mot · GB02Ub566 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Ub566 om inrättande vid av en professur i socialfarmaci Läkemedelssektorn är ett komplext socio-tekniskt system. Avancerad bioteknik kommer förmodligen att göra det möjligt att fortsätta utveckla värdefulla läkemedel. Den väl utvecklade hälso- och sjukvården och den avancerade forskningen vid våra universitet har bidragit till att kan inta en ledande ställning vid utveckling av nya läkemedel. Läkemedel skall dock inte bara utvecklas, de skall också produceras, distribueras och användas på ett sätt som tar till vara läkemedlens potentiella möjligheter och bidra till de hälso- och sjukvårdspolitiska mål som är formulerade i hälso- och sjukvårdslagen. För att detta skall vara möjligt krävs både kontroll och information i olika led. De ständiga tekniska förändringarna gör att organisationen av kontrollen och informationen ständigt måste förändras för att ge bästa möjliga utbyte i förhållande till de hälso- och sjukvårdspolitiska målen. Förändringarna i läkemedelssektorn sker varken slumpmässigt eller genom en centralstyrd planering från statsmakternas sida. Förändringarna är en följd av både samspel men också konflikt mellan läkemedelssektorns olika intressenter. Framtida förändringar kommer förmodligen att ske på ett motsvarande sätt, även om intressenternas relativa styrka kan förändras och nya intressenter kan dyka upp. Trots de ständiga förändringarna kan offentliga organ inte avstå från att påverka läkemedelssektorn på ett sådant sätt att denna sektor bidrar till de önskade hälso- och sjukvårdspolitiska, näringspolitiska och fördelningspolitiska målen. Tyvärr saknas modeller som beskriver relationerna mellan läkemedelssektorns olika delar och vilka faktorer som styr samspelet mellan delarna. Sådan kunskap kan erhållas genom att tillämpa olika samhälls- och beteendevetenskapliga metoder på läkemedelssektorn, metoder hämtade från t. ex. ekonomi, sociologi, informationslära och statsvetenskap. Angelägna forskningsområden är t. ex. undersökningar om hur den offentliga läkemedelsinformationen skall utformas för att på bästa sätt bidra till att öka patienternas kunskaper men också till att stärka respekten för patienternas självbestämmande; den internationella läkemedelsindustrins utveckling och förändring, hur självmedicinering kan bidra till att hålla nere sjukvårdskostnaderna utan att medföra medicinska nackdelar, hur läkemedelsforskningen vid våra universitet bidrar till företagens forskning, hur apoteken skall kunna ge allmänheten en mer specifik information med hjälp 1 1987/88. av modem datateknik och hur besparingar inom läkemedelsområdet kan göras utan att allvarliga negativa effekter uppstår. Ett universitetsämne där de samhälls- och beteendevetenskapliga aspektema studeras finns redan. Socialfarmaci (läkemedlen i samhället) finns som obligatoriskt undervisningsämne vid farmaceutiska fakulteten, . Där finns också möjlighet till doktorandstudier. Resursbrist gör att institutionen inte kan utvecklas på ett önskvärt sätt. Framför allt saknas en professorstjänst. En sådan tjänst skulle bidra till en väsentligt utökad forskning på ett område där kunskaperna är begränsade. En professur i ämnet socialfarmaci ger också ämnet stabilitet och status som har stor betydelse, inte minst med hänsyn till mängden olika intressenter i läkemedelssektorn. I våra grannländer , och har motsvarande ämne redan tillgång till professur. En professur bör därför inrättas vid . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inrättande av en professur i ämnet socialfarmaci inom den farmaceutiska fakulteten vid . () () () () 1987/88 Ub566