mot · GB02Jo816 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo816 om ersättningen för viltskador, m. m. Det alltmer ökande rovdjurstrycket inom renskötselområdet innebär att renskötseln och de renskötande samerna inte bara fått vidkännas stora ekonomiska förluster till följd av rovdjursangreppen utan dessutom att detta får negativa effekter för renskötarnas arbetsmiljö. Ökningen av rovdjursangreppen uttryckt i antalet ersatta rovdjursrivna Om man dessutom beaktar att rennäringskommittén, som uppmärksammat de allvarliga ekonomiska konsekvenserna som den kraftiga ökningen får för rennäringen, konstaterar att de verkliga förlusterna är 3-5 gånger större än antalet återfunna rovdjursrivna renar, förstår man problemets vidd. I förhållande till här redovisad bakgrund framstår de i budgetpropositionen lämnade förslagen som otillräckliga. Ersättningen för inträffade förluster kompenserar inte rennäringen i rimlig omfattning. har hos regeringen påtalat detta. Härvid har som en möjlig väg angivits att en rättvis kompensation för icke återfunna rovdjursrivna renar kan ske i form av en höjning av det ersättningsbelopp som går till den sameby inom vars område den rovdjursrivna renen påträffas. Förslaget sammanfaller med lantbruksstyrelsens. Det ohållbara i dagens situation understryks av det förhållandet att det ännu inte beslutats om vilket ersättningsbelopp som skall gälla fr. o. m. Vad gäller ersättningsbelopp fr. o. m. finns ännu inte något förslag framtaget från . Vad gäller antalet rovdjur måste avskjutningen ökas så att rovdj ursstammarna minskas för att drivkraften bakom en rationell renskötsel inte skall rubbas. Det blir allt mer ohållbart att skjuta problemen framför sig med hänvisning till pågående forskning. Det kan förtjäna erinras om vad anförde yttrande där det anges att pågående undersökningar kommer att avslutas . Vi skriver nu 1988 och har ännu inte sett något resultat av pågående forskning. 1987/88 J08I6 Framför allt vid men numera även i och har sälstammen ökat i en sådan omfattning att fiskare i dessa områden drabbats av skador, som vållat stora avbräck i näringen. När förbjudit skyddsjakt på säl, och möjligheterna att erhålla ersättning för förlorat fiske är obefintliga, upplever fiskarna sig trängda och utlämnade. Skall vi tillåta denna okontrollerade tillväxt av sälstammen måste vi även ta vårt ansvar gentemot dem som drabbas ekonomiskt. Om vi däremot inte är beredda att ersätta de skador sälen förorsakar bör skyddsjakt omgående återinföras. Den numera allt för stora älgstammens negativa inverkan på ett effektivt och kvalitetsinriktat skogsbruk har tagit sådana proportioner att allvarliga farhågor uttrycks från alla kategorier skogsägare. Skall en meningsfull och kvalitetsinriktad skogsvård kunna fortleva i måste åtgärder snabbt vidtagas för att komma till rätta med de nuvarande förhållandena. En ersättning, enligt vad som föreslås i motion 1987/88:451 (vårt nr), finansierad med fällavgifter är ett minimikrav för att man skall komma till rätta med problemen. Denna och andra åtgärder för att öka avskjutningen och minska älgstammen är nödvändiga. måste sätta sig in i problemen och vidtaga snabba åtgärder. Åberopande det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om höjda ersättningsbelopp för återfunna rovdjursrivna renar så att de faktiska skadorna kompenseras, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om grund för avskjutning för att uppnå ett minskat rovsdj urstryck, 3. att hos regeringen begär förslag om hur fiskarna skall skyddas mot eller ersättas för sälskador, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om älgskadornas inverkan på skogsbruket och begär förslag till åtgärder för att komma till rätta med dessa. använder forskningen som ett svepskäl för att komma undan sitt ansvar kommer smygande. Dessa konstateranden leder till att rovdjurstrycket radikalt måste förändras.