mot · GB02T412 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:T412 av och () om bestämmelserna om hastigheten på vägarna Få områden torde vara så lagreglerade och ha så många föreskrifter som trafiken i vårt land. Detta till trots, eller möjligen just därför, så visar det sig i undersökningar, i rapporter från polisdistrikten m. m. att just inom trafiken så är svensken mer än någon annanstans, om än i varierande grad, en lagbrytare. I första hand bryter vi svenskar i trafiken mot hastighetsbestämmelserna. Enligt en presenterad undersökning så kör fyra av fem svenska trafikanter mer eller mindre för fort och bryter därmed mot gällande bestämmelser. Ett ofta omvittnat faktum är också att det överväldigande flertalet av de medborgare som bryter mot hastighetsbestämmelserna inte upplever sig själva som brottslingar. På andra områden i samhället följer vi gällande lagar och bestämmelser. Den bristande laglydnaden vad avser hastighetsöverträdelser har heller inte minskat trots att betydande belopp satsats på statliga informationskampanjer m. m. Denna alltför ringa överensstämmelse mellan lag och verklighet är inte acceptabel. Det är orimligt att en stor del av vårt lands befolkning skall betraktas som notoriska lagbrytare. Därför bör högsta tillåtna hastighet på vissa av våra vägar höjas. Motorvägar med planskilda korsningar, avskiljande mittremsa och dubbla körbanor med vägrenar är de särklassigt säkraste vägarna. De ger bra och säkra landsvägstransporter. Det vore naturligt att vägar av detta slag hade en tillåten hastighet som skiljer sig från vägar utan de ovan nämnda trafiksäkerhetsfrämjande attributen. Ett sådant förhållande skulle också öka förståelsen och respekten för hastighetsbegränsningarna överlag. Med tanke på att bilarna blivit allt bättre och förarna får allt mera information och utbildning så borde bashastigheten på svenska motorvägar höjas . på motorväg skulle också medge ökad differentiering och bättre anpassning av hastighetsbestämmelserna på våra övriga Europa- och riksvägar. Vissa av dessa har som tillåten högsta hastighet. Bilisterna skulle uppfatta det som naturligt att flera av de bredare E uropaoch riksvägarna, varav vissa har breda vägrenar och/eller åtskiljande mittremsa, hade en högsta tillåten hastighet av . Därmed skulle också en mera differentierad praxis och enhetlig bedöm ning av högsta tillåtna hastighet på vägarna kunna uppnås. En sådan är i Mot. högsta grad önskvärd. Olika syn på hastigheten inom olika län medför T412 att den tillåtna hastigheten på nära nog identiska vägar kan variera beroende på vilken sida av en länsgräns man befinner sig. Även inom länen förekommer det att vägar med likartad standard har olika hastighetsgränser. För att en bättre förståelse för hastighetsgränsernas betydelse skall uppnås, bör en sådan enhetlig norm komma till stånd så att en 70-väg på en plats och i ett län också betraktas som en 70-väg på en annan plats och i ett annat län, en 90-väg betraktas om en 90-väg osv. En höjning av bashastigheten på motorväg och en ökad differentiering mellan 90- och 110-vägarna skulle inte öka olycksriskerna. I stället så tyder mycket på att jämnare hastigheter, färre omkörningar och bättre flyt skullle bli följden i trafiken och som en följd av det färre olyckor. Undersökningar i och visar också att det inte är farten som ställer till olyckorna. Trots att franska motorvägar är hastighetsbegränsade så sker där betydligt flera olyckor än på de västtyska motorvägarna med friare fartförhållanden. En västtysk undersökning visar också att det sker så många olyckor på landsvägar som på motorvägar. Samma förhållande gäller i , räknat i personkilometer. Det hävdas ibland att högre hastighetsgränser på våra vägar skulle medföra större skador på miljön. Fartens inverkan är emellertid inte alls så säkert fastställd. I stället finns det flera faktorer som talar för att den jämnare trafikrytm som uppnås med högre tillåten hastighet skulle kunna minska utsläppen från bilarna. Med tanke på det miljöansvar som personbilsägarna tagit genom att köpa katalysatorförsedda bilar i större omfattning än någon räknat med redan innan lagstiftning om katalysatorrening trätt i kraft, så kommer personbilismen att med bred marginal klara det av tidigare uppställda kravet på en 30-procentig minskning av kväveoxidutsläpp . Bilismen i vårt land svarar nu för :av i de totala kväveoxidutsläppen. Det torde därför i detta sammanhang vara av underordnad betydelse, om man tillåter 10 eller 20 kilometer högre hastighet. Utanför vårt lands gränser går utvecklingen mot tillåtelse av högre hastigheter på vägarna. Det gäller exempelvis i där man höjer högsta motorvägsfart . Den 100-gräns som infördes har inte respekterats av de holländka motorförarna, varför man där beslutat anpassa fartgränsen till verkligheten. I har i vissa delstater den tillåtna hastigheten höjts från 55 till 65 miles , det vill säga från ca 90 till . Där har det visat sig att antalet olyckor har minskat efter hastighetsgränshöjningen. I där man sänkte motorvägsfarten pågår nu en intensiv debatt om återinförande av 130-regeln. 1987/88 T412 Med hänvisning till vad sorn i motionen anförts hemställs 1. att beslutar att bashastigheten på svenska motorvägar skall vara , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hastighetsdifferentiering mellan 90- och 110-vägar samt 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om enhetlig bedömning av fartgränser för vägar av likartat slag i vårt land.