mot · GB02Kr298 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Kr298 av och () om ökad TV-produktion i distriktsverksamheten 1987/88 Kr298 307 Den svenska mediadebatten ägnas mest satellit- och kabelTV. Det finns dock inget skäl för att glömma uppföljningen av utvecklingen inom fortfarande helt dominerande . Oavsett utvecklingen på TV-sidan inom och ovanför landet räknar vi med att televisionen i allmänhetens tjänst i form av kommer att spela en huvudroll på vägen mot . Den kommersiella televisionens uppmarsch gör att det förefaller viktigare än någonsin att slå vakt om public service-televisionen. Inget i den programverksamhet som de nya aktörerna på TV-himmelen marknadsför tyder på en bred television där mediet kommer till användning till något annat än det underhållande syftet. När publikens tillgång till dessa programtyper ökar, växer vikten av den breda verksamhet som har i sitt uppdrag. Svensk kultur, dramatik, nationell och regional nyhetsverksamhet, samhällsbevakning, barn- och ungdomsprogram, liksom folkbildande och jämställdhetssträvande ambitioner och service till språkliga och andra minoriteter har ingen plats i den kommersiella televisionen. Därför måste parallellt med framryckningar slå vakt om TV-företaget i allmänhetens tjänst. TV-reformen innebar en uppdelning i en Stockholms- och i en distriktskanal. Genom distriktskanalen fårTV-verksamheten en förankring i hela landet, medan Stockholmskanalen kan finna utgångspunkter i huvudstadens särskilda förutsättningar. I ett perspektiv av ökad internationell TV-konkurrens är naturligtvis den i hela landet baserade och verksamma distriktskanalen särskilt viktig för utvecklingen av nationell gemenskap och särart. Riksdagsbeslutet om den nuvarande avtalsperioden för innebär att regering och riksdag inte på samma sätt som i detalj bör föreskriva hur den nya programsättningen skall tillämpas (prop. 1985/86:99). Det finns dock skäl att diskutera fördelningen av TV-produktionen inom bolaget, och, om den avses ligga fast, besluta om förändringar. Under föregående avtalsperiod var avsikten att öka produktionen i de tio TV-distrikten från av den svenska programproduktionen. Detta uppnåddes i huvudsak. Proposition 1977/78:91, Radio & TV 1978 86, uttalade också målsättningen att bör produktionen bli lika stor som 1 1987/88. Det vill säga att målsättningen var en ökning av TV-produktionen ute i landet till av den inhemska produktionen. I proposition 1985/86:99, 19861992, fastslås att den av angivna målsättningen distriktsproduktion bör ingå i riktlinjerna för verksamheten även under nästa avtalsperiod. Regeringen menar alltså för det första att har anledning att uttala sig om distriktsproduktionens storlek och för det andra att den av tidigare angivna målsättningen bör gälla. Det är dock oklart om det med detta menas att 50-procentsmålet faktiskt fortfarande gäller. Det 40-procentsmål som fanns med från den tidigare avtalsperioden innehöll alltså målsättningen distriktsproduktion. När nu samlar distriktsverksamheten i en kanal förefaller, efter en genomgång av SVT:s äskande /89, 40-procentsmålet ligga mer fast än tidigare, dvs. att tillkomsten av distriktskanalen i praktiken skulle innebära ett stopp i den pågående decentraliseringen av TV-verksamheten. Med tanke på koncentrationstendenserna till över huvud taget verkar en sådan innebörd av den senaste radio- och TV-reformen synnerligen olycklig. Av SVT:s anslagsframställning framgår en fördelningsnyckel som exakt fördelar allmänproduktion och tung produktion till för Kanal och för TV2. Detta innebär rimligen en lägre målsättning för televisionens distriktsverksamhet än den som gällde förra avtalsperioden. När distriktens ansvar och betydelse genom den gemensamma kanalen ökar synes ett oönskat stopp uppstå i decentraliseringssträvandena. Den enighet som tidigare rått om ett 50-procentsmål måste uppnås igen och ambitionerna utsträckas till ett 60-procentsmål för den decentraliserade TV-verksamheten. Produktionen i TV2 sker nu i Södra distriktet (), Västra (177), (70), Östra (61), Mellansvenska (40), (34), (42), Nedre (73), (60) och (45) samt i (Rapport och ABC-nytt). har, som en följd av utbyggnaden av distriktsproduktionen, en väsentlig upprustning skett utrustnings- och lokalmässigt. Så sent som togs nya eller tillbyggda ändamålsenliga lokaler i bruk i t. ex. och . De faktiska möjligheterna att på ett rationellt sätt öka produktionen ute i distriktsverksamheten inom givna lokalramar bedöms på de flesta håll som mycket goda. Viljan och ambitionerna förefaller mycket höga, men 40-procentsmålet sätter, i motsats till det tidigare 50-procentsmålet, en gräns där de flesta distrikt redan befinner sig. Distriktskanalens start har medfört publika framgångar. Arbetsuppgifterna tycks dock ha fördelats på ett sätt som bidragit till en specialisering av distrikten, vilket propositionen varnade för. En ökning av distriktsproduktionen mot skulle kunna innebära en programverksamhet med mera utrymme för reportage grundade på regionala utgångspunkter, ökad produktion av svensk dramatik (s. k. tung produktion), ökad produktion av ungdomsprogram och mer svensk underhållning från hela landet i distriktskanalen. De olika distrikten skulle på detta vis kunna samverka bättre med den regionala verkligheten och där utgöra en mer betydande kulturell sti mulansfaktor än vad som är möjligt med den rätt hårda uppstyrning mot kanalens basbehov som synes vara fallet. Konsekvenserna skulle inte utebli för Stockholmskanalen. Men inom ramen för den TV-utveckling som nu genomgår måste möjligheterna för personal, teknisk utrustning och lokaler i att sysselsättas på den öppna marknaden vara betydligt större än i landet i övrigt. Personal från måste också kunna få arbete i distriktsverksamheten om denna ökar. Distrikten måste få sådan omfattning i sin verksamhet att den talang som finns tas om hand och blir kvar ute i landet och att odlingen av ny talang blir en realitet och inte en önskedröm som bara kan uppfyllas i storstäderna. Radio- och TV-verksamheten runt har en viktig kulturell och regionalpolitisk betydelse. En decentraliserad TV-verksamhet ger impulser till det regionala och lokala kulturlivet. kan TV dra nytta av och ta vara på det rika kulturliv som finns runt om i landet. Verksamheten borde i ökad utsträckning få resurser för samverkan med den regionala omvärlden i stället för en cementering av produktionen vid . behov av stimulans inom området skall rimligen kunna rymmas inom en kanal av resurser och sändningstid. När alla andra tendenser drar mot har det mycket stor betydelse för utvecklingen i landet i övrigt att TV-verksamheten inom public service-företaget fortsätter sin decentralisering. Det förtjänar påminnas om att av svenska folket bor och verkar utanför . Också med den här föreslagna fördelningen kommer andel att vara oproportionellt stor. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att decentraliseringen av TV-verksamheten inom skall fortsätta mot målet att av programverksamheten och resurserna förläggs till de tio TV-distrikten. () ()