Regeringens mer optimistiska bedömning baseras dels på förväntningar om en snabbare exportmarknadstillväxt i våra viktigaste konkurrentländer, dels på att den långsiktiga strukturella förlusten av marknadsandelar skulle ha upphört. I den reviderade nationalbudgeten anges att relativprisutvecklingen indikerar större marknadsandelsförluster än vad regeringen förutsatt. Motivet för att ändå räkna upp export- 11 1** 1987/88. prognosen sägs vara att SCB:s exportenkät och ökningen av Mot. orderingången till exportindustrin skulle tyda på Fi22 en bättre utveckling. Enligt vår uppfattning talar mycket för att bedömning är mer realistisk. Regeringen räknar med ett underskott i bytesbalansen på 10,8 miljarder, vilket är en lägre siffra än vad som förutspåddes , trots att denna prognos förutsatte löneökningar på . Mot bakgrund av vad som ovan sagts om exportutvecklingen torde bytesbalansunderskottet bli flera miljarder högre än vad regeringen bedömt. från produktionssidan har den svenska industrikonjunkturen varit förvånansvärt stark och . Den gynnsamma industrikonjunkturen kan förklaras av en något bättre exportutveckling än vad som tidigare förutsetts. torde dock den fortsatt höga inhemska efterfrågan verka återhållande på industrins möjligheter att dra nytta av den gynnsamma internationella utvecklingen. Både KI:s senaste konjunkturbarometer och statistik från bekräftar att kapacitetsutnyttjandet är mycket högt i industrin. Detta beror både på att investeringarna varit otillräckliga och på att arbetskraftsbrist råder i många regioner och branscher. Produktivitetsökningen i den svenska ekonomin beräknas av regeringen bli 1988.1 industrin förutses ökningen bli . Denna förhållandevis svaga produktivitetsökning innebär på kort sikt att sysselsättningen hålls uppe, men också att den underliggande inflationstakten drivs upp med negativa konsekvenser för den långsiktiga konkurrenskraften. var den genomsnittliga produktivitetsökningen , vilket innebar en betydande uppbromsning jämfört med både , då den genomsnittliga ökningen var 5 resp. . Även vid en internationell jämförelse förefaller produktiviteten öka långsamt. Till en del sammanhänger den låga produktivitetsökningen med att industrisektorn är för liten i förhållande till främst den offentliga sektom. Men även inom industrisektorn är ökningen alltför liten. Produktivitetsvinster uppstår i denna sektor normalt vid uppgångar i kapacitetsutnyttjandet men bromsas sedan upp, om investeringarna utvecklas alltför svagt. Regeringen räknar med att BNP växer , vilket är lågt i förhållande till det höga efterfrågeläget, men visar på tillväxthindrens negativa inverkan. Mot bakgrund av de flaskhalsproblem som finns i ekonomin är det inte uteslutet att produktionsökningen blir lägre. Prisökningarna har under i stort sett varit högre än i omvärlden, vilket framgår av diagram 5. dämpades visserligen inflationstakten påtagligt. Men den svenska prisstegringen är ändå avsevärt snabbare än i viktigare konkurrentländer. Konsumentprisindex 12-månaders förändringstal, utfall t. o. m. mars Mot. 1987/88 1988 , t. o. m. Fi22 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 Anm: De 14 är sammanvägda enligt varje lands betydelse som konkurrenter till på världsmarknaden. Källor: , , samt . Den nedgång i den svenska inflationstakten som ägt rum är till stor del en följd av att importprisökningarna dämpats, vilket är ett resultat av den lägre inflationstakten i omvärlden. bedömde regeringen att priserna skulle stiga med . Från moderat sida framhöll vi att en realistisk inflationsprognos snarare borde komma över än . I den reviderade finansplanen tvingas regeringen indirekt erkänna att vår bedömning då var riktig. Prognosen i den reviderade finansplanen är att priserna stiger . Utvecklingen pekar emellertid på att slutsiffran sannolikt blir . Sammanfattningsvis kan konstateras att den svenska ekonomins balansproblem fortsätter att förstärkas. Möjligheten ter sig mycket avlägsen att i enlighet med den fastlagda ekonomiska politiken på medellång sikt arbeta upp överskott i bytesbalansen, som skulle kunna användas för amortering av utlandsskulden. I kompletteringspropositionen presenteras kalkyler över den ekonomiska utvecklingen . Treårskalkylerna, som utarbetas i , syftar till att beskriva olika konjunkturförlopp fram till 13 Beräkningarna har lagts upp kring ett huvudalternativ och ett par Mot. 1987/88 referensalternativ. Balansalternativet bygger på ett antagande om låga pris- och löneökningar. Utvecklingen enligt balansalternativet leder mot lägre bytesbalansunderskott och fortsatt god situation på arbetsmarknaden. Bruttonationalprodukten stiger med i genomsnitt för de tre åren. För att alternativet skall förverkligas måste de nominella timlöneökningarna stanna vid , vilket innebär en kraftig minskning jämfört med de senaste årens . Om ett så drastiskt trendbrott kan åstadkommas i lönebildningen, kan den svenska industrin sänka sina relativpriser något i förhållande till konkurrentländerna, trots de endast marginellt stigande priserna på världsmarknaden, och därmed öka sina andelar på exportmarknaden. Trots att beräkningarna sägs utgå från ett oförändrat skattetryck, sker ändå en höjning från 1988 till 1991. Ökningen motsvarar skatteskärpningar på . I ett första referensalternativ antas en pris- och löneutveckling i linje med historiska samband. Resultatet blir en halvering av den ekonomiska tillväxten och ett fortsatt stort bytesbalansunderskott. Vidare inträffar nästan en fördubbling av arbetslösheten. I ett andra referensalternativ beskrivs en utveckling för den svenska ekonomin med lägre antaganden om tillväxten i omvärlden. En internationell konjunkturnedgång skulle leda tili ett bytesbalansunderskott 1991 på 23 miljarder och en arbetslöshet på , om löner och priser fortsätter att öka i enlighet med historiska förhållanden. Sker en dämpning av löneökningstakten, blir resultatet ändå en kraftig försämring av såväl bytesbalansen som sysselsättningsläget, om än inte i samma utsträckning som om löner och priser fortsätter att stiga alltför snabbt. En snabb pris- och lönestegringstakt får således mycket allvarliga konsekvenser för den ekonomiska utvecklingen , även vid en relativt gynnsam internationell utveckling. Tillväxten och sysselsättningen stagnerar. Produktionsförlusterna blir omfattande som arbetslösheten stiger kraftigt. Det finns , enligt vår mening, en risk att i sina beräkningar underskattat möjligheten av en snabb försämring av bytesbalansen. Man har nämligen förutsatt att den negativa trend upphört, som under en lång följd av år inneburit fallande marknadsandelar och som inte kunnat förklaras av stigande relativpriser eller oförmånlig ländersammansättning. Denna beräkningsmetod leder till att kravet på förbättrad konkurrenskraft minskar, vilket förbättrar exportens utveckling i kalkylerna. Det bör i sammanhanget konstateras att beräkningarna i den senaste långtidsutredningen byggde på att den negativa trenden skulle bestå. Sysselsättning och ekonomisk tillväxt 1989-1991. Index = 100 för Mot. Sysselsättning i alternativet med högre löner U 1 > 1 ] 1986 1989 1990 1991