mot · GB02Ju812 · 1988-01-25 00:00:00 — En översyn av reglerna för det allmännas skadeståndsansvar bör enligt vår mening också omfatta frågan om myndighetens ansvar för skada som enskild drabbas av på grund av att han fått och inrättat sig efter ett felaktigt besked från myndigheten utan att det därvid är fråga om myndighetsutövning. Om företrädare för myndigheten lämnar felaktiga upplysningar utan att det är fråga om myndighetsutövning får nämligen den som fått det felaktiga beskedet ingen ersättning av myndigheten för den skada han därigenom kan ha lidit. Som exempel på ett fall där en sådan ordning kan leda till ett för den enskilde stötande resultat kan nämnas ett rättsfall som redovisas i NJA 1985 s. 696. Från i en kommun hade lämnats den felaktiga uppgiften att en viss fastighet - som varit föremål för försäljning - varit ansluten till det kommunala va-nätet. Enligt köparen skulle köpeskillingen ha nedsatts med ca , om han känt till att så i själva verket icke varit fallet. Enligt högsta domstolen hade det felaktiga beskedet ej avsett innehållet i något be Det hade inte heller rört något aktuellt ärende hos kommunen. Upplysningen hade således inte haft karaktären av förhandsbesked e. d. Inte heller i övrigt kunde upplysningen anses ha haft ett sådant samband med kommunens myndighetsutövning att det varit fråga om en åtgärd vid myndighetsutövning. Det grundläggande villkoret för skadeståndsansvar var därmed enligt högsta domstolen inte uppfyllt. Vi kan konstatera att det i den praktiska tillämpningen visat sig vara förenat med betydande problem att slå fast om den felaktiga upplysningen lämnats vid myndighetsutövning eller ej. Det finns också anledning befara att gränsdragningsproblem av denna art kommer att bli alltmer vanliga på grund av det utökade serviceansvar för myndigheterna som föreskrivs i den nya förvaltningslagen. Konsekvensen av gällande rätt på området innebär att den enskilde i stor utsträckning får bära de ekonomiska följderna av att han litar på riktigheten av och inrättar sig efter myndighetsbesked som senare visar sig vara felaktiga. Gällande ordning är så mycket mindre tillfredsställande från den enskildes synpunkt som det i andra sammanhang gäller att den som lämnar en uppgift också skall vara ansvarig för den. Rättsläget på området är emellertid komplicerat, och frågan bör därför först ses över inom ramen för den utredning som vi i det föregående förordat. Vi anser vidare att det i skadeståndshänseende bör råda likställighet mellan staten när den driver affärsverksamhet och enskilda näringsidkare. Det är klart otillfredsställande att det för staten i egenskap av avtalspart i detta hänseende finns undantag från rättsgrundsatser som eljest gäller enligt vår rättsordning. En sådan rättsgrundsats är allas likhet inför lagen, vilket i detta sammanhang innebär att allmänt erkända rättsprinciper skall gälla även staten som avtalspart i vanliga civilrättsliga relationer. Vi vill härvidlag hänvisa till att en näringsidkare såväl enligt köplagen som konsumenttjänstlagen är skadeståndsskyldig gentemot en konsument som tillfogas skada på grund av fel eller dröjsmål, såvida inte näringsidkaren visar att skadan inte berott på försummelse. Staten bör enligt vår mening i sin egenskap av avtalspart omfattas av tillämpningen av nämnda lagar på samma sätt som gäller för alla andra rättssubjekt. Det är angeläget att åtgärder vidtas för att åstadkomma likställighet i skadeståndshänseende mellan statlig och enskild affärsverksamhet. Den invändningen, som framförts i olika sammanhang, att sådant skadeståndsansvar kan föranleda något högre priser eller taxa, kan så mycket mindre godkännas som detta slag av invändning inte erkänns av rättsordningen i andra sammanhang. Ett avskaffande av de särskilda friskrivningsregler på området som gäller för statlig affärsverksamhet bör dock inte genomföras utan att frågan först utreds. Även beträffande denna fråga förordar vi därför att en utredning görs, vilket bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att upphäva lagen om företagsbot, [att beslutar om sådan ändring av 20 § förvaltningslagen att det av lagen framgår att myndighet i sina beslut skall ange den eller de föreskrifter som myndigheterna grundar sina avgöranden på: Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Ett beslut varigenom en myndig- Ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende skall innehålla het avgör ett ärende skall innehålla de skäl som har bestämt utgången, hänvisning till den eller de författ om ärendet avser myndighetsutöv- ningsbestämmelser som avgörandet ning mot någon enskild. Skälen får grundas på och de skäl i övrigt som dock utelämnas helt eller delvis. har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis.1] 2. att beslutar om sådana ändringar av och lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare att reglerna om åtalsunderlåtelse och förundersökning skall återgå till den lydelse de hade före , [att begär att regeringen tillsätter en utredning för att göra en översyn av förbudet mot retroaktiv skattelagstiftning,1] 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående överföring av vissa göromål från domare till biträdespersonal, 4. att beslutar att under anslaget Fl, Rättshjälpskostnader för /89 anslå 5 milj. kr. utöver vad regeringen har föreslagit, 5. att beslutar att de s. k. eko-domstolarna skall avvecklas fr. o. m. 1988/89, 6. att hos regeringen begär att en översyn av domstolsorganisationen görs i syfte att minska antalet specialdomstolar, 7. att beslutar att avveckla bostadsdomstolen och hyresnämnderna i enlighet med vad vi i motionen har anfört, 8. att under anslaget D4, Bostadsdomstolen och hyresnämnderna m. m. för /89 anslår 5 milj. kr. mindre än vad regeringen har föreslagit, [att beslutar om sådana förändringar i betalningssäkringslagen som vi har angett i motionen,2] [att beslutar att bevissäkringslagen för skatte- och avgiftsprocessen (1975:1027) skall upphävas,2] [att beslutar att upphäva lagen (1980:865) mot skatteflykt,2] () () () 1 1987/88: K507 2 1987/88: Sk714 3 1987/88: L614 () () () () [att hos regeringen begär förslag om en omvänd generalklausul i enlighet med vad som i motionen anförts,2] 9. att begär att regeringen utan ytterligare tidsutdräkt lämnar förslag till lagstiftning som innebär att enskilda får rätt till ersättning för rättegångskostnader i skattemål och andra mål som handläggs enligt förvaltningsprocesslagen, [att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att göra en översyn av det allmännas skadeståndsansvar vid myndighetsutövning som har vållat skada för företag och en