mot · GB02Sk562 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88: Sk562 av och () om tulltillägget infördes en administrativ sanktionsavgift inom verksamhetsområde, kallad tulltillägg. Sanktionsavgiften skall debiteras bl. a. vid felaktigt angivna införselavgifter i tulldeklarationerna. Då avgiften är av det ej redovisade beloppet kan debiteringen bli betydande. Näringslivet opponerade sig därför kraftigt mot sanktionsavgiften, då straffet inte står i rimlig proportion till förseelsen. Tulltillägg debiteras även i de fall kompletta importhandlingar, exempelvis leverantörsfakturor, avlämnas till tillsammans med tulldeklarationen som klart visar vilka belopp som är tullpliktiga, fast själva tulldeklarationen kan ha varit felaktigt ifylld. Sanktionsavgiften påförs även om det ej deklarerade beloppet endast är mervärdeskatt, som ju senare ändå kommertill statskassan, även om det sker med viss försening. Att den mänskliga faktorn finns med i arbetet med de över 2,5 miljoner tulldeklarationer som lämnas till bör rimligen kunna godtas av myndigheten, då inte handlingar undanhålls tullmyndigheten. Tulltillägget medför även ett betydande merarbete för både företag, tullmyndighet och juridiska instanser, då ett stort antal ärenden med debiterade tulltillägg har överklagats till tullmyndighet och kammarrätt. fanns lil ärenden registrerade hos kammarrätten. Näringslivet har reagerat kraftigt mot att sanktionen uttagits på etablerade importföretag, där personal yrkesmässigt utfärdar tulldeklarationer. agerande stämmer här inte överens med uttalande som gjorts i skatteutskottet (SkU 1985/86:8 s. 13) att den som vinnlagt sig om att fullgöra deklarationsskyldigheten på ett tillfredsställande sätt, regelmässigt inte skall behöva bli utsatt för någon form av bestraffning. Felaktigheten torde då i allmänhet kunna bedömas som ursäktlig. har även (SkU 1987/88:3 s. 40) erinrat om sitt tidigare uttalande om att sanktionen inte bör rikta sig mot de många yrkesutövare som vinnlägger sig om att lämna korrekta deklarationer. Kammarrätten har avgjort ett antal ärenden och har i fall, då tulltillägg ej kunnat efterges, bl. a. hänvisat till uttalande i skatteutskottet (SkU 1985/86:8 s. 13) i sin motivering till att tulltillägg skall debiteras. Bestämmelserna om tulltillägg är tydligen så komplicerade att tolka, så förvirringen har spritt sig från tjänstemän till förvaltningsdomstolen. Klagomålen från näringslivet mot tulltillägget har, förutom tolkningen av författningen, främst gällt den försämrade psykiska arbetsmiljön, rättsosäkerheten vid tillämpningen av bestämmelsen och att debiteringen även skall utgå på för lågt redovisad mervärdeskatt. Att korrekt behärska gällande bestämmelser på tullområdet är tillräckligt komplicerat utan ytterligare bördor av en sanktionsavgift. skedde förändringar för den gränsöverskridande handeln. Då infördes den nya tulltaxan, , det nya tulldokumentet, enhetsdokumentet, nya ursprungsregler för tullpreferenser vid handel med EG, EFTA-länderna och och ny svensk tullagstiftning. Dessa nyheter ställer stora krav på både näringsliv och tullmyndigheter. Därför måste ursäktligheter på grund av den mänskliga faktorn erkännas utan avgiftsdebitering, så att kan använda sina knappa resurser till att underlätta att klara dessa nyheter, inte till administrativt merarbete med sanktionsavgifter. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att upphäver bestämmelserna om tulltillägg, 2. att - om yrkandet avslås - beslutar att tulltillägg ej skall påföras då det är fråga om mervärdeskatt. () () 1987/88 Sk562