mot · GB02U202 · 1988-01-19 00:00:00 — o Stödet till uppbyggnad av en demokratisk infrastruktur bör få väsentligt ökat utrymme i vårt bistånd. Till denna typ av mer direkt demokratistödjande insatser hör bl. - stöd till förberedelser och genomförande av val - stöd till uppbyggande av demokratiska institutioner såsom lokal självstyrelse - stöd till utvecklingen av fria massmedier bl. a. genom journalistutbildning - stöd till uppbyggande av en oberoende rättsskipning - stöd till såväl fria folkrörelser i allmänhet som opinionsbildande organisationer och politiska partier (i dessa fall förmedlat via ideella organisationer och folkrörelser i ) Denna typ av samarbete bör inte begränsas till programländerna utan ske med en betydligt vidare krets mottagare och med användning av en rad olika biståndspolitiska instrument. Dit hör landramarna, anslaget för Särskilda program, det föreslagna anslaget för projektbistånd i vissa , BITS seminarie- och stipendieverksamhet och anslaget för bistånd via folkrörelser och enskilda organisationer. Det bistånd som förmedlas via svenska ideella organisationer är utomordentligt värdefullt från demokratisynpunkt. Av vår egen historia kan vi lära vilken stabilitet och livskraft fria folkrörelser kan ge en spirande demokrati. I första hand bör svenska organisationer - missionen, kooperationen, kvinnoorganisationer, fackföreningar, näringslivsorganisationer, handikapporganisationer m. fl. - få förmedla bistånd för att bidra till uppbyggandet av motsvarigheter i . Där det är möjligt bör även det statliga biståndet ges i samarbete med enskilda organisationer snarare än med den offentliga administrationen i mottagarlandet. Svenskt statligt bistånd kan givetvis inte kanaliseras direkt till politiska partier i andra länder. Men bistånd till opinionsbildande organisationer i via t. ex. riksdagspartierna närstående stiftelser vore däremot en lämplig lösning. Erfarenheter från verksamhet av det här slaget i visar också att detta kan vara en framkomlig väg. Frågan bör därför utredas i lämpliga former. Dessa stiftelser skulle bl. a. stimulera en fri och oberoende debatt genom stöd till opinionsgrupper, ungdoms- och kvinnoorganisationer samt till utgivande av tidningar och tidskrifter. De skulle kunna stödja vidareutbildning av grupper som arbetar inom massmedia och dokumentation. De skulle kunna bidra till internutbildning och administrativ uppbyggnad av olika oberoende organisationer. Syftet skulle alltså i första hand vara att nå människor och organisationer som är väsentliga för opinionsbildningen och Mot. skulle kunna utgöra katalysatorer för en demokratisk utveckling. exempel på lämpliga aktiviteter är ett förslag till facklig utbildning som presenterats av företrädare för Nationalpartiet () i . annat exempel är stöd till utgivning av en tidning för det liberala partiet i , ett stöd som tidigare aktualiserats men inte beviljats enligt nu Ett riktmärke bör vara att det demokratistödjande bistånd som förmedlas direkt via SIDA och andra statliga organ fördubblas . o I alla svenska biståndsprojekt är det angeläget att främja ett ökat inflytande och deltagande från den berörda befolkningens sida bl. a. i syfte att sprida kunskap om och förtroende för demokratiska beslutsformer. a. av de svenska vattenprojekten i visar att ett effektivt bistånd måste utformas i nära samverkan med den berörda befolkningen - inte minst kvinnorna - och noga anpassas till deras förhållanden. Ett lokalt inflytande och ansvarstagande för projektens fortsatta skötsel måste planeras in redan från början. Detta är angeläget inte bara för att höja biståndets kvalitet utan också för att det erbjuder ett slags träning i demokrati och möjligheter att bygga upp lokala organisationer som kan bidra till mångfalden i samhället. På detta område pågår tillbaka en löftesrik kursomläggning i svensk biståndspolitik, som bör uppmuntras. Varje realistisk bedömning måste utgå ifrån att den demokratifrämjande effekten av ett lokalt folkligt deltagande i biståndsprojekten gör sig gällande först på ganska lång sikt. I totalitära stater är det mycket tveksamt om denna typ av deltagande annat än i mycket begränsad utsträckning har möjligheter att påveka det politiska systemet i demokratisk riktning. o Biståndsformer som skapar förutsättningar för en demokratisk samhällsutveckling såsom stöd till en friare ekonomi och en mer utbredd småföretagsamhet bör utnyttjas mer. Det bör understrykas att en friare ekonomi med en livaktig småföretagsamhet innebär mångfald och en begränsning av statens makt på ett sätt som gynnar - om än inte garanterar - en utveckling i demokratisk riktning. Det är till fördel både för demokratin och för den ekonomiska utvecklingen i om centralstyrningen minskar, marknaden uppmuntras och entreprenörskap får stöd. Det är viktigt att ge utrymme för kreativitet och skapande människor. Till denna typ av insatser kan också räknas biståndsformer som främst skapar en individuell beredskap för ett aktivt deltagande i samhällslivet: bl. a. stöd till grundläggande skolutbildning och olika typer av kulturbistånd, såsom stöd till folkbibliotek. Även forskningsbistånd som kanaliseras via SAREC kan ha betydelse för demokratin. Vilken effekt den här typen av insatser får är givetvis beroende av hur snäva ramar mottagarlandets regering sätter. Förutsättningarna för denokrati förbättras avsevärt om analfabetis är det uppenbart att en utbildning med starka Mot. 1987/88 inslag av ensidig politisk uppfostran inte bör ingå i svenskt bistånd. o I dialogen med mottagarländerna bör vi med större tydlighet och skärpa hävda de demokratiska värdena och framföra vår kritik mot kränkningar av de mänskliga rättigheterna. har all anledning att tala klartext i umgänget med mottagarländerna. Övergrepp mot mänskliga rättigheter blir inte mer acceptabla eller ursäktliga för att de begås i ett Iand som får svenskt bistånd. Tvärtom ger biståndssamarbetet både ett särskilt ansvar och särskilda möjligheter som vi inte får försumma att utnyttja. Den regelbundet återkommande s. k. dialogen med mottagarländerna bör därför i än högre grad användas för att främja de mänskliga rättigheterna och markera demokratimålets betydelse. Det är givetvis av stor vikt att alla svenska personalkategorier, som är indragna i biståndsarbetet (handläggare på SIDA i och på biståndskontoren, experter m.fl.) är införstådda med och på olika sätt främjar demokratimålet. o Vid valet av nya programländer bör våra möjligheter att bidra till en demokratisk utveckling vara ett väsentligt kriterium. Vi menar att bör använda en del av ett ökande bistånd till att uppta samarbete med nya programländer. Vid valet av dessa bör möjligheterna att bidra till en demokratisk samhällsutveckling vara ett väsentligt kriterium. Det innebär - som vi understrukit tidigare - inte att vi främst skall söka efter stabila demokratier. Däremot bör vi undvika att ta upp biståndssamarbete med stater vars regimer är stabilt totalitära och där vi bedömer våra möjligheter att bidra till en förändring inom överskådlig framtid som små. När vi värderar demokratiska inslag i tänkbara mottagarländer bör vi bl. a. ta hänsyn till möjligheterna att framföra kritik utan risk för repressalier, rättssäkerheten och existensen av oberoende organisationer och demokratiska krafter vid sidan av statsmakten. 0 Vi bör i väsentligt ökad utsträckning gå in med begränsade demokratistödjande insatser även utanför kretsen av programländer. 1 har vi länge givit humanitärt bistånd till diktaturernas offer men dragit oss ur för snabbt, när militär juntorna kastats ur sadeln och en mer demokratisk utveckling stått för dörren. I länder där demokratin är ung är stöd till organisationer och politiska föreningar särskilt angeläget. De demokratiska institutionerna är i allmänhet ännu bräckliga, folkrörelsetraditionerna ofta mycket begränsade och partierna svaga. Även begränsade biståndsinsatser under demokratins känsliga barndom kan därför vara av stort värde. Här kan förslaget om bistånd via svenska stiftelsen få stor betydelse. Men även andra demokratistödjande insatser bör komma i fråga. Det är glädjande att anslagsposten Särskilda program nu kommer att användas i detta syfte. a. detta ändamål bör ytterligare 25 milj. kr. Även den utbildningsverksamhet som bedrivs i BITS regi bör aktivt Mot. användas som ett demokratifrämjande instrument, dels genom att moment U202 av detta slag läggs in i olika typer av utbildningar, dels genom att särskilda kurser som behandlar demokratifrågor anordnas. Vi föreslår längre fram att BITS för tekniskt samarbete tillförs ytterligare 20 milj. kr. o Det humanitära biståndet som går bl. a. till offer för diktaturerna i och bör utvidgas både geografiskt och ekonomiskt. I en situation där det politiska förtrycket i hårdnar är det angeläget att utökar sina humanitära insatser. Även i finns liknande mycket omfattande behov. Vi förordar att anslagen höjs med 20 milj. kr. för och 40 milj. kr. Det finns dock ingen anledning att som begränsa möjligheterna att ge humanitärt bistånd till människor som utsatts för förföljelse enbart till och . En motsvarande anslagspost för är väl motiverad, inte minst mot bakgrund av situationen i och . 20 milj. kr. bör avsättas för detta ändamål. Detta anslag bör bl. a. kunna användas för insatser för människor som bor i de av ockuperade områdena utan att vara flyktingar och lever under mycket svåra förhållanden. o Demokratimålet bör ges ökat utrymme i den biståndspolitiska beslutsprocessen. Frågan om demokrati och mänskliga rättigheter har behandlats relativt summariskt i biståndspolitiska beslutsunderlag, både från SIDA och från regeringen. I budgeten behandlas visserligen dessa frågor under en särskild rubrik, men situationen i de enskilda mottagarländerna redovisas mycket sparsamt. Vi menar att demokratimålet bör ges ökat utrymme både när SIDA utarbetar underlag för nya samarbetsavtal och i den redovisning för biståndssamarbetet med olika länder som regeringen lämnar i budgeten. Informationen bör gälla såväl den aktuella situationen som en bedömning av det svenska biståndets möjligheter att påverka utvecklingen. I utarbetar en rapport om förhållandena beträffande demokrati och mänskliga rättigheter i de norska mottagarländerna. Regeringen bör ta initiativ till att liknande oberoende redovisningar utarbetas även i . Enskilda orgnisationer, särskilt missionen, utgjorde pionjärerna i svenskt internationellt solidaritetsarbete i de fattiga länderna. Den kunskap, erfarenhet och förståelse för de människor och kulturer det rör sig om som organisationerna givit har varit och är ovärderlig. har det rått en vanföreställning att endast staten kan bedriva en effektiv biståndsverksamhet. Särskilt sedan 1976 inom regeringen fick ansvar för det svenska biståndet har denna uppfattning vederlagts och biståndet genom de 23 enskilda organisationerna ökat betydligt. Allt fler av de svenska folkrörelser na gör insatser i de fattiga länderna, vilket är mycket glädjande. Ideella organisationer har ofta lättare att nå ut till de människor som U202 verkligen behöver hjälp och når ofta beundransvärda resultat med blygsamma insatser. De har ofta en erfarenhet av u-landsarbete som sträcker sig långt utöver vad de statliga biståndsorganen kan uppvisa. Åtskilliga har skaffat sig en lokal kunskap som gör insatserna effektiva. Ideella organisationer är flexibla och kan gå direkt på problemen utan formella omvägar. Deras administration på hemmaplan är oftast liten och obyråkratisk. De har kontakter med organisationer i mottagarlandet vilket är en av förutsättningarna för att svenska ansträngningar skall mötas av motsvarande engagemang ute på fältet. Enskilda medarbetare gör engagerade insatser som biståndsarbetare, ofta till lägre kostnader än offentlig biståndsverksamhet. Organisationerna ger utrymme för eldsjälar som är ovärderliga för svenskt bistånd. Inte minst på detta område behöver vi uppmuntra och släppa fram skapande människor. De ideella organisationernas medlemmar och lokala föreningar i gör beundransvärda insatser både för att samla in mer resurser till ulandsverksamheten och för att sprida information om och bilda opinion för u-landsbistånd och internationell solidaritet. föreslår i en annan motion till detta en avdragsrätt i form av en skattereduktion för gåvor till internationellt bistånd. Det är angeläget att på detta sätt uppmuntra enskilt ansvarstagande för hjälpen till de fattiga länderna. Förslaget kan också bidra till att större resurser överförs från till . Den särskilda översynsgrupp som på uppdrag av SIDA lade fram en rapport om bistånd genom de enskilda organisationerna framhöll i allt väsentligt det ovan anförda. Den konstaterade vidare att vissa organisationer har en kapacitetsgräns för att snabbt kunna utöka sin verksamhet medan andra åter har kapacitet för att utöka sin verksamhet. har glädjande nog beslutat om större ökningar än vad regeringen förordat. Särskilt när biståndet inriktas på de fattigaste människorna och på landsbygdsutveckling är det naturligt att låta en växande andel av biståndet kanaliseras via enskilda organisationer. Det kan också vara ett sätt att utnyttja ett ökat u-landsbistånd utan en alltför kraftig ökning av . är det viktigt att SIDA:s kapacitet, främst vid biståndskontoren, att ge råd och hålla fortlöpande kontakt med de olika organisationerna förstärks. Förslagen att förenkla och utveckla ramavtalen med de större enskilda organisationerna gör det möjligt att kanalisera en väsentligt ökad andel av det svenska biståndet genom enskilda organisationer. En långsiktig utfästelse bör nu ges om fortsatt växande anslag till en miljard . Det skulle öka organisationernas möjligheter att planera för nya insatser och vidga sin biståndsförmedlande kapacitet. Ytterligare 100 milj. kr. bör därför avsättas på detta anslag. Svenskt bistånd bör inte långsiktigt användas för att täcka driftkostnader. En viss ökning av flexibiliteten jämfört med dagsläget är dock nödvändig för att projekten inte skall äventyras. Kravet på egeninsats bör upprätthållas och i princip omfatta alla Mot. Men vissa möjligheter till dispenser måste finnas i sådana fall U202 där initiativet till en insats kommer från statsmakterna. Det är angeläget att organisationernas möjligheter att arbeta inte begränsas av brist på personal. har det framkommit att personer som vore lämpliga för korttidsuppdrag vid katastrofinsatser har svårigheter att med kort varsel få tjänstledigt från sin ordinarie arbetsgivare. Den rekommendation som tidigare utfärdats har visat sig otillräcklig. En rätt till tjänstledighet för biståndsarbete bör därför införas. Det är också angeläget att u-landstjänstgöring värderas som merit vid anställningar i . Biståndsarbete av detta slag skall inte försvåras av att arbetsgivare gör snäva bedömningar. Det är en viktig opinionsbildande uppgift att förmå offentliga och privata arbetsgivare att inse hur värdefulla erfarenheter u-landstjänstgöring ger. Enligt mening är det naturligt att nu överväga nya, ytterligare samarbetsländer. Ett skäl kan vara att vi som i fallet önskar avveckla programlandssamarbetet. Ett annat skäl kan vara att vi inte bedömer det som möjligt eller lämpligt att höja anslagsramen till vissa programländer som redan nu har svårigheter att utnyttja vårt bistånd på ett effektivt sätt. I båda dessa fall kommer ett utrymme för nya samarbetsländer att uppstå. har försökt koncentrera biståndssamarbetet till ett begränsat antal stater. Denna koncentrationsprincip kan emellertid medföra en risk för att vi blir alltför stora som biståndsgivare i ett enskilt land. Det kan dels ge för stort inflytande, dels kan det ge för stort direkt ansvar för utvecklingen i landet. Det förefaller således rimligt att då överväga att inleda biståndssamarbete med nya länder som likaså har angelägna biståndsbehov. Ett skäl som åberopats mot nya programländer är svårigheten att avveckla ett redan inlett samarbete med ett programland. Argumentet har dock inte hindrat från att även inleda biståndssamarbete med nya länder. Biståndssamarbetet bör dessutom göras mer flexibelt, så att formerna lättare kan anpassas till nya omständigheter. Länder bör, utan att kravet på en betydande långsiktighet upprätthålls, lättare kunna infogas i och avföras ur programlandskretsen utan den dramatik som alltför ofta förknippats med sådana förslag och beslut. För innebär slutligen kravet på en fortsatt real ökning av det svenska biståndet utöver av BNI ytterligare skäl att överväga nya samarbetsländer. Det torde inte påverkas av om en ökad andel av biståndet kanaliseras via enskilda organisationer eller multilaterala biståndsorgan. Sammanfattningsvis innebär våra förslag på denna punkt att och görs till nya programländer för svenskt bistånd. Vidare anslås medel till biståndsinsatser även i , och med sikte på förberedelser för att även dessa länder successivt skall infogas i programlandskretsen. 5.1 Principer för val av nya mottagarländer Vid val av nya samarbetsländer skall de biståndspolitiska målen vara styrande. vill att målet demokratisk samhällsutveckling framhålls i högre grad än vad som varit fallet. Vid val av nya samarbetsländer bör ytterligare några aspekter vägas in vid sidan av det ovan sagda: o tidigare kunskaper och erfarenheter från landet o icke-statliga svenska erfarenheter och verksamhet i landet (t. ex. missionen) o svensk biståndsnärvaro i andra länder i regionen 0 regionövergripande inriktning av det svenska biståndet i andra länder i regionen (t. ex. miljö/markvård). 1 har en mycket omfattande biståndsnärvaro. Såväl genom SIDA som genom en rad enskilda organisationer och missionen är den svenska kunskapen om och erfarenheten av regionens övriga länder förhållandevis stor. , och hör vidare samtliga till världens fattigaste länder. Både och hör till de länder i som just nu är hårdast drabbade av torka, missväxt och svält. Utvecklingsproblemen i regionen är likartade. Svenskt bistånd inriktas alltmer på regionövergripande insatser, särskilt på markvårdssidan som expanderar. Inom markvården har stora förutsättningar att utföra goda biståndsinsatser. fruktansvärt inbördeskrig söker den nya ledningen i starta en fredlig utveckling i landet. , pärla, ansågs ha stora förutsättningar att utvecklas efter självständigheten . Landet har emellertid skövlats och brutits ned såväl fysiskt och ekonomiskt som moraliskt under de gångna 15 årens terrorvälde. Biståndsbehovet är därför för överskådlig tid stort. har givit bistånd till ur katastrofanslaget i avvaktan på hur utvecklingen i landet skall te sig. Även andra biståndsgivare avvaktar med mer långsiktiga insatser för att kunna bedöma om utvecklingen fortsätter att vara stabil. Den nya ledningen har av många bedömts ha ovanligt goda förutsättningar för att få landet på rätt väg, även om utgångsläget gör det näst intill omöjligt för vem som helst. torde förutsättningarna härför i mycket stor utsträckning vara avhängiga av kraftiga biståndsinsatser i ett tidigt skede. Vad gäller demokratimålet torde förutsättningarna i vara väsentligt mycket bättre än de varit . Ett relativt lugn och en utbredd ordning har i huvudsak härskat i större delen av . Regimens motståndare som flydde landet har emellertid börjat återvända och återuppta det väpnade motståndet. Det allmänna missnöjet börjar åter göra sig gällande i det av starka etniska motsättningar präglade . Risken är därför stor att, om den nya ledningen misslyckas med att vända utvecklingen och inge förtroende för att landet skall komma på fötter, kan åter snart slitas sönder i inbördeskrig och upplösning. Mycket talar därför för att skall göra till nytt programland. Genom insatser utöver katastrofbistånd kan vi ge signaler om ett mer långsiktigt engagemang, vilket skulle vara av stor betydelse för framtidstron hos såväl landets befolkning som dess ledning. Det är nu dessa insatser behöver göras bl. a. i demokratifrämjande syfte. 40 milj. kr. avsätts sålunda till landram för . är ett av de fattigaste . Landet har under se hyst mellan en halv och en miljon flyktingar från , många av somaliskt ursprung. Detta i ett land som har knappt 5 miljoner invånare. till fick svenskt bistånd utan att vara programland. Det rörde sig dels om katastrofbistånd, dels om bistånd till en fabrik som tillverkade fiskebåtar. har utvecklats till ett av största samarbetsländer. /87 erhöll sammanlagt närmare 16 milj. kr. i svenskt bistånd. har således redan ett visst biståndssamarbete och åtskilliga års erfarenhet av samarbete med . Detta skulle kunna utvidgas väsentligt inom ramen för ett långsiktigt biståndssamarbete. Förberedelser bör igångsättas för att kunna göra till programland för svenskt bistånd. är ett av de relativt få länder som varit programland för svenskt bistånd och med vilket samarbetet upphört (). Ett av de tyngsta skälen härför torde vara de inbördeskrigsliknande förhållandena i södra . är ett av de länder som drabbats hårdast av torka i Sahelområdet. Landet har drygt 20 miljoner invånare och är det till ytan största landet i . hör till den arabiska världen, medan den södra, mindre utvecklade, hör till den afrikanska. Denna uppdelning utgör grund för de återkommande motsättningarna som bl. a. givit upphov till väpnade strider i de södra delarna. Under president skärptes förhållandena alltmer första år. Förföljelsen av oliktänkande blev alltmer utbredd. Sedan Nimeiri störtades har en utveckling mot mer demokratiska förhållanden inletts. till parlamentet har hållits. torde ha ett av de mest representativa parlamenten i söder om , även om valen bojkottades av den sydsudanska motståndsrörelsen. har påfrestningarna ökat kraftigt och ökat regeringens samarbetsproblem. Motsättningarna inom landet har också tilltagit. har goda naturliga förutsättningar för ett utvecklat jordbruk. Somliga talar rent av om som en av kornbodar. Landet är dock starkt skuldsatt och behoven av bistånd är därför stora. slöts ett avtal med IMF, som skall underlätta ett ekonomiskt återhämtningsprogram. Främst genom katastrofbistånd och livsmedelsbistånd har erhållit svenskt stöd. /87 uppgick det till närmare 29 milj. kr. Förberedelser bör igångsättas för att kunna göra till programland för svenskt bistånd. Situationen i har successivt skärpts . Påfrestningarna i form av ekonomiska repressalier och rena militära överfall på frontstater har ökat i styrka. Behoven av och motiven för ett än högre bistånd till frontstaterna såväl bilateralt som genom samarbetsorganisationen kommer att öka än mer . Anslaget för humanitärt bistånd bör därför höjas med 40 milj. kr. och anslaget till regionala insatser med 20 milj. kr. bedrev biståndssamarbete med . Varken landets något bättre ekonomiska situation eller dess relativa eftergivenhet gentemot den stora grannen skulle efter de senaste tvåtre årens dramatiska utveckling i och det kraftigt ökade trycket mot de svaga grannländerna ha utgjort skäl för att avbryta biståndssamarbetet. Vårt bistånd genom SADCC går också till . är ett utmärkt exempel på hur snabbt förutsättningarna för svenskt biståndssamarbete kan förändras. På den sydasiatiska kontinenten har haft ett omfattande biståndssamarbete. och är - vid sidan av - de länder till vilka det största biståndet gick. På sydsluttningar ligger . Även om bergsmassiv dominerar landskapsbilden är till ytan aningen större än och har 18 miljoner invånare. är utsatt för en mycket omfattande miljökatastrof genom skogsskövling och markerosion på bergssluttningarna. Detta är också en av huvudanledningarna till de stora översvämningarna i och särskilt floddeltan. Landet hör till världens fattigaste. Förberedelser bör igångsättas för att göra till programland för svenskt bistånd. Den sovjetiska ockupationen och inbördeskriget i har slagit sönder och skövlat ett redan tidigare mycket fattigt land. har genom katastrofbistånd sökt stödja offren för kriget. /86 uppgick biståndet till närmare 25 milj. kr. Detta bistånd bör fortsätta och utvecklas. Stödet till bl. a. UNHCR:s arbete med de afghanska flyktingarna måste också öka.