mot · GC02Sk21 · 1988-11-14 00:00:00 — av m.fl. (vpk) med anledning av prop. 1988/89:46 om inkomstskatten för , extra avdrag för folkpensionärer, uppbörd av B-skatt och kvarskatteavgift på fyllnadsbetalningar, m.m. I propositionen föreslår regeringen att skall besluta om en rad förändringar på skatteområdet. I denna motion behandlas endast de delar som berör skatteskalorna . Sammanfattning av vpk:s förslag Vpk föreslår att fattar beslut om en skattereduktion , en reduktion som utgår till nästan alla inkomsttagare. Reduktionen är i procent störst till de grupper som tjänar minst och i kronor störst till heltidsarbetande 1 normala inkomstlägen. Vpk avvisar däremot följande förslag från regeringen - sänkningar av marginalskatterna - de förändringar av underskottsavdragen som föreslås i propositionen Vpk föreslår att skattesatsen för inkomster i intervallet 80 . sätts så att den kan beräknas till . I denna del tillstyrker således vpk den skattesänkning som föreslås av regeringen. regeringens förslag att sänka grundbeloppet, från till , på beskattningsbara inkomster mellan . Vpk:s förslag till skattereduktion Vpk föreslår att beslutar om en skattereduktion som startar med . och därefter stiger till maximalt vid en inkomst . Vpk vill vidare avtrappa reduktionen från inkomster , så att reduktionen helt försvinner vid inkomster . Några exempel på reduktionen ges nedan. Propositionens innehåll Mot. Regeringen föreslår att statsskatten sänks för alla inkomster . För inkomster i intervallet 80 . (taxerad inkomst efter grundavdrag .) sänks grundbeloppet från . För inkomster /taxerad inkomst . Kostnaderna för detta kan uppskattas till 2 874 milj. kr. avseende grundbeloppet samt 5 326 milj. kr. I propositionen redovisas konsekvenserna av denna omläggning för inkomsttagare utan underskottsavdrag enligt följande: Enligt propositionen skulle detta ge följande förändringar av inkomst 1988 till 1989 vid nedan angivna löneökningar och genomsnittliga avdrag. Inkomst efter skatt 88 Procentuell ökning av inkomst efter skatt 88-89 vid löneökning på Av tabell 2 framgår att den som tjänar fyra gånger mer får en tio gånger så stor skattesänkning. Propositionen innebär vissa reduceringar av värdet av underskottsavdra- Mot. 1988/89 gen, men även om man tar hänsyn till detta blir skillnaden i skatteminskning Sk21 väsentlig, som Tabell 4 framgår av vår uppskattning nedan. Skattesänkning (med typiska avdrag) kr. Jämförelse mellan vpk:s skattereduktion och regeringens förslag om marginalskatteminskning (minskningar i kr.) Inkomst Skattereduktion i kr. enl. vpk Regeringens förslag i kr. Jämförelse mellan vpk:s och regeringens förslag (totaleffekt) Skattesänkning i kr.. Vpk (skattereduktion + skatter vid typiska avdrag) Regeringens motiv för att justera skatteskalorna är att det blir möjligt att uppnå reallöneförbättringar även vid låga nominella löneökningar (prop. sid. 37). Motivet för justeringen av skatteskalan är således att försöka bromsa Mot. snabba/höga löneökningar och i förlängningen av detta bromsa inflationen Sk21 och stärka industrins konkurrenskraft. har skatteskalorna förändrats i tre omgångar. Det har varit kännetecknande för dessa omläggningar att marginalskatten har sänkts och att stegen i skalan har minskats så att den nu bara omfattar fyra steg. Konsekvenserna av detta har varit att höginkomsttagare har gynnats. Detta gäller i synnerhet höginkomsttagare utan eller med små underskottsavdrag. Det är dessutom troligt att gruppen höginkomsttagare har kompenserat sig för avdragsbegränsningarna genom att justera sina relativa underskottsavdrag. Enligt statistik angående underskottsavdrag redovisade inkomsttagare med . genomsnittliga underskottsavdrag på . 1986 redovisade denna grupp bara avdrag på . Relationen mellan inkomst och avdrag hade förändrats från 1-5 1978 till 1-10 1986. Det kan noteras att någon motsvarande minskning av underskottsavdragen inte kan påvisas i normala inkomstlägen. Det är således troligt att effekterna av minskade underskottsavdrag slår relativt hårdare i vanliga inkomstlägen än i höginkomstlägen. Skatteomläggningarna förutsatte att höginkomsttagare skulle visa återhållsamhet med lönekrav. Någon större sådan återhållsamhet har dessa emellertid inte visat, och detta har förstärkt tendenserna till ökade inkomstklyftor. som omläggningen av skatteskalorna har gynnat höginkomsttagarna har det skett en mycket snabb förmögenhetstillväxt i företagssektorn och bland de hushåll som har kunnat göra placeringar på finans- och kapitalmarknaden. Detta har medfört att inkomst- och förmögenhetsklyftan har vuxit . Frågan om skatteskalor och Frågan om skatteskalorna behandlades av och skatteutskottet . Alla oppositionspartierna hade i motioner rest krav på förändringar av inkomstskatterna . Utskottsmajoriteten (läs socialdemokraterna) ville dock inte gå med på någon förändring av skatteskalorna . Utskottsmajoriteten formulerade följande yttrande: Utskottet anser att frågan om de betydande förändringar som föreslås i de olika motionerna - och som enligt vad som ovan sagts torde komma att behandlas i RINK - är för tidigt väckt. Ett ställningstagande till sådana långtgående åtgärder bör enligt utskottets uppfattning följaktligen anstå och utskottet avstyrker därför de berörda motionsyrkandena (SkU 1987/88:24 sid. 24). Vpk ville besluta om förändringar av skatteskalorna . Förändringar som skulle innebära att låg- och normalinkomsttagare skulle få skattelindring som skärpningar skulle införas för höginkomsttagare. Vpk:s förslag byggde dessutom på ett realistiskt antagande om en löneutveckling på . De borgerliga partierna , särskilt fp och m, ville 7 också ha beslut om förändringar , men i motsatt riktning. På grund Mot. av detta kunde ingen enighet nås. Därför kunde socialdemokraternas linje Sk21 vänta och se till RINK lägger förslag vinna majoritet. Den politiska oppositionen hade således redovisat klara skattepolitiska alternativ inför valrörelsen . Socialdemokraterna däremot hade inte redovisat vad de ville. Under valrörelsen kritiserades de fördelningspolitiska aspekterna av de borgerliga partiernas förslag mycket hårt. I synnerhet gällde detta alternativ. hade grovt sett föreslagit marginalskattesänkningar på och de facto skattehöjningar i mycket låga inkomstlägen. I detta perspektiv framstår det som svårförståeligt att regeringen nu kan lägga fram en proposition om marginalskattesänkningar utan fördelningspolitiska resonemang. En proposition som kan kritiseras från samma utgångspunkter som förslag . Regeringen hävdar att marginalskattesänkningar skulle leda till lugnare avtalsrörelser (läs lägre lönekrav). Detta är ett omtvistat resonemang. Lägre marginalskatter borde leda till lägre krav bland höginkomsttagare, men det är inte lätt att påvisa att så skett trots att betydande marginalskattesänkningar genomförts . Det förekommer t.ex. VD-löner inom databranschen (1986) , dvs. årslön av tjänst på ca . Detta tyder inte på någon större återhållsamhet bland höginkomsttagarna . En sänkning av marginalskatten får dessutom automatiskt den effekten att en höginkomsttagare får mer köpkraft i kronor än en låginkomsttagare efter skatt - och detta redan före en löneökning. Om den lågavlönade då vill behålla ett oförändrat relativt avstånd till höginkomsttagaren, så måste låginkomsttagaren begära mer i nominell löneökning än annars. Detta samband betonades också i en studie från IUI 1983, där det hävdades att progressiviteten hade en dämpande effekt på lönekraven, eftersom den motverkar kraven på dyra låglönesatsningar. Resonemanget att sänkta marginalskatter kan leda till högre lönekrav bland lägre inkomsttagare redovisas i tabellen nedan. Enligt en beräkning skulle en sänkning av marginalskatten och en löneökning liksom en inflation på med genomsnittliga underskottsavdrag leda till följande konsekvenser: Slutsats: Vill låglönetagarna i exemplet ovan behålla sin relativa köpkraft gentemot höginkomsttagarna, så bör de begära större procentuella påslag än höginkomsttagarna. Detta skulle kunna leda till följande bruttolönebehov (med hänsyn tagen till typiska underskottsavdrag): Det är dock föga troligt att höginkomsttagarna verkligen kommer att acceptera inga eller marginella löneökningar. I praktiken kan därför omfattande marginalskattesänkningar utan andra fördelningspolitiska årgärder leda till ökade krav på arbets- och avtalsmarknaden. Då skulle en eventuell sänkning av marginalskatterna motverka sina egna syften. Bedömning av propositionens effekter Enligt propositionen kommer ett beslut i enlighet med dess innehåll att medföra att alla löntagare kommer att få reallöneförbättringar redan vid låga nominella löneökningar. Ett beslut i enlighet med propositionen kan således enligt regeringen underlätta avtalsrörelsen så att avtal kan tecknas på en lägre nivå än annars. I förlängningen kan detta bromsa inflationen och förbättra landets konkurrenskraft. Enligt många bedömningar i massmedia och från är detta emellertid inte riktigt. I en rapport från () skulle regeringens förslag få bl.a. följande konsekvenser (utredare har Mot. räknat på en marginalskattesänkning på , löneökningar på och Sk21 prisökningar på 6,): Hushåll med låga inkomster (exempelvis som en följd av deltidsarbete) och som dessutom har underskottsavdrag kan t.o.m. få försämringar jämfört med . Två-barnsfamiljen med en deltidsarbetande skulle vid i löneökning få en större försämring av ekonomin jämfört med . Det gäller även familjen utan underskottsavdrag. Enligt leder regeringens förslag till en skatteskärpning på . Detta genom att värdet av grundavdraget . minskar genom förväntad inflation. Denna grupp omfattar ca 3 miljoner personer. Dessutom får ca 250 000 löntagare i det relativt normala inkomstläget runt . en höjning av sin marginalskatt fråm . Detta genom att brytpunkten inte höjs och genom frånvaron av inflationsskydd i skatteskalan samt minskat värde av underskottsavdragen. I denna grupp härrör underskottsavdragen vanligen från småhusboende, ett boende som är mycket vanligt bland barnfamiljerna. I detta sammanhang vill vi erinra om ett citat från LO:s skatteutredare i skriften Skatt efter förmåga (): Vi vill emellertid hävda att den marginalskattesänkning ännu inte har presenterats, som ger en industriarbetare med trefjärdedelsarbetande hustru, två barn och ett nyinköpt hus för en bättre situation än förut. Det kan alltså konstateras att det på intet vis är oomtvistat om regeringens förslag verkligen leder till skattesänkningar för alla grupper. Vpk:s slutsatser och förslag Av de skäl som redovisats ovan och i detta avsnitt kan vpk inte tillstyrka regeringens förslag vad gäller skatteskalorna . Vpk anser att förslaget inte uppfyller sina egna mål om att skapa förutsättningar för låga avtalskrav. Vpk stöder tanken på åtgärder som bromsar inflationen men hävdar att regeringen i sin strävan att dämpa inflationen alltför ensidigt betonar lönebildningens roll. När det gäller åtgärder mot inflationen och företagens mycket kraftiga vinstökningar, liksom den mycket snabba förmögenhetstillväxten inom företagen och vissa grupper av privata hushåll, vill vi återkomma i ett annat sammanhang. Vpk ser skattepolitiken ur ett fördelningsperspektiv. Vi har i en skattepolitisk motion, 1987/88:Sk474, redovisat hur vi ser på skattepolitiken i ett större sammanhang. Vi vill bl.a. minska skatterna på arbetsinkomster och ersätta dessa med beskattning direkt i produktionsledet. Hela skattesystemet är dock föremål för utredningar, som förväntas lägga förslag . Vi menar därför att det kan finnas skäl att avvakta med större skattepolitiska förändringar . Vi ser därför med förvåning på socialdemokraternas omsvängning vad gäller skatteskalorna . Vi menar att det fanns vissa skäl för skatteutskottets bedömning - att vänta med större Mot. 1988/89 förändringar i avvaktan på en samlad bedömning av utredningarnas förslag. Dock menade vpk att en enkel reform och beslut om en skattereduktion kunde ha tagits. Vi vidhåller denna uppfattning. Genom en skattereduktion i enlighet med vpk:s förslag tillgodoses några av de intentioner som regeringen redovisar i sin proposition, bl.a. angående visst utrymme för lägre löneökningskrav. är vpk:s förslag fördelningspolitiskt positivt för låg- och normalinkomsttagare. Vpk:s förslag påverkar inte heller underskottsavdragen för normalinkomsttagare, som bor i egna hem, och förslaget ger fullständig handlingsfrihet för skattepolitiken . Vi vill avslutningsvis poängtera att den fråga som egentligen borde ha varit föremål för en intensiv skattepolitisk debatt inför kommande år är kommunalskatterna. Det är ett känt faktum att för de flesta löntagare och hushåll så betyder dessa skatter vida mer än statsskatten och dess marginaleffekter. Det är dessutom så att kommunalskatternas storlek påverkar utfallet av marginaleffekterna i skattesystemet. Angående kommunalskatterna avser vpk att återkomma i annat sammanhang. Vi vill dock redan nu poängtera att det hade varit av stort värde såväl för kommunerna som för avtalsrörelsen, om regeringen på detta stadium hade redovisat åtgärder i syfte att ge kommunerna en vidgad ekonomisk ram, så att kommunalskattehöjningar kunde begränsas och den kommunala servicen tryggas. Med hänvisning till det i motionen anförda hemställs 1. att avslår propositionens förslag till skatteskala , 2. att beslutar att skattesatsen för inkomster i intervallet . sätts så att den kan beräknas till , 3. att beslutar om en skattereduktion enligt motionens förslag. (vpk) (vpk) (vpk)