mot · GB02Sf338 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf338 av m. fl. (c) om samhällets stöd till diabetiker m. fl. har i sitt remissyttrande till läkemedelsutredningen föreslagit att hela den fria listan ska tas bort. Det innebär inte enbart insulinet för diabetiker utan även mediciner för astmatiker och epileptiker m. fl. Som skäl för förslaget anför rättviseskäl. Slutsatsen som kan dras av detta är, att eftersom alla kroniskt sjuka människor inte har denna förmån att få fri medicin ska ingen ha det. Det är inte ofta som jämlikhetsskäl anförs i vårt land som argument för att försämra för en grupp. har diabetiker fått fritt insulin. Rätten till kostnadsfri livsuppehållande medicin är en gammal tradition i , där flertalet länder ger diabetikerna denna rättighet. Sanningen är att utan insulin dör många diabetiker. Skulle nu återgå till de villkor som gällde intar en särställning bland de europeiska länderna, vad avser hur man behandlar kroniskt sjuka människor. Fritt insulin har inneburit att människor haft lättare att sköta sin sjukdom. Det kan vara nog så svårt att klara en rätt diet för vissa diabetiker inte minst familjer med diabetessjuka barn har det svårt. Diabetes betyder att många barn i samhället kan drabbas av synsvårigheter som i vissa fall leder till blindhet. De måste infinna sig till återkommande läkarbesök, därför att förändringar kan ske trots medicin. Svåra cirkulationsrubbningar kan uppstå som i värsta fall kan leda till amputation. Det betyder mycket för samhället, om kroniskt sjuka människor kan fortsätta att föra ett aktivt liv tack vare en riktig medicinering. Det framstår som troligt att någon proposition i frågan inte kommer förrän efter valet . Det är mycket olyckligt, då detta betyder att människor med en kronisk sjukdom i allmänhet och diabetes i synnerhet kommer att under till känna osäkerhet om vad som kommer att beslutas i en för dem mycket viktig fråga. Vi anser därför att det är viktigt att redan nu uttalar att det fria insulinet ska vara kvar. har en diabetiker rätt att teckna sjuk- och olycksfallsförsäkring i vissa fall, då emot en ganska kraftigt förhöjd avgift. Motiveringen är att diabetikern utgör ett större risktagande för försäkringsbolaget att en eventuell skada kan bli allvarligare och läkningsprocessen försvåras på grund av sjukdomen. Det finns dock en forskare i bl. a. som visat att med nuvarande moderna behandlingsmetoder är prognosen inte så dålig som man påstår och överlevnadsåldern inte så förkortad som man tidigare ansett. Rätten att teckna försäkring är för många, främst för föräldrar till barn med diabetes, en viktig fråga, nämligen att få försäkra sina barn under och efter skoltid. Det finns antagligen många kommuner som tecknar försäkringar för barnen främst i under skoltid, men kanske inte alla gör det. Till en sådan gruppförsäkring kan en förälder teckna en tilläggsförsäkring, som ingår i deras hemförsäkring. Vad vi förstår finns inget krav på friskintyg för en sådan försäkring. Det är viktigt att människor får en riktig information, när de har problem med svåra sjukdomar i familjen. Det är önskvärt att tar initiativ till en utökad information i frågor som rör samhällets trygghetssystem för just dessa grupper i samhället. Om många människor med olika kroniska sjukdomar upplever en otrygghet, då saknas den rätta informationen. måste en diabetiker av sjukdomen vart annat år uppvisa läkarintyg på ögonbottenstatus och sin allmänmedicinska status. förtroendeläkare gör en bedömning med utgångspunkt från intyget om diabetikern skall få behålla behörigheten eller inte. Detta är mycket frustrerande av olika skäl. Dels talar nuvarande behandlingsmetoder för att så täta intervaller som inte behövs med hänsyn till den förbättrade vården, dels att om den behandlande läkaren som har träffat patienten tillstyrker fortsatt innehav av körkort, har ofta förtroendeläkare avstyrkt och rekommenderat länsrätten att dra in körkortet. Denna bedömning baserar han då på läkarintyget som föreslår fortsatt körkortsinnehav och diagnosen diabetes. Detta gör han då utan att ens träffa patienten. Vidare upplevs körkortsregistreringen som djupt orättvis då det endast är diabetiker som fått sjukdomen före det att de tog körkortet som registreras. De som fått sjukdomen efter det att de fått sitt körkort registreras inte alls och har behörighet hela livet utan någon medicinsk kontroll. Ett annat stort problem är diabetes och C-behörighet. Före förändringen av körkortsreglerna 1983 ägde alla rätt att med vanligt bilkörkort framföra lastbil. Regeln var bara att det inte rörde sig om en bil med åkerirättigheter, en så kallad trafikbil. infördes de olika körkortsklasserna A, B, C, E, buss och taxi. A motorcykel, B bil, C lastbil och E släpvagn. För att alla som arbetade som bilförare i företag som inte var åkerier, det vill säga med vanlig distributionsverksamhet, t. ex. körde ut varor till butiker åt ICA, körde mjölk åt Arla etc. beslutades att de som hade sånt arbete skulle via ett enkelt ansökningsförfarande hos polisen få en C-behörighet. människor gjorde denna ansökan, bland dem ett okänt antal diabetiker. Någon kontroll gentemot körkortsregistret gjordes inte, varför diabetikerna fick C-behörighet trots att de då enligt förordningen inte var berättigade till denna, en rättighet som de dock hade före reformen. Dessa behörigheter dras nu in vid en vanlig poliskontroll, eller när helst myndigheterna kommer på det med stora personliga tragedier som följd. Många blir omplacerade på sina arbeten, en del mister till och med sina jobb. Vad den enskilde människan inte förstår är detta, 1982 hade jag rätt att köra lastbil, 1983 har jag det inte. För oss framstår det som mycket märkligt att detta kan fortgå utan åtgärd. Det är därför nödvändigt att får i uppdrag att se över körkortsförfarandet i samband med diabetes och andra kroniska sjukdomar. Diabetikern har dokumenterade merkostnader för en reglerad kost, läkarbesök, fotvård m. m. Beräkningarna visar på att dessa uppgår till ca . en månadslön för många. Det stöd som samhället utger är Möjligheter till extra avdrag för nedsatt skatteförmåga i skattesystemet, Handikappersättning och 3. Vi ämnar i den här motionen ta upp punkterna 1 och 2. Skatteförordningens extra avdrag ges under förutsättning att inte inkomsten överstiger en viss nivå. Den nivån är satt så lågt att inte många heltidsarbetande kommer under den. Det innebär också att människor utan inkomst inte kommer ifråga. Det är emellertid inte särskilt intressant. Det som är av vikt att diskutera är huruvida skattesystemet ska hantera sjukkostnadsfrågor. Nuvarande system innebär att människor i taxeringsbeslutande instanser ska hantera sekretessbelagda frågor som de inte är utbildade för. Ovannämnda problem för diabetikern gäller naturligtvis också andra utsatta grupper med kroniska sjukdomar. I det här sammanhanget är det viktigt att peka på att stöd måste kunna utgå från samhället grundade på beslut av människor insatta i problemen. Det måste vara socialförsäkringssystemet som ska inrymma någon form av behovsinriktat stöd. Det går emellertid inte att bara ta bort extra avdraget för sjukkostnader och inte ersätta det med något annat. Det är därför nödvändigt att ett alternativt förslag arbetas fram som i så fall direkt kan ersätta extra avdraget för sjukkostnader. Som alternativt förslag vill vi aktualisera det som organisationerna för diabetiker m. fl. för fram, nämligen en handikappersättning med minst två nivåer, där en form av behovsprövning finns. Detta bör ges handikapputredningen till känna. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det fria insulinet, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändig information till kroniskt sjuka om det sociala trygghetssystemet'], [att hos regeringen begär att får i uppdrag att se över körkortshanteringen i samband med sådana kroniska sjukdomar som diabetes m. fl.2], [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om extra avdraget för sjukkostnader i skattesystemet3], 2. att hos regeringen begär förslag till ändring av handikappersättningen i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () () 1 1987/88:L624