mot · GB02U406 · 1988-01-21 00:00:00 — Detta gäller inte minst som vissa stater, som visar osäkerhet beträffande viljan att avstå från kärnvapen, finns i oroliga delar av världen såsom och i Mellan-Östern. Från svensk sida synes det speciellt angeläget att engagera sig i denna fråga, inte minst då den svenske statsministern deltar i det s. k. sexnationsinitiativet. Detta är en grupp regeringschefer, som vill bilda opinion i kärnvapenfrågan och bland annat förespråkar ett fullständigt provstopp. Av initiativets sex deltagare företräder hälften länder, som inte anslutit sig till ickespridningsavtalet. Viktiga s. k. tröskelstater är och , militärt tunga makter i sina delar av världen och kända som aktiva motståndare till avtalet. Att gruppens trovärdighet i kärnvapenfrågor undergrävs av detta är up- Mot. , som tidigt hade kapacitet att tillverka och skaffa egna U406 kärnvapen, anslöt sig till ickespridningsavtalet. Vi har därmed förbundit oss att inte tillverka, skaffa egna kärnvapen liksom att inte exportera klyvbart material. Vi har underkastat oss internationell kontroll av våra kärnkraftsanläggningar. Den svenske statsministern, bör om han ska fortsätta samarbetet inom det s.k. sexnationsinitiativet, öka sina ansträngningar att förmå främst och att ansluta sig till icke-spridningsavtalet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Ett av de bästa exemplen på långsiktiga och internationellt erkända svenska insatser, är försöken att åstadkomma ett förbud mot kemiska vapen. Detta har skett med utnyttjande av vår forskningskompetens och en betydande förhandlingserfarenhet på området. Avgränsningen mellan vapen och civil kemisk industri, den betydande risken för spridning av denna förhållandevis enkla teknologi till andra länder, liksom de betydande svårigheterna att åstadkomma mekanismer för att kontrollera avtalets efterlevnad, är faktorer av betydelse för det fortsatta arbetet. Ett problem, som ännu inte uppmärksammats i större utsträckning är risken för att många länder kommer att ställa sig utanför en eventuell konvention. Detta kan befaras, inte minst med tanke på att många länder särskilt i tredje världen, står utanför icke-spridningsavtalet. Vid utarbetandet av konventionen bör uppmärksamhet ägnas åt att den utformas så, att det politiska priset för icke-anslutning blir högt. Med tanke på den potentiella risken för spridning av kemiska vapen till nya länder måste en överenskommelse, som hindrar utveckling, tillverkning och lagring av kemiska vapen, fattas inom ramen för ett globalt arbete. Regionala överenskommelser är bl. a. med tanke på lättheten att transportera kemiska vapen inte tillfredsställande. En överenskommelse bör vara strukturell, dvs. hindra tillverkning, lagring och användning överhuvudtaget. Förhandlingarna bör därför även fortsatt bedrivas i CD och bara där. måste motarbeta försök att flytta över hela eller delar av arbetet på att åstadkomma en användbar konvention på området kemiska vapen från CD till något annat forum. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Moderata samlingspartiet begärde med tanke på den mycket stora insats gjort inom området kemiska vapen förstärkningar av våra förhandlingsresurser vid CD i . Detta avslogs av . Allt tyder på att den svenska delegationen även fortsatt kommer att få bära en stor del av förmedlande och sonderande kontaktarbete i ett kritiskt förhandlingsskede. Vi hälsar därför med tillfredsställelse att regeringen i årets budgetproposition har bifallit vårt krav genom att föreslå en förstärkning av förhandlingsdelegationen i . Negativa säkerhetsgarantier Mot. Vid FN.s särskilda session om nedrustning 1978, samt i senare samman- U406 hang, har kärnvapenmakterna gjort vissa åtaganden att förbinda sig att inte med kärnvapen angripa kärnvapenfria stater. Detta brukar kallas negativa säkerhetsgarantier. har deklarerat att man inte med kärnvapen ämnar hota eller angripa kärnvapenfri stat, som är ansluten till NPT eller annan bindande utfästelse att inte skaffa kärnvapen. Undantag görs för den stat som, förbunden med kärnvapenmakt, angriper eller dess allierade. och har gjort liknande utfästelser. Dessa bör såsom alliansfri, kärnvapenfri stat, ansluten till NPT, till fullo kunna tillgodogöra sig. har gått längst och utfäst sig att icke vara den första att tillgripa kärnvapen i en konflikt och att icke använda dem mot kärnvapenfri stat. förutsätter, även om man gjort generella åtaganden om icke första bruk av kärnvapen, tydligen en ny internationell konvention. Anslutning till ickespridningsfördraget tycks inte räcka. förklarar sig i stället beredd att ingå lämpliga bilaterala överenskommelser med kärnvapenfria stater. Detta är från svensk synpunkt oroande. Det är svårt att se hur en bilateral överenskommelse i en säkerhetspolitisk fråga skulle kunna förenas med vår önskan att utesluta varje inblandning i svensk säkerhetspolitik. saknar säkerhetspolitiskt bindande avtal med andra stater och åtnjuter inte heller några positiva garantier från någon annan stat. Detta är en grundläggande princip i vår neutralitetspolitik. Från svensk sida har tidigare framhållits att kärnvapenmakternas ensidiga garantier skulle kunna samordnas till gemensamt deklarerade garantier för att stärka de kärnvapenfria staternas säkerhet. För vidkommande är det av avgörande betydelse att en negativ säkerhetsgaranti inte utformas så att vi hamnar i ett avtalsförhållande till den garantigivande kärnvapenmakten. Ett sådant avtalsförhållande skulle kunna leda till krav från kärnvapenmakten på att få granska och lämna synpunkter på vår säkerhetspolitik och på vår planering för t. ex. befolkningsskydd. Med reservation för vilket värde överhuvudtaget garantier från stormakter gentemot mindre stater har när det verkligen gäller deras egna intressen, förtjänar frågan om negativa säkerhetsgarantier ytterligare att övervägas. Enligt svensk uppfattning räcker det om kärnvapenmakterna gör legalt bindande och generellt verkande åtaganden att avstå från bruk av kärnvapen mot kärnvapenfri stat eller kärnvapenfri zon. Av den kärnvapenfria staten eller zonen bör i gengäld inget annat krävas än att den avstår från kärnvapen genom anslutning till icke-spridningsavtalet, genom att ingå i kärnvapenfri zon eller på annat legalt bindande sätt. Efter att under en följd av år ha varit föremål för ringa intresse har frågan om negativa säkerhetsgarantier rönt ökat uppmärksamhet i CD och ett par förslag har lagts fram. bör bevaka detta noga. Med tanke på de olika förslag om kärnvapenfria zoner som förts fram i olika delar av världen bör det vara en angelägenhet för en alliansfri stat som att driva frågan om generella negativa säkerhetsgarantier inom FN:s ram. Sådana skulle beträffande 11 kärnvapenfria områden kunna fylla samma behov som avtal om kärnvapen- Mot. fria zoner vad gäller de kärnvapenfria staternas egen säkerhet. Detta kan då U406 uppnås utan att dessa behöver göra avkall på principer av den natur t. ex. har när det gäller att undvika bilaterala avtal med säkerhetspolitisk innebörd. Regeringen bör överväga möjligheterna att utarbeta ett svenskt förslag om negativa säkerhetsgarantier avsett för CD. Eftersom de övriga nordiska länderna inte är företrädda i CD bör därvid synpunkter, som kommit fram i nordiska diskussioner beaktas. bör hos regeringen begära sådana överväganden. Nedrustningsförhandlingar syftar till att begränsa vapenarsenalerna medan arbetet i den europeiska säkerhetskonferensen, ESK, syftar till att motverka och undanröja de konfliktanledningar som skulle kunna utlösa användning av vapen. Genom de förtroendeskapande åtgärderna på det militära området söker man också försvåra i synnerhet överraskande användning av vapen i lösningen av mellanfolkliga konflikter. Den europeiska säkerhetskonferensens mål är att inom tre sakområden eller korgar, definierade i slutdokumentet från den grundläggande konferensen i , främja fred. säkerhet och förståelse mellan länder och folk. Detta sker genom ett samarbete mellan länder samt och . Den första korgen upptar dels de s. k. principerna, såsom gränsers okränkbarhet, icke bruk av våld vid lösning av konflikter samt att iaktta de grundläggande mänskliga rättigheterna. Här finns också arbetet för förtroende-skapande åtgärder på det militära området. Den andra korgen behandlar samarbetet inom teknologi, handel, kultur miljövård och information. I den tredje korgen ligger frågor om mänskliga kontakter, föreningsfrihet, rörelsefrihet och andra frågor inom komplexet grundläggande mänskliga rättigheter. Den mest konkreta delen av arbetet inom ESK har varit försöken att befästa respekten för de mänskliga rättigheterna och öppna gränserna för ett naturligt umgänge mellan de europeiska folk, som trots sin gemensamma historia och kultur genom den sovjetiska diktaturstatens grepp om så tragiskt har skilts åt. Först genom respekt för nationers rätt till självbestämmande och för individens medborgerliga rättigheter och individuella frihet kan man skapa den avspänning, som är förutsättningen för att internationell säkerhet ska kunna bygga på förtroende i stället för på maktbalans. Med den inriktning det säkerhetspolitiska arbetet inom ESK fått, har det också öppnats intressanta möjligheter att, genom förtroendeskapande åtgärder och restriktioner på det militära området, minska risken för överraskande angrepp och hindra att vapnen kommer till användning. Under den pågående uppföljningskonferensen i går också utvecklingen mot att nedrustningsförhandlingar kan komma att få sin plats inom ESK:s ram. Dessa kommer, som det ser ut , att föras enbart mellan militärallianserna, alltså med de 23 stater som ingår i Nato och . Under den delkonferens, som avslutades i , behandlades förtroende- och säkerhetsskapande åtgärder, s. k. CSBM, på det militära området. Konferensen får betraktas som förhållandevis framgångsrik och den svenska delegationen, sammansatt av erfarna förhandlare, militära experter och säkerhetspolitiskt kunniga forskare kunde göra en betydelsefull insats i förhandlingsarbetet. fick man en värdefull erfarenhet av - på grund av de förhandlade åtgärdernas natur - att tvingas göra en rent militär utvärdering av effekterna av olika förslag. De rustningskontrollåtgärder, som ser ut att bli aktuella i kommande förhandlingar, inte minst inom ESK, ser ut att bli alltmer militärt betydelsefulla och kan bli en allt viktigare komponent i de militära styrkerelationerna och för maktbalansen i . som det är viktigare än någonsin med en realistisk och omsorgsfull planering är det svårare än förr att förbereda svenskt agerande inom de militära delarna av ESK. Vi vet ännu inte på vilket sätt vi kommer att få möjlighet att följa eller få tillträde till den del av förhandlingarna, som ska innefatta nedrustning. Redan under kunde man skönja risker för att uppgörelser mellan militärallianserna kan komma att få en utformning, som i vissa lägen kan försvåra de neutralas säkerhetssträvanden. Risken för detta kan öka, om de neutrala staterna inte längre som fullvärdiga förhandlingsdeltagare får följa processen. kan det innebära en fördel att inte på det symmetriska sätt som präglat ESKuppgörelserna behöva underkasta sig restriktionsåtgärder. Med tanke på de neutralas ojämförligt mindre försvarsresurser skulle sådana kunna drabba dem ofördelaktigt. kommer dock att deltaga fullt ut i den del av förhandlingen som ska fortsätta arbeta med förtroendeskapande åtgärder. Ett visst framåtsyftande forsknings- och utvecklingsarbete på detta område pågår och det behöver fortsättas. Med tanke på de försvarspolitiska kunskaper och tekniska resurser, som de olika alliansfria och neutrala staterna förfogar över, kan det förutsättas att ett förhållandevis tungt ansvar för att ge dessa förhandlingar tillräcklig tyngd och intresse, kan komma att vila på svensk kreativitet och uthållighet. Detta gäller särskilt som det finns en risk för att de alliansbundna staterna, som givetvis även har mycket större förhandlingsoch utvecklingsresurser, kan komma att koncentrera dessa till 23-statsförhandlingarna. Redan under innevarande budgetår måste betydande intresse ägnas förberedelserna för en svensk handlingsberedskap inför det fortsatta arbetet inom ESK. Detta gäller till en början bland annat för att försöka påverka avgränsningen av de båda områdena förtroendeskapande åtgärder å den ena sidan och nedrustning å den andra så att så många tunga frågor som möjligt kommer att beröras i 35-statsförhandlingen. Inom ramen för det av oss tidigare i motionen föreslagna utvecklingspro- Mot. jektet Europeisk stabilitet och nedrustning kan frågor både tillhörande U406 35-statsförhandlingarna område och alliansfrågorna belysas. Genom ett sådant arbete bör vi kunna få en stabil grund för goda kommande svenska insatser i de militärpolitiska och rent säkerhetspolitiska delarna av ESKförhandlingarna eller i anslutning till dessa. Det förefaller som om man i förhandlingarna i kommer att nå enighet kring de bärande principerna för ESK-arbetet. Betydande tyngd åt de militära förhandlingarna inom första korgen behövs också för att upprätthålla den traditionellt högt prioriterade balansen mellan ESK:s korgar. Det finns risk att tyngden i denna del av den första korgen minskar, om alltför många viktiga frågor, t. ex. doktrinfrågor och restriktionsåtgärder hamnar i de alliansstaterna förbehållna nedrustningsförhandlingarna. Behov finns också av framsteg på de ekonomiska, miljöpolitiska och informationsteknologiska områdena inom den andra korgen. Där är bland annat avgränsningen mot vad som ska behandlas i andra internationella organ ännu oklar. De frågor, som under i visat sig vara mest svårlösta är frågorna om de mänskliga dimensionerna, om de mänskliga rättigheterna och den för oss självklara rättigheten att få resa ut och in i sitt eget fosterland. De östeuropeiska staterna visar fortfarande upp stora brister vad gäller efterlevnaden av de principer, som redan överenskommits. Att det under dessa förhållanden är svårt att komma vidare mot nya överenskommelser är uppenbart. De s. k. Helsingforsgrupper, som med början i bildades för att följa hur avtalen efterlevdes synes fortfarande ha svårigheter att arbeta, t. ex. i de baltiska staterna. I , där den ursprungliga Helsingsforsgruppen genom fängslanden, förvisningar och övergrepp helt eliminerades, har nya grupper uppstått. De sammanhålls av Pressclub Glasnost, som anslutit sig till den internationella . Detta fick ske telefonledes representanter vägrats utresa till det möte federationen höll i . Den internationella federation, som har säte i , och svensk generalsekreterare, driver ett outtröttligt och kvalificerat arbete för att sprida kunskap om Helsingforsdokumentet och bevaka dess efterlevnad. Det är ett självklart krav på signatärmakterna att medborgarrättsgrupper, vars arbete består i spridning av kunskap om och kontroll av efterlevnad av Helsingsforsdokumentets dimensioner om de mänskliga rättigheterna ska få verka i enlighet med deklarationens anda ska få verka i sina hemländer. Det är viktigt att opinionsmässigt stöder och inom ESK bevakar dessa gruppers rättigheter. Vad gäller frågan om vad regeringen planerar för det fortsatta arbetet inom ESK är uppgifterna i propositionen, liksom i övrigt när det gäller det nedrustningspolitiska arbetet, ytterst knapphändiga. Den ökning av ekonomiska resurser som anges under punkten F:2 är endast skenbar, eftersom 14 hälften belöper sig på kostnader för efterlevnad av de överenskommelser Mot. 1987/88 som ingicks i , och inte till själva förhandlings- eller U406 utvecklingsarbetet. Vilka reella personella och andra resurser som kan komma att behövas för själva förhandlingsarbetet, är bl. a. beroende av hur många av eventuella delkonferenser, som kommer att infalla under det kommande budgetåret. Det är också viktigt, att t. ex. via det förberedande expertarbetet upprätthålla en viss personell kontinuitet på detta komplicerade område. Vad ovan anförts om riktlinjerna för fortsatt svenskt arbete inom ESK bör som sin mening ge regeringen till känna. Fördelning av resurser för en effektiv svensk nedrustningspolitik: av tradition engagerade arbete inom den internationella nedrustningspolitikens ram har tveklöst ett brett stöd hos svenska folket. Under anslaget F, Nedrustnings- och säkerhetspolitiska frågor, anslås medel för det nödvändiga forsknings- och utvecklingsarbete som stöder nedrustningspolitiken och för säkerhetspolitisk forskning vid internationella fredsforskningsinstitut () samt vid . I förhållande till vad som avdelas för dessa ändamål anslås under samma anslag stora summor på den verksamhet för upplysning och studier på området fred och nedrustning, som bedrivs av olika ideella föreningar eller sammanslutningar, s. k. fredsrörelser. Moderata samlingspartiet delar inte regeringens uppfattning att svenska folkets fredsvilja är beroende av att fredsrörelser och andra ideella organisationer, med statliga medel, bedriver s. k. fredsupplysning. Vissa av de organisationer, som åtnjuter statsbidrag för denna typ av verksamhet kan säkerligen fortleva helt utan statsbidrag och därmed också med större integritet behålla beteckningen non-governmental organisations, en beteckning, som i internationella sammanhang kan vara av betydelse då det gäller tillträde till konferenser m. m. Detta gäller uppenbarligen t. ex. arbetarrörelsens fredsforum, som har tillgång till det socialdemokratiska partiets och fackföreningsrörelsens mycket stora ekonomiska resurser. Det anges i propositionen att behovet av att inom folkrörelserna bygga upp kunskap på freds- och nedrustningsområdet är stort. Vi har ingen anledning ifrågasätta denna bedömning, men finner det inte befogat att för den skull inrätta ett nytt forskningsanslag. Kvalificerade kunskaper inom området fred och nedrustning, även anpassad till folkrörelsernas behov, torde finnas att tillgå, bland annat med hjälp av de institutioner vid universiteten i , och , som förfogar över speciella professurer i fredsforskning. Den nyinrättade delposten Studier och forskning under detta anslag bör utgå. De reella resurserna under anslaget F:5 Forskningsverksamhet för rustningsbegränsning och nedrustning, vilket bekostar större delen av den 15 forskningsverksamhet, som är grundläggande för den höga tekniska kvalité- Mot. 1987/88 ten på det svenska nedrustningsarbetet, föreslås av regeringen minska järn- U406 fört med tidigare. Det kan också nämnas att den enda instans, som när det gäller freds- och säkerhetspolitisk upplysning, riktad till den svenska allmänheten, kan garanteras utarbeta materialet i samklang med den officiella svenska säkerhetspolitiken, är Styrelsen för psykologiskt försvar. Under annan huvudtitel föreslås för denna myndighet, som även, och huvudsakligen, har andra uppgifter, och som särskilt prioriterats försvarsbeslut, ett totalanslag på , vilket inte innebär någon reell ökning. Mot denna bakgrund kan vi inte finna det befogat med en trettioprocentig ökning av anslaget F:3. Vi föreslår oförändrat anslag vad gäller de s. k. grundbidragen till organisationerna, dock med en omfördelning som regeringen därvid kan komma att göra. Denna bör ske med utgångspunkt från att organisationer med seriös verksamhet eller utan andra ekonomiska resurser av betydelse, kan få ökat stöd medan andras minskar. Med tanke på att ett nytt fredslotteri kommer att tillföra medel för projekt, föreslår vi att projektanslaget minskas med två miljoner jämfört med föregående budgetår. Anslaget F:3 föreslås således, sådan det föreslagna nya anslaget till studier och forskning utgått, anvisas med sammanlagt . a. förstärkning av den säkerhetspolitiska forskningen För att långsiktigt skapa en större kunskap om den svenska säkerhetspolitiken, inte minst på det utrikespolitiska området är forskningsverksamheten vid universitet och högskolor liksom vid en rad andra institut som FOA, och av stor betydelse. Det är viktigt att t. ex. samhällsvetenskapliga forskningsrådet uppmärksammar möjligheter att vid universitet och högskolor stödja projekt med säkerhetspolitiskt relevant inriktning. Organisatoriskt har den säkerhetspolitiska forskningen en svag ställning vid våra universitet och högskolor. Ingen professur med inriktning mot säkerhetspolitisk forskning finns i . En avsevärt mindre medelsram än den regeringen föreslagit för delposten Studier och forskning under anslaget F:3 skulle genom anknytning till de etablerade statsvetenskapliga institutionerna med betydligt högre effekt ge tillskott av för hela samhället viktiga kunskaper, än den inriktning regeringen föreslagit. En sådan anknytning och förstärkning av forskningen på detta område skulle öppna nya utbildningsmöjligheter för studenter och forskare. Eftersom resurserna för vad som benämnes freds- och konfliktforskning synes goda, bör en inriktning mot säkerhetspolitisk forskning i stället eftersträvas. I olika sammanhang har försvarsutskott såväl som utrikesutskottet uttalat sig positivt om behovet av en sådan för- 16 Vi hemställer att ånyo uttalar sig för behovet av en så- Mot. dan förstärkning och hos regeringen begär förslag till hur den ska ske. Av speciell betydelse är - och kan framför allt med större resurser bli - den forsknings- och föreläsningsverksamhet, som bedrivs vid . Forskningsverksamheten försvåras av ständiga ekonomiska problem och har under en följd av år skjutit en del av dessa framför sig. Institutet har i sitt budgetäskande /89 begärt en höjning av statsbidraget för forskningsverksamheten med . för att klara akuta ekonomiska problem, vilka ej längre kan skjutas . Detta har endast till en mindre del tillstyrkts av regeringen. Institutet har organiserat sin verksamhet i olika programområden, som är särskilt relevanta för utrikes-, säkerhets- och nedrustningspolitik. Man bedriver också en mycket aktiv utåtriktad verksamhet av hög kvalitet. Mot denna bakgrund hemställer vi att nu löpande verksamheten vid forskningsavdelningen får den anslagsökning som begärts, varvid anslaget för forskningsverksamheten i dess nuvarande omfattning bör utgå med . c. utbyggnad av institutets verksamhet En inhemsk säkerhetspolitisk forskning kan i större utsträckning än den omfattande forskningen i andra länder förväntas intressera sig för frågor av speciell vikt just får svensk säkerhetspolitik och för förhållandena i vår närmaste omgivning. Det är också viktigt att vi kan deltaga som en kvalificerad part i den viktiga och allt intensivare internationella dialog, som förekommer framför allt mellan fria forskningsinstitut med inriktning på strategiska studier. Såväl vår egen säkerhetspolitik som vårt agerande i den internationella nedrustnings- och rustningskontrollpolitiken måste såvitt möjligt stå på egna ben. Att ge ett internationellt namn i meningsutbytet på det strategiska området fordrar att vi bygger upp ett institut med tillräckliga resurser. är det naturliga embryot för en sådan verksamhet. Jämfört med liknande institut i andra europeiska länder, för att inte tala om i , är dock dess resurser blygsamma. De bör stegvis utbyggas. Som ett steg i denna riktning föreslår vi att institutet under kommande budgetår tillförs ekonomiska medel för ytterligare två forskartjänster med inriktning på strategiska studier. För detta bör ett anslag på utgå. Sedan denna förstärkning etablerats, bör anslaget fortsättningsvis ingå i det ordinarie statsbidraget till forskningsverksamheten vid . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om svensk anknytning till nedrustningsförhandlingar i anslutning till ESK, 2. att beslutar under anslaget F.5 Forskningsverksamhet för rustningsbegränsning och nedrustning anslå ett belopp om 3 milj. kr. för ett tvärinstitutionellt forskningsprojekt vid FOA varvid anslaget kommer att uppgå till , 3. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts om inriktningen av det svenska arbetet i CD i Généve för att åstadkomma ett fullständigt kärnvapenprovstopp,