mot · GB02Fi608 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fi608 om åtgärder för att öka hushållens sparande Mot. 1987/88 Fi608 612 Hushållens sparkvot har försämrats . Enligt minskade hushållens nettosparande med . Realinkomsten ökade medan sparkvoten sjönk till 0,7. förutses ytterligare en nedgång. Bakom det sjunkande nettosparandet 1987 och 1988 ligger bl. a. avregleringen av kreditmarknaden som lett till en mycket stark ökning av hushållens likviditet. Det fanns vid ingången av 1987 ett stort latent konsumtionsutrymme som möjliggör konsumtionsökningar för hushållssektorn totalt 1987 och 1988 utöver vad de löpande inkomsterna medger. Sparandet kan vara realt främst investeringar i villor och fritidshus eller finansiellt. Ett trendbrott i sparandet inträffade kring 1979/80 då vi fick en markant nedgång i den reala sparkvoten, som tidigare legat tämligen stabil på och en uppgång i den finansiella sparkvoten, som förut varit negativ. Sparkvoten återspeglar en expansiv bostadsmarknad med i huvudsak lånefinansierade husköp. dämpades efterfrågan på småhus. Därmed avtog också lånebehovet, vilket bidrog till att höja den finansiella sparkvoten . Ökningen av hushållens finansiella tillgångar och ökningens fördelning på olika placeringsformer framgår av följande tablå. Hushållens finansiella tillgångar 1981 1987 Flöden, miljarder kr -0,7 1986 (p) -0,9 -3,4 *' Obligationer och förlagsbevis, statsskuldväxlar, aktier, lån m. m. I 1987/88. Av tabellen framgår mycket tydligt att allemanssparande! varit starka konkurrenter till banksparande. Även spar- och premieobligationer liksom aktier och fondandelar har ökat sin andel av hushållens sparande. Hushållens finansiella nettoförmögenhet i fasta priser har ökat med . Banktillgodohavandena har därvid varit oförändrade, medan försäkringssparandet ökat med . Uttryckt som andel av hushållens finansiella tillgångar har banktillgodohavandena (inkl. kontanter) sjunkit från 1981 till 1986 en betydande minskning på så få år. Vinnarna av marknadsandelar är aktier (främst fondandelar), obligationer, allemanssparande! Omsvängningen mellan realt och finansiellt sparande torde till stor del kunna förklaras av skattereformen som har medfört en betydande förskjutning mellan de två spartypernas avkastning. Sänkta marginalskatter och begränsade underskottsavdrag i förening med sjunkande inflationstakt har försämrat avkastningen på sparande i små- och fritidshus, som skattesubventionerade sparformer höjt avkastningen på det finansiella sparandet. En sparform som efter skattereformen blev särskilt attraktiv var försäkringssparandet. När underskottsavdragen begränsades blev pensionsförsäkringar ett lämpligt sätt att omfördela skattebetalningarna över tiden. Detta har gett en stark skjuts åt försäkringssparandet . har banksparandet skattemässigt varit i strykklass och inneburit betydande förluster eftersom den reala förräntningen efter skatt varit negativ för de allra flesta. Det är rimligt att försäkringssparande skattemässigt är förmånligare än banksparande. Försäkringssparande ställer betydligt större krav på långsiktighet vilket motiverar en gynnsammare skattemässig behandling. För pensionsförsäkringar gäller t. ex. att det sparade beloppet inte annat än i undantagsfall kan disponeras före pensionstidpunkten, att utbetalningstiden måste uppgå till samt att pensionsutbetalningarna får påbörjas först när försäkringstagaren fyllt . Strikt objektivt kan ingen veta hur gynnat försäkringssparandet är jämfört med andra sparformer. Huvudargumentet för försäkringssparande utöver att tillförsäkra ett visst konsumtionsutrymme efter uppnådd pensionsålder är att det inbetalda sparbeloppet är avdragsgillt, medan utfallande belopp beskattas. Flertalet torde räkna med att avdraget görs mot en högre marginalskatt än den som kommer att träffa utfallande belopp. Om detta är ett riktigt antagande i det enskilda fallet kan ingen i förväg uttala sig om med full visshet. FÖRSÄKRINGSSPARANDETS ANDEL AV HUSHÅLLENS FINANSIELLA BRUTTOSPARANDE 0.0 t., i 1 i ' 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 Likväl måste ifrågasättas om det är rimligt att skillnaden i skattemässig behandling mellan försäkringssparande och banksparande skall vara så stor som den är . Den avkastning som sparade medel genererar blir efter skatt betydligt högre i försäkringssparandet än vid banksparande. Skillnaden tilltar givetvis över åren då varje krona av avkastningen som får behållas genererar ny avkastning följande år. Vid sidan av försäkringssparandet är allemanssparande! skattemässigt mycket gynnat. Övrigt sparande missgynnas. Det finns goda skäl att särskilt stimulera det långsiktiga sparandet för allemanssparande gäller ett femårsperspektiv; för försäkringssparandet ett i det närmaste livslångt perspektiv. Men dessa två perspektiv räcker inte för att täcka in de variationer över livscykeln där hushåll behöver skaffa sig sparbuffert för att ekonomiskt hantera de barnfostrande åren. Denna tid medför större utgifter för familjen än övriga år. Exempelvis skulle det vara högst rimligt att den som tagit en pensionsförsäkring i halvtid finge avgöra om hela den rätt som försäkringen ger skall sparas till pensionsåldern eller om en del av utrymmet bättre skulle tjäna familjen med hemmavarande barn. De skattemässiga effekterna för hushållens banksparande är i det närmaste konfiskatoriska. Inkomstskatterna med höga marginaleffekter i kombination med förmögenhetsskatt gör att den reala avkastningen blir noll eller rent av negativ. Läggs härtill effekter av arvs- och gåvobeskattningen framstår utfallet av gedigen sparsamhet mera som bestraffning än belöning och uppmuntran. Sett på detta sätt uttrycker den sjunkande sparkvoten ett mycket logiskt beteende hos hushållen. För att förbättra unga människors möjlighet att spara till en period mitt i livet bör skattereglerna under inkomstslaget Inkomst av kapital förändras. Riktlinjerna för en sådan förändring bör i huvudsak bygga på följande. 1* 1987/88. Det skattemässigt gynnade sparandet skall inte enbart styras till försäkringsbolagen och till staten (allemanssparande!). Även bankernas inlåning skall kunna erbjudas till likartade villkor. För att banksparande skall skattemässigt gynnas skall det vara långsiktigt och på något sätt bundet utan att för den skull omges av rigorösa regler. Sparande till bostad bör alltid vara skattemässigt gynnat. Men även de som bildar familj och föredrar hyresrätt bör kunna spara i skattemässigt gynnade former. Sparandet får inte knytas till inköp av bostad som villkor för gynnsam skattebehandling. Tillåten sparvolym och utrymmet för årliga insättningar skall vara generöst tilltaget. Det skall inte behövas dyra annonskampanjer för att bekantgöra att det är tillåtet att göra en liten extrainsättning. Avkastningen skall ge samma utfall efter skatt som motsvarande försäkringssparande. En möjlighet att finansiera sådana sparstimulerande åtgärder kan vara medel ur löntagarfonderna. Fp, c och m har föreslagit att löntagarfonderna skall avvecklas. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär sparstimulerande åtgärder i enlighet med vad som anförts i motionen.