ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02Jo307 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Jo307 av och () om bestämmelsen om virkesförverkande vid överträdelse av 13 § skogsvårdslagen Skog får inte slutavverkas förrän den har nått sådan ålder att endast en mindre ökning av dess medelproduktion kan erhållas, om skogen får stå kvar... Enligt föreskrifterna till paragrafen gäller olika slutavverkningsålder för olika trädslag på olika boniteter i skilda delar av landet. Med ett bestånds ålder avses den grundytevägda medelåldern. Vid åldersbestämningen räknas ej fröträd, överståndare och underväxt. Åldern bestäms genom att räkna antalet årsringar vid . Därefter görs ett tillägg för normalt antal år till brösthöjd (1,3 m). Från detta finns rätt att underskrida åldrarna om markant avvikelse från normal utveckling föreligger, t. ex. om beståndet är kraftigt rötskadat, har synnerligen dålig kvalitet m. m. I praktiken har vid många tillfällen visat sig att det för skogsägare och skogstjänsteman vid ett besök ute i beståndet varit svårt att avgöra om detta varit slutavverkningsmoget. Detta gäller speciellt om beståndet utvecklats från en tidigare rest- eller dimensionshuggen skog. Dylika Finns alltjämt gott om i landet. Om en skogsägare uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bestämmelserna döms han till böter. Därtill kommer att virket eller virkets värde efter avverkning som innebär brott mot lagen skall förklaras förverkat, om det inte är uppenbart obilligt. Att fastställa lägsta slutavverkningsålder kan vara svårt i vissa bestånd även för vana skogsägare. Därtill kommer att avverkningstrakten i genomsnitt är betydligt större , bl. a. på grund av mekaniseringen. Värdet av virket kan därför uppgå till betydande belopp. har samhället på olika sätt sökt öka avverkningarna, dels genom att införa bestämmelser om minimiavverkning i skogsvårdslagen 1983, dels också genom det s. k. stimulanspaketet 1986. Hotet om förverkandet av virkesvärdet har utan tvekan en avverkningshämmande effekt och strider därför mot samhällets intressen. Därtill kommer att enskilda skogsägare har stämts och fällts i första instans där straffpåföljden även varit förverkande av virkesvärdet, trots att det senare visat sig att tjänstemän gjort en felaktig bedömning av rätten att avverka beståndet. Mot ovan nämnda bakgrund måste bestämmelserna om förverkandet av virket eller dess värde borttagas ur skogsvårdslagen eller ändras så Mot. att den endast får tillämpas om ont uppsåt förelegat vid avverkningen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om följdverkningarna vid överträdelse av 13 § skogsvårdslagen. (m) ()
mot · GB02Jo310 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Jo310 av Axel och () om ökad gallring inom det svenska skogsbruket Skogsnäringen har den överlägset största nettoexporten av alla näringar i och drar in mer pengar till riket än t. ex. bilindustrin. 1986 var nettoexporten för skogsnäringen , medan den för bilindustrin var . Skogsnäringen svarar för en betydande del av sysselsättningen i , ofta inom områden där alternativ sysselsättning saknas. Totalt för riket sysselsätts ca 230 000 personer inom skogsnäringen, varav 17 18 000 i och 16 000 personer i . Skogsavverkningen i har under en följd av år varit alltför låg inom privatskogsbruket. Storskogsbruket har tvingats kompensera detta genom mycket hårda avverkningar av egen skog, ett förhållande som inte kommer att kunna fortsätta. och flera skogsbolag har signalerat att man måste sänka sin egen avverkningsnivå. I avverkades ca 5 milj. m3sk, medan den långsiktiga möjliga avverkningen är cirka 6 milj. m3sk. 1 avverkades 4,8 milj. m3sk av möjliga 6,2. På riksnivå var avverkningen 1986 cirka 65 milj. m3sk medan den långsiktigt möjliga avverkningen är 75 milj. m3sk. sattes nytt importrekord. Nettoimporten till var det året ca 6,5 milj. m3sk, för att stiga till ca 7 milj. m3sk. Virkesimport sker från länder som , , , , , , , och . Den låga avverkningen inom privatskogsbruket leder till virkesbrist och import. 1 sin tur leder detta till minskad sysselsättning och sänkt levnadsstandard. I och har nedläggning av flera större och mindre industrier skett. Vi tror inte på att en intensifierad rådgivning är tillräcklig för att höja gallringsuttaget i den svenska skogen till en acceptabel och riktig nivå. Den största bromsklossen mot ökad gallring i det svenska skogsbruket menar vi återfinns i tillämpningsföreskrifterna till gallringsparagrafen i skogsvårdslagen. är dessa utformade så, att gallringsskyldigheten blivit verkningslös. Enligt föreskrifterna inträder gallringsplikten först vid den s. k. självgallringsgränsen, dvs. då ett skogsområde är så tätt att de klenaste träden självdör av trängsel. En ändamålsenlig och biologiskt riktig gallring bör ske än så. I gallrades 1986 totalt ca 17 000 ha/år, medan det verkliga gallringsbehovet var nästan det dubbla eller Mot. 32 000 ha/år. I gallrades ha/år; Jo310 behovet var 33 000 ha/år. Siffror som talar för sig själv. Det är framför allt den yngre skogen som är i behov av gallring. Om hela den aktuella arealen hade gallrats som den skulle, hade det i betytt ett välkommet tillskott av ca 1,0 milj. m5sk/år och i ca 1,5 milj. m3sk/år. hade kvarlämnade träd givits gynnsammare förutsättningar att växa ut till värdefullt sågtimmer. Att få till stånd en ökad gallring i det svenska skogsbruket är ett måste, om virkesförsörjningen i skall fungera. Enligt vår mening bör gallringsskyldigheten skärpas genom en komplettering av skogsvårdsförordningen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att åstadkomma en ökning av gallringarna inom det svenska skogsbruket. Axel () ()
mot · GB02Jo313 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Jo313 av och () om anslag till skogsbilvägar har en ny regel trätt i kraft om hur man får bygga skogsbilvägar i fjällnära och svårföryngrade områden. Nyttan av ett väl utformat skogsbilnät är väl dokumenterad såväl från skogsbrukets som samhällets sida. Där skogsbruk är tillåtet och lämpligt bör det därför finnas tillgång till ett väl utbyggt skogsvägnät som är utformat under stor hänsyn till naturvårdens och andra intressen. Om vägnätet planeras väl tjänar alla på det. Skogsvårdsstyrelserna gör därför vägnätsplaner över områden där det finns många markägare och lämnar statsbidrag till sådana vägar som följer vägnätsplanerna. Vid utbyggnaden av skogsvägnätet är samverkan mellan markägarna helt nödvändig. Det handlar ofta om kompromisser. För att komma fram till bra väglösningar är bidragen en nödvändig stimulans. Kritik mot dålig vägplanering berör oftast vägar byggda utan statsbidrag. Bristande tillgång på bidrag kan därför bli ett hinder för en rationell utbyggnad av skogsvägnätet. Det fjällnära området är särskilt känsligt från naturvårdssynpunkt. Den nya regeln föreskriver nu att en markägare som vill bygga en dåligt planerad väg utan samordning med grannarna i olämplig sträckning eller liknande får inget tillstånd att avverka skogen i väggatan och han/hon kan därför inte bygga vägen. Det blir således nu möjligt att bygga ut ett vägnät som på bästa sätt tillgodoser skogsnäringens samlade behov av transporter och därmed även tillgodose naturvårdens behov. Utbyggnadsbehovet är mycket stort i de norrländska skogarna, vilket framförts bl. a. i Vågplan 80 och i virkesförsörjningsutredningen (SOU 1981:81). Enligt anslagsframställning ligger sålunda det långsiktiga behovet av samhällsinvesteringar i skogsvägnätet på nivån 100 å 110 miljoner penningvärde. i har i ett beslut angående skogligt länsprogram för uttalat att Ett återställande av det statliga stödet till den nivå som gällde 1983/84 är en förutsättning för att målsättningen i Vågplan 80 för byggande av skogsbilvägar skall kunna uppnås. I , liksom andra norrlandslän, har det på grund av minskade anslag till skogsbilvägar uppstått långa väntetider, , 1* 1987/88. Nr Jo3l 1 314 innan bidrag erhållits och vägen kan tas i bruk. Detta leder alltför ofta till att Mot. vägar byggs i felaktiga sträckningar med begränsad nytta och dålig hänsyn Jo313 Från skogsbrukets sida finns i ansökningar om bidrag till väg vilket enbart för detta län innebär ett bidragsbehov på ca . Konsekvenserna av otillräckliga anslag till skogsbilvägar är kända. Lägre sysselsättning, mindre råvara till industrin, olönsamma investeringar och dålig samverkan och inte minst dålig hänsyn till naturvården. Stöd till skogsbilvägar är en lönsam investering. Med åberopande av vad ovan framförts hemställer vi att ställer ytterligare 5 milj. kr. till förfogande som statligt stöd till ordinarie verksamhet för byggande av skogsvägar. () ()
mot · GB02Jo401 · 1988-01-19 00:00:00 — av m. fl. (s) om torskfisket i norra 1987/88 Jo401405 och 1987 etablerades ett mycket omfattande trålfiske efter torsk i havsområdet i norra . I första hand var det i djupområdet utanför i som detta fiske bedrevs. beräknade att som mest var ett 70-tal trålfiskare verksamma där, de flesta hemmahörande på syd- och . Både i och länets fiskenämnd har framfört allvarliga erinringar mot att ett sådant intensivt fiske skall få fortgå ohämmat . Hitintills har torskfisket i länet så gott som uteslutande bedrivits med garn/nät. Trålfiske efter torsk har intill inte bedrivits i området. Vid trålfiske fångas i motsats till nätfisket alla storlekar, även alltför små torsk. I ett havsområde som där någon romkläckning eller självreproduktion ännu inte konstaterats ha skett är det synnerligen olyckligt att även uppväxande torsk fiskas bort i större mängd. Genom att detta havsområde är beroende av ett inflöde av nykläckta yngel från lekområden är torskbeståndet i ytterst sårbart om inflödet av någon anledning minskar kraftigt eller upphör helt under något eller . Basen för främst områdets lokala fiske kan på detta sätt äventyras. Den ansamling av fartyg som kan förväntas till länet , när torsken samlas inom djupområde för lek kommer att bli förödande för det lokala fisket. har kunnat konstateras väsentligt sämre kustfiske med garn än . Situationen inom något eller kan bli ytterst problemfylld för främst länets garnfiskebåtar, som etablerat sig och gjort detta mot bakgrund av de torsktillgångar som då fanns i området. Mot bakgrund av att torskfiske har varit och är det absolut viktigaste fisket för fiskare i och även för allt svenskt fiske är en bättre kännedom om denna fisk nödvändig. Undersökningar har även begärts av fiskenämnden under en lång rad år fr. o. m. Vid samtliga tillfällen har nämndens krav avvisats. Med detta är det endast att konstatera att frånvaron av undersökningar inneburit att torsktillgångar med stor sannolikhet beskattats i betydligt mindre omfattning än som varit möjligt. När det gått upp för flertalet att detta misstag har skett är det viktigt att inte ett tidigare underutnyttjande av beståndet byts mot ett överutnyttjande. 1 1987188.3 sami. Sammanfattningsvis så anser vi 1. att endast fiske med garn och krok efter torsk får bedrivas inom ett område ut från baslinjen, 2. att trålfiske efter torsk utanför detta område får bedrivas efter tillstånd av , 3. att kvotering av trålfisket skall ske och då mot bakgrund av företagen beståndsuppskattning, 4. att samarbete angående utnyttjandet av torsktillgångar skall etableras med , 5. att ett undersökningsprogram startas avseende torsk. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av begränsning när det gäller torskfisket i norra , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om forskning när det gäller torskfisket i norra . () () () () 1987/88 Jo401
mot · GB02Jo402 · 1988-01-14 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo402 av och () om yrkesutbildningen av fiskare Under anslaget till budgeteras bl. a. medel för yrkesutbildning av fiskare. Detta anslag har under varit oförändrat, vilket medfört att denna mycket viktiga utbildningsform har måst skäras ner. Myndigheternas ökade krav på behörighet har medfört stora problem för yrkesfiskarna vad avser olika former av utbildning. Fiskarnas oregelbundna arbetstider innebär att de inte har samma möjligheter som andra yrkeskategorier att följa den undervisning som anordnas av kommuner och studieförbund. undervisning kan däremot anpassas efter fiskarnas arbetstider och arbetsförhållanden. De för fiskarna mest nödvändiga kurserna har varit behörighetskurser som leder till skeppar- och maskinistexamen. Utöver dessa kurser är emellertid behovet av utbildning avseende såväl ekonomisom säkerhetssidan mycket stort varför en höjning av anslaget för fiskarnas utbildning med . får anses vara mycket angeläget. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att för fiskarnas utbildning till anslår . utöver regeringens förslag.
mot · GB02Jo404 · 1988-01-12 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo404 av () om fiskesituationen i norra I norra försämras vattenmiljön mer och mer . Under långa perioder är vattnet snusbrunt, bottnarna döda och livet i sjön försvinner. är torsk- och plattfiskar utrotade och på insidan av dog praktiskt taget alla krabbor för en del år sedan. Ingen kan leva på skärgårdsfiske, som tidigare gav försörjning åt många människor. De som tidigare sysslade med skärgårdsfiske har tvingats utanför kusten och fiskar där med burar efter havskräfta eller med garn i öppna havet. Inte heller ytterskärgården, där vattnet är bättre, ger någon fisk på grund av den talrika sälstam som härjar både utanför och i fiskarens garn. Musselodlingarna, som har så stora förutsättningar att ge goda skördar i våra vatten i , har inte kunnat skördas annat än under korta perioder på grund av gift och algblomning. Det torde inte råda någon tvekan om varifrån vi får huvudparten av alla föroreningar. Den norska industrin släpper ut stora mängder orenat avloppsvatten och likadant är det när det gäller avloppsvatten från städer och samhällen. Det är inte rimligt att ett land får förstöra vattenmiljön för ett annat land som här sker. Genom förstörelse och fiskdöd berövas den nordbohuslänska fiskaren sin utkomst och skärgården utarmas och tappas på sin befolkning. Av prisregleringsmedel har fiskets organisationer förhandlat fram . för utsättning av rödspätta och torsk för att förhoppningsvis återfå utrotade fiskstammar. Tyvärr visar mycket dålig vilja att genomföra dessa utsättningar och det är att beklaga. Den enda art som tycks överleva är ål, men även här behövs förstärkning då återvandringen av glasål inte räcker till. Från svensk sida har man varit alltför kravlös när det gäller förstörelse av den nordbohuslänska kusten. bör därför av begära skadestånd så att ersättning kan utgå till de fiskare som drabbats. bör även ta på sig kostnaderna för restaurering av de fiskbestånd som förstörts och framför allt åläggas att rena sina utsläpp. Det har konstaterats att är den största förorenaren av våra hav och detta måste hejdas. Det räcker inte med att fisken försvinner över allt större områden utan vattnet går inte längre att bada i. som detta pågår satsas stora summor på turism. Tanums Strand på mer än 150 milj. kr. är ett exempel därpå. En annan fara på kusten är den ohämmade tillväxten av sälstammarna, som hotar livet i ytterskärgården. Fr. o. m. har skyddsjakten på säl tagits bort på och fiskaren står maktlös när sälen härjar i hans garn. Någon ersättning är man inte beredd att betala ut. I så fall är det så kringgärdat av villkor och bestämmelser att det är nästan nödvändigt att skyddsjakt tillåts och stammen reduceras genom avskjutning. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder med anledning av utsläpp, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om reducering av sälstammen på . 1987/88 Jo404
mot · GB02Jo405 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo405 av och (vpk) om åtgärder för att rädda den naturreproducerade laxen Östersjölaxen har utsatts för en kraftig överfiskning. Ursprungligen har beskattningen skett genom fiske på utvuxen lekvandrande lax, som återvänt till älvarna uppväxt i . Huvudparten fångades då i älvarna och en mindre del vid kusten. Havsfisket var länge obetydligt men efterhand som redskap och metoder för detta utvecklats har havsfisket nått en sådan omfattning att det nu är helt dominerande. fångas vid kusterna. Detta har lett till att laxbestånden i de outbyggda älvarna är allvarligt hotade genom att allt färre laxar har möjlighet att reproducera sig. I vissa älvar är bestånden redan utslagna. Även de utbyggda älvarna har drabbats av svaga återvandringar och i vissa fall är tillgången på avelslax till kompensationsodlingarna helt otillfredsställande för att ett rimligt avelsurval skall vara möjligt. Den svåra situation som råder för den naturreproducerade laxen kan exemplifieras med statistik från , laxuppgången i går nämligen att räkna vid laxtrappan i Stornorrfors. har ungefär 2 000 laxar gått upp i älven, ibland mer, 1973 gick 4 565 laxar upp. Detta kan då jämföras med förra årets uppgång som var 304 laxar, av dessa var 57 odlade. Utan tvekan står vilda laxstam på gränsen till utrotning. Det här kan också jämföras med vad man beräknar att optimalt kan producera, nämligen lax vilket innebär att ca 25 000 laxar skulle kunna gå upp. Det här innebär, om inget omgående görs, att vissa älvars vilda laxstam är borta . Frågan om åtgärder till skydd för laxbestånden har tidigare handlagts av . Tyvärr måste man konstatera att inget är gjort som på något sätt förändrar hotbilden för våra älvars laxstammar. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär förslag om åtgärder för att rädda våra älvars naturreproducerade laxbestånd. (vpk) (vpk)
mot · GB02Jo406 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo406 om förbudet att sälja kräftor under vissa delar av året Från och med dagen för kräftpremiären och till och med nyårsafton är det fritt fram för handlarna att sälja djupfrysta kräftor. Av någon märklig anledning är det därefter förbjudet. Kräftpaketen måste plockas undan och lagras i t. ex. frysrum för att sedan tas fram nästa augusti, äldre. Djupfrysta kräftor är kalorifattiga, nyttiga, festliga, i allmänhet välsmakande och har i jämförelse med många andra rätter ett ganska rimligt pris. Varför skall vi behöva avstå från dem ? Försäljningsförbudet, för kravet i motionen gäller endast försäljning av djupfrysta kräftor, innebär en fullständigt onödig byråkrati. Speciellt märkligt ter det sig, eftersom det är fullt tillåtet att sälja djupfrysta kräftstjärtar med skal på. Huvudlöst är alltså accepterat. Under förra väckte jag en motion om att olika förbud skulle upphävas. majoritet ansåg då inte att det fanns någon anledning att ha någon uppfattning. I en frågedebatt med jordbruksministern gavs beskedet att frågan behandlades och att en förändring var att vänta. Ingenting har emellertid hänt . Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att upphäva förbudet att sälja kräftor under vissa delar av året. 1 1987/88.
mot · GB02Jo407 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo407 av m. fl. om ekonomiskt stöd till yrkesfisket längs Fisket är en viktig näringsbas i många av Norrlands kust- och skärgårdsområden. Avstånd och klimatförhållanden skapar dock särskilda problem för Norrlandsfisket. Isläggningen hindrar under en stor del av året ett rationellt och bärkraftigt fiske. Detta har varit särskilt påtagligt . De långa transportavstånden är ekonomiskt betungande för både det enskilda fiskeföretaget och de ekonomiska föreningar, vilka skall ta hand om fångsten och sälja den. Den yrkesfiskande befolkningen fyller en viktig funktion i det lokala näringslivet. Ekonomiskt stöd till yrkesfisket förbättrar serviceunderlaget i glesbygd och ökar utnyttjandet av den naturresurs fisken utgör. Mot denna bakgrund vore det angeläget med ett särskilt regionalpolitiskt motiverat stöd till fiskerinäringen i . Till sin utformning skulle det kunna ta det s. k. Norrlandsstödet som förebild. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att begär att regeringen framlägger förslag om åtgärder för att ge yrkesfisket i särskilt ekonomiskt stöd. () ()
mot · GB02Jo409 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo409 av m. fl. (s) om fritt fiske med metspö Fiske är en av de mest spridda fritidssysselsättningarna i . För de flesta är fisket ingen regelbunden verksamhet, utan inskränker sig till någon eftermiddag med metspö från en brygga under semestern. har tidigare beslutat om fritt fiske med handredskap på östkusten och i några av de . Detta har varit en mycket uppskattad reform, som väl anknyter till gammal sedvänja i landet. I den tidigare fiskelagen sägs i 5 §: 1 enskilt vatten må, såvitt ej nedan annat stadgas, fiske bedrivas endast av jordbrukare eller den som genom avtal, urminnes hävd, dom eller skattläggning eller på annan särskild grund äger rätt därtill. Gentemot gällande lagstiftning torde det vara omöjligt att åberopa urminnes hävd. Detta är en beklaglig inskränkning i gemene mans fri- och rättigheter. I utbyte mot hävden, som naturligtvis också hade sina inskränkningar, borde det vara möjligt att i betydligt högre grad tillämpa fritt fiske med metspö. I de flesta fall skulle en sådan ordning inte ekonomiskt skada fiskerättsinnehavaren. I många vatten är snarare problemet att det fiskas för lite, med tusenbröder som följd. I vissa vatten med ambitiös fiskevård och/eller ädelfiskbestånd bör inte fritt fiske tillämpas. Detta problem kan lösas genom att ges rätt att på fiskerättsinnehavarens framställan meddela undantag från det fria fisket. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fritt fiske med metspö. () () () () ()
mot · GB02Jo410 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo410 av () om laxfisket Laxfisket vid liksom i de få kvarvarande oreglerade älvarna har stadigt försämrats medan laxfångsterna i och ligger på en mycket hög nivå. Den goda tillgången på lax i och torde bero på det mycket stora antalet laxar som odlas i avelsanläggningar i och utsätts i de reglerade älvarna eller sådana som vuxit upp i de outbyggda älvarna. Dessa laxar får ej möjlighet att återvända till sina födelsevatten. Fångsterna i svenska och finska hindrar laxens lekvandring mot norr. Dessutom beskattas laxstammarna mycket kraftigt redan under deras första havsår. Under detta år vandrar laxen mot . Smålaxen fiskas med drivlina. Drivlinefisket har visat sig framgångsrikt eftersom smålaxen då gått över från insekter till fiskföda. På den finska sidan har man haft uppmärksamheten riktad mot denna typ av fångst. Man har där kunnat konstatera att vissa år har av fångsterna varit undermålig lax. Laxen har ej uppnått minimimåttet - såväl svenska som danska undersökningar redovisar liknande erfarenheter. I gäller ett minimimått . Lax under minimimåttet skall återutsättas. Emellertid måste noteras att det i sin tur finns undersökningar som visar att endast en av nio överlever återutsättning. Drivlinefisket under höst- och vintermånaderna utgör ett onödigt förstörande av laxbeståndet. Krokfisket borde därför regleras så att laxen dels hinner växa upp till lekmogen storlek, dels få möjlighet att oantastad kunna nå sitt födelse vatten. Förhållandena i den svenska delen av torde vara tämligen identiska med de finska. I har man dragit konsekvenserna av dessa otillfredsställande förhållanden. 1986 beslutade den finska regeringen införa totalförbud för drivlinefiske från . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till regler för laxfisket i enlighet med vad i motionen anförts.