ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02Sf305 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf 305 av () om arvoderingen av ledamöter i socialförsäkringsnämnd I de socialförsäkringsnämnder som verkat har det beretts ledamotskap av en grupp egenföretagare. Det är en viktig grupp som på detta sätt ger sina synpunkter i de ärenden som behandlas av nämnden. Det föreligger dock en märklig orättvisa när det gäller arvoderingen av dessa ledamöter. För dem som innehar lön av tjänst utgår sammanträdesersättning efter den förlorade inkomst som har uppstått för att fullfölja uppdraget. Detta gäller ej för gruppen egenföretagare som då erhåller en fast summa för varje sammanträde som inte motsvarar det verkliga inkomstbortfallet. Egenföretagares arvodering måste därför förändras så att exempelvis den sjukpenninggrundande inkomsten används som måttstock för att beräkna ersättningen. Önskar vi för framtiden ge socialförsäkringsnämnderna en bred sammansättning bör det också vara ekonomiskt möjligt för egenföretagare att kunna delta. Ofta måste avbytare anlitas, arbetsuppgifter måste omdisponeras och detta betyder naturligtvis även för egenföretagaren en inkomstförlust. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande arvodering av ledamöter i socialförsäkringsnämnder.
mot · GB02Sf306 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf 306 av m. fl. (c) om undantagandepensionärer Nuvarande regering har i regeringsförklaring och på andra sätt lovat att förbättra de sämst ställda pensionärernas situation. Tyvärr följs ej det löftet av annat än tomma ord. Det finns inte något i årets budgetförslag som visar speciell effekt för de sämst ställda pensionärerna. Tvärtom drabbas de särskilt hårt av de taxehöjningar som skett för hemtjänstinsatser, färdtjänst och annan service. Den grupp av sämst ställda pensionärer som under alla år krävt förbättringar för utgörs främst av de s. k. undantagandepensionärerna. Vi kräver att den bestraffning som sker av dem som valde att stå utanför ATPsystemet skall upphöra. De som valde detta förfaringssätt gjorde det av olika skäl. I många fall rörde det sig om egenföretagare med låga inkomster. Genom att de inte kunde yrka avdrag i sin deklaration för ATP-avgiften, har de i själva verket bidragit med en del av sin inkomst till skattesystemet. Reglerna för utbetalning av pensionstillskott missgynnar dessa pensionärer. Dessa båda pensionsformer finansieras på olika sätt. ATP-pensionen finansieras genom avkastning från AP-fonderna och av de avgifter som nuvarande ATP-avgifter ger i form av inkomst. Pensionstillskotten kom till för att utjämna inkomstklyftorna mellan låginkomsttagare bland pensionärerna och fanns inte aktuella när undantagande från ATP valdes. En översyn av reglerna skall ske i pensionsberedningen på uppdrag, men enligt uppgift är den översynen ännu ej påbörjad. Det finns många krångliga och knappast hedrande orättvisor för dem som valde att begära undantagande. Änkorna till undantagandepensionärer har under lång följd av år drabbats synnerligen orättfärdigt. bortser man dock endast från mannens undantagande från ATP vid bestämmande av pensionstillskott till hennes ålders- eller förtidspension. Således tas fortfarande hänsyn till mannens undantagande vid utgivande av änkepension efter mannen. Detta var inte avsikten vid riksdagsbeslutet att avskaffa orättvisorna för de s. k. undantagandeänkorna. Vi räknar med att detta förhållande skall tillrättaläggas. Beslutet rörande pensionstillskott till undantagandeänkorna bör omfatta även den rena änkepensionen. Varför dessa undantag görs är helt ofattbart. 1987/88 Sf306 Med stöd av det anförda hemställs 1. att beslutar att alla pensionärer med låg eller ingen ATP tillerkänns rätt till pensionstillskott, 2. att beslutar att alla änkor efter undantagandepensionärer tillerkänns pensionstillskott även till änkepensionen. () () () () ()
mot · GB02Sf308 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sf 308 av och () om tillsättningen av chefstjänstemän vid försäkringskassorna De allmänna försäkringskassorna är självständiga offentligrättsliga organ med egna styrelser. Kassorna står under tillsyn av . tillsattes en utredning, den s. k. RFV-översynen, som bl. a. föreslog införandet av ett rambudgetsystem för kassorna. Detta skulle enligt RFV-översynens uppfattning möjliggöra en ökad decentralisering av ansvar och befogenheter i bl. a. administrativa ärenden från till försäkringskassorna och deras styrelser. När det gäller tillsättning och entledigande av tjänstemän föreslog RFVöversynen att skulle tillsätta och entlediga samtliga tjänstemän med undantag för direktör, biträdande direktör, försäkringschef och sektorchef vid allmänna försäkringskassa (totalt ca 37 tjänster), som skulle tillsättas och entledigas av . beslöt med anledning av regeringens proposition att direktör och de andra tjänstemän hos försäkringskassa, som regeringen föreskriver, skall tillsättas och entledigas av . Regeringen beslöt 1982, att direktör, avdelningschef och högre tjänsteman hos skall tillsättas och entledigas av . Detta innebar att RFV skulle tillsätta och entlediga ca 125 fler tjänstemän än vad RFV-översynen föreslagit. I enlighet med beslut om införande av rambudgetering hos kassorna har flera beslut i administrativa frågor överförts från till kassorna. Vidare konstaterade utredningen om förtroendevalda i försäkringskassorna i sitt betänkande 1985 att kassastyrelserna har ansvar både för socialförsäkringen och de administrativa ledningsfunktionerna. Med utgångspunkt från detta ansvar borde enligt vår mening försäkringskassornas styrelsers befogenheter omfatta även tillsättning och entledigande av samtliga tjänster vid försäkringskassa inkl. kassans direktör. Kassorna leds av en förtroendevald styrelse och är enligt vår uppfattning väl skickade att själva tillsätta och entlediga samtliga tjänstemän vid kassan. Mot bakgrund av ovanstående anser vi att 18 kap. 13 § i lagen om allmän försäkring skall omformuleras så, att direktör och övriga tjänstemän tillsätts och entledigas av kassan. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rätt att tillsätta och entlediga tjänstemän. () () 1987/88 Sf308
mot · GB02Sf309 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf309 av och (m) om möjlighet för privatpraktiserande psykolog att utföra psykometriska utredningar inom socialförsäkringens ram Objektiva psykologiska diagnosmetoder, t. ex. psykometri, används allt mera inom den psykiatriska vården. Metoden anses välbeprövad och pålitlig och har visat sig vara värdefull även vid behandling av kroppsskada. Vid skalltrauma med påföljande hjämpåverkan eller misstanke om sådan har man länge använt psykologiska test för att påvisa bortfall av vissa funktioner. Metoden kan även användas vid andra typer av trauma, där hjärnan inte varit utsatt för direkt åverkan, t. ex. vid inbrott, trafikolyckor eller olyckstillbud. Inom rättspsykiatrin är den en ofta använd metod. Enligt en utvärdering av psykometriskt utredningsarbete vid den allmänna rehabiliteringskliniken vid i framgick att man vid psykometrisk utredning funnit en annan diagnos än den som patienten vårdats under i av fallen. Behovet av psykometriska undersökningar är stort, men väntetiderna vid sjukhusen är tyvärr långa, ofta . Tid är pengar, då de långa väntetiderna innebär sjukskrivningsbehov för patienten. fördröjs lämpliga behandlingsåtgärder och rehabilitering. De flesta landsting har bristande psykologresurser för dessa undersökningar. Privatpraktiserande psykologer borde därför ges möjlighet att inom socialförsäkringens ram utföra sådana undersökningar. Detta skulle vara ekonomiskt fördelaktigt, då sjukskrivningstiden borde kunna nedbringas väsentligt vid snabb, adekvat vård. Enskilt bedriven vård i mindre enheter kan också erbjuda andra fördelar som t. ex. ökad sekretess och personlig omvårdnad. Ett försöksprojekt kunde t. ex. ge värdefulla erfarenheter för kommande beslut. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om utredning och förslag rörande privatpraktiserande psykologers möjlighet att utföra psykometriska undersökningar inom den allmänna försäkringens ram. () (m) 1 1 1987/88. Nr S/309-318
mot · GB02Sf310 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf310 av och i (m) om hemarbetandes sjukförsäkringsförmåner S. k. hemmamakar har varit sjukpenningförsäkrade för . per dag genom hemmamakeförsäkringen. Fr. o. m. kvarstår inte ens denna möjlighet inom den obligatoriska försäkringen för andra än dem, som var hemmamakeförsäkrade vid utgången av . Övriga har möjlighet att teckna en frivillig försäkring om lägst . per dag och upp till den s. k. garantinivån om . Den som är hemmamakeförsäkrad och tar ett förvärvsarbete riskerar att bli 0-klassad om vederbörande blir arbetslös. Någon möjlighet att återgå till hemmamakeförsäkringen finns nu inte. Särskilt hårt drabbad blir den som fyllt och blivit arbetslös, eftersom vederbörande då inte heller har möjlighet att ansluta sig till den frivilliga försäkringen. Vederbörande står då helt utan försäkringsskydd. Det är mycket svårt för någon i övre medelåldern att få ett nytt arbete, särskilt för kvinnor i glesbygd och i områden med stor arbetslöshet. Här finns alltså en grupp människor för vilka det sociala skyddsnätet är mycket bristfälligt. Ändå rör det sig om människor, som oftast utfört ett värdefullt arbete med egna barn, hem och jordbruk. Kvinnor, som på detta sätt ställts utanför försäkringen, anser inte heller att information om den frivilliga försäkringen varit tillfredsställande. De har helt enkelt inte vetat om, att de kunnat riskera att bli ställda på bär backe inom den allmänna försäkringen. Den s. k. hemmamakeförsäkringen var visserligen mycket bristfällig, men 8-kronan utgjorde ändå ett litet grundskydd, som kunde ha byggts på, när landets ekonomi förbättrades. Detta framgick också av en moderat reservation när försäkringen avskaffades. Det kan visserligen sägas, att hemmamakeförsäkringen inte är i överensstämmelse med andra obligatoriska socialförsäkringar, som i huvudsak betalas via arbetsgivaravgifter, men vi anser ändå att någon form av grundskydd borde finnas även för de hemarbetande. Hemarbetande känner sig diskriminerade av många skäl. Deras arbete räknas inte in i BNP. Familjepolitiken gynnar de förvärvsarbetande genom stora daghemssubventioner. En hemarbetande med flera barn anses inte berättigad till socialbidrag inom , om hon/han inte tar erbjudet förvärvsarbete utom hemmet och inom den allmänna försäkringen finns ingen social trygghet. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär en utredning rörande möjligheten att erbjuda hemarbetande någon form av grundskydd inom den allmänna försäkringen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att informationen om den frivilliga försäkringen för hemarbetande bör intensifieras. () ()
mot · GB02Sf311 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf311 av m. fl. (m) om reglering av det s. k. arbetsgivarinträdet 3 kap. 16 § lagen om allmän försäkring reglerar det s. k. arbetsgivarinträdet. Statligt anställda har sin trygghet under sjukdom ordnad genom att arbetsgivaren uppbär den försäkrades sjukpenning och i sin tur betalar arbetstagaren sjuklön. Detta system kan ibland ställa till problem för den enskilde. Ett exempel ur levande livet: En kvinna arbetar heltid vid en länsstyrelse och har sin sjuklön via arbetsgivaren vid sjukdom. Hon övergår emellertid till ett arbete inom det privata näringslivet men arbetar kvar vid . Vid sjukskrivning får kvinnan i fråga av sjukpenningen liksom sjukvårdsförmåner. Resten av sjukpenningen, d. v. s. , går till , som fortfarande kvarstår som huvudarbetsgivare. Inkomsten delas inte mellan de båda arbetsgivarna. Enligt lagen om allmän försäkring (AFL) får arbetsgivaren i den ordning regeringen bestämmer uppbära arbetstagarens sjukpenning till den del den inte överstiger den utbetalda lönen. - Trots detta kan alltså arbetsgivaren behålla av lönen i det aktuella fallet, medan arbetstagaren får de återstående (motsvarande en dags arbete ). Förhållandet kan brytas endast om den försäkrade hos begär utträde ur arbetsgivarinträdet. Någon ändrad sjukpenning får emellertid vederbörande inte förrän efter sedvanliga (och enligt kommande lagregel ). Den enskilde förlorar alltså den sjukpenning han/hon har rätt till. Detta förhållande bör rättas till. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att bör ges i uppdrag att utforma regler, som automatiskt reglerar den enskildes sjukpenningförsäkring så att vederbörande inte behöver förlora på att ha såväl statlig som enskild arbetsgivare.
mot · GB02Sf312 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf312 av och (m, s) om neurosedynskadades ersättning och inkomstberäkning träffades ett förlikningsavtal mellan AB och representanter för neurosedynskadade barn om viss årlig ersättning till de drabbade barnen. Genom lag om skattefrihet för ersättning till neurosedynskadade, SFS 1971:118, skall ersättningen från till neurosedynskadade vid taxering till statlig eller inkomstskatt icke utgöra skattepliktig ersättning för mottagaren. Visserligen finns ersättning enligt ovan icke nämnd såsom inkomst, som icke skall beaktas vid beräkning av inkomst enlig lag 1962:392 om hustrutilllägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension eller kungörelsen med föreskrifter om tillämpningen av lagen (1962:392). I nu gällande skrift Bostadstillägg och Hustrutillägg till Folkpension finns icke heller något angivet angående bedömningen av ersättning till neurosedynskadade. Ersättningen är ej att bedöma som pension eller annan inkomst och finns ej heller i gällande lagstiftning eller med ärendet berörda bestämmelser angivet att det är fråga om pension eller annan inkomst. Det måste därför vara uppenbart att det är felaktigt med hänsyn till att frågan ej är rättsligt reglerad bedöma ersättningen såsom pension eller annan inkomst. Det torde förhålla sig så att lagstiftaren i med ärendet berörd lagstiftning och gällande bestämmelser förbisett att uttryckligen uttala sig i denna fråga, enär endast ett fåtal skadade personer berörs därav. De neurosedynskadade i uppvisar olika grader av skador och förlikningsersättningen har naturligtvis anpassats efter dessa. Det finns skadade som kan utföra arbete medan andra har fått så grava skador att det är förenat med stora svårigheter att skaffa sig extra inkomster. De kan heller inte föra ett normalt liv eller bedriva fritidsaktiviteter utan är hänvisade till andra sysselsättningar, vilket normalt innebär större kostnad i form av allmänna olägenheter. När lagen om skattefrihet för ersättning till neurosedynskadade tillkom (SFS 1971:118) var naturligtvis avsikten att så mycket som möjligt underlätta för de skadedrabbade. Ersättningen skall därför inte heller tas med i inkomstberäkningen, där den kan negativt påverka beräkningen av kommunalt bostadsbidrag. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ersättning till neurosedynskadade enligt förlikningsavtalet med inte skall bedömas som pension eller annan inkomst. () () 1987/88 Sf312
mot · GB02Sf314 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf 314 av och () om föräldraförsäkringen I proposition 1987/88:100 bil. 7 föreslås vissa förändringar i rätten att erhålla tillfällig föräldrapenning vid vård av sjukt barn. Förslaget innebär att man under barnets 240 första levnadsdagar inte skall kunna ta ut tillfällig föräldrapenning med föräldrapenningen. Undantag medges från denna regel om barnet har stadigvarande barntillsyn eller vårdas på sjukhus. Den senaste större översynen av föräldraförsäkringen som beslutade om hade bl. a. som mål att åstadkomma enklare regler. Den nu föreslagna justeringen innebär att man på nytt krånglar till reglerna. Vilket i sin tur medför mera arbete för försäkringskassorna som har att administrera försäkringen. Man kan redan nu förese att begreppet stadigvarande barntillsyn kommer att bli ett problem för kassorna att definiera. Det blir också krångligare för familjerna. Det kan belysas med ett exempel. I en familj insjuknar såväl barn som moder. Med nuvarande regler kan fadern ta ledigt från arbetet och utnyttja tillfällig föräldrapenning för vård av barnet. Det kan han inte göra om den nu föreslagna förändringen genomförs. Familjen måste i stället välja en betydligt krångligare väg. Modern som har föräldrapenning får då i stället sjukskriva sig och begära överflyttning av föräldrapenningen till fadern. Denna byråkratiska omväg kommer nog inte så många familjer att välja. Troligast blir att fadern väljer att inte vara hemma eller så sjukskriver han sig. Av budgetpropositionen går inte att framläsa vilka olägenheter som nuvarande ordning medfört. Föredragande statsråd redovisar endast sin principiella syn på saken. Vi ser inga bärande motiv för att genomföra den föreslagna förändringen. Regeländringen leder bara till mera krångel för familjerna och för försäkringskassorna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att avslår den föreslagna ändringen i 4 kap. 10 § lagen om allmän försäkring.
mot · GB02Sf315 · 1988-01-26 00:00:00 — 1987/88:Sf 315 Av m. fl. (vpk) om förbättrat högkostnadsskydd Patientavgifterna för läkemedel, sjukresor och läkarbesök stiger oavbrutet. Högkostnadsskyddet, som tillkommit för att skydda mot alltför höga vårdkostnader, förbättras dock inte. Med föreslagna höjningar av patientavgifter för läkemedelsinköp till . fr. o. m. och höjningar av avgifterna för läkarbesök till . och sjukvårdande behandling till . 1989 urholkas högkostnadsskyddet ytterligare. Föreslagna höjningar innebär att sjukresa, läkarbesök och därmed föreskriven medicin för den enskilde kommer att kosta . För en pensionär med enbart folkpension kommer kostnaderna vid varje vårdtillfälle att bli avsevärt högre än inkomsten per dag. Därmed blir vårdavgifterna direkt begränsande för möjligheten att efterfråga vård. Vpk, liksom handikapprörelsen, har under en följd av år föreslagit förändringar i högkostnadsskyddet. Nuvarande regler för högkostnadsskyddet innebär att den enskilde får betala . innan kostnadsbefrielse för inträder. Därmed fungerar knappast det s. k. 15-kortet som ett verkligt skydd mot höga vårdkostnader. Vpk upprepar därför tidigare krav om att sjukresorna skall införas under kostnadsskyddet. För att begränsa kostnaderna för dem som har stort vårdbehov behövs en ytterligare tidsfaktor så att ingen behöver betala för mer än 5 resor, besök eller läkemedelsinköp under en månad. Sjukvårdande behandling skall berättiga till hel stämpel, liksom sjukresa tur och retur. Befrielse från ytterligare avgifter skall enligt vår mening införas när avgift för 10 besök, inköp av läkemedel eller resor erlagts. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att karensbeloppet för sjukresor skall omfattas av högkostnadsskyddet, 2. att beslutar att sjukresa tur och retur skall berättiga till hel stämpel i högkostnadsskyddet, 3. att beslutar att sjukvårdande behandling skall berättiga till hel stämpel i högkostnadsskyddet, 4. att beslutar att ändra reglerna för högkostnadsskyddets inträdande så att befrielse från ytterligare avgifter från första stämpelns datum införs när avgift för 10 besök, läkemedelsinköp eller resor erlagts, 5. att beslutar att ytterligare en tidsfaktor införs i högkostnadsskyddet så att ingen behöver betala för mer än 5 besök, läkemedelsinköp eller resor under en månad. (vpk) (vpk) 1987/88 Sf315
mot · GB02Sf316 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf316 av och () om reseersättning för besök hos sjukgymnast Arbetstagare som är anställda hos arbetsgivare anslutna till företagshälsovården kan bli ordinerade sjukgymnastik. Bor de långt från behandlingsstället kan resekostnaden bli betydande, eftersom reglerna inte medger reseersättning från . Enligt gällande bestämmelser i sjukreseförordningen 1 och 2§§ ges bestämmelser om resekostnadsersättning från sjukförsäkringen i samband med sjukvård som är ersättningsberättigad enligt lagen om allmän försäkring (1962:381). Med denna avses, på grund av sjukdom enligt lagen om allmän försäkring 2 kap. 2 och 5 §§, vård given av läkare eller annan vårdgivare inom offentlig vård och vård given av läkare eller sjukgymnast, som är uppförd på en av den allmänna upprättad förteckning. Dessutom utsägs i sjukreseförordningens 3 § punkt 7 att denna bestämmelse om reseersättning också skall tillämpas vid besök hos läkare vid företagshälsovårdsmottagning, som är registrerad hos allmän försäkringskassa. Motsvarande bestämmelse finns inte för sjukgymnaster vid företagshälsovårdsmottagning. Det är den sista meningen i den ovan angivna lagen , som vi motionärer vill aktualisera. Det kan ju vara en betydande grupp personer, som behandlas av sjukgymnaster och således får reskostnader som de själva måste stå för. Dessutom kan andra grupper också komma i fråga. Företagshälsovården kan t. ex. ha ordinerat en anställd till psykolog och då gäller samma bestämmelser, att inte reseersättning utgår. Det föreligger således olika bedömning för anställda som har ordinerats behandling från företagshälsovården och ordination från sjukhus. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en översyn om resekostnadsersättning vid ordinerad behandling hos t. ex. sjukgymnast.
mot · GB02Sf317 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf 317 av och () om ändring av sjukreseförordningen Enligt 10 § i sjukreseförordningen (1975:964) skall ett karensbelopp avräknas från den sammanlagda resekostnaden som den försäkrade får ersättning för. Vi har inget att invända mot att karensbelopp avräknas, men tilllämpningen av denna regel medför olägenheter för barnfamiljer. Om en familj med två barn t. ex. samordnar tider för barnens sjukbesök och inte har annan kommunikationsmöjlighet än egen bil, gör sjukkassan avdrag för två karensbelopp. Detta trots att endast en resa företagits. Om samma familj låter bli att göra denna samordning får man ersättning för två resor. Sjukkassornas tolkning av denna paragraf uppmuntrar inte till kostnadsbesparingar. Vi föreslår därför att 10 § ändras så att kostnaderna minimeras för såväl den enskilde som samhället. Enligt 13 § och 14 § i ovannämnda sjukreseförordning får ersättning för övernattning lämnas med högst . Denna bestämmelse har medfört att vårdsökande fått företa resor med övernattning i hemmet då detta utifrån gällande ersättningsbestämmelser varit ekonomiskt mest fördelaktigt för den vårdsökande. För samhället har det däremot varit dyrare. En ändring bör därför enligt vår mening göras i ovannämnda paragrafer. Sjukkassorna bör få möjlighet att ersätta den verkliga kostnaden för övernattning om denna blir lägre än motsvarande resekostnad. Denna ändring i sjukreseförordningen skulle vara till fördel såväl för den enskilde som för samhället. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen vidtar förändringar i sjukreseförordningen i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GB02Sf318 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf 318 om höjning av kommunalt bostadstillägg för För att förbättra möjligheterna för alla pensionärer att ha en bra bostad betalar kommunerna bostadstillägg. Staten lämnar bidrag till kommunerna för denna kostnad och kan därigenom också påverka reglernas utformning. Den fråga som tas upp i denna motion är att bostadstillägget är olika för gifta/sammanboende pensionärer och för ensamstående pensionär. Detta skapar problem, särskilt i det fall då efterlevande maka/make skall fortsätta att betala samma hyra med lägre inkomster. Förhållandet kan leda till att en pensionär tvingas flytta till en annan bostad, vilket faktiskt strider mot det övergripande målet i äldreomsorgen om kvarboende i den invanda miljön. Det borde kunna prövas huruvida statsbidragsreglerna kunde utformas så att högsta gräns för statsbidrag till kommunalt bostadstillägg för ensamstående pensionär sätts till samma belopp som för gifta/sammanboende, . Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn av statsbidragsregel för KBT.