mot · GB02N33 · 1988-03-22 00:00:00 — har det inom dessa ansetts att hushållning motverkar energiföretagens målsättningar och syften. Affärsidén har kort sagt varit att sälja så mycket energi som möjligt. Ett omtänkande är dock på väg inom flera företag. Det måste bli lika naturligt för energiföretagen att möta en ökad efterfrågan genom att gå in hos enskilda kunder med åtgärder för att effektivisera och hushålla med energin som det nu är för dem att investera i ny produktionskapacitet. För att en kulturförändring skall bli möjlig måste företagen kunna använda en del av sina inkomster till att finansiera energihushållningsåtgärder hos kunderna. När det gäller kommunala bolag kan detta kräva en lagändring, eftersom sådana åtgärder kan strida mot de kommunala principerna om likställighet och självkostnad. Energibesparingar i bostadsbeståndet kan uppmuntras genom olika former av lån och bidrag. Dessa behöver dock inte finansieras via skatten och administreras av statliga eller kommunala myndigheter. Uppgiften bör i stället kunna skötas av energibolagen och finansieras via taxan. Ett annat sätt att stimulera hushållen att spara energi är att använda olika rabattsystem eller förmånliga lån vid inköp av energisnål utrustning. Detta är något som tillämpas av en del energibolag i och, i viss utsträckning, även i . , energiforskningsnämnden, skriver i Från elproducent till energitjänstföretag: I har energibolagen utvecklat en modell som kombinerar rabatter och lokala normer. Förutom direktrabatter till abonnenter som köper energisnål utrustning, har energibolagen uppställt effektivitetskrav för vissa el- och gasdrivna apparater som kyl- och frysskåp, spisar, varmvattenberedare, luftkonditioneringsaggregat osv. Alla apparater testas för att kontrollera att de uppfyller ställda minimikrav. Tanken är att man successivt skall skärpa kraven och på så sätt tvinga tillverkarna att utveckla energisnål utrustning. Målet är t. ex. att reducera energibehovet för denna typ av utrustning med genom en ny norm. Genom systemet med direktrabatter försöker man få en smidig anpassning till de successivt strängare kraven. Hushållen erbjuds t. ex. i direktrabatt om de köper kylskåp med lägre energiförbrukning än gällande standard. Den amerikanska metoden borde kunna vara en modell även för svenska energiföretag. Sammanfattningsvis anser vi att åtgärdsprogrammen bör drivas så obyråkratiskt som möjligt. Även när det gäller hushållning och effektivisering är det konsumenterna som bör ha det primära ansvaret. Men vägen dit är lång. Det krävs en genomgående kulturförändring i flertalet energibolag som dessutom behöver bygga upp ny kompetens. De ekonomiska incitamenten är ibland också svaga och gällande krav på avkastning m. m. kan ibland vara rent kontraproduktiva. Därför måste framför allt två saker göras. För det första måste styrelserna i bolagen ta en genomgripande diskussion om verksamhetens mål och inriktning. Detta gäller inte minst de kommunala energibolagen där de politiska representanterna har ett särskilt ansvar. För det andra måste företagen få ekonomiska medel att använda för effektivisering och hushållning. Detta kan, som vi pekat på tidigare, kräva vissa lagändringar. Vi återkommer nedan till en diskussion om prispolitiken som också bör utformas så att en utveckling av energitjänstföretag underlättas. 4 Att avveckla kärnkraften uppfattning är att kärnkraften skall ses som en parentes i den svenska energiförsörjningen. Ett skäl härför är att kärnkraften ger ett avfall som kräver säker hantering som är omöjliga att överblicka. Till detta kommer att det, trots omfattande säkerhetsåtgärder, fortfarande finns risker kvar för reaktorhaveri. Kärnkraften förutsätter dessutom, med hänsyn till bl. a. risken för sabotage, en bevakning som normalt inte krävs för anläggningar för energiproduktion. Stora ansträngningar görs nu för att få fram uthålliga, helst förnybara och inhemska energikällor, som kan ersätta kärnkraften. Förändringar av energisystem är emellertid en långsiktig process. beslutade efter folkomröstningen att kärnkraften skulle vara avvecklad . stod bakom det beslutet. Det gör vi också . Det ställer krav på oss att ta till vara den tid som står till förfogande. Vi måste handla på ett sådant sätt att avvecklingen kan genomföras utan att vi tvingas ge avkall på andra viktiga miljökrav. Tar vi för tidiga beslut riskerar vi dessutom att bygga fast oss i en felaktig och föga ändamålsenlig struktur, som vi sedan tvingas leva med . Den utvärdering som efter gjorts både i och internationellt motiverar inte en ändring av vår grundläggande inställning till kärnkraftsavvecklingen. Vi har tidigare konstaterat att utvärderingen av de händelser som förorsakade reaktorolyckan i Tjernobyl inte ger anledning ompröva synen på säkerheten i de svenska kärnkraftverken. Kärnkraften svarar för ungefär hälften av den svenska elförsörjningen. Av en total svensk elproduktion 1986 på , svarade kärnkraften för nära . Att avveckla fungerande kärnkraftsreaktorer innebär Vi är beredda att ta ansvar för de kost- Mot. nader det innebär att avveckla kärnkraften. Det svenska elnätet belastas hårdast under en kall och mörk vinterdag när industrin går på högvarv. Den högsta belastningen nåddes med 26 500 MW i gång. Hade någon av kärnkraftsreaktorerna varit ur drift skulle det uppstått betydande svårigheter att försörja nätet med el. Produktions- och distributionssystemen måste klara även toppbelastningar och verkningar av flera torrår utan allvarliga driftstörningar. Avvecklingen av kärnkraften får inte innebära att systemet blir mera sårbart. El är en energibärare med många väsentliga fördelar framför andra sätt att distribuera energi. Elförbrukningen har också ökat med i genomsnitt . I hög grad beror detta på att konsumenterna valt och uppmanats att ersätta olja med el. Kärnkraftsavvecklingen bör genomföras på ett sätt som inte innebär en återgång från el till eldning av olja. Kärnkraften har inga egentliga miljöeffekter under normal drift. Därför måste vi ställa höga krav på förbränningsteknik och avancerad reningsutrustning i de anläggningar som kan komma i stället när kärnkraften avvecklas. Vi har från klart uttalat oss för att återstående orörda älvar ej skall tas i anspråk för vattenkraftsutbyggnad. Vi kommer inte att göra avkall på den uppfattningen inför kärnkraftsavvecklingen. De unika, natursköna områdena kring de fyra älvarna skall bevaras för turism och rekreation också åt kommande generationer. Våra krav inför kärnkraftsavvecklingen är således: - att leveranssäkerheten till elabonnenterna inte försämras, - att bortfallet av el inte leder till ökad oljeförbränning, - att nya anläggningar för elgenerering förses med bästa möjliga teknik för att i största möjliga utsträckning undvika miljöförstörande utsläpp, - att de orörda huvudälvarna och andra värdefulla älvsträckor inte byggs ut för kraftproduktion. Klargör roller och ansvar Frågan är vad som bör komma i stället för kärnkraften. Vår uppfattning är att statsmakterna skall ange ramarna och att det sedan är kraftbolagens uppgift att inom dessa ramar se till att de uppfyller ellagens leveransplikt. Det tillhör inte politikens uppgifter att i detalj föreskriva hur marknaden skall klara energiproduktionen. Ramarna utgörs i det här fallet bl. a. av avvecklingsbeslutet, skattereglerna och de restriktioner rörande miljö, beredskap, hushållning m. m. som beslutas av regeringen, , berörda statliga myndigheter och kommunerna. Vi återkommer längre fram i motionen till hur vi inom vill förändra en del av de här ramarna för att underlätta avvecklingen. Den rollfördelning vi här skissat är naturlig i de flesta andra samhällssektorer. Men inom energisektorn har det i högre grad än på andra håll skett en sammanblandning av de olika rollerna. lingen finns det därför skäl att understryka vem som har ansvaret för vad. 1987/88 Detta innebär inte att vi som politiker undandrar oss ansvar utan att vi vill N33 medverka till att besluten fattas där kompetensen finns. En framgångsrik avveckling av kärnkraften kräver tydliga mål och en bred uppslutning kring dessa. Uppgiften kan skapa entusiasm och nytänkande inom svensk industri. har uttalat att kärnkraften skall vara avvecklad . Dessa uttalanden har emellertid inte givits en form som gör dem rättsligt bindande för energimarknadens aktörer. Vi föreslår därför att nu antar en lag som uttryckligen förbjuder drift av kärnkraftsreaktorer efter utgången av . Detta görs lämpligen genom en komplettering av kärntekniklagen. Någon ersättning bör heller inte utgå till kärnkraftsinnehavarna för att de inte får driva verken efter denna tidpunkt. Däremot anser vi inte att det är statsmakternas uppgift att peka ut när och i vilken ordning de olika reaktorerna skall tas ur drift. Det ansvaret skall åligga reaktorinnehavarna och tas av dem med beaktande av de krav på säkerhet i driften som uppställs och övervakas av kärnkraftinspektionen (SKI). I SKI:s uppgifter ingår att ta till vara erfarenheter från kärnkraftsdrift i alla delar av världen och tillämpa dessa i säkerhetsarbetet. Ett skäl som anförts för att nu skulle besluta om en tidig avveckling av en eller två reaktorer är att detta skulle understryka allvaret i avvecklingsbeslutet. Vi menar dock att detta bättre sker genom den lag och den metod för avvecklingen som vi föreslår. I princip skulle kärnkraftsavvecklingen, enligt vår mening, genomföras på följande sätt: Statsmakterna beslutar om de ramar som skall gälla för marknaden. Till dessa hör den ovan nämnda kompletteringen av kärntekniklagen samt skatteregler och miljörestriktioner (till vilka vi återkommer nedan). Kraftbolagen tar ställning till när och hur olika reaktorer tas ur drift. Det kan ske när åtgärderna för förbättrad hushållning nått effekt och/eller nya anläggningar för kraftgenerering är färdiga att tas i bruk. Urdrifttagningen av kärnkraften skall ha skett . Kraftbolagen svarar för valet av de nya anläggningar som behöver uppföras för att ersätta kärnkraft. Dessa prövas sedan bl. a. i enlighet med miljöskyddslagen genom koncessionsförfarande. Den av oss föreslagna metoden för kärnkraftsavvecklingen kan väntas leda till en successiv urdrifttagning av kärnkraftsreaktorerna. Reparationer av och säkerhetshöjande åtgärder i kärnkraftsanläggningarna kommer nämligen att bli allt mindre lönsamma ju närmare vi kommer den slutliga tidpunkten för avvecklingen. Ju kortare avskrivningstiden blir för dessa investeringar desto mindre lönsamt blir det för kraftverksinnehavaren att genomföra dem och desto mer lönsamt att ta nya anläggningar i drift. personalskäl talar för att övergången från kärnkraft till kraftgenerering i Mot. 1987/88 andra former måste ske successivt. Andra skäl talar dessutom för att nya anläggningar byggs ut successivt . Bland dessa skäl bör särskilt framhållas den omfattande resursåtgången för att planera, projektera och bygga sådana anläggningar. Kraftbolagen har enligt ellagen ett leveransansvar som i princip innebär skyldighet att leverera all den el som efterfrågas inom resp. bolags distributionsområde. Bolagen måste ha samma skyldighet även under och efter den period då kärnkraften avvecklas. Taxor och priser på energi måste utformas så att tillgången och efterfrågan på el möts. För att statsmakterna skall kunna få en samlad bild av kärnkraftsavvecklingen och de åtgärder som planeras bör kärnkraftsföretagen för regeringen redovisa hur de avser att uppfylla ellagens förpliktelser efter det att kärnkraften är avvecklad. Med redovisningen som grund kan regering och riksdag bedöma om det då krävs ytterligare ingripanden från statsmakternas sida för att garantera att kärnkraftsavvecklingen genomförs före utgången av . Flera av energimarknaderna är s. k. naturliga monopol. Det är t. ex. svårt att tänka sig någon ökad konkurrens på elmarknaden genom att den enskilde konsumenten skulle få flera leverantörer att välja mellan. Det har dock visat sig möjligt att också på elmarknaden upprätthålla vissa inslag av konkurrens genom förekomsten av flera energibolag med olika regionala distributionsområden. På ett gemensamt stamlinjenät har dessa kunnat transportera elektricitet från produktionsanläggningar till sina resp. distributionsområden. Via kraftbörsen har bolagen kunnat utbyta produktionskapacitet, så att den mest kostnadseffektiva produktionsmixen kunnat uppnås. Det kan synas som om vi i nått så långt det går vad gäller att kombinera stordriftsfördelar med konkurrens för att få ett, nationellt sett, så effektivt system som möjligt. Genom att vi har flera olika bolag får konsumenter och statsmakter ett visst mått på de olika bolagens effektivitet och prissättning. Genom stamlinjenätet har investeringarna i infrastrukturen kunnat begränsas. Genom kraftbörsen får vi ett utbyte mellan företagen, så att den mest kostnadseffektiva produktmixen används. har också den enskilde konsumenten fått ökade möjligheter att byta mellan olika energiformer och att effektivisera sin energianvändning. Men det finns ytterligare möjligheter att öka konkurrensinslagen. Ett sätt är att ge lokala elverk och större industrier ökade förutsättningar att välja mellan olika leverantörer och att fritt förhandla om leveransvillkoren. Kartellsamarbete mellan olika producenter måste motverkas. 1987/88 N33 Vi anser vidare att ett system med eloptioner bör utredas. Det kan t. ex. fungera enligt följande: Ett företag som planerar en stor nyinvestering som står och faller med elpriset bör ha möjlighet att teckna option på en framtida elleverans till ett visst pris. Intresserad motpart till en sådan option kan t. ex. vara ett energiföretag som står i begrepp att investera i ny produktionskapacitet men är osäker på om man får avsättning för kraften till ett pris som gör anläggningen lönsam. Möjlighet att sälja/överlåta optionen bör finnas för bägge parter. Rätt utnyttjade bör eloptioner kunna underlätta omställningen av elförsörjningen och minska de osäkerheter som kan drabba inte minst elintensiva företag hårt . gick i emot den lag som ger kommunfullmäktige möjlighet att besluta om rätt för leverantör att vägra leverans av el inom fjärrvärme- och naturgasområde. Vi menar att leveransskyldighet skall föreligga även inom sådana områden. Motiven för att kunna vägra leverans har varit att skydda fjärrvärmen från konkurrens. Det kan innebära, och har också i en del fall inneburit, att man hindrat investeringar i energisnål teknik som t. ex. värmepumpar. För att ge ett större utrymme för mindre elproducenter har vi också förordat en lag som i viss mån liknar den amerikanska PURPA-lagen (The Public Utility Regulatory Policies Act). Genom den lagen är de amerikanska energiföretagen i princip (tillämpningen skiljer sig mellan de olika delstaterna) skyldiga att ta emot elkraft även från andra producenter enligt en i förväg bestämd formel för prissättningen. I får vi nu en liknande lag. Detta kan ge större möjligheter till rimlig ersättning åt enskilda ägare av t. ex. vindkraftverk och minivattenkraftverk. Möjligheterna ökar efter hand som elpriset stiger. Fler aktörer bör kunna släppas in på stamnätet och därmed få möjlighet att delta på kraftbörsen. Det ställs höga krav på leveranssäkerhet för dem som deltar på kraftbörsen. Vi menar inte att man skall göra avkall på de kraven men att det bör finnas utrymme för t. ex. flera kommuner eller grupper av kommuner att transportera kraft på stamnätet och delta i samkörningen. Om en grupp av leverantörer tillsammans uppfyller börsens krav bör de kunna godtas likaväl som en enskild leverantör. 6 Teknik för elproduktion Det finns inte så många tillgängliga alternativ till kärnkraften när det gäller elproduktion. Därför bör inte minst möjligheten att använda mottrycksanläggningar i fjärrvärmesystemen för kraft- och värmeproduktion utnyttjas fullt ut. I övrigt är det i första hand kolkondens och naturgas som kan bli aktuella. Vindkraften är den av de nya energikällorna som nått längst i teknisk mognad. Vindkraften kan, med en massiv satsning, bli ett värdefullt komplement i det svenska energisystemet. Vi avvisar från sida en fortsatt utbyggnad av vattenkraften. På kan mycket hända både när det gäller produktion och lagring av elenergi. En bit in kan t. ex. effektiva solceller eller fusionskraft komma att ge oss en närmast obegränsad tillgång till miljövänlig och billig energi. Väte kan bli en ny effektiv energibärare och supraledning kan ge ökade möjligheter att lagra energi. Ännu har vi dock framför oss där de miljö- och kostnadseffektiva metoderna att generera och distribuera el är starkt begränsade. har ställt sig mycket positivt till den utbyggnad av kraftvärmen som skett i flera kommuner. Denna utbyggnad har bidragit både till förbättringar av miljön och till en effektivare användning av energiinnehållet i det bränsle som använts. Problemet när det gäller kraftvärmen är att den med de elpriser som gäller inte är särskilt konkurrenskraftig. Av en möjlig produktionskapacitet på utnyttjades endast . Kraftvärmens konkurrenskraft ökar i takt med att elpriserna stiger. Den är dessutom billigare än andra nu tillgängliga alternativ för ny elproduktion. Med utnyttjande av modern teknik kan lönsamheten öka även för småskalig kraftvärme. En viss andel kolkondens blir troligen nödvändig i det svenska energisystemet när kärnkraften avvecklas. Kondenskraft skiljer sig från kraftvärme genom att endast el produceras vilket innebär att bara en del av bränslets energiinnehåll kan tas till vara. Därför bör kondenskraft komma i fråga först när fjärrvärmeunderlaget tagits i bruk för kraftvärmeproduktion. har ny teknik utvecklats på kolförbränningsområdet, vilken innebär att miljöeffekterna kraftigt reducerats. Svenska Asea har utvecklat den s. k. PFBC-tekniken. Andra företag har utvecklat en metod för kolförgasning som prövas i anläggningar i och . Båda dessa tekniker har mycket goda miljödata. När det gäller svavel, kväveoxider och tungmetaller begränsas utsläppen mycket kraftigt. Som vi påpekat tidigare finns det dock ingen metod för att rena utsläppen från koldioxid. Dessa bidrar på till globala klimatförändringar. Även om enstaka svenska kondensanläggningar bidrar marginellt till de samlade utsläppen i världen krävs i enlighet med vårt ansvar för den globala Mot. miljön, att vi är restriktiva med användning av kol i energisystemet. För precis började naturgasutbyggnaden i . Därmed berikades det internationella energisystemet med en ny konkurrenskraftig energiprodukt och ett steg togs mot en mer komplett och fullödig marknad för energi. Naturgasen fyller internationellt rollen att knyta ihop el- och bränslesektorerna av energisystemet genom att inom båda sektorerna erbjuda användarna alternativ. De senaste decenniernas utveckling i har visat att naturgasen har god konkurrenskraft och förutsättningar att täcka åtminstone av en nationell energimarknad. Den snabba tillväxten av kända naturgastillgångar har dessutom visat att uthålligheten är t. o. m. större än för olja. Naturgas erbjuder således ett långsiktigt komplement till andra bränslen, därtill ett med goda miljöegenskaper. Också är anslutet till det västeuropeiska naturgassystemet och introduktionen har kommit i gång i Syd- och . Därmed har utbudet breddats även på den svenska energimarknaden och konkurrensen mellan olika energislag intensifierats. Naturgasen kommer även att introduceras i . Man räknar dock inte med att naturgasen skall kunna nå en större andel av energimarknaden än . , när stamledningen till invigs, är andelen fortfarande . Naturgasintroduktionen i skall enligt beslut ske på kommersiella villkor. Vi står fast vid detta beslut, som helt står i samklang med vår uppfattning att energiförsörjningen skall utvecklas på marknadens villkor. Möjligen kan det under etableringsfasen finnas behov av visst stöd för att naturgasens kvalitativa och kommersiella förutsättningar skall kunna prövas. Vi avvisar dock direkta subventioner till naturgasintroduktionen. Det är viktigt att naturgasintroduktionen inte resulterar i en monopolmarknad. Visserligen möter naturgasen konkurrens från oljeprodukter och även från el, men det är viktigt att det ges utrymme för fler aktörer också på gasmarknaden, inte minst därför att Swedgas - som står för de två tecknade importkontrakten - har flera av de stora utländska presumtiva leverantörerna som delägare. Det är väsentligt att en marknad för naturgas kommer att präglas av mångfald och att vi bl. a. får flera regionala distributörer. Dessa bör sedan själva kunna avgöra om de var för sig eller gemensamt med Swedgas skall närma sig de olika utländska leverantörerna. Mycket talar för att man på kort sikt vinner på ett samfällt agerande. Vi avvisar dock att importen i något som helst skede formellt monopoliseras t. ex. genom att Swedgas ges lagstadgad ensamrätt. På bör ett svenskt gasnät fungera som ett stamnät, där i princip alla distributörer har möjlighet att transportera gas från källan till distributionsområdet. Jämförelser kan här göras med stamlinjenätet för elkraft som vi, som tidigare nämnts, menar bör öppnas för fler transportörer. noterar att nuvarande lagstiftning ger även andra gasföretag än rörlednings- Mot. 1987/88 ägaren rätt att utnyttja ledningens transportkapacitet och räknar med att N33 formerna och de ekonomiska villkoren för detta kommer att preciseras . Det finns goda förutsättningar för att vindkraften skall kunna bli ett värdefullt komplement i det svenska elproduktionssystemet. Studier som gjorts av statens energiverk visar att vid tillräckligt långa serier kan vindkraften prismässigt konkurrera med kolkondens. De försöksanläggningar som finns i Maglarp och har visat att det är tekniskt möjligt att driva stora vindkraftverk. I andra länder, t. ex. , har man med framgång inriktat sig på aggregat med lägre effekt än de svenska försöksanläggningarna. För att vindkraften skall kunna bidra med mer än marginella tillskott till elförsörjningen är en fortsatt inriktning på relativt stora aggregat nödvändig. För att nå behövs ca 1 400 aggregat av Maglarps storlek (enligt EK 81). Mindre vindkraftverk kan dock få stor lokal betydelse och möjligheterna för ägare av sådana verk att sälja ström bör öka med den svenska versionen av PURPA-lagen (se avsnittet Mer konkurrens). Det finns begränsningar för hur mycket vindkraft vi kan få med i systemet. Det finns fysiska begränsningar i form av tillräckliga arealer i goda vindområden. Det finns också begränsningar för hur mycket vindkraft man kan reglera i kraftsystemet. Annan produktion behövs vid de tillfällen vindkraftverken står stilla. har kommit fram till att med beaktande av ovan nämnda begränsningar bör det vara möjligt att bygga upp en vindkraftskapacitet motsvarande . Nästa steg i utvecklingen bör vara byggandet av en gruppstation av flera vindkraftverk. En sådan kommer också att börja byggas på med fem aggregat på ca 200 kW vardera. Ytterligare studier bedrivs bl. a. inom KVAB (). Vi anser det också rimligt att den fortsatta utvecklingen av vindkraften sker i kraftbolagens regi. Bioenergi (skogsavfall, torv, energiskog) kan enligt vår bedömning knappast få någon större betydelse för elproduktion under de närmaste decennierna. I viss utsträckning kommer emellertid bioenergi att användas i värmekraftverk. Bioenergi kan dock på verksamt sätt bidra till att minska användningen av olja och kol för uppvärmningsändamål. Från sida har vi sett positivt på de ansträngningar som gjorts att öka tillgången på biobränsle. Det är mycket beklagligt att regeringen underlåtit att stödja utvecklingen av biobränslen på det sätt som varit både möjligt och önskvärt. 7 Priser, skatter och avgifter 1987/88 N33 Vi föreslår att priset på el successivt anpassas till den högre prisnivå som kommer att gälla efter kärnkraftsavvecklingen. Formerna för detta bör utredas. Vi anser att den nuvarande allmänna energiskatten bör slopas och ersättas av en mervärdeskatt.