mot · GB02Ju31 · 1988-04-11 00:00:00 — förhåller det sig emellertid så att ungdomar kan begå många och ibland allvarliga brott utan någon egentlig påföljd. Som exempel kan nämnas olika tillgreppsbrott. Om en ung person gör sig skyldig till snatteri kan det inträffa att han inte ens blir föremål för en ordentlig polisutredning. En polisman har nämligen rätt att lämna en s. k. rapporteftergift och nöja sig med ett påpekande till den felande. I praktiken förekommer ofta att rapporteftergift meddelas om det snattade föremålet är värt . Någon registrering av sådana eftergifter sker sällan. Därför kan en snattare få rapporteftergift vid upprepade tillfällen. Men även om en polisrapport upprättas och överlämnas till en åklagare behöver någon påföljd inte följa. Åklagaren kan nämligen meddela åtalsunderlåtelse. Men åtalsunderlåtelse kan ges också för allvarligare brott. beslutade åklagare om åtalsunderlåtelse för sammanlagt 23 000 personer, vilket är cirka 2 000 fler än föregående år. Den vanligaste beslutsgrunden för åtalsunderlåtelse har varit att den misstänkte begått något annat brott tidigare och att det nya brottet inte setts lika allvarligt. Det är ofta fråga om kriminellt högaktiva personer, bland annat ungdomar, som därmed undgår åtal. Vi menar att detta är en orimlig situation. Brott skall följas av en reaktion. Reglerna måste ändras så att åtalsunderlåtelse inte kan ske så ofta som . Snabbare reaktion på brott Det är viktigt att tiden mellan brott och reaktion förkortas. 1 nuläget inträffar i alltför hög utsträckning att förflyter innan ett brott utreds, åtal sker och en påföljd eller någon form av reaktion inträffar. Särskilt när det gäller ungdomar är ett snabbt förfarande angeläget. Det finns särskilda lagregler som skall garantera en snabb handläggning beträffande mål mot ungdomar. Regeringen föreslår nu att yttranden från socialnämnd skall avges snabbare då en ung människa åtalas för brott. Men en ytterligare förkortning av förfarandet bör eftersträvas. Enligt gällande lag skall en domstol behandla ett brottmål gällande unga lagöverträdare från det att åtal väckts. Beträffande polisutredningen av samma brott finns emellertid ingen tidsgräns. Då gäller endast ett allmänt krav på att utredningen (förundersökningen) skall bedrivas skyndsamt. 1 praktiken kan förundersökningen dock pågå . Det är inte ovanligt att det kan dröja upp till innan åtal väcks. 1987/88 Ju31 Det bör införas en tidsgräns för när en förundersökning gällande en ung Mot. brottsling skall vara avslutad. Vi menar att målsättningen bör vara att för- Ju3 1 undersökningen skall vara fullbordad från brottet om gärningsmannen är . Vilken tidsgräns som skall gälla bör bli föremål för ytterligare överväganden. En sådan förändring kommer givetvis att kräva bättre utredningsresurser hos polisen, sociala myndigheter och åklagarmyndigheter. Men det är också nödvändigt att pröva en ny form av domstolar, nämligen jourdomstolar. Dessa skall kunna ta mål med förtur under förutsättning att handläggningen kan uppfylla rättssäkerhetens krav. Det ligger i sakens natur att särskilt ungdomsbrott kan komma att handläggas av jourdomstolar a. ombesörja att barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt får det stöd som behövs. Som berördes ovan finns brister vad gäller socialnämndernas möjligheter att ingripa. Alla åtgärder enligt socialtjänstlagen förutsätter samtycke av den enskilde. Detta utgör, enligt vår mening, en stor svaghet. Det förhåller sig också så att ofta överlämnas ungdomsbrottslingar till vård inom , trots att sådan vård inte är meningsfull. Detta därför att försökt att påverka den unge i liknande lägen men helt utan resultat. I en motion av m. fl. (1987/88:Ju804) om ökad rättstrygghet har närmare redovisats hur bristfälligt fungerar beträffande unga människor som gång på gång kan begå allvarliga brott. 1 samma motion har vidare framlagts förslag om hur påföljden överlämnande till vård inom kan förbättras. I fall av upprepad brottslighet eller grov brottslighet bör möjligheterna att överlämna den unge till inskränkas. I sådana sammanhang bör ett frihetsberövande straff utmätas av domstolen, självfallet med hänsyn till att det är fråga om en yngre person. Givetvis skall dock målsättningen vara att så långt möjligt undvika att personer ådöms fängelse. En sådan förändring kan förefalla hård. Det är dock nödvändigt att ha klart för sig att det finns en liten grupp ungdomar som tillåts utveckla en vanebrottslighet. De kan gång på gång återfalla i ofta tämligen allvarlig brottslighet utan någon egentlig reaktion. Det är då inte underligt att de får intrycket att vad de gör inte anses förkastligt av omgivningen. Desto obehagligare blir överraskningen för dem att ådömas tämligen svåra straff. Vi menar att det är till ungdomars bästa att ge klara besked om vad som är straffbart och vad som är tillåtet. Ungdomar får aldrig tillåtas att utvecklas till vanebrottslingar. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om återkallelse av åtalsunderlåtelse, 2. att avslår propositionen såvitt avser att åklagaren ges Mot. vidgade befogenheter att vid brott av ungdomar ålägga bötesstraff Ju31 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om polisens rätt att anmoda unga personer att avhjälpa eller begränsa skada på egendom på grund av brott, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om domstols möjlighet att föreskriva att den dömde skall utföra visst arbete, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om familjens och skolans betydelse i det brottsförebyggande arbetet, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om sociala myndigheters ingripanden vid olika typer av missbruk, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om polisens resurser, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att brott alltid skall följas av reaktion, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om jourdomstolar, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om påföljder för unga brottslingar, 11. att hos regeringen begär förslag om tidsgräns beträffande förundersökning gällande unga brottslingar på sätt som anges i motionen. () () () () inger (m)