mot · GC02So251 · 1988-01-23 00:00:00 — Små barn behöver tro att deras föräldrar kan skydda dem till liv och lem.... Att alltför tidigt och alltför brutalt berövas tron på föräldrarnas allmakt är en mycket omskakande och svår upplevelse för ett barn. Det är detsamma som att förlora sin grundtrygghet. I diktaturer och krig gör barnen sådana erfarenheter. Barn misshandlas och skadas i föräldrarnas åsyn utan att dessa kan göra något åt det. Och föräldrar misshandlas i barnens åsyn utan att kunna försvara sig. I båda fallen raseras bilden av föräldrarna som de som beskyddar, älskar och ställer allt tillrätta. En sådan chockartad desillusonering skapar upplevelser av extrem skyddslöshet. Ju tidigare i livet detta sker, desto allvarligare blir följderna för barnets utveckling. För större barn ligger det också nära till hands att förlora tron på hela vuxenvärlden, som tillåter att sådana övergrepp sker. Den fruktan familjen känner för att kanske tvingas återvända till det land den flytt från drabbar barnen hårt. De reagerar på föräldrarnas sinnesstämning. Barnen är beroende av att föräldrarna orkar ge dem en trygg omgivning. Många flyktingföräldrar förmår inte detta i sin pressade situation. De alltför långa väntetiderna skapar en sådan ångest hos föräldrarna att de absorberas av sin oro, och deras otrygghet smittar av sig på barnen. Från flera undersökningar om det psykiska hälsotillståndet hos asylsökande familjers barn vet vi att en majoritet uppvisar tecken på psykisk ohälsa. De kan vara aggressiva, deprimerade,de kan regrediera i utvecklingen, ha sömnproblem, ätstörningar och psykosomatiska besvär. Ovisshet, långa väntetider och ett totalt beroende av svenska myndigheter är faktorer som inverkar negativt på vuxna asylsökandes möjligheter att fungera som trygga föräldrar för sina barn. understryker i en skrivelse till regeringen från att kortare handläggningstider hör till de viktigaste mentalhygieniska åtgärder som kan vidtas för asylsökande och deras barn. Flyktingförläggningen bör av ovan redovisade skäl ha tillgång till ett barnpsykiatriskt team. Självfallet måste barnens behov klarläggas redan under förläggningsvistelsen. Det är viktigt att familjen får hjälp att bearbeta sina upplevelser och känslor. Aktivt bearbetande terapier av barn med separationsångest eller svåra krigsupplevelser kan däremot i flertalet fall vänta tills familjen fått uppehållstillstånd, om den barnpsykiatriska expertisen inte finnér skäl emot. Varje sjukvårdsregion bör därför organisera ett barnpsykiatriskt team som ska bistå både flyktingbarn med tillstånd och asylsökande familjers barn på förläggningar inom sjukvårdsregionen. Barn i asylsökande familjer måste dessutom få lika rätt till barnhälsovård som andra barn i . Så är inte fallet , då de endast får akut sjukvård och tandvård. Denna bedömning varierar från läkare till läkare, och i extrema fall kan ett flyktingbarn få gå utan hälso- och sjukvård under sin vistelse i . Det råder ett principiellt förbud mot att ta barn i förvar. Senast skärptes bestämmelserna . För att ta barn från asylsökande familjer i förvar fordras synnerliga skäl. 1 verkligheten har förvarstagandet av flyktingbarn accelererat, och nått proportioner som skulle varit otänkbara trots att riksdag och regering ständigt skärpt tonen. Dessa övergrepp mot oskyldiga barn måste få ett slut. Ingen förändring kommer att ske med mindre än att ett förbud mot att ta barn i förvar införs. Det borde vara alldeles självklart att ärenden som rör familjer med barn behandlas särskilt skyndsamt. Ensamma flyktingbarn utgör en alldeles särskilt utsatt grupp. saknar en övergripande policy för hur de ensamma flyktingbarnen ska bemötas, menar i rapporten flyktingbarn i . Det finns ingen statistik ens på hur många dessa barn är. har uttryckt att man anser att barn mår bäst av att vara hos sina föräldrar, d v s ett underkännande av det mycket svåra beslut som föräldrarna tagit genom att skicka iväg barnen ensamma. Innan ensamma barn avvisas till ursprungslandet måste man vara fullständigt förvissad om att barnens säkerhet och trygghet kan garanteras. Att barn mår bäst hos sina föräldrar är naturligtvis en självklarhet i de allra flesta fall. Men ibland kan det hända att inte ens föräldrarna förmår skydda barnet och ge det grundläggande säkerhet. I sådana fall måste mottagandet i baseras på förståelse, insikt och humanitet. Det är svårt att finna en tillsynsform som passar alla barn. För vissa kan grupphem vara det bästa alternativt. För andra kan fosterhem i svenska familjer eller i familjer från samma land eller kulturkrets vara bäst. Men grupphemmen förlorar sin mening om de tillåts bli för stora: 18 20 barn är för mycket på ett och samma grupphem. Det kan också finnas skäl att ifrågasätta lämpligheten av att placera enstaka flickor på ett hem där de flesta är pojkar. Detta riskerar att skapa stora problem för flickorna de kanske anses som lösaktiga eller till och med utnyttjas. Det är inte heller alltid lätt att finna fosterfamiljer från samman kulturkrets: tillhör familjen t. ex. en religiös inriktning och barnet en annan kan barnet riskera att fara än sämre. Därför måste en mångfald olika alternativ finnas för att varje barn ska kunna tas omhand på det sätt han eller hon bäst behöver. Det finns talrika exempel på hur barns intressen blir eftersatta i samhällsutvecklingen. Åtgärder som syftar till att förbättra barns livsvillkor måste därför stärkas. Barnfamiljernas ekonomi har försämrats både reellt och jämfört med andra grupper. Många småbarnsföräldrar pressas därför till alltför långa arbetstider. Barns rättsskydd är eftersatt vid t. ex. olycksfall och vårdnadstvister. Deras intressen tillvaratas ofta dåligt i samband med familjevåld, sexuella övergrepp, missbruk eller psykiska avvikelser hos föräldrarna. När omhändertagande måste ske sätts åtgärden ofta in så sent att barnet hunnit få bestående skador. Det finns barn som aldrig får en trygg plats barn vars liv präglas av ständiga omflyttningar mellan föräldrahem, vårdinstitutioner och familjehem med skador för livet till följd. Miljörisker av alla de slag radon, sjuka hus, passiv rökning, tunga metaller, avgaser från trafiken, buller, stress osv. belyses vanligen från vuxensynpunkt. Detta trots att barn är mest sårbara och därför borde tas som utgångspunkt, när gränsvärden skall sättas och lag stiftas. Tydligast framstår barns rättslöshet och bristen på hänsyn till barns basala behov i flyktingärenden barn i fängelse, barn åtskilda från sina föräldrar och barn som, av trygghet och ordnad skolgång, då sår böijat läka efter krig, svält och oro för fängelse och tortyr av anhöriga, utvisas till en oviss framtid. På många håll har en urholkning av barnkompetensen skett. För att främja en helhetssyn i vården har barnsjuksköterskor inom barnhälsovården ersatts med distriktssköterskor, som tvingas ägna allt större del av sin tid åt hemsjukvård och äldreomsorg. Övergången till att socialsekreterare skall handlägga ärenden inom vitt skilda fält och sammanslagningen av specialnämnderna till en samlad socialnämnd har skett i samma vällovliga syfte. En nackdel är att specialkunskap på bamavårdssidan förlorats. Inom skolan har tjänster, som kräver särskild kompetens för t. ex. specialundervisning eller särskilt stöd i klassen, dragits in. Vanligen saknas specifik bamkompetens, när samhällets utveckling på planeras exempelvis vid beslut som berör stadsplanering, miljöskydd, hälsopolitik, invandrarfrågor och arbetsmarknad. Ett pressmeddelande från inleddes med fältropet Förstärk barnmiljöarbetet Inrätta en barnombudsman. Departementets arbetsgrupp BUS (Bam-Ungdom-Samordning) föreslog en breddning av ansvarsomsråde och inrättande av en barnombudsmannatjänst. Rapporter från uppvaktningar och hearing före valet antydde att regeringen hade för avsikt att hörsamma förslaget från BUS. Det är med oro vi noterat att regeringen nu signalerar, att skall upphöra i sin nuvarande utformning och inordnas under Social Detta utan att man på något sätt klarlagt hur arbetsuppgifter skall följas upp i den nya organisationen. Än mindre har en välbehövlig breddning av ansvarsområdet antytts. Inte heller inrättandet av en barnombudsmannatjänst omnämns av regeringen. anser att en statlig barnombudsmannatjänst bör inrättas. I finns en väl fungerande barnombudsmannaorganisation. Den kan tjäna som modell, när verksamheten skall planeras i . skall kontinuerligt följa och utreda barns och barnfamiljers villkor i samhället. a. bör följande funktioner ingå i ansvarsområdet: se till att lagar, som berör barns villkor, efterföljs föreslå åtgärder för att stärka barns rättssäkerhet granska befintlig och planerad lagstiftnings effekt på barns situation i samhället och föreslå erforderliga kompletteringar. Det kan gälla planoch bygglagen, arbetsmiljölagen i skolan, marknadsföringslagen, ordningsstadgan, lagar som berör våld i samhället, drog- och alkoholmissbruk, familjerätt osv. kartlägga barns livsvillkor i kommuner och stimulera till för barn positiva åtgärder informera om barn och deras livsvillkor. Vid Rädda barnens sociala avdelning finns s. k. barnombudsmän med ett ansvarsområde som kan utgöra ett värdefullt komplement till en statlig barnombudsman. De sysslar med opinionsbildning, informerar om barns situation både i och internationellt och initierar forskning om barn. När det gäller engagemang i enskilda ärenden har ideella organisationer, t. ex. (Barnens rätt i samhället) och RMSÖ (mot sexuella övergrepp på barn) en viktig kompletterande funktion. Innan en översyn av organisation föreläggs bör en noggrann analys och utvärdering ha skett av det arbete som redan nu görs. Regeringens förslag bör innefatta en breddning av ansvarsområdet i syfte att få en helhetssyn på barns livsvillkor enligt det ovan anförda. God kultur och skräp Barn utsätts för en omfattande påverkan av kulturyttringar av skiftande slag och kvalitet: Böcker, teater, serietidningar, film, , radio etc. Mycket av detta är berikande, underhållande och på skilda sätt personlighetsutvecklande. I partimotionen om kultur utvecklar det angelägna i att barnkulturen får en framträdande plats i allt kulturutbud. Men det finns också kultur som kan väcka skräck och ge oro, som kan bidraga till att utveckla fördomar eller på annat sätt innebära skadlig påverkan på barn och ungdomar. En del av det utbud som finns av film och framför allt video innebär uppenbarligen sådana risker och är utan tvekan farligt för barn. Det är i första hand föräldrarna som har ansvaret för att deras barn inte ser på videofilm som är skadlig för dem. Lagstiftaren har dock satt gränser, för vilket videoutbud som får hyras ut eller säljas. Reglerna för detta finns i I vissa avseenden anser vi att denna lag behöver skärpas. Straffen för den som bryter mot lagen bör bli strängare . bör varje videofilm få en ansvarig utgivare som är den mot vilken ansvar kan riktas om filmens innehåll strider mot lagen. Varje liten förändring i samhället påverkar våra barn. De fungerar i allmänhet som små varningslampor som börjar blinka först då utvecklingen fått en olycklig inriktning. Inte bara för barnen utan också för oss vuxna är det därför angeläget att en kontinuerlig forskning sker kring barns reaktion på förändringar i samhället. Hur påverkas t. ex. barnen vid en instabil arbetsmarknad? Hur påverkas de när psykiskt sjuka föräldrar överförs från institution till hemsjukvård? Vilken effekt blir det på barnets kulturella identitet när dess omvärld snabbt växlar? Hur skall flyktingbarnens speciella behov tillgodoses? Vilken effekt har det ökade alkoholbruket bland yngre kvinnor fått på barnens situation? Mycket tyder på att de mest utsatta barnen fått det sämre . Det finns många tänkbara orsaker till denna utveckling. Antalet yngre missbrukare har ökat och bland dem utgör kvinnor med minderåriga barn en betydande andel. Ny sekretesslag och socialtjänstlag kan ha bidragit till att stödåtgärder till de mest utsatta barnen uteblir eller försenas. Debatten om tvångsomhändertagande av barn, som startade , gav ett intryck av att barn omhändertas utan skäl och i hänsynslösa former. En verksamhet som är väl förankrad i kunskap och erfarenhet blir okänslig för den typen av kastvindar i opinionen. Därför är det väl motiverat att prioritera forskning kring de socialt mest utsatta barnens levnadsförhållanden och behov. a. är det angeläget att kartlägga vilka skadeverkningar som drabbar barn i missbruksmiljö. Förekomst och effekt av sexuella övergrepp och förebyggande åtgärder behöver också allsidigt belysas i ytterligare forskning. Arbetsmiljölagen omfattar också skolelever från årskurs 7. Arbetarskyddsstyrelsen, som är tillsynsmyndighet när det gäller arbetsmiljölagen, har tillgång till ett forskningsinstitut som sysselsätter 340 personer, varav ett fyrtiotal professorer och laboratorer. har inget forskningsprojekt varit direkt inriktat på barn och ungdomars speciella utsatthet och behov. Mycket tyder på att yngre individer är känsligare för miljögifter än äldre, något som redan finns väl belagt när det gäller tobak och alkohol. Bullernivån överskrider ofta tillåtet gränsvärde för vuxna i rastutrymmen och skolmatsalar. Ingen vet vilka gränsvärden som är motiverade när det gäller barn. Det är dubbelt så vanligt att barn skadas i skolan som att vuxna skadas i arbetslivet. Skador förefaller uppkomma på ett annat sätt hos barn än hos vuxna. Tyvärr vet vi alltför lite om hur skadorna verkligen uppkommer och hur de kan förebyggas. Forskning angående barn och deras fysiska miljö är starkt eftersatt. Det vore rimligt att det vid forskning med speciell inriktning på hur barn och ungdomar påverkas av olika miljöfaktorer. Behovet är stort av ett centrum som samlar kunskap om barn, som initierar och samordnar forskningsprojekt och som sprider kunskap om forskningsrön till dem de berör. Det behöver utredas hur ett sådant centrum skall vara organiserat och vilka resurser som är rimliga för att det skall kunnna fungera på ett acceptabelt sätt. Verksamheten skulle t. ex. kunna byggas upp till en väl fungerande enhet i anslutning till temaforskningen i . Tänkbart är att man inom ram skulle kunna skapa ett på frivillig ideell bas enligt norsk modell. Ett fristående är ett annat tänkbart alternativ. Man kan också tänka sig ett organ som samordnar redan existerande forskningsresurser. Med hänvisning till ovanstående hemställs fatt hos regeringen begär förslag till åtgärder i syfte att begränsa arbetsmiljörisker för landets skolelever,1] 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skyddsombud för bekämpande av barnolycksfall, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att tillgodose behovet av utbildning av personal angående skador uppkomna på grund av sexuella övergrepp och misshandel av barn och kvinnor, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om registrering av kroppsskador, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en samarbetsmodell för handläggning av mål och ärenden av sexuella övergrepp mot barn, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ny lagstiftning om vårdnad och umgänge med barn,2] 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tvångsomhändertagande av barn, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tonårsinstitutioner (§ 12-hem), [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om barnpsykolog eller motsvarande barnexpert vid handläggning av vårdnads- och umgängesmål,2] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förbättring av barnets rättsställning som brottsoffer, särskilt vid sexuella övergrepp,3] [att hos regeringen begär förslag till åtgärder i syfte att förbättra rättsskyddet vid barnolycksfall,3] 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående det angelägna i att regeringen skyndsamt tar initiativ till att rådande problem och brister beeträffande § 12-hemmen analyseras och åtgärdas, [att som sin mening ger regeringen till känna att sådan anpassning får göras av svensk lagstiftning som möjliggör en anslutning till om barnarbete,4] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om särskilda flyktingförläggningar för barnfamiljer,5] 8. att som sin mening ger regeringen till känna att en barnombudsmannatjänst bör inrättas, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om , 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kartläggning av skadeverkningar för barn som växer upp i missbruksmiljö, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning om barns och ungdomars arbetsmiljö vid ] 1 1988/89: UB259. 2 1988/89: L407. 3 1988/89: J u621. 4 1988/89: A244. 5 1988/89: Sf516. Karl-Gör an Biörsmark (fp) () () ()