mot · GB02Kr12 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Krl2 med anledning av prop. 1987/88:104 om kulturmiljövård I propositionen sägs att det är en nationell angelägenhet att vårda och skydda den del av vårt kulturarv som utgörs av vår kulturmiljö. Det sägs också att ansvaret för kulturmiljövården ytterst vilar på staten. Jag delar uppfattningen att det är en gemensam angelägenhet att slå vakt om och att vårda vårt kulturarv. När det emellertid gäller arkeologiska utgrävningar i samband med fornfynd som görs vid en byggarbetsplats, är den kostnadsbörda som åsamkas byggherren ofta en kommun så oerhörd och så ensidig att frågan är om staten tar något ansvar alls. Några exempel: 1 kostade en arkeologiskt utgrävd kubikmeter exklusive arbetsbodar, transporter etc. En utgrävningsyta på och två meters kulturjordslager kostade därmed . I har en utgrävning av kvarteret och kostnadsberäknats till . För att lindra kostnaderna men ändå för framtiden bevara kulturlagren medgavs kommunen att lägga lock på fornlämningarna i form av en betongplatta på pålar, den s. k. Bjerking-metoden. Metoden har emellertid kritiserats av många, i synnerhet vad gäller stora ytor. Kulturlagren torkar och förstörs snabbt. Försurningen påskyndar därvid förstörelseprocessen. Över huvud innebär luftföroreningarna att förstörelseprocessen av våra kulturminnen accelererar. De vackra kyrkoruinerna i hotar att snabbt vittra sönder, liksom exempelvis slottsruinen i i . Kvarteret Trädgårdsmästaren i skall bebyggas. Kvarteret är centralt beläget, och forskare räknar med att det just på denna plats kan finnas synnerligen intressanta fynd att göra. Trots detta kan ovannämnda plattläggningsmetod komma att användas något som i sammanhanget väckt starka protester från forskare och allmänhet, eftersom det kan innebära att allt organisatoriskt material snabbt förstörs. 1 medvetande om att allt mindre respit finns för oss att upptäcka och uppleva hur människor i levde och bodde och har startats en insamling för att med skänkta medel bekosta en utgrävning. Detta initiativ har väckt stor uppslutning och entusiasm från forskare, allmänhet och massmedier. Det är emellertid en gigantisk uppgift och alls inte lätt att skaffa fram tillräckligt med pengar, som framgår av nämnda kostnadsberäkning. Det är inte heller särskilt rättvist att en så stor uppgift skall åvila en enskild kommun eller ett enskilt objekt. Även om också staten har ont om pengar borde den ändringen i lagstiftningen kunna övervägas, Mot. nämligen att givare av stora summor i sådana här sammanhang kunde få en Kr 12 Härigenom kunde vi i , liksom i många andra länder, i större utsträckning rädda vårt kulturarv. S. k. sponsring från näringslivet har blivit allt vanligare. Även om företag och enskilda är mycket engagerade i kulturevenemang och kulturräddning, så innebär gåvor ofta en stor uppoffring. En reducering av skatten mot uppvisande av intyg eller kvitto kan därför underlätta för olika givare att hjälpa till och för oss i samhället att klara att rädda kulturarvet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om reducerad skatt vid gåvor för att rädda kulturarvet i enlighet med vad som i motionen anförts.