mot · GB02Kr238 · 1988-01-22 00:00:00 — Om skall kunna hävda sin plats som kulturnation är det viktigt att vi har nationella kulturinstitutioner av hög klass, som kan mäta sig med motsvarande internationella institutioner och idka utbyte med dem. måste nationalscenerna känna sitt ansvar gentemot hela landet och medverka i turnéer och i radio- och TV-föreställningar. De skall utgöra en stimulans i svenskt kulturliv och inspirera till aktivt kulturintresse och kulturell verksamhet också på mindre orter. För att det betydande kulturstöd som staten ger också skall komma landsorten till godo bör de regionala institutionerna ta ansvar för sina resp. områden, och de måste få reella möjligheter att göra detta. Frågan om detta är under utredning. För människor som överväger att flytta till en mindre kommun kan den kulturella aktiviteten vara en avgörande faktor. En verklig decentralisering av kulturstödet innebär ett inslag i en framsynt regionalpolitik. En fortsatt satsning på utvecklandet av det svenska kulturlivet bör inte minst beakta regionernas behov. Det är angeläget att det statliga stödet ger frihet att forma regionala och lokala lösningar. Om institutioner och grupper som föreslagits ovan själva fördelar stödet inbördes bör statens övriga bidrag vara mycket schabloniserat. Detta bör beaktas i pågående utredning. Det kulturella utbudet har i alltför hög grad kommit att styras av politiska beslut. som vissa detaljregleringar och marginella statsbidrag upphör införs nya stödformer som styr kulturen i bostadsområden, på arbetsplatser, i skola och förskola etc. och begränsar genomförandet av enskilda initiativ. Föreningar och enskilda som utför ett ideellt arbete i kulturens tjänst känner sin hemort och sin bygd. Kulturstöd från det allmänna får större effekt om det förvaltas av och kanaliseras via frivilliga krafter med lokal förankring .Teater-, musik- och konstföreningar bör därför ha ett avgörande inflytande på kulturlivet. Muséerna spelar en viktig roll i ett kultursamhälle. Bara i vårt land görs ca femton miljoner museibesök. Besöksantalet speglar dock inte hela den inre verksamheten i form av förvärvande, registrering, katalogisering, konservering och vård, magasinering och forskning, vilka verksamheter alla utgör betydelsefulla delar av muséernas funktion. Många av dessa verksamheter är personalkrävande och nödvändiga för att muséerna skall kunna fylla sin uppgift som förmedlande organ av information om olika tiders kultur och levnadssätt. De flesta kulturinstitutioner är i hög grad beroende av personal som anställts med lönebidrag. Då dessa tjänster givetvis inte är fasta, skapas ofta stor osäkerhet om i vilken utsträckning sådan personal kan behållas på institutionen i fråga. Såväl för arkiv som för muséer vore det önskvärt om denna osäkerhet kunde undanröjas genom att ett antal av dessa tjänster permanentades. Vid den i årets budgetproposition aviserade utvärderingen av lönebidragen för skapande av underlag för bedömningar av deras framtida utformning och inriktning bör särskild hänsyn tas till förhållandena vid kulturinstitutionerna. Man bör här särskilt utreda i vilken grad fasta tjänster kan inrättas. Våra bildkonstmuséer har en dubbel funktion i det svenska kulturlivet. Dels skall de som främsta organ verka som förmedlare av bildkonst från olika länder och tidsperioder, dels har de en funktion som insamlande och bevarande av dagens bildkonst för kommande generationer. har konstmuséernas ekonomiska möjligheter att till sina samlingar foga representativa verk av vår tids konst allvarligt urholkats. utgör genom sin inköpsverksamhet en garanti för att statliga verk och byggnader får möjlighet till konstnärlig utsmyckning. På samma sätt svarar kommunerna för att en del av kostnaderna vid byggande anslås till konstnärlig utsmyckning och för att arbetstillfällen skapas för konstnärer. Mot den bakgrunden ter det sig egendomligt att våra muséer har uppenbara svårigheter att kunna komplettera sina samlingar i den utsträckning som erfordras för att de skall kunna fullfölja ambitionerna att ge en helhetsbild av bildkonstens utveckling in . Deras resurser i detta avseende bör därför förstärkas. En viktig princip för statlig bidragsgivning inom kulturområdet är att skilda mottagare behandlas på ett likvärdigt sätt. Det gäller dock inte för det s. k. fonogramstödet. Svenska rikskonserters fonogramproduktion ges en särställning såväl i fråga om sina fasta kostnader som vad gäller medel för produktion. Missgynnandet av andra fonogramproducenter leder till att färre fonogram får stöd inom en given kostnadsram. Denna typ av felaktig bidragsgivning måste rättas till. Teater- och musikinstitutioner har ett stort ansvar för att inte endast upprätthålla en kvalificerad verksamhet utan även nå ut med den till enskilda människor, organisationer och företag. Mot den bakgrunden är det princi piellt fel att statens resurser för sådana åtgärder främst kanaliseras till Skådebanan. Det är när institutionerna själva, inte minst genom musiker och skådespelare, engagerar sig i marknadsföringen som den kan ge goda resultat. En omläggning av statens bidragsgivning från Skådebanan till teater- och musikinstitutionerna bör därför ske. En orts bokhandel har en viktig roll som kulturförmedlare. finns det brister i fråga om förlagens lagerhållning av svensk litteratur som utgivits med litteraturstöd, men i än högre grad av klassiker. Så t. ex. finns av det trettiotal böcker av som översatts till svenska och av vilka minst hälften kan betraktas som centrala verk, endast tre å fyra tillgängliga i svensk bokhandel. Om skall kunna göra anspråk på att vara en kulturnation måste den litteratur som haft avgörande betydelse för den västerländska kulturutvecklingen finnas att köpa. Litteraturstödet måste därför utformas så att en bättre lagerhållning av kvalitetslitteratur gynnas. Intresset för god litteratur är i hög grad beroende av hur utgivningen speglas i massmedia. Särskilt TV som når den allra största publiken bör kunna förstärka sin kulturbevakning. Bokpresentation är en angelägen uppgift, inte bara i julklappstider. Läslustprogrammen är exempel på kulturprogram som regelbundet återkommande kunde bidra till ett ökat litteraturintresse. Biblioteksersättningen till författarna, vilken numera är föremål för förhandlingar, har urholkats i värde. Vi finner det rimligt med en successiv uppräkning för att återställa värdet. Till detta finns anledning återkomma i samband med en aviserad proposition i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att frihet, mångfald och kvalitet skall utgöra riktlinjer för kulturpolitiken, 2. att hos regeringen begär utredning om förvaring av ljud- och bildupptagningar på sätt som anges i motionen, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbildningens betydelse för kulturen,1] 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om riktlinjer för fördelning av offentligt kulturstöd, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sponsring av kulturlivet, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avdragsregler för utvecklingskostnader,2] 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utbudet av kulturprogram i , [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om avskaffande av etermediamonopolet,3] 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om arkeologiska undersökningar, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tekniskt-antikvarisk forskning och utbildning i byggnadsvård m. m.,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utnyttjandet av AMS-medel inom kulturområdet,4] 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en regionalisering och en väl fungerande kulturverksamhet i alla delar av landet, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bildkonsten, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fonogramproduktionen, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om stödet till teater- och musikinstitutionernas marknadsföring, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lagerhållning av kvalitetslitteratur. () () () () () 1 1987/88:Ub587 2 1987/88: Sk381 3 1987/88:K417 4 1987/88:A223