mot · GC02Sk19 · 1988-11-14 00:00:00 — Motion till 1988/89:Skl9 av m.fl. (m) med anledning av prop. 1988/89:46 om inkomstskatten för år Mot. 1989, extra avdrag för folkpensionärer, uppbörd av B-skatt och 1988/89 kvarskatteavgift på fyllnadsinbetalningar, m.m. Skl9 Erfarenheterna av den socialdemokratiska skattepolitiken är dystra. har sammanlagt 119 olika skatter införts eller höjts och skattetrycket stigit från 50,1 till , vilket motsvarar . Därmed fullföljer socialdemokraterna den skattehöjningspolitik som bröts genom den borgerliga valsegern 1976. Det positiva inslaget i den underbara nattens skattereform har vittrat sönder. I genomsnitt är marginalskatterna lika höga nu som 1982. Jämfört med 1985 har mer än en halv miljon fler förvärvsarbetande en marginalskatt på . Lika många drabbas nu av den principlösa avdragsbegränsningen. Regeringens förslag till marginalskattelättnader 1989 är alltför blygsamt. Ungefär hälften utgör enbart kompensation för det senaste årets prisstegring. Dessutom vill regeringen skärpa nuvarande avdragsbegränsning, vilket höjer boendekostnaderna och ytterligare förstärker asymmetrin i skattesystemet. Moderata samlingspartiet anser det angeläget att redan nu besluta om en omfattande sänkning av marginalskatterna i tre steg med början . Det är synnerligen angeläget mot bakgrund av de uppgifter som framkommit om konjunktursituationen och bristen på arbetskraft samt om den alltför svaga tillväxten i ekonomin. bör den statliga skatteskalan ha följande utseende: Därefter bör inriktningen vara att i en andra etapp helt slopa den statliga inkomstskatten utom vid höga inkomster. Det skulle innebära att de allra flesta inkomsttagare kommer att ha en marginalskatt på . Moderata samlingspartiet föreslår dessutom att fullt inflationsskydd införs 1 1988189.3 sami. samt att marginalskattesänkningarna genomförs så att nuvarande avdragsbe- Mot. 1988/89 gränsning försvinner. Ett grundavdrag på . per barn införs vid den Skl9 kommunala beskattningen. Vi avvisar den skatteskärpning som regeringen föreslår för pensionärer. I stället föreslås att pensionärernas inkomster från förvärvsarbete och egenföretagande samt förmögenhet inte skall påverka det extra avdraget eller det kommunala bostadstillägget. Regeringens förslag om höjda kvarskatteavgifter är i realiteten en skattehöjning och har bl.a. utformats så att avgift skall utgå för fyllnadsinbetalningar som görs före deklarationstidpunkten. 2 Skatter, frihet och välfärd är det land i den fria världen där människor är mest beroende av politikers värderingar och politiska beslut. Det hänger samman med att det svenska samhället har den fria världens hårdaste skattetryck. Ingen annanstans har så stor del av medborgarnas inkomster socialiserats. Ingen annanstans har marknadsekonomin trängts undan så mycket som i . Ingen annanstans har utrymmet för enskilt sparande och enskilt ägande så begränsats som i . Sammantaget innebär detta att medborgarnas möjligheter att välja är kraftigt inskränkta. Det är politiker som exempelvis avgör vilken sjukvård som skall erbjudas och hur barnomsorgen skall se ut och vilken omfattning den skall ha. Detta är ett resultat av en långsiktig, ideologiskt medveten strategi. Socialistisk politik innebär att kollektiva beslut sätts före individernas valfrihet. Från moderat utgångspunkt är detta givetvis oacceptabelt. Den skattepolitiska debatten blir lätt en jämförelse av effekter på kort sikt för olika typer av hushåll i kronor räknat. Det är i sig viktigt. Det är emellertid ännu viktigare att skattepolitiken debatteras med hänsyn till den långsiktiga utvecklingen och till det sätt på vilket den påverkar utformningen av vårt samhälle och hur den påverkar den enskilda individens situation och frihet. Den genomsnittliga inkomsttagaren i får för egen del förfoga över ungefär en tredjedel av vad han eller hon arbetat ihop. Mer blir det inte kvar sedan arbetsgivaravgifter, inkomstskatter och konsumtionsskatter betalats. Politiker i stat och kommun styr över ungefär två tredjedelar av vår ekonomi, medan medborgarna själva direkt kan bestämma över den resterande tredjedelen. Skatteuttaget sker huvudsakligen i former som drabbar låg- och medelinkomsttagare hårt. Detta gäller särskilt de skattehöjningar som genomförts efter 1982. Det är viktigt att komma ihåg att alla typer av skatter ytterst betalas av hushållen i form av antingen högre priser eller större skatteinbetalningar. Ett samhälles utvecklingsförmåga och dynamik är beroende av människors möjligheter att ta initiativ och ansvar. Högskattesamhället tvingar enskilda, organisationer och exempelvis massmedia till ett bidragsberoende. Högskattesamhället griper in och påverkar människors ekonomiska levnadsvillkor, så att egna önskemål om boende, barnomsorg eller sjukvård får vika. Med lägre skatter öppnas möjligheter för enskilda människor att ta 2 initiativ, satsa på företagande, spara och äga. Med lägre skatter kan ägandet Mot. spridas till enskilda människor. Det är viktigt för nyföretagandet och för Skl9 tillväxten i ekonomin. Lägre skatter motverkar svåra sociala problem som exempelvis den nyfattigdom som gjort hundratusentals människor beroende av socialbidrag eller andra inkomstprövade bidrag. Genom ökad tillväxt och genom att disponera en större del av arbetsersättningen skall det vara möjligt att kunna leva på sin lön. Höga skatter har en negativ inverkan på viljan att arbeta, spara och investera. De höga skatterna leder till allvarliga snedvridningar av resursanvändningen och därmed sammanhängande effektivitets- och välfärdsförluster för svensk ekonomi. För den enskilde inkomsttagaren innebär de höga skatterna inte bara att det blir mindre kvar i lönekuvertet efter skatt; skatterna motverkar också en rimlig utveckling av reallönen före skatt. Den relativt goda överensstämmelse mellan privatekonomisk och samhällsekonomisk avkastning för enskilda individers arbetsinsatser och sparande som förelåg råder inte längre. Det beror på att skatterna nu slår in en bred kil mellan å ena sidan produktionstillskott och å andra sidan ersättning till individen. Denna kil kan mätas som skillnaden mellan vad företagen får betala för en ytterligare arbetsinsats eller för att disponera ett ökat sparande och vad arbetstagaren resp. spararen får behålla för egen del. Alla typer av skatter, som inkomstskatter, mervärdeskatter och den del av arbetsgivaravgifterna som inte motsvaras av någon förmån leder till marginaleffekter och därmed sammanhängande skattekilar. De stora skattekilarna har medfört att många tjänster har kommit att utföras i den svarta eller i den grå sektorn. Likaså leder höga marginalskatter till omfattande skatteplanering och skatteflykt och till att pressa upp löneökningarna före skatt. Marginalskatterna och de stora skattekilarna minskar också människors vilja att arbeta. Detta har fått till följd att svensken arbetar färre timmar än vad människor gör i de flesta andra industriländer. De höga skatterna snedvrider också resursallokeringen. Många investeringar görs bara därför att de är skattemässigt fördelaktiga. Andra investeringar blir inte av trots att de är samhällsekonomiskt lönsamma, eftersom skatten gör dem privatekonomiskt olönsamma. Likaså hämmar de höga skatterna utvecklingen av små och medelstora företag och leder dessutom till höga lönekrav. En annan negativ effekt som följer på de höga skatterna är stelhet på arbetsmarknaden. Erbjudanden om nya jobb eller högre befattningar ger ofta alltför liten utdelning för den enskilde. Detta är naturligtvis särskilt allvarligt i dagens situation, då det föreligger brist på arbetskraft. Skatterna bromsar därför näringslivets strukturomvandling. Sedan socialdemokraterna återkom i regeringsställning , har sammanlagt 119 olika skatter införts eller höjts. De skattesänkningar som genomförts är i detta sammanhang obetydliga. Totalt sett har skattetrycket enligt regeringens egna beräkningar ökat från 1982 till en ny toppnotering, 3 1* 1988189. internationellt sett, på 1988. Därmed har socialdemokraterna höjt Mot. 1988/89 skatterna med 64 miljarder, vilket nästan är lika mycket som hela inkomst- Skl9 Det är således fråga om betydande skattehöjningar. Enligt regeringens egen bedömning kommer skattetrycket att ligga kvar på denna höga nivå även . När andra länder genomför omfattande skattereformer och sänker skattetrycket, fortsätter den socialdemokratiska regeringen i med sin högskattepolitik. Den underbara nattens skattereform, som beslöts 1982, har vittrat sönder. Huvudmålet, att nio av tio skulle få en marginalskatt på högst , har inte uppnåtts. är det av den förvärvsarbetande befolkningen som har en marginalskatt som är högre än . Andelen bland heltidsarbetande är ännu högre. I genomsnitt är marginalskatterna lika höga nu som 1982. Jämförs innevarande år med 1985, blir bilden ännu dystrare. Mer än en halv miljon fler förvärvsarbetande har en marginalskatt på jämfört med 1985.1 inkomstlägen har det stora flertalet fått marginalskattehöjningar på . Den genomsnittliga marginalskatten för alla förvärvsarbetande har stigit från 1985 till 1988, dvs. nästan lika mycket som den var 1982. Moderata samlingspartiet ställde sig avvisande till den underbara nattens skattereform. Vi förordade mer långtgående marginalskattelättnader och att de skulle genomföras snabbare. Vi ansåg att bristen på fullt inflationsskydd skulle medföra att reformen vittrade sönder. Vi ansåg vidare att det var fel att kraftigt begränsa avdragsrätten, särskilt med tanke på det löfte om motsatsen som samtliga riksdagspartier utom vpk gav till villaägarna i valrörelsen . kan vi konstatera att vi fått rätt. Kvar av skattereformen finns endast den asymmetri i skattesystemet som avdragsbegränsningen utgör. Marginalskatteproblemet är lika stort som det var då. Ett tungt ansvar vilar främst på den socialdemokratiska regeringen men också på de andra partier som medverkade till omläggningen. I propositionen föreslås alltför blygsamma justeringar av skattesatserna. Ungefär hälften utgör enbart kompensation för det senaste årets prisstegring. Dessutom innebär regeringens utformning av förslaget att avdragsbegränsningen skärps genom att underskottsavdragens skattemässiga värde minskar från nuvarande till . Därmed förstärks asymmetrin i det nuvarande skattesystemet ytterligare. Genom att marginalskattesänkningen kombineras med en skärpt avdragsbegränsning blir det svårare för löntagarorganisationerna att hålla tillbaka bruttolönekraven. För många löntagare kan de sammantagna effekterna av de sänkta skattesatserna, avdragsbegränsningen och det bristande inflationsskyddet bli höjd skatt. Regeringens förslag om en ytterligare avdragsbe- 4 gränsning innebär att socialdemokraterna än en gång bryter mot det löfte Mot. som alla riksdagspartier utom vpk gav inför valet och som endast Skl9 moderata samlingspartiet hållit fast vid. Socialdemokraterna vill genomföra ytterligare avdragsbegränsningar, vilket bl.a. finansministern pläderat för i den idéskiss som presenterades . Detta skulle självfallet slå hårt mot dem som bor i småhus eller i bostadsrätt. Boendekostnaderna stiger och priserna på småhus och bostadsrätter faller. Socialdemokraternas vilja att mildra dessa effekter torde vara begränsad. I direktiven till skatteutredningen sägs bl.a.: Att helt eller delvis undanta räntekostnader för lån på villor och bostadsrätter från avdragsbegränsningen är enligt min mening inte lämpligt. 1 tabell 1 redovisas hur boendekostnaderna för småhus och bostadsrätter ökar med regeringens förslag . En mer omfattande avdragsbegränsning enligt skatteskissen skulle ge långt större försämringar. Ökning av boendekostnaderna 1989 enligt regeringens förslag till avdragsbegränsning Ökning av boendekostnaderna 1989 enligt regeringens förslag till avdragsbegränsning Moderata samlingspartiet står fast vid det löfte vi gav års val, som innebär att boenderäntor skall vara helt avdragsgilla. Vi avvisar således alla förslag om nya avdragsbegränsningar och vill i stället successivt eliminera den nuvarande begränsningen. Enligt vår uppfattning utgör sparandet i den egna bostaden en viktig sparform. Eftersom hushållssparande generellt sett är dåligt i , är det en bakvänd politik att, som regeringen vill, ytterligare försämra villkoren för detta sparande. 4.2 Beskattningen av pensionärer 4.2.1 Avtrappning av det extra avdraget Förslaget att avtrappningen av de extra avdragen skall vara avslutad vid en inkomst på leder till skattehöjningar för hundratusentals pensionärer. Dessa skattehöjningar uppgår i vissa inkomstlägen till nära . Förslaget innebär inte heller någon hållbar lösning på frågan om pensionärernas orimliga marginaleffekter. I hela inkomstskiktet mellan minimipensionsförmånerna (folkpension, pensionstillskott och kommunalt bostadstilllägg) och . skulle försvinna i skatt och avtrappade bostadstillägg för en ensamstående pensionär. Året därpå, 1990, skulle 5 försvinna i skatt och avtrappat bostadstillägg och 1991 över Mot. , om skattereglerna i övrigt förblir oförändrade. har antagits vara den genomsnittliga, och pensionerna har antagits öka med inflationen, som beräknats till resp. för vartdera och 1991. Är kommunalskatten i stället , skulle av inkomsten mellan minimipensionsförmånerna och försvinna i skatt och avtrappat bostadstillägg . Det stora flertalet pensionärer med låg eller vanlig ATP skulle närmast förlora på ATP-pensionen. Frågan om pensionärernas marginaleffekter måste lösas i ett större sammanhang utan skattehöjningar för stora grupper pensionärer. Den bör behandlas i den nu arbetande inkomstskatteutredningen. Det extra avdraget avtrappas även vid förmögenhetsinnehav överstigande . (efter en viss korrigering) för ensamstående folkpensionär och . för makar gemensamt. Det extra avdraget är helt avtrappat när den korrigerade förmögenheten överstiger 150 000 resp. Marginaleffekterna på en förmögenhetsavkastning kan med detta system bli synnerligen höga. I propositionen redovisas ett exempel, som innebär en marginaleffekt på ! Det innebär att vid en förmögenhetsavkastningsökning på . ökar skatten med . Som vi moderater tidigare hävdat, är detta helt orimligt. Det förslag regeringen lägger fram innebär vissa begränsningar av dessa marginaleffekter men är inte tillräckligt långtgående. Enligt vår mening bör förmögenhetsprövningen av det extra avdraget helt slopas. Inte heller det kommunala bostadstillägget bör trappas av mot förmögenhet. 4.2.2 Beskattningen av pensionärers förvärvsarbete I propositionen föreslår regeringen att kommunalt bostadstillägg till folkpensionär inte skall avtrappas till följd av inkomst av tjänst. Det innebär att marginaleffekternapå inkomster av förvärvsarbete skulle minska med från nivåer på . Syftet med förslaget, som vi tillstyrker, är att möjliggöra för fler pensionärer att fortsätta att arbeta även efter pensionsåldern. Denna ökning av arbetsutbudet bedöms vara positiv för hela samhällsekonomin och också vara av sådan omfattning att sysselsättning och produktion i ekonomin påverkas positivt. De föreslagna reglerna bör självfallet också gälla egenföretagare som fortsätter att arbeta efter . Enligt vår uppfattning kommer marginaleffekter på ändå att leda till ett förhållandevis litet intresse för förvärvsarbete efter pensionsåldern. För att erhålla mer påtagliga stimulanser för pensionärer att förvärvsarbeta bör marginaleffekten inte överstiga den som gäller för andra inkomsttagare. Detta mål uppnås om det extra avdraget inte avtrappas för inkomst av förvärvsarbete. Regeringen bör därför lägga förslag i denna riktning. Eventuellt kan vissa beloppsmässiga gränser övervägas. Regeringens intresse för att det skall löna sig att arbeta stämmer dåligt överens med de nya reglerna för delpension. Dessa gör det mycket litet lönsamt för den som är att heltidsarbeta i stället för att arbeta halvtid och ta ut delpension på den andra . 4.3 Avdrag för ökade levnadskostnader vid arbete inom Mot. byggnads- och anläggningsbranschen Skl9 I propositionen föreslås att den tidsbegränsade bestämmelsen om avdrag för ökade levnadskostnader för skattskyldiga som arbetar inom byggnads- och anläggningsbranschen förlängs att gälla års taxering. När denna lagstiftning tidigare införts och förlängts, har vi från moderata samlingspartiets sida hävdat att samma bestämmelser rimligen bör gälla andra skattskyldiga. Vi vidhåller detta ställningstagande. 4.4 Uttaget av preliminär B-skatt Regeringen föreslår förändringar vad gäller uttaget av preliminär B-skatt. I regel skall det motsvara av den slutliga skatten året före inkomståret. Om den slutliga skatten understiger den preliminära B-skatt som har debiterats, skall preliminär B-skatt tas ut av den slutliga skatten. Vi noterar att regeringen i viss mån tagit intryck av de invändningar som rests bl.a. från moderat sida mot beslutet att debitera preliminär B-skatt . Vi vidhåller emellertid vår tidigare ståndpunkt, som innebär att preliminär B-skatt, om preliminär självdeklaration inte avlämnats, skall motsvara den slutliga skatten för föregående inkomstår. 4.5 Avgift på fyllnadsinbetalningar Regeringen föreslår en kraftig skärpning av uttaget av kvarskatteavgift. Avgift skall utgå även på fyllnadsinbetalningarsom görs före året efter inkomståret om än med reducerad procentsats. Nuvarande avgift för fyllnadsinbetalningar som görs mellan och året efter inkomståret, bl.a. om anstånd getts med självdeklaration, höjs från på den del som överstiger . Regeringens förslag innebär i realiteten en skatteskärpning, för framför allt de inkomsttagare - löntagare eller företagare - för vilka det är svårt eller omöjligt att överblicka sin ekonomiska situation och därmed skatteuttaget före deklarationstidpunkten. Det är orimligt att kvarskatteavgift tas ut innan skyldighet att avlämna deklaration föreligger. För fysiska personer bör nuvarande tid mellan det normala avlämnandet av deklaration () och sista fyllnadsinbetalningstidpunkt () bibehållas. Moderat skattepolitik syftar till att ge enskilda människor möjlighet att själva disponera över en större del av sina inkomster. Därigenom minskas deras beroende av den offentliga sektorn. Familjer och enskilda skall normalt kunna leva på sina arbetsinkomster och ha möjlighet att förbättra sin situation genom egna insatser. Den moderata skattepolitiken är också ett medel för att uppnå ekonomisk tillväxt, låg inflationstakt och arbete åt alla som vill arbeta. Alla tjänar på att dessa mål uppnås, främst de med låga inkomster och i små ekonomiska omständigheter. Moderata samlingspartiet har förordat en genomgripande Mot. skattereform, senast i motionen Större frihet och ökad välfärd genom Skl9 sänkta skatter (1987/88:Sk470). Vi står fast vid den inriktning av skattepolitiken som förordades i vår partimotion . Mot bakgrund av de uppgifter som framkommit om konjunktursituationen och bristen på arbetskraft samt den alltför svaga ekonomiska tillväxten i ekonomin är det särskilt angeläget att omgående påbörja en långtgående marginalskattereform. Vi vänder oss därför mot regeringens ovilja att snabbt ta itu med marginalskatteproblemen,vilken tar sig uttryck i att man endast föreslår smärre justeringar , som i vissa inkomstlägen inte ens kompenserar för inflationen. I vår januarimotion angav vi ett antal utgångspunkter för en skattereform: * Skattereformen skall utformas så att det stora flertalet medborgare får sänkt skatt. Ingen skall få höjd skatt. * Skattereformen måste utformas så att hänsyn tas till enskilda människors ekonomiska situation. Medborgarna måste kunna lita på att spelreglerna inte förändras drastiskt i negativ riktning. Därför kräver vi exempelvis full avdragsrätt för bostadsräntor. * Skattereformen skall utformas så att de mest skadliga effekterna i nuvarande system undanröjs eller minskas. Det viktigaste inslaget i skattereformen blir därför en kraftig sänkning av skatten på inkomstökningar - marginalskatten. * Lägre skatt på inkomstökningar underlättar lönebildningen och gör det lönande att spara, arbeta och satsa på företagande. * Marginalskattesänkningarna måste omfatta inkomsttagare i vanliga inkomstlägen om lönebildningen skall kunna påverkas i tillräcklig omfattning och de positiva effekterna därigenom skall slå igenom i högre tillväxttakt. * Skattereformen skall innebära att inkomstbeskattningen utformas med hänsyn tagen till olika familjers olika försörjningsbörda. * Skattereformen måste ha den internationella utvecklingen som utgångspunkt. kan i längden inte vara isolerat med ett högt skattetryck och höga marginalskatter. En anpassning av skatteuttaget skall underlätta fortsatta avregleringar och förbättra möjligheterna till god konkurrenskraft. Särskild hänsyn måste självfallet tas till utvecklingen inom EG. * Skattereformen bör genomföras snabbt. De negativa effekterna av det höga skattetrycket och skattesystemets struktur har sannolikt inte visat sig fullt ut . Enligt moderata samlingspartiet skall skattesatserna i den statliga inkomstskatteskalan sänkas, så att 1991 den helt övervägande delen av inkomsttagarna får en marginalskatt på högst . Inkomsttagare med högre inkomster skall ha en marginalskatt på högst . När marginalskattereformen är genomförd, bör inriktningen vara att helt slopa den statliga inkomstskatten utom vid höga inkomster. Det skulle innebära att de allra flesta inkomsttagare skulle få en marginalskatt på . Marginalskattereformen måste inledas och inte skjutas upp i avvaktan på att den statliga inkomstskatteutredningen fullföljer sitt upp Därigenom förbättras förutsättningarna avtalsrörelse Mot. Tas inte de erforderliga stegen i riktning mot en genomgripande Skl9 skattereform , förkortas den tidsram inom vilken den av oss förordade skattereformen bör vara genomförd. Därmed skulle skattesänkningarna 1990 och 1991 behöva bli mer omfattande. I tabellen nedan redovisas vårt förslag till skatteskala : 1989 enligt (m) Anm.: Förutom sänkningen av marginalskatterna har skatteskalan inflationsskyddats . Skatteskalans basenhet, som 1988 var , har som en följd därav, räknats upp . Sänkningen i det lägsta inkomstskiktet får samma effekt som en sänkning av kommunalskatten med . Den har särskilt stor betydelse för deltidsarbetande, många småföretagare och jorbrukare samt inte minst pensionärer. Sänkningarna i den statliga inkomstskatteskalan skall i första hand genomföras i skalan för det s.k. tilläggsbeloppet. Därigenom skärps inte den nuvarande avdragsbegränsningen.Även de fortsatta skattesatssänkningarna i den moderata skattereformen skall göras i skalan för tilläggsbelopp. Därigenom försvinner den nuvarande avdragsbegränsningen helt 1991. Förutsättningen för en varaktig skattereform är att inflationen inte tillåts höja skattetrycket. Endast vid fullgott inflationsskydd kommer skatteuttag och skattesatser att vara oförändrade vid oförändrad real inkomstnivå. Förändringar i det reala skatteuttaget bör komma till stånd endast genom politiska beslut och inte som en konsekvens av inflationstakten. Vi föreslår därför att fullt inflationsskydd återinförs. I vårt förslag till skatteskala har basenheten 1988, som är , räknats upp , vilket ger ett inflationsskydd . Regeringens motvilja mot fullt inflationsskydd innebär att skattesänkningarna blir lägre än vad som framgår av regeringens förslag. Genom att skatteskalan inflationsskyddas flyttas den s.k. brytpunkten upp från 140 000 till 148 200. Skillnaden i kronor mellan regeringens och förslag framgår av tabell 3. Vid beräkningarna har basenheten i skatteskalan räknats upp inflation. Därmed görs jämförelsen för samma reala skatteuttag. Av tabell 3 framgår att det moderata förslaget leder till skattesänkningar för alla. Genom att skattesänkningarna i det moderata förslaget också är mer långtgående innebär förslaget att avtalsrörelsen underlättas i större utsträckning. Eftersom sänkningarna är större i kronor i högre inkomstskikt, blir det möjligt att nöja sig med relativt sett lägre löneökningar i dessa skikt.