mot · GB02T104 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:T104 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:129 om vissa sjöfartspolitiska åtgärder Vpk efterlyser: en långsiktig strategi för svensk sjöfart Regeringen valde att presentera sin omfattande trafikpolitiska proposition Trafikpolitiken inför 90-talet utan att behandla den svenska sjöfarten. Vpk:s kritik mot att på detta sätt lyfta ut sjöfarten ur ett trafikpolitiskt sammanhang kvarstår. Föreliggande proposition om vissa sjöfartspolitiska åtgärder innehåller förslag till akuta insatser som vpk i likhet med bl. a. efterlyst. Av propositionens namn framgår att regeringen även underlåter att behandla svensk sjöfart som ett samhällsviktigt område. Regeringens nonchalans och hittillsvarande passiva hållning har medverkat till nuvarande akuta situation. Det senaste årets vacklan och metoden att bolla sjöfartspolitiken till ömsom , ömsom , har ytterligare förvärrat situationen för sjöfolket och näringen. Obeslutsamheten beträffande inställningen till ett särskilt register av norsk typ är beklämmande. Vissa rederiers ständiga, omättliga profithunger har lett till att den blågula flaggan och det svenska sjöfolket ansetts och anses för dyra. Bekvämlighetsflaggade fartyg innebär också ett hänsynslöst utnyttjande av ofta rättslösa människors situation, där sjöfolk i olika delar av världen spelas ut mot varandra. Att i detta läge över huvud taget överväga planer på ett öppet register är skandalöst. Den norska regeringens övergrepp och de massiva protester detta mött i borde lett till att den snabbt och bestämt gett klara utfästelser mot ett register på ett tidigare stadium. uppmärksammade kongress 1987 visade liksom TCO:s sjöfartspolitiska konferens att det fanns en massiv uppslutning bakom kraven på snabba åtgärder för att rädda svensk sjöfart. Utan fortsatt kamp för en i verklig mening långsiktig sjöfartspolitik kommer inga ytterligare insatser att göras av regeringen. Åtgärder inom ett transportslag får självfallet konsekvenser inom andra. Fortsatta satsningar på tunga och miljöförstörande landsvägstransporter rubbar underlag och förutsättningar för såväl sjöfarten som järnvägstrafiken. De båda senare transportområdena är de klart mest energisnåla och miljövänliga. Sjöfarten till och från skulle drabbas hårt om en kommer till stånd. En stor del av sjötransporterna skulle föras Mot. 1987/88 över till långtradare. Det innebär att stora mängder gods flyttas över från det T104 miljövänligaste till det miljöfarligaste transportsättet. Vpk har konsekvent agerat för att stoppa såväl som övriga delar av . I årets vpk-motioner upprepas våra krav. och miljörörelsen har stöd av vpk:s politik även i dessa frågor. Läget ur beredskapssynpunkt är ytterst alarmerande. I längden är redarnas kortsiktiga intressen oförenliga med målet att skapa förutsättningar för att landets utrikeshandel skall kunna bedrivas på ett effektivt sätt till lägsta samhällsekonomiska kostnad. Nationell suveränitet, tryggad miljö och samhällsekonomiska aspekter måste utgöra grundplåten i ett långsiktigt program för att rädda och upprätthålla svenskflaggad sjöfart. Vpk anser, nu liksom tidigare, att den framtida tryggade försörjningsberedskapen dessutom måste utgå ifrån ett samhälleligt ägande av fartygen samt ökat inflytande för de anställda. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen begär ett sjöfartspolitiskt program med den inriktning och långsiktiga målsättning som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att ett s. k. öppet register aldrig kan bli aktuellt för del, 3. att hos regeringen begär förslag syftande till att utveckla en miljövänlig kust- och inrikessjöfart genom samhällsägd rederiverksamhet. (vpk) (vpk)