mot · GB02A484 · 1988-01-26 00:00:00 — De flesta större och många medelstora städer har flygplatser inom rimligt avstånd, men inom vissa regioner kan det vara motiverat att anlägga nya flygplatser eller utöka existerande flygfält. En mer avreglerad lufttrafik ger möjlighet till ett mera finmaskigt nät av flygförbindelser. Härigenom skapas också möjligheten att i större utsträckning nyttja flyget för transport av högvärdigt gods, vilket kan bidra till ett mera differentierat näringsliv också i geografiskt avlägsna regioner. Nya flygplansgenerationer kräver kortare startbanor. Det innebär att kostnaderna för nya flygplatser i t. ex. det norrländska inlandet kan bli mindre än vad som gäller de flygplatser som SAS/trafikerar med sina större flygplan. Regeringen bör pröva möjligheter att stödja nyanläggning av en eller flera flygplatser i områden med dåliga kommunikationer. 9.4 Sjöfart och hamnar Goda sjöförbindelser och effektiva hamnar har varit av avgörande betydelse för svensk industris konkurrenskraft och en förutsättning för stora delar av våra basindustriers utveckling. Ur regionalpolitisk synvinkel är sjöfarten betydelsefull, inte minst för basindustrierna i bl. För näringslivet är det av stor betydelse att året-runt-trafik kan upprätthållas till rimliga kostnader. I takt med industrins ökande krav på snabba och tillförlitliga transporter har emellertid godsströmmarna i stigande utsträckning sökt sig till ett fåtal hamnar i södra och västra , där främst tillgången till goda färjeförbindelser drar till sig landburet gods. Sjöfarten och järnvägen konkurrerar i stor utsträckning om samma godsmängder. Medan järnvägstransporterna har vissa kostnadsfördelar till följd av den statliga trafikpolitiken, måste sjöfarten och hamnarna bära sina egna kostnader. Hamnarna har fått allt större svårigheter att konkurrera såväl inbördes som med de mer eller mindre subventionerade hamnarna på kontinenten. Merparten av de kommunala hamnarna har betydande ekonomiska problem och visar förlust. medför den tekniska utvecklingen krav på omfattande investeringar för att hamnarna skall kunna upprätthålla den effektivitet som är nödvändig. En stor del av hamnarna är inne i en ond cirkel med stora investeringsbehov som godsmängderna kan förutses minska. Det är därför nödvändigt att hamnarna, utan hinder av det slag som fackliga gränsdragningskonflikter utgör, ges möjligheter att genom nya organisations- och finansieringsformer anpassa sig till kundernas behov. De bör också ta vara på samordningsmöjligheter med andra hamnar. 9.5 Tele-, data- och postförbindelser Tele- och datatrafiken har fått ökad betydelse. var telekommunikationen i stort sett begränsad till telefonsamtal. utväxlas telefax, telex och framför allt datatrafik över telenätet. den fysiska länken mellan tiotusentals datorer och därmed mellan människor enbart i och ett ännu mycket större antal i den övriga världen. Datatrafik kräver god ledningskvalitet. Delar av nät fyller inte moderna krav. Snabba och säkra optiska förbindelser måste därför installeras i snabb takt, vilket ökar utvecklingsförutsättningarna för en del företag i olika delar av landet. Även om datatrafik och telefax får allt större betydelse för företagen, understryker detta kraven på snabb och tillförlitlig postbefordran. En ritning som ankommer sent, en offert som inte ligger i den potentielle kundens brevlåda påföljande morgon är exempel på dålig postgång som är speciellt besvärande för företag i regioner där man på grund av de geografiska avstånden har svårare att hålla personliga kontakter. Även för privatpersoner är det viktigt med en god postservice. Som ett statligt monopolföretag, som på stora delar av sitt arbetsområde helt saknar konkurrens, har postverket ett särskilt ansvar att tillse att den grundläggande servicenivån kan upprätthållas i hela landet. 10 Betydelsen av kunskap och utbildning Den geografiska förläggningen av utbildningsinstitutioner har stor betydelse för olika orters och regioners utvecklingsmöjligheter. Det innebär emellertid inte att man i första hand skall ta regionalpolitiska hänsyn inom det utbildningspolitiska området. måste ha forsknings- och utbildningsinstitutioner som kan konkurrera med de främsta i världen. För att stärka eller upprätthålla kvaliteten vid de svenska universiteten kan man inte utan allvarliga följder drastiskt förändra verksamheten i syfte att uppnå en eller annan regionalpolitisk fördel. De mindre högskolornas - de regionala högskolornas - roll i utbildningssystemet måste klargöras på ett bättre sätt. Vid tillkomsten av de s. k. mindre högskolorna i samband med högskolereformen 1977 tillmättes dessa stor betydelse av de berörda kommunerna. Dessa förhoppningar har endast i liten utsträckning infriats, något som i många fall har lett till besvikelse. Krav har rests på inrättande av fler utbildningslinjer och fasta forskningsresurser vid de mindre högskolorna. Orsaken till de mindre högskolornas bristande framgång ligger emellertid i att inte tillräckligt tydligt fastställt vilken roll de skall spela. ställs allt högre krav på utbildning inom de flesta yrkesområden. Både näringslivet och den offentliga sektorn behöver rekrytera personer med goda underliggande kunskaper och med förmåga att praktiskt applicera dessa. Kvalitetsbegreppet får aldrig urholkas. Vi måste kunna utbilda högt kvalificerade akademiker som kan mäta sig med dem som utbildats vid välrenommerade utländska universitet. Den typen av utbildning måste ske i direkt kontakt med traditionell forskningsverksamhet. Forskningsverksamhet kräver vitala forskningsinstitutioner. inte vara för små. Med dagens starka specialisering krävs det flera forskare . inom varje delområde för att det skall uppstå en intellektuell kritisk massa A484 som främjar nya idéer. Om vi skall bibehålla och öka kvaliteten på svensk forskning kan de mindre högskolorna inte ha egna fasta forskningsresurser i form av institutioner eller laboratorier. Utbildningsformerna och utbildningsinriktningen vid de mindre högskolorna bör inriktas på att fylla det till stor del eftersatta behovet av väl kvalificerade personer med särskild förmåga att praktiskt applicera sina kunskaper. Det betyder att målsättningen för de mindre högskolorna inte bör vara att ge kopior av de akademiska kurser som utvecklats vid de stora universiteten. De mindre högskolorna bör ges frihet att utveckla utbildningar som kan tillfredsställa den lokala och regionala arbetsmarknadens behov utan att bindas av traditionell akademisk inriktning. Detta bör kunna ske främst inom områden som teknik och ekonomi/administration. Humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnen är viktiga stödjande inslag i dessa utbildningar. Den inom alla utbildningsområden väsentliga undervisningen inom språk bör således läggas upp för att främja aktiv språkanvändning, inte för att utgöra grunden för långvariga akademiska språkstudier. Med denna nya inriktning av verksamheten vid de mindre högskolorna bör dessa kunna bli mera attraktiva för studenterna. De regionala högskolorna kan verksamt bidra till att lösa en del av regionens behov av kvalificerad arbetskraft. Den praktiska yrkesutbildningen i befinner sig i en kris. I alltför stor utsträckning saknar eleverna kontakt med och kunskap om den miljö i vilken de sedan skall arbeta. Vidare har skolväsendet inte kunnat hänga med i den snabba och kostnadskrävande tekniska utvecklingen på maskinområdet. Regeringens förslag om begränsad försöksverksamhet med den s. k. ÖGY-modellen kommer inte att lösa några problem. Dels sker en ytterligare förskjutning mot teoretisk undervisning, dels kommer alldeles för få elever att beröras. Vi menar att den praktiska yrkesutbildningen måste ske i samarbete mellan arbetsplats och skola där eleverna genom en lärlingsanställning är fast knutna till arbetsplatsen där de också får sin praktiska handledning, medan skolan svarar för den teoretiska undervisningen. En sådan uppläggning vore viktig inte minst med hänsyn till de många mindre orterna där det ofta inte finns ordentliga möjligheter till praktisk yrkesutbildning. Med vårt förslag finns det förutsättningar för många fler ungdomar att i anslutning till bostadsorten kunna lära sig ett yrke. I mångå mindre byar har den lokala låg- eller mellanstadieskolan stor betydelse inte minst psykologiskt. Att det finns en skola innebär att orten blir mera attraktiv. Den utgör ofta en förenande faktor för befolkningen. Allt fler skolor på små orter har stängts. Vi har föreslagit ändrade statsbidragsreg ler som bl. a. skulle innebära att vissa skolor som kommunerna vill lägga ner Mot. skulle kunna drivas vidare som föräldrakooperativa skolor med stöd från stat Ett inslag i regionalpolitiken är uppbyggnaden av s. k. teknikcentra. Tanken är att dessa skall sprida nyttjandet av modern teknik till mindre företag. För att teknikcentra skall kunna fylla sin uppgift är det väsentligt att de kan hålla hög kvalitet. Detta uppnås bl. a. genom nära samverkan med kompetenta högskolor och genom att det regionala näringslivet tar ett aktivt ansvar för verksamheten. Regeringen och riksdag bör ställa krav på sådan samverkan som villkor för statligt stöd till uppbyggnaden av teknikcentra. Utvecklingsfonderna har en viktig kunskapsspridande uppgift. Många småföretagare och entreprenörer saknar kunskaper för att kunna förstå det omfattande lag- och regelkomplex som de tvingas arbeta inom. Ofta har de också begränsade förutsättningar att tillgodogöra sig fördelarna av den tekniska utvecklingen såväl på det tillverkningsmässiga området som inom marknadsföring och administration. Utvecklingsfonderna bör struktureras så att de kan koncentrera sig dels på allmänt kompetenshöjande åtgärder, dels på att i samarbete med lokalt näringsliv skapa rådgivningsverksamhet som stöd för nystartande företagare. bör utvecklingsfonderna kunna hjälpa alla sorters företag. Utvecklingsfonderna skall vara ett komplement till - inte en konkurrent till de kommersiellt arbetande konsultföretagen samt till den verksamhet som företagarnas egna organisationer bedriver. 11 Betydelsen av stärkt konkurrenskraft Offentliga stödåtgärder kan, oavsett hur generöst reglerna utformas, bara vara en tillfällig hjälp till företag. Det går inte i längden att genom subventioner hålla i gång verksamhet. All erfarenhet visar att denna verksamhet då blir ännu mera ineffektiv och förlustbringande. Företagets egna intäkter måste vara tillräckligt stora för att säkra en långsiktig verksamhet. Många företag i områden med dålig utvecklingskraft har lönsamhetsproblem. För att komma till rätta med dessa problem är det nödvändigt att stärka dessa företags konkurrenskraft. Vi har därför framhållit vikten av att använda generella kostnadssänkande åtgärder i regionalpolitiken. Den dåliga infrastrukturen och den dåligt utvecklade servicesektorn i dessa regioner i kombination med bristen på kvalificerad arbetskraft medför att kostnaderna för att driva ett företag i t. ex. är högre än i de södra . Det är därför rimligt att företagen kompenseras för A484 Det lämpligaste sättet att utforma en sådan kompensation är att sänka lönekostnaderna för näringslivet. Genom att sänka socialavgifterna, dvs. arbetsgivar- och egenavgifter, får alla företag i regionen lägre kostnader och därmed stärkt konkurrensförmåga. En sådan generell metod har flera fördelar jämfört med selektiva åtgärder. Det kräver ingen särskild byråkrati och innefattar inte politiska beslut beträffande varje företag. Det innebär att även existerande företag får bättre tillväxtmöjligheter och att potentiell utvecklingskraft i dessa tas bättre till vara. var socialdemokraterna helt negativa till varje sänkning av socialavgifterna. tog beslut om den första generella sänkningen av socialavgifterna i . Denna gällde fyra särskilt utsatta kommuner. har regeringen utökat området med nedsatta avgifter och t.o.m. helt avskaffat socialavgifterna i . Erfarenheterna från den generella nedsättningen av socialavgifterna i är positiva. Företagens marginaler och soliditet har ökat. Därigenom har deras förmåga att konkurrera med företag i andra delar av landet också förbättrats. Även i andra delar av landet med stora regionala problem bör socialavgifterna sänkas. De områden som har de största problemen bör prioriteras. Därför bör uttaget av de sociala avgifterna minskas inom stödområde A och inom stödområde B. Denna nedsättning bör gälla samtliga näringsgrenar inklusive de affärsdrivande statliga verken. Däremot bör nedsättningen inte gälla övriga delar av den offentliga sektorn. Godstransportstödet har visat sig vara värdefullt för de norrländska företagen. Kostnaderna för de långa transporterna från stödområdet medför naturligtvis en konkurrensnackdel för regionens företag. Godstransportstödet möjliggör en reduktion av fraktkostnaderna. Stödet utgår med mellan och av transportkostnaden vid järnvägs- eller landsvägstransporter som överstiger , samt vid transporter till vissa hamnar. Vi anser att det nuvarande fraktstödet i en del avseenden behöver förändras för att vara enklare för de norrländska företagen att utnyttja. Vi förutsätter att den regionalpolitiska utredningen, som påbörjat sitt arbete, även beaktar den framtida utformningen av transportstödet. Därvid är det med hänsyn till konkurrensneutraliteten mellan de olika trafikslagen väsentligt att man även undersöker möjligheterna att stödja sjötransporter. 12 Betydelsen av kapitalförsörjning till företagen Alla företag kräver kapital. Efter hand som det teknologiska innehållet i produktionen ökar ställs en företagare inför kraven att investera mera både i s. k. realkapital, dvs. hus, maskiner, bilar o. dyl. och i s. k. humankapital i Mot. form av egen och anställdas kunskap. Företag med dålig tillgång på kapital A484 kan inte följa med i den tekniska utvecklingen - slås de ut. 12.1 Företagarnas eget kapital För att vara en trovärdig företagare i omvärldens ögon är det nödvändigt att företagsägaren själv satsar kapital i sitt företag. Det nuvarande skattesystemet med de höga marginalskatterna försvårar betydligt möjligheterna att bygga upp tillräckligt mycket kapital för att kunna starta ett företag. Särskilt problematiska är begränsningarna av möjligheterna att vid beskattningen göra avdrag för förluster i en annan förvärvskälla. Kommuner i de regionalpolitiska stödområdena Som understryks i andra moderata motioner är det nödvändigt att Mot. generellt sänka skattetrycket. I vår partimotion om Bättre villkor för A484 småföretagen framläggs ett stort antal förslag som skulle förbättra de mindre företagens möjligheter till långsiktig kapitaluppbyggnad. Bankerna spelar en mycket viktig roll för företagens kapitalförsörjning. Från att tidigare varit mycket obenägna att låna ut medel utan fullgod säkerhet har bankerna nu större möjligheter att ge krediter utan formell säkerhet, även till småföretag. Många banker har fått erfara att småföretag kan vara riskfyllda utlåningsobjekt. Detta kommer att innebära att bankerna försöker stärka sin kompetens för att kunna bedöma hur ett företag arbetar. Bankerna måste i ökad utsträckning fungera som rådgivare och kunskapskälla vid företagsstarter. Det viktigaste regionalpolitiska instrumentet har varit lokaliseringsstöd. var det ofta fråga om filialer till stora företag. och 1980-talets början inriktades det statliga stödet i allt större utsträckning också mot mindre företag. har vi återigen sett tre stora industriprojekt där staten genom speciella lokaliseringsbidrag stött svenska storföretag: i , i och senast ASEA-BBC i . 12.3.1 Kritik av nuvarande system Både utformningen och handläggningen av det regionalpolitiska stödet är i hög grad politiserad. Det har medverkat till att bevara existerande industristrukturer snarare än att ge förutsättningar för framtidsföretag. Detta avspeglade sig bl. a. i de stora industristödspaketen . Det finns en rad olika stödformer, bl. a. lokaliseringsbidrag, lokaliseringsstöd, offertstöd, sysselsättningsstöd, glesbygdsstöd, kreditgivning från utvecklingsfonder och Norrlandsfonden, krediter eller ägarandelar från regionala investmentbolag, utvecklingsbidrag från STU, projektbidrag från SIND etc. Varken myndigheter eller företag kan få någon klar överblick över stödstrukturen. Riskerna för missbruk och felsatsningar är stora. Stödformerna är normalt inriktade på investeringar i byggnader och maskiner. Det är också huvudsakligen tillverkningsföretag som kan komma i fråga som stödmottagare. Maskiner kostar endast obetydligt mera i de utvecklingsmässigt svaga regionerna än i storstadsområdena. I inland är byggnadsinvesteringar dyrare på grund av bl. a. klimatfaktorn. Andrahandsvärdet för byggnader är också sämre, eftersom det finns få andra företag som kan vara intresserade att ta över dessa vid behov. Det stora problemet för de flesta företag är dock att kostnaderna för driften är högre än i mera befolkningstäta delar av landet. Det saknas ofta ett välutvecklat utbud av service åt företagen. Varje maskinfel förorsakar längre driftsavbrott och högre reparationskostnader än för företag som ligger i en 19 större stad, eftersom det tar att få en reparatör. Lönerna är endast obetydligt lägre än i storstadsområden, medan det oftast är mycket svårt att rekrytera personal med specialkunskaper. Företagens externa kontakter blir dyrbarare och tar allt detta bidrar till att höja kostnaderna. En stor del av besluten om regionalpolitisk! stöd tas av politiska organ eller av handläggare som är direkt ansvariga inför politiker. Både länsstyrelserna och utvecklingsfondernas styrelser är normalt utsedda bland kommunal- och landstingspolitiker. Dessa frestas att sätta politiska hänsynstaganden framför en realistisk affärsmässig bedömning av olika projekt. Det är inte ovanligt att utvecklingsfonderna avstyrker en anslagsbegäran men att likväl beviljar stöd, eftersom det finns en stark politisk press på ledamöter att medverka till att åstadkomma sysselsättningstillfällen. Därför beviljas ofta lokaliseringsstöd till projekt som saknar affärsmässiga förutsättningar. Resultatet är att en skrämmande stor andel av de företag som fått stöd får ekonomiska problem. Av 65 nya företag som startades i med hjälp av lokaliseringsstöd hade redan vid slutet av 1986 inte mindre än 20 gått i konkurs och ytterligare 15 hade betalningssvårigheter. Det är naturligt att nystartade företag misslyckas - konkurser kan aldrig undvikas - men när staten satsar stora summor är det viktigt att orealistiska projekt inte påbörjas. Konkurser innebär att leverantörer och privatpersoner drabbas, liksom de enskilda företagarna. En viktig förklaring till de negativa erfarenheterna med lokaliseringsstöd är att dess regelverk favoriserar överdimensionering av realkapitalinvesteringar och antal anställda vid starttillfället. Det leder till att alltför många nyetableringar dras i gång med för höga kostnader och därmed på för dåliga kommersiella villkor. När ett stöd väl har beviljats förekommer det sällan någon ordentlig uppföljning. Därför ingriper de som har beviljat anslagen oftast inte i krisföretag - innan de ekonomiska problemen blivit så allvarliga att en konkurs är oundviklig. Den dåliga uppföljningen innebär också att de anslagsbeviljande myndigheterna inte lär sig av tidigare misstag och att man i olika län kan göra samma sorts satsningar och misslyckanden. 12.4 Vårt alternativ - riskgarantilån Nyetablering av ett företag sker oftast där företagaren är bosatt. Det är endast i ett fåtal fall som företagare inför en etablering av ett nytt småföretag undersöker kostnadsläget på andra håll. Därför är åtgärder som sänkta skatter i stödområdena och förbättrade utbildningsmöjligheter viktiga. Eftersom kostnaderna att driva företag i de utvecklingsmässigt svaga regionerna oftast är högre än i andra delar av medför detta också större svårigheter att starta företag i de svaga områdena. Bankerna är mera kritiskt inställda till nya företag i dessa delar av och andrahandsvärdet för lokaler är ofta så lågt att det kan bli svårt att få ordentliga säkerheter för lån. Dessa faktorer gör att det finns anledning att komplettera det normala kreditväsendet med speciell statlig riskkreditförsörjning. Moderata samlingspartiet föreslog i samband med den regionalpolitiska propositionen (1984/85:115) en förändring av de regionalpolitiska stödfor- Mot. Lokaliseringsbidrag, lokaliseringslån, offertstöd och sysselsättnings- A484 stöd bör ersättas av en ny form av s. k. riskgarantilån. Dessa lån skall kunna utgöra delfinansiering av företagsprojekt inom stödområdena. inom vilket stödområde företaget är beläget maximeras riskgarantin. stödområde A, B respektive C kan den uppgå till högst , respektive av projektets kostnad. Ett enskilt projekt kan då finansieras dels med eget kapital, dels med normala bankkrediter vars räntesats fångar upp normala kommersiella risker, dels med riskgarantilån. Genom riskgarantilånen tar således staten på sig huvuddelen av de högre kostnaderna för den risk som lokaliseringen till ett stödområde medför. Riskgarantilånen utformas så att lånens återbetalning kan avskrivas eller uppskjutas om inte tillräckligt stora intäkter genereras. Genom detta system uppnås större enhetlighet och överblickbarhet samt dessutom ökad snabbhet genom att besluten till övervägande del kan tas på länsnivå. Effekten av denna nya stödform blir dels besparingar, dels att det klart framgår att regionalpolitisk! stöd inte skall vara bidrag till dåliga affärsprojekt utan kompensation för de ökade risker vilka är geografiskt betingade. Denna nya form för stöd bör kunna införas . Regeringen bör återkomma med förslag till regler för riskgarantilån så att detta nya system kan träda i kraft under det kommande budgetåret. Den sittande regionalpolitiska utredningen kan senare utarbeta eventuella förslag till modifikationer. 12.4.1 Lokaliseringsstöd för bl. a. privatpraktiserande läkare Tillgången på läkare är i stora delar av stödområdet ofta mycket dålig. Landstingen har svårt att upprätthålla en acceptabel service på grund av svårigheterna att rekrytera läkare. Vi anser att enskilda initiativ måste få en väsentligt stärkt roll inom vårdsektorn. Som ett led i detta och för att förmå läkare att vara verksamma i t. ex. inland har vi i annan motion föreslagit att taxesättningen skall ändras så att högre ersättning utgår till de läkare som har privatmottagning i underförsörjda regioner. Därigenom skulle de också kompenseras för en del av merkostnaderna och en del av det något mindre patientunderlaget. Till detta kommer de av oss föreslagna nedsatta egenavgifterna i det inre stödområdet. För att ytterligare underlätta etablering för privatläkare och sjukgymnaster inom stödområdet och i vissa glesbygdsområden bör lokaliseringsstöd respektive glesbygdsstöd kunna utgå. Regeringen bör lägga förslag om detta. Medel bör tas ur det så kallade samlade länsanslaget. I utvecklingsfondernas ursprungliga uppgift ingick att de skulle förmedla kapital till mindre och medelstora företag. Utvecklingsfonderna har utlånade till företag. Dessutom har fonderna likvida tillgångar på . Situationen på kapital- och kreditmarknader na skiljer sig nu betydligt från läget när utvecklingsfonderna tillskapades. dag finns en betydligt mera utvecklad kapital- och kreditgivning. mindre företags behov bör kunna tillfredsställas genom de normala marknaderna. Kreditgivningen från utvecklingsfonderna bör därför avvecklas. Fondernas kapital bör återföras till statskassan. Genom avvecklingen av kreditgivningen skapas också bättre förutsättningar för de uppgifter som är viktiga för utvecklingsfonder, främst rådgivning, nätverksuppbyggnad och uppföljning av nystartade företag. På flera håll i landet skapas nu regionala investmentbolag. Det är positivt att det existerande näringslivet i flera regioner varit villigt att satsa kapital i investmentbolagen. Det är viktigt att de privata intressenterna inte upplever att de är passiva partners till staten.