mot · GC02Ub4 · 1988-10-18 00:00:00 — Motion till 1988/89:Ub4 av m.fl. (m) med anledning av prop. 1988/89:4 om skolans Mot. utveckling och styrning 19^4/89 Kunskaper och färdigheter 5 Statsbidraget skall följa eleven 5 Val av skola 8 En fristående utvärdering 10 En förändrad ansvarsfördelning 11 En ny modell för styrning 12 Principer för ansvarsfördelning 12 Ökat komunalt ansvar 13 En effektivare skolledning 13 En förändrad roll för SÖ och länsskolnämnderna 13 En mer flexibel personalpolitik 14 Inflytande och medansvar för elever och föräldrar 14 Rätt att välja skola och rätt till profilering 14 Fortsatt satsning på kultur 15 Utvecklingsarbete på högstadiet 15 En bättre samverkan mellan skolbarnsomsorg och skola 15 Specialpedagogik i skola och lärarutbildning 16 Den socialdemokratiska regeringen presenterar i propositionen ingen ny politik. Dess skolpolitik är fortfarande präglad av en felaktig grundsyn. Kunskaper och färdigheter prioriteras inte. Enhetlighet och uniformitet går före den enskilda människans behov. Kollektivet går före individen. Propositionen är uppenbarligen ett försök att visa handlingskraft under ett valår. Den innehåller dock få nyheter. Kommunala skolplaner, ökat elevinflytande, en fiktiv valfrihet och en återinförd bestämmelse om gåvoläromedel är de huvudsakliga ingredienserna. Förslagen leder till fortsatt utökning av den byråkrati som lägger sig som en tvångströja över skolan. Inget föreslås om en förenkling av bidragssystemet. Moderata samlingspartiet vill i stället ha klara mål som sätter kunskaper och färdigheter i centrum, betyg som redovisar kunskaper och färdigheter i relation till läroplanens krav, ett statsbidrag som följer elevens val av skola, en tidigare skolstart, ökade möjligheter att välja inriktning och studiekurs efter intresse, en fristående organisation för utvärdering av skolresultaten. I motionen läggs förslag med dessa syften. Regeringen presenterade mitt en skolpolitisk proposition. Den är ett försök att markera ett minimum av handlingskraft på skolområdet under ett valår. Statsminister försökte att med ord sätta skolan i centrum vid den socialdemokratiska partikongressen. Därefter har praktiskt taget ingenting hänt. I propositionen finns inga förslag som påtagligt kan tänkas påverka skolarbetets centrala delar i positiv riktning. De mest substantiella förslagen är att kommunerna åläggs att anta kommunala skolplaner och att utvärdering på alla nivåer sägs skola få en mer framträdande roll. Ett par stipendier för utveckling av läromedel föreslås. Beloppet uppgår till cirka en tiondels promille av statens anslag till skolan. Målen för skolan nämns på åtskilliga ställen i texten, men utan att frågor om kunskaper, färdigheter eller kvalitet analyseras eller ens förs på tal. Inget förslag läggs fram rörande en översyn av läroplanerna. Utvärdering diskuteras utan att betygens roll analyseras. Inte heller behandlas frågan om en tidigare skolstart. Inga förslag läggs fram om ett nytt statsbidragssystem. Den socialdemokratiska politiken följer ett väkänt mönster. Skolan sägs bli bättre bara lärarna gör som de socialdemokratiska politikerna och byråkraterna bestämmer. Eller med propositionens språkbruk: Med en i grunden positiv värdering av det reformarbete rörande svenskt skolväsende som skett under ser jag det som nödvändigt att nu öka kraven på skolväsendet att nå uppställda mål. Dessa har enligt min mening inte i tillräcklig utsträckning uppnåtts. Det hade, enligt vår mening, varit en mer realistisk och bättre skolpolitik Mot. att vända på perspektivet och fråga sig vad lärare och elever behöver för stöd Ub4 för att eleverna skall få goda kunskaper och färdigheter. Detta understryks av den undersökning av lärares attityder till arbetsmiljön som () just publicerat. Av undersökningen framgår att lärarnas arbetsglädje främst har sin grund i kontakten med eleverna och att arbetet upplevs vara kreativt. Till det negativa hör att^man anser att det är svårt att ge eleverna en meningsfull undervisning och att skolans lokala ledning inte förstår lärarnas problem. Man kan enligt undersökningen tala om en förtroendeklyfta, vilket bl.a. illustreras av följande sammanställning: Har du mycket stort, ganska stort, ganska litet, mycket litet eller inget förtroende alls för x? Tveksam, vet ej I en gruppering av lärares attityder betecknas som positiva harmoniska eller eldsjälar, anges vara vanliga lärare, vilka karakteriseras som typiska, mer anspråkslösa eller liknöjda, medan uttrycker missnöje genom att vara fustrerade eller skeptiska (SÖ Rapport 88:37). Resultaten i undersökningen kan också tolkas som att vi i nu nått en kritisk gräns för hur långt politiker kan exploatera lärarnas lojalitet i stället för att försöka göra något åt skolans grundläggande problem. Moderata samlingspartiet anser att det politiska systemets huvudsakliga uppgift är att ange tydliga mål och skapa möjligheter i stället för toppstyra arbetet i skolan. Lärarna är skolans viktigaste resurs. Det är därför nödvändigt att stärka lärarrollen. Detta synsätt står i bjärt kontrast till den socialdemokratiska regeringens, som sätter s.k. socialisation före kunskaper. I det följande kommer vi att först redovisa det synsätt och de åtgärder som vi anser nödvändiga för att åstadkomma en positiv utveckling av den svenska skolan för att därefter beröra de fåtaliga konkreta förslag som redovisas i propositionen. Den moderata politiken tar sin utgångspunkt i individen. Människor är olika men har lika värde. Alla har rätt till maximal utveckling efter anlag och förutsättningar. Det allmännas uppgift är att stödja lösningar som stärker de enskilda människornas möjligheter. Mångfald och kvalitet skapar förutsätt 1* 1988189.3sami. ningar för samhällets utveckling. För moderata samlingspartiet är dessa Mot. 1988/89 utgångspunkter centrala. De genomsyrar aila delar av vår politik. Skolans läroplan och andra för skolan centrala dokument innehåller formuleringar som i stort anluter till denna grundsyn. När det kommer till praktiskt genomförande blir emellertid bilden motsägelsefull. Regeringens skolpolitik inbegriper t.ex. mängder av bestämmelser som förhindrar lösningar som ger resultat i samklang med de övergripande målen. Vår utgångspunkt är att politikerna skall ange vilka mål som skall nås. Sedan bör de med minsta möjliga reglering ge skolans personal förtroendet att på det sätt den finner bäst arbeta för att nå dessa mål. Det är lärarnas inflytande över skolarbetet som skall stärkas, inte politikernas. Skolan har under en lång följd av år fått ta på sig allehanda uppgifter som tillsammans bidragit till att tiden för skolans huvuduppgift - att ge alla elever grundläggande kunskaper och färdigheter - begränsats. Det har i snart sagt varje samhällsfråga funnits en utbildningsaspekt som skolan förutsatts ta med i sitt lärostoff. Skolan skall ge goda kostvanor, skapa miljömedvetenhet, engageras i kampen mot brottslighet etc. I den attitydundersökning som berörts ovan redovisar lärarna också att de ser det som mycket angeläget att skolan engagerar sig i den här typen av övergripande frågor. Det finns anledning att uppmärksamma att traditionella kunskapsämnen inte värderas lika högt. Ämnen som biologi, historia eller geografi kommer relativt långt ner i lärarnas prioritering av olika ämnen eller kunskapsområden. Det är visserligen rimligt att det i en skola som syftar till att ge en allmän medborgarkompetens förekommer vitt skilda ämnen eller moment. Sådana uppgifter får emellertid inte utvecklas till så tidskrävande avsnitt eller organiseras på ett sådant sätt att huvudsyftet med skolarbetet får stå tillbaka. Vi kan inte acceptera en skola där ytlig orientering får breda ut sig på bekostnad av kunskap och kvalitet. En miljömedvetenhet som inte grundas på faktiska kunskaper i bl.a. biologi och kemi blir sällan objektiv eller konstruktiv. Det är helt nödvändigt att skolarbetet inriktas på det centrala - att ge alla goda kunskaper och färdigheter - och att annan verksamhet ges ett utrymme som inte inkräktar på denna centrala uppgift utan utformas så att den kan utgöra ett komplement. Vi anser att det genom en översyn och precisering av läroplan måste skapas ett urval och en balans i olika åtaganden så att skolans huvuduppgift blir tydlig och möjlig att utföra för personalen. skall lägga grunden för en fortsatt utveckling av både individer och samhälle. Vi föreslår därför att uttalar att kunskapsmålet - och därmed den enskildes kunskaps- och färdighetsutveckling - ges prioritet framför övriga uppgifter i skolarbetet. Då först kan skolan bidra till att ge eleverna en god start i livet. Kunskaper och färdigheter Mot. I propositionen om styrningen av skolan saknas en redovisning av regeringens syn på vilka kunskaper och färdigheter som är viktiga. Ett skäl till att lärarna har svårt att få arbetet att fungera är den brist på prioritering som leder till det mångsyssleri som förekommer i skolan. Till det grundläggande i skolundervisningen hör, enligt vår mening, att alla som lämnar skall kunna tala, läsa, skriva och räkna. Detta skall vara ett ovillkorligt krav. Alltför många elever lämnar skolan utan tillfredsställande färdigheter i dessa hänseenden. Att läsa, tala och skriva är resultat av färdighetsträning. Därtill krävs förståelse för språkets form och uppbyggnad. Tyvärr har det länge varit accepterat att barn i tal och skrift uttrycker sig slarvigt och felaktigt. Formkrav har fått stå tillbaka av rädsla för att skada elevens vilja att uttrycka sig. Den språkliga träningens inverkan på tankeförmåga och begreppsbildning har därigenom inte fått det utrymme som behövs. Ämnesstudier ger eleverna de redskap som behövs för att de skall kunna förstå verkligheten. Förståelse bygger på insikt i och förmåga att använda oss av de begrepp som de olika vetenskapliga disciplinerna förser oss med. Begreppen är de verktyg eleverna behöver för att metodiskt och kritiskt studera omvärlden. Att inbilla dem att helhetssyn och överblick kan nås utan kunskaper är vilseledande. Ytligt kunnande ger en falsk och farlig känsla av självtillräcklighet. Läroplanens indelning i naturorienterande och samhällsorienterande ämnen är ett sätt att tona ned de traditionella ämnenas betydelse. Detta synsätt växer nu in i den nya lärarutbildningen, där blockämnesprincipen är helt genomförd. Vi föreslår att läroplanen ändras så att fortsatt upplösning av ämnesstrukturen förhindras. I läroplanen skall varje ämne ha en egen kursplan. Antalet timmar skall anges för vartdera av de åtta ämnen som ingår i No- resp. med denna ändring av kursplanerna bör en översyn av skolans samtliga ämnen göras. Kraven på att skolan skall få plats med alltmer på schemat har lett till att det centrala i olika ämnen inte får tillräcklig tid. Kursplanerna måste rensas från sådant som kan anses vara mer umbärligt. Statsbidraget skall följa eleven Styrningsberedningen, vars arbete ligger till grund för föreliggande proposition, föreslåg smärre förändringar av det nuvarande statsbidragssystemet. Regeringen har valt att inte göra förslaget till sitt eget utan föregående remiss. Vi vill för vår del redan nu klargöra att statsbidragen i princip bör följa elevens val av skola, antingen detta är ett val inom det offentliga skolsystemet eller ett val av en fristående skola. Det är enligt vår mening fullt möjligt att konstruera ett system där bidraget följer eleven utan att detta skapar några besvärande omfördelningseffekter i jämförelse med dagens bidragssystem. Däremot kan mycket vinnas på den 5 överblick och förenkling av fördelningsprocessen som ett elevrelaterat Mot. bidragssystem kan ge. Ett nytt bidragssystem bör därtill ge möjlighet för små jjb4 skolor i glesbygd att överleva. Ett elevbaserat statligt bidragssystem kan tillsammans med en mer flexibel hållning när det gäller de kommunala bidragen skapa en reell valfrihet för elever och föräldrar. Med en sådan valfrihet blir attraktiva skolor efterfrågade, vilket i sin tur skapar ett tryck att förbättra verksamheten på övriga skolor. Ett fritt val av skola innebär i kombination med ett elevbaserat bidragssystem en stimulans för skolverksamheten som sådan. Vi har ovan berört det anmärkningsvärda i att regeringen i en analys av skolans styrsystem inte berör betygen. Betyg har, enligt vår mening, ett odiskutabelt och positivt värde som styrfaktor. Socialdemokraterna har emellertid allt sedan infördes försökt hävda betygens negativa inverkan på skolarbetet. Ett betygssystem som inte redovisar kunskaper kan givetvis få negativa effekter. Med ett annat system, med betyg som redovisar kunskaper och färdigheter i relation till läroplanens krav, får emellertid betygen en både stimulerande och informerande roll. Betyg är ett medel att ge eleven en signal om hur arbetet i skolan går. Genom att sätta betyg visar skolan sin respekt för kunskap och kompetens. Betyg skapar motivation, och eleven lär sig att kunskap är något man kan öka med eget arbete. Elevernas rättssäkerhet främjas bäst av att de får betyg. Betyg kan på ett tydligare sätt än samtal och omdömen kvitteras av mottagaren. Betyg skall vara resultatet av en kontinuerlig bedömning. Enbart samtal kan i praktiken leda till en inofficiell och icke-kontrollerbar betygsättning. Betygsättningen bör emellertid kombineras med samtal mellan elever, föräldrar och lärare. Samtalen kan behandla sådant som inte direkt betygsätts. och Skola har redovisat att en överväldigande majoritet av föräldrarna vill att eleverna skall få mål- eller kursrelaterade betyg. Förbundet har därför beslutat verka för en förändring av betygen. Detta har inte påverkat regeringen som tydligen finner det mer angeläget att med andra medel försöka styra det som sker i skolan än att ta hänsyn till för socialdemokratisk skolpolitik obekväma opinioner, hur stora dessa än är. Vi förordar ett nytt betygssystem enligt följande principer: Betygen skall ange elevens kunskaper och färdigheter i förhållande till läroplanens krav. Dagens betygssystem innebär bara att eleverna jämförs med varandra. Betyg skall ges oftare än och med början redan vid utgången av lågstadiet. Antalet betygssteg bör dessutom vara fler än fem. Detta ger möjlighet till en successiv höjning av betygen, vilket kan stimulera till ytterligare ansträngningar. Varje elev skall ha rätt att, eventuellt efter kompletterande studier, få ett Ett sådant betyg skal! vid ansökan till högre studier Mot. 1988/89 räknas till sitt ful ia värde. Rätt ställda krav är en hjälp till fortsatta framsteg. Till de nödvändiga kraven hör att eleven för att gå vidare måste veta vilka kunskaper och färdigheter som behövs för att kunna bedriva fortsatta studier. innebär genomgången grundskola rätt att oberoende av betyg i de olika ämnena söka vilken gymnasielinje som helst. Det är bara när det är fler sökande än antalet platser som den sammanlagda betygspoängen spelar någon roll. Resultatet har blivit att många elever upptäcker att deras förkunskaper inte räcker till för den linje de blivit antagna till. Förutom de personliga tragedier och studieförlängningar detta leder till går utbildningsplatser förlorade för andra som haft bättre förutsättningar att klara utbildningen. Vi anser det vara ärligt att för eleverna tydligt deklarera vilka förkunskaper och färdigheter som är nödvändiga för studier på de olika gymnasielinjerna. Kraven hjälper eleverna att förbereda sig för vad de senare kommer att möta. Kraven kan formuleras som genomsnittsbetyg, lägsta betyg i vissa ämnen och i vissa fall genomgångna tillvalskurser. De elever som efter genomgången grundskola inte har tillräckliga förkunskaper för önskad gymnasielinje skall ges möjligheten till kompletterande utbildning. och övriga nordiska länder har en, internationellt sett, sen skolstart. Barn behöver en bättre förberedelse för skolan än vad som erbjuds . Förskolebarn behöver en mer skolförberedande verksamhet inför skolstarten. Moderata samlingspartiet anser att skolstyrelsen skall vara ansvarig för den del av verksamheten i den kommunala förskolan som förbereder barnen för lågstadiet. I konsekvens med detta krav bör få uppdraget att utforma det pedagogiska programmet för denna verksamhet. Det är viktigt att ta till vara den tid i barnens utveckling då de är särskilt receptiva och motiverade för att med en lämpligt strukturerad pedagogik lära sig läsa, skriva och räkna. Vi föreslår därför att skolstarten sänks till . Vårt avgörande motiv är kvalitativt. En tidigare skolstart ger fler elever mera kunskaper. Barn mognar olika fort. Därtill är barns mognad inte ett entydigt begrepp, som kan relateras till en viss ålder. Utvecklingen av verbal förmåga, läsmognad, rumsuppfattning, taluppfattning eller motorik fortgår i sin egen takt. Dessutom sker utvecklingen med varierande hastighet under olika skeden i barnens liv. En tidigarelagd skolstart bör därför förenas med möjlighet till flexibilitet. Föräldrar bör ha rätt att uppskjuta skolstarten för sina barn om de bedömer att det passar barnen bättre. Elevernas olika utvecklingstakt medför bl.a. att inlärning av olika moment måste ta olika . Undersökningar tyder på att många skolproblem grundläggs redan i lågstadieåldern. En orsak till detta är att en del elever aldrig hinner befästa sina kunskaper i ett moment innan det blir dags för nästa. Detta talar för att lågstadiet bör ha en annan organisation. Vi föreslår att Mot. det görs årskurslöst och flexibelt till sin utformning. Precis som kommer Ub4 flertalet elever att behöva i lågstadiet. Elever med annan mognadsprofil behöver i lågstadiet. Däremot bör inte en tidigare skolstart innebära en generell förlängning av den sammanlagda skoltiden. I ett årskurslöst, flexibelt lågstadium ges lärarna bättre möjligheter att anpassa undervisningen till varje barns utveckling. Det viktiga blir att se till att alla elever har möjlighet att klara undervisningen på mellanstadiet innan de lämnar lågstadiet. Den tidigarelagda skolstarten innebär att en åldersgrupp mindre behöver barnomsorg. De sexåriga skolbarnen kan dock behöva tillsyn under icke skoltid, och den allmänna förskolan bör erbjudas till alla femåringar. Reformen frigör ändå betydande resurser för både stat och kommun. Dessa resurser bör användas till kvalitativa förstärkningar av skolan. Så är exempelvis mindre undervisningsgrupper nödvändiga i den av oss förordade modellen. En ny lågstadieorganisation kräver fortbildning både av lärare och förskollärare. Det är viktigt att ta till vara förskollärarnas kompetens för att göra övergången från förskolan till skolan så smidig som möjligt. Detta underlättas av ett gemensamt huvudmannaskap för skolan och den allmänna förskolan. En sänkning av skolstarten till ställer krav på en översyn av lågstadiets kursplaner och metoder. Ett utvecklingsarbete bör igångsättas för att finna det innehåll och de arbetsmetoder som bäst gagnar barns utveckling i åldersgruppen . Som en förberedelse till reformen bör därför statsbidrag utgå till kommuner som vill starta försöksverksamhet med denna inriktning. Vi har i vår motion 1987/88 :Ub300 angående fristående skolor föreslagit att föräldrarnas önskemål skall vara skäl nog för att statliga och kommunala bidrag skall utgå för elev som valt att gå i en fristående skola. Kritiker brukar anföra att de fristående skolorna blir förbehållna ett fåtal. Detta beror helt på den restriktiva hållning som regeringen har beträffande bidragen till de fristående skolorna. gör många människor stora privata uppoffringar för att deras barn skall få gå i t.ex. de konfessionella skolorna. Statens kostnader för en elev i det offentliga skolsystemet är långt högre än det bidrag staten ger för en elev som går i en fristående skola - om bidrag över huvud taget utgår. kostnad i offentlig skola bidrag till godkänd fristående skola Om föräldrarna fritt kunde välja skola även inom det offentliga skolsystemet blir det träffade valet ett mått på hur den enskilda skolan fungerar. att också välja bland de offentliga skolorna skulle ta bort många föräldrars Mot. känsla av total maktlöshet om t.ex. barnet inte trivs i sin skola. Enligt nuvarande bestämmelser skall eleverna i kommunens grundskola fördelas med hänsyn till vad som är ändamålsenligt från kommunikationssynpunkt och till vad som krävs för att effektivt utnyttja lokaler och andra utbildningsresurser samt till elevers och föräldrars önskemål. Regeringen anser att detta innebär att föräldrar och elever har möjlighet att välja skola inom det offentliga skolsystemet. Regeringen hävdar nu att den grundläggande valfrihetsfrågan på utbildningsområdet är möjligheten att få en ungdomsutbildning av sådan omfattning och kvalitet att den skapar stor frihet för den enskilde att fritt välja studieväg och yrke. gäller generösa regler för godkännande av fristående skolor. Sammantaget menar jag att det i fortsättningen kommer att finnas goda möjligheter för fristående skolor, som erbjuder alternativ till , att bli godkända och få statsbidrag till sin verksamhet. Vi delar inte denna uppfattning. Enligt vår mening bör elevers och föräldrars önskemål om skolgång vid fristående skola vara grund för statligt bidrag. Med propositionens försåtliga formulering kan man tro att det blir fritt fram att etablera nya skolor. Så är inte fallet och heller inte avsikten. Gällande bestämmelser är alltför restriktiva. Skollagen bör ändras så att elev och föräldrar har rätt att fritt välja skola inom det offentliga skolväsendet. bör hos regeringen begära förslag till nya statsbidragsbestämmelser utifrån principen att statsbidraget skall kunna beräknas per elev och följa elevens val av skola oavsett om denna är fristående eller offentlig. Också på gymnasienivå är det viktigt att eleven kan välja den utbildning som passar bäst oavsett huvudman. Vi anser att bidragsreglerna för gymnasiet skall utformas enligt samma principer som för utbildning på grundskolenivå. Det innebär att elevers och föräldrars val av skola blir grund för bidragsgivning. På högstadiet framträder elevernas skiftande personligheter och förutsättningar allt starkare. Frigörelsen från föräldrar och andra vuxna har börjat. Tonåringen kräver respekt och uppskattning för det som är karakteristiskt hos den egna personligheten. Skolan måste anpassas därefter. Vi anser att eleverna på högstadiet skall ha större möjligheter att välja inriktning efter anlag och intresse. Motivet till det sammanhållna högstadiet formulerades i den socialdemokratiska propositionen om SI A-skolan: Eftersom demokrati och jämlikhet är de övergripande målen måste elevernas skiftande behov tillförsäkras dem inom en enhetlig organisation, dvs. inom undervisningen i den allsidigt sammansatta klassen. Alltför många föräldrar och lärare kan vittna om att effekterna av denna sammanhållna undervisning inte alls har blivit de som socialdemokraterna Tvärtom är utslagningen på högstadiet bevis på motsatsen. Av högstadiets kan eleverna använda elva Mot. timmar för tillval. Den som exempelvis vill lära sig fler främmande språk än Ub4 engelska och därför väljer ett s.k. B-språk har förbrukat hela sitt valutrymme. Vi föreslår att utrymmet för tillval skall utökas till att sammanlagt omfatta ca en fjärdedel av tiden på högstadiet. Timmar till ett ökat tillval tas dels från fria aktiviteter, dels från temastudierna. Vi föreslår att ett högstadium med flera valmöjligheter utformas utifrån följande principer: De olika tillvalsmöjligheterna skall anges i läroplanen för att garantera kvaliteten på tillvalen. Varje elev skall ha möjlighet att välja flera alternativ. Valet skall omfatta både ämnen som är obligatoriska för alla och sådana som inte är obligatoriska. Ämnena skall kunna ges i kurser av olika svårighetsgrad. Antalet tillvalstimmar bör gradvis öka ju längre upp i högstadiet eleven når. Den tillvalsmodell som vi här skisserat tillgodoser flera krav. Den ger möjlighet till specialisering i fråga om såväl bredd som djup. Dessutom ger den ett rikligt utrymme för det lärostoff som bör vara gemensamt för alla elever.