mot · GB02Ub4 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ub4 med anledning av prop. 1987/88:95 om datapolitik för statsförvaltningen Regeringen föreslår att verksamheten för högre undervisning och forskning överförs till men utan att, som rimligt vöre, betalar någon köpeskilling. I stället skall säljaren, alltså svenska staten, garantera köparen minst ca 90 milj. kr. som föreslås tagna av forskningsmedel. Denna summa kommer således att användas för annat än vad medlen är avsedda för. Motsvarande forskning kommer delvis att utebli. Jag föreslår i denna motion att inte bör godkänna vad regeringen föreslagit i denna del av propositionen. Det tunga namnet på myndigheten för högre undervisning och forskning är för länge sedan ersatt av förkortningen QZ, vilket brukar uttydas Quality Zero, en databranschbeteckning på servicenivå. Det är hög tid att lägga ned datacentralen QZ, som inte längre fyller någon funktion, liksom systemet KOM vilket tiden sprungit förbi. Anordningen att tvångsvis, mot kundernas egna önskemål, driva en myndighet med uppgiften att vara deras servicebyrå är ett administrativt missfoster, och har så varit så länge QZ funnits till. Att lika fullt anordningen kunnat fortleva så länge som till 1988 är ett instruktivt exempel på hur trögrörlig den statliga sektorn är att lägga ned också myndigheter som saknar existensberättigande. Men detta är alltså inte regeringens slutsats. Regeringen avser inte att lägga ner QZ, utan föreslår i stället att QZ bolagiseras. Det sker trots att datautveckling gjort de stora dataservicebyråerna urmodiga, även , och trots att det råder överkapacitet i branschen med svag lönsamhet som följd. lever helt på sitt SPAR-monopol. Historien om QZ blir inte sämre som pedagogiskt exempel av att den felaktiga administrativa konstruktionen utarbetades av statens rationaliseringsorgan statskontoret över huvudet på dem vars databehandlingsbehov skulle tillfredsställas: i ,Tekniska högsko- 1 1 1987188.3 sami. lan, och . Detta resulterade i den första stora Mot. 1987/88 dataskandalen, den s. k. A-maskinaffären. Statskontorets och dåvarande utgångspunkt var att forskarna själva inte kunde tillåtas bestämma vilken typ och mängd databehandling de behövde. Statskontoret köpte därför avsiktligt en för liten dator av fabrikat, den s. k. A-maskinen. För endast 3 milj. kr. mer kunde man i stället ha fått en snabbare typ av CD:s fabrikat. Denna var ett slags dåtida superdator som blivit standard på många forskningsanstalter. Dess konstruktör, , är för övrigt densamme som konstruerat dagens mest använda superdatortyp för forskning. Det finns ett exakt maximerat anslag för att köra på QZ:s A-maskin. Datorn och QZ:s service passade naturligtvis bra för vissa uppdrag. KTH:s flygtekniker var kända för att vara nöjda med QZ. Men totalanslaget var för litet för att ens belägga IBM-maskinen. Medan utländska kollegor körde sina universitetsdatorer dygnet runt utan byråkratisk, pedantisk kostnadsfördelning, fick stockholmsforskarna se hur QZ började dumpa sin överkapacitet till rent civila kunder. Forskarna fick givetvis ingen motsvarande rabatt, då de ju var låsta till att vara QZ-kunder. Denna prioritering finns kvar än : så exempelvis använder försäkringsinspektionen QZ för rent administrativ databehandling, vilket slående illustrerar när det gäller myndighetens existensberättigande. Forskare som ville ha pengar för att använda andra datortyper eller en annan datacentral än QZ fick avslag. På en institution gick det så långt att man sålde kompendier till studenterna, och med den inkomsten betalades datorkörningarna. Men denna handkassa måste hållas hemlig, för statskontoret hade makt att via en särskild nämnd stoppa alla uppdrag som gick QZ förbi. Hellre ingen databehandling alls än databehandling vid sidan av monopolet QZ. Statskontorets felaktiga 60-talsplanering resulterade alltså i två misstag: Forskarna gick miste om en superdator. QZ kom till. Båda dessa korrigeras nu , men bara delvis eftersom forskningsdatanäten undantas. Regeringen vill där permanenta beskrivna situation: hellre inga akademiska datanät alls än datakommunicering vid sidan av och dess system KOM (eller super-KOM). Där skall monopolet vara kvar till, enligt min mening, stor skada för alla forskare. Forskarna hade rätt . Statskontoret hade fel. Misstaget har stått dyrt; vi ställdes vid sidan av den datalogiska forskningen . Men alla forskare fick nackdelar, också de som bara körde rena beräkningar. Och att inte blev längre äi minidatorernas förtjänst. Forskarna började - KTH:s elsektion var först - med stor fingerfärdighet skaffa egna smådatorer utan att statskontoret eller QZ kunde hindra det. KTH:s elsektions första dator rubricerades exempelvis mätinstrument för att kringgå bestämmelserna. Det illustrerar väl det hårda omdömet att QZ var och är ett administrativt missfoster. På ett principiellt plan skedde en korrigering dataproposition. Det är användarna som skall bestämma, inte en central expertis. Hackers och datasekretessen Mot. Studenter och hemlig militär forskning har aldrig passat ihop. Det är än gåtfullt hur den dåvarande FOA-ledningen kunde godta den administrativa konstruktionen i QZ. Det hände exempelvis att en FOA:s skivminnesdisk med hemliga koder stals. återfanns den placerad på en hylla i . Helt nya koder måste kontrueras, ett enormt arbete. Hackers har härjat på QZ liksom på alla universitetsdatacentraler. En bolagisering till bara ökar hopblandningen av datamiljöer som borde hållas fullständigt åtskilda, inte bara datormässigt utan i all synnerhet organisatoriskt. anser regeringen det vara rättvist att dessa forskares forskningsanslag skall bekosta QZ:s nedläggning. Det är som om grundforskningen skulle ha betalat avvecklingen av eller 80. Det organ som borde finansiera QZ:s avveckling vore statskontoret. I pedagogiskt syfte, så att det står klart för alla att administrativa missfoster kostar att avveckla lika väl som industriella. Men varför skall det kosta hela 90 milj. Någon särskild kalkyl synes inte finnas. Den borde i så fall ha varit redovisad i propositionen. Det mest närliggande svaret är väl att det är det pris betingat sig för att låta avvecklingen ske i tysthet. Men samarbetar statskontoret och i något slags koncern, fastän en myndighet och ett aktiebolag inte borde kunna detta, så statskontoret är också inblandat. Det råder stor brist på datapersonal i . Om staten inte ens i detta fall kan förmå sig att uppmana den myndighetsanställda QZ-personalen att söka nya jobb lär det aldrig komma att ske. Propositionstexten tyder på att tanken aldrig föresvävat regeringen. Den statliga sektorn har expanderat och ihärdigt att det förefaller vara glömt att staten faktiskt har en rutin för att lägga ned myndigheter: att sätta tjänster över stat. Gången blir då följande: Steg 1: QZ inför anställningsstopp. Steg 2: Samtliga kunder uppmanas söka sig till andra dataservicebyråer. Steg 3: Samtliga QZ-anställda uppmanas söka nya arbeten på den öppna marknaden. Steg 4: Ett visst datum, förslagsvis , upphör myndigheten . Steg 5: Från denna dag sätts alla återstående tjänster över stat med tjänstgöringsskyldighet beroende på tjänsteinnehavarnas lämplighet i , KTH och FOA. Steg 6: Resterande del av QZ:s bo övertas av FOA, som ju delar kontorsbyggnad med QZ. Steg 7: FOA avvecklar vad som Mot. återstår av de resterande servicebyråavtalen, säljer datorerna, Ub4 arkivlägger QZ:s handlingar osv. Jag föreslår att FOA äskar ett särskilt anslag inför /90 för denna avveckling. Det är uppenbart att detta anslag kommer att understiga de 90 milj. kr. som regeringen avser skänka , plus de övriga oredovisade kostnaderna. Det är naturligtvis möjligt att några QZ-anställda blir övertaliga, men det räknar också regeringen med i sitt alternativ. I andra handlingar som hör till ärendet, man av någon anledning inte bilagts propositionen, nämns att tjugo personer beräknas bli förtidspensionerade eller få högskoleanställning. Härvidlag föreligger ingen skillnad mellan mitt och propositionens förslag. Regeringen anmäler inte vilka kostnader som uppkommer. Enligt min mening är det rimligare och för staten mer ekonomiskt att sätta dessa tjugo tjänster över stat med tjänstgöringsskyldighet i exempelvis FOA, än att förtidspensionera tjänsteinnehavarna. Svenska staten innehar upphovsmannarätten till ett antal datorprogram, exempelvis systemet KOM. Jag anser inte att denna lagligen kan bolagiseras. Däremot kan få teckna äganderättsavtal, vilket dock inte bör vara med ensamrätt. Nät för kommunicering mellan forskare är ett viktigt område, som QZ försökt monopolisera. Det har skett genom att QZ ställt krav på ensamrätter av olika slag, exempelvis på så sätt att utländska forskarnät endast varit åtkomliga via QZ:s system KOM. Regeringen föreslår nu att får något slags monopoliserad grindvaktsfunktion, där svenska forskare får välja mellan att antingen gå via KOM till hög kostnad, eller avstå från internationella datanätskontakter. Detta bör inte acceptera. Tvärtom strider det mot huvudriktlinjen att dataanvändningen skall ordnas på det sätt användaren finner bäst. Detta stod dataproposition. Myndighetsutövning kan endast privatiseras med stöd av lag. Någon sådan är inte föreslagen. Lika fullt skall få tillstånds- och tillsynsfunktion för vetenskapliga datanät. Det strider mot regeringsformen. Också därför bör det upprättade avtalet underkännas. Det är , så det är hög tid att äntligen låta envar högskola och envar forskare själva bestämma hur de vill databehandla och datakommunicera: med en egen persondator, på sin högskolas egen dator eller genom upphandling på den fria marknaden. Med hänvisning till det anförda hemställs U 4 a. avslår förslaget att överlåta verksamheten vid för högre undervisning och forskning till , b. avslår förslaget att finansiera denna överlåtelse med medel avsedda för forskning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna, att ifrågavarande myndighetsverksamhet bör avvecklas enligt de riktlinjer som anges i motionen.