mot · GB02So504 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:So504 av () om stärkande av fäders rättigheter 1987/88 So504507 Det gäller faktiskt livet. Vi män måste försöka förklara för andra män, att för att få ett gott liv och för att få något 'tillbaka när vi blir gamla, så måste vi själva satsa på våra barn redan i spädbarnsåldern. Det handlar inte bara om att barnet behöver en pappa, utan också om att vi män behöver våra barn. Så uttrycket sig en deltagare vid ett seminarium om papparollen som arrangerats av arbetsgruppen om mansrollen. i jämställdhetsarbetet har det mesta cirklat kring kvinnors möjligheter att bryta in på männens område. verkar många kvinnor ha räknat med att få behålla sina traditionella domäner: hemmet och barnen. Först nu skönjs en gryende debatt där männen själva börjar ta till orda för att kräva lika rätt i hemmet. Nästa stora steg på jämställdhetens område måste bli att männen frigör sig från sina roller. Männen behöver erövra de kvinnliga sidorna av livet. Nyckeln till detta är faderskapet. Men pappor som vill ta faderskapet på allvar har mycket att kämpa emot. Pappor beöver sina barn mer än . Barn behöver sina pappor mer än . Just när män och kvinnor blir föräldrar förtydligas könsrollerna och stelnar. När ett barn föds förvandlas ofta de två individer som är föräldrar till Man och Kvinna, och de börjar röra sig i allt snävare cirklar som bestämts av seklers traditioner. Samhället tar för givet att barnet är kvinnans angelägenhet. Många män upplever att kvinnorna skaffat sig monopol på barnen. Det börjar ofta bra på barnavårdscentralen. Då får mannen vanligen vara med. Även under förlossningen är mannen numera självskriven. Men strax efter förlossningen får han veta vad klockan är slagen. Mannen körs ut från BB, och återvänder sedan som besökare. Kvinnan och barnet ligger kvar, i den gemenskap som mannen från början uteslutits från. Många män har vittnat om den oerhörda tomhetskänsla som infinner sig när de som nyblivna fäder åker hem till en tom lägenhet, utan att knappt ha fått bekanta sig med det alldeles nya livet. Den nyblivna pappan måste få rätt att stanna kvar hos sin familj på BB. I 1987/88. Nr So504 - 507 När sedan den gemensamma föräldraledigheten ska fördelas mellan kvinnan och mannen har kvinnan ofta redan ett försprång. Det är vanligen hon som talar om hur hon vill ha det. Mannen får acceptera den roll kvinnan tilldelat honom eller förhandla för sin rätt att vara hemma. Naturligtvis kan också problemet vara det omvända: att kvinnan misslyckas med att övertyga mannen om att ta föräldraledighet. Männen har att övervinna inte bara sitt eget motstånd mot en ovan tanke, utan också sin rädsla för omgivningens reaktioner. Sammanlagt gör hindren att mycket få män tar ut någon längre pappaledighet. Andelen män som överhuvudtaget utnyttjar föräldraledigheten ligger stilla kring , men inte ens dessa män är hemma . Sammanlagt får ett litet barn se sin pappa av alla föräldralediga dagar! Den med barnet är mycket viktig för pappan. Det är då en djup relation grundläggs eller motsatsen. Det är då det avgörs hur mycket barnet kommer att få se av sin pappa efter en eventuell skilsmässa, eller när barnet blir vuxet. Barn mår inte bra om pappan är frånvarande. En bra relation till pappan, likaväl som till mamman, kan vara avgörande för barnets framtida själsliga hälsa. Inte minst har pappan betydelse för sina söner. En frånvarande far som inte finns tillgänglig när pojkar ska finna sin identitet som män, kan åstadkomma att sonens mansperspektiv blir förvrängt. Sonen kanske letar efter manssymboler i sin vardag och finner Stålmän och filmhjältar som sparkar och slåss. Den överdrivna aggressivitet som kommer fram i olika ungdomsgäng kan säkerligen få en del av sitt bränsle ur frånvaron av fäderna. Eftersom det visat sig vara så svårt för män att hävda sin rätt till föräldraledigheten behöver de egen tid som reserveras för enbart pappans bruk. Minst en månad bör vara pappans egen, och när föräldraförsäkringen byggs ut bör mer tid reservera^ för pappans personliga bruk. Studerar man sysselsättningsstatistik är det uppenbart att män inte ännu har något med vård av små barn att göra. Av män med barn arbetade heltid , och arbetade deltid. Kvinnor med barn arbetade heltid till , deltid till och var hemma på heltid i av fallen. Dessutom arbetar män med barn mer än de som inte har minderåriga barn, märkligt nog. Kvinnans övertag när det gäller vården av barnen blir här än tydligare. Könsrollsmönstret har cementerats. En av de viktigaste förändringarna av mansrollen vöre att uppmuntra män att arbeta deltid. Det är uppenbart att det inte främst är mer mammatid som barnen behöver, utan mer pappatid. Det måste bli socialt accepterat för män att arbeta deltid under vissa perioder. Ett sätt att uppnå detta vore självfallet att utnyttja kommande års ekonomiska tillväxt bland annat till att finansiera en sextimmars arbetsdag för föräldrar med barn , snarare än att t. ex. bygga ut semestern. Separationer drabbar männen hårt. De kommer ofta in i en livskris, med depressioner och med sorg över att mista barnen. För det är ofta vad som händer. Kvinnan tar initiativ till skilsmässan i av fallen. Hon får vårdnaden i de flesta fall. Även när vårdnaden blir delad, bosätter sig barnen vanligen hos mamman. Det märks inte minst på att bidragsförskotten i av alla fall ges till kvinnan. Framförallt om kontakten tidigare inte varit så nära mellan pappan och barnen riskerar de att glida allt längre isär. I en svensk undersökning hade en fjärdedel av barnen i enförälderfamiljerna inte träffat sin andra förälder . Hos ytterligare en fjärdedel fungerade kontakterna dåligt. Gemensam vårdnad har enligt flera studier visat sig vara ett bra alternativ för barnen. De barn som mått bäst enligt dessa rön har varit de som bott växelvis hos mamman och pappan, trots de praktiska problemen med arrangemanget. Samhället måste i högre utsträckning ta hänsyn till att de psykologiska banden mellan en förälder och ett barn är så djupgående att de inte kan brytas genom en separation. En liten flicka uttryckte sig så här om sin pappa som hon inte sett : när jag inte träffar pappa måste jag tänka på honom jämt, för jag är så rädd att jag ska glömma bort honom. En frånvarande förälder är närvarande inom barnet, inte minst i dess fantasivärld. Det måste bli mer naturligt för män att fortsätta att vara nära pappor även efter en separation, inte minst av det skäl att nära hälften av alla äktenskap upplöses. Det finns en lång rad regler och rutiner som ytterligare bekräftar för mannen att han inte har med barnen att göra. Många separationer urartar i svåra vårdnadstvister, där mannen ändå i slutänden drar det kortaste strået. Det kan inte vara rimligt att det normala förfarandet vid skilsmässor går ut på att mannen och kvinnan ska i görligaste mån svärta ner varandra och förringa varandras betydelse för barnen. Det måste bli en utomordentligt dålig start för livet efter separationen. I andra länder, bl. a. i , är det i stället regel att makarna måste vara överens om hur de ska ordna med vårdnaden om barnen innan de kan ta ut skilsmässan. Det är en lagregel som skapar förutsättningar för samarbete, inte krig. En liknande regel bör övervägas även för . Tyvärr finns en rad rutiner och myndighetsregler som diskriminerar fäder. De fungerar som ytterligare en bekräftelse att män inte har med barn att göra, och bör därför ses över . o Barnbidraget går automatiskt till kvinnan. Naturligare vore att fråga föräldrarna när barnet är fött till vem barnbidraget ska ställas, o Ogifta fäder är inte fäder till sina barn av barnets liv i strikt juridisk mening. Detta kan i vissa fall skapa mycket stora problem, t. ex. om modern skulle avlida under den tiden. Faderskapspresumtion bör därför införas för ogifta blivande fäder, o Barnavårdscentralerna bör ordna särskilda pappaträffar där män får tillfälle att träffa andra pappor och diskutera gemensamma problem. Män känner sig ofta utlämnade i den kompakta kvinnovärld som barnsfären utgör. De behöver därför särskilt stöd. I * 1987/88. o Vid gemensam vårdnad blir barnet automatiskt mantalsskrivet på modern, även när det bor stadigvarande hos fadern. Det har i vissa fall lett till bland annat att all post från skolan kommer till mamman trots att det är pappan som delar vardagen med barnet, o Efter separation har inte den biologiske pappan rätt till föräldraledighet medan däremot moderns nye sambo har rätt att vara hemma med den andre mannens barn. Dessa och andra rutiner som bygger på föreställningen om att enbart kvinnor har ansvar för barn måste undanröjas. har mansjourer och kriscentra för män vuxit upp på en rad ställen runt om i landet. Det finns uppenbarligen ett stort uppdämt behov hos män att få hjälp och råd, och att kunna engagera sig i ett mer aktivt faderskap. Alla har något att vinna på det: männen, kvinnorna, barnen. Jämställdheten är inget nollsummespel. är det för mannen att vinna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om förändringar i de rutiner som diskriminerar fäder enligt vad som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om rätt för mannen att stanna kvar på BB efter förlossningen, [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om personlig pappaledighet1], [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om underlättande för män att arbeta deltid2], [att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om konstruktiva separationer3]. 1]987/88 :Sf341 2 1987/88 :A750 3 1987/88:L421