mot · GB02So606 · 1988-01-13 00:00:00 — Motion till 1987/88:So606 av och () om statsbidrag till barnomsorg i byggs barnomsorgen ut med sikte på att full behovstäckning skall vara nådd 1991. som det sker ökar intresset för alternativa former. Möjlighet har också äntligen öppnats för samfund, ideella organisationer och föräldrarkooperativ, att få statsbidrag till daghem under förutsättning att de finns med i den kommunala barnomsorgsplanen. Som förutsättning gäller att den som driver daghemmet eller fritidshemmet antingen är en sammanslutning av föräldrar som gemensamt har ansvar för omsorgen om sina egna eller varandras barn eller att en ideell organisation erbjuder en speciell form av pedagogik eller arbetar på andra liknande ideella grunder. Många inser numera de möjligheter som finns och man tar chansen att inte komma bort i mångfalden där det nu tillåts en konkurrens i barnomsorgen. Då måste de kristna värderingarna komma till uttryck och det skall ske i en anda av övertygelse om att det är något gott och viktigt och angeläget som man tillför det svenska samhället. Inom kyrkan vet man att ingen kan påtvinga en annan en åsikt. Det varken kan eller vill vi göra. Men det får inte leda till att man i någon falsk beskedlighet inte ens erbjuder människor ett alternativ, förutom vilket någon reell valfrihet inte existerar. Lever vi i valfrihetens samhälle och det är ett honnörsord som alla ställer upp på numera, så måste det finnas alternativ. Och för inte så länge sedan fanns det bara ett alternativ - den kommunala enhetsbarnomsorgen. Det nöjer sig inte människor med längre. Därför är det en skyldighet för alla som har någonting att komma med, att föra fram det, aktualisera det och att göra propaganda för det. Det skall ske på ett sådant sätt att det är naturligt för föräldrar och barn att välja en barnomsorg med kristna förtecken. Här är det inte fråga om en överandlig i betydelsen överspänd form av religiositet, ett patetiskt försök att suggerera barn till något som de inte är mogna för, ett kyrkornas försök att pracka på barn något som de inte själva kan säga nej till. Vad man eftersträvar är att integrera tillfällen till stillhet, tystnad, bön och andakt som naturliga och djupast sett självklara inslag i allt det andra naturliga som växer fram i en glad livlig gemenskap där leken och allvaret får komplettera varandra. En sådan gemenskap, med föräldrarnas engagemang och bejakande av de grundläggande värdena som en underton, skapar trygghet. Vad en sådan här kollektiv gemenskap som innesluter de egna barnen kan ge är något av det bästa som många föräldrar skulle vilja ge sina barn: 1 1 1987/88. inte bara materiellt gott, glädje och kunskaper under ledning av utbildade förskollärare utan också en möjlighet till ett andligt perspektiv, att barnen får en chans att uppleva tryggheten i enkel bön och uppleva att det finns något som är större än det mänskliga, en aktning och vördnad inför det heliga. Det är en styrka att barnen och personalen och föräldrarna i en förskola gemensamt kan säga: det här tror vi på, det här förlitar vi oss på. Det är vår övertygelse att här finns en resurs som är outnyttjad men som vi skulle kunna tillföra barnomsorgen i vårt land något väsentligt om den blev utnyttjad. I det här sammanhanget finns det märkligt nog ett undantag när det gäller rätten att få statsbidrag och det är den barnomsorg som kan ge. Muslimer, mosaiska trosbekännare, katolska församlingar, frikyrkor och ideella organisationer i övrigt kan få statsbidrag. Eftersom intresset för och efterfrågan på kristna alternativ i barnomsorgen kraftigt ökar överallt i landet inställer sig frågan såväl för enskilda som för församlingar: Av vilket outgrundligt skäl är förhindrad att arbeta på samma villkor som andra? Hos många föräldrar finns en positiv förväntan att kyrkan kan tillföra daghemsverksamheten något väsentligt. En miljö som är präglad av lek, ansvarstagande, gemenskap, bön och andakt är vad som efterlyses. Att en kyrklig församling har rätt att bedriva barnomsorg är en självklarhet. Men vad det råder delade meningar om är huruvida kyrkan skall få göra det på samma ekonomiska villkor som gäller för andra alternativ. Tveksamheten mot kyrklig barnomsorg (daghem, fritidshem, deltidsförskolor, öppna förskolor) har på visst håll motiverats med att församlingarna i stället skulle satsa på att komma in med sin undervisning i den vanliga barnomsorgen. Men här är det inte fråga om ett antingen-eller utan om ett både-och. En satsning på samarbete med den kommunala barnomsorgen är bra där det lyckas, men det är bättre för helheten om kyrkan också kan erbjuda ett kristet alternativ. Detta har även ett enigt kyrkomöte insett. Kyrkomötet säger att det måste skapas möjligheter för de församlingar som vill bedriva verksamhet bland barn och ungdom i omsorgsform. Föräldrar måste kunna erbjudas en valfrihet. Det är viktiga påpekanden som kyrkomötet gör. Vi kan nämligen inte i ett pluralistiskt samhälle som det vi lever i bortse ifrån att man i den kommunala barnomsorgen har skyldighet att ta hänsyn till föräldrar som betackar sig för kristna inslag. Och finns det risk för att kyrkan får vika. Mot den bakgrunden är det bra att daghem och fritidshem i kooperativ form eller stiftelseform kan få statsbidrag, också de med inriktning. Här finns alltså utrymme för initiativ från intresserade. Men det måste även vara självklart att församlingar jämställs med andra trossamfund när det gäller möjligheten att stå som huvudman för olika former av barnomsorg och därmed kunna få statsbidrag. 1987/88 S06O6 Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om att statsbidrag bör utgå till barnomsorg i regi. () () 1987/88 S06O6 1* 1987/88.