mot · GC02U3 · 1988-11-08 00:00:00 — av m.fl. (vpk) med anledning av prop. 1988/89:35 om godkännande av överenskommelse om upprättande av en nordisk utvecklingsfond för förmånlig kreditgivning till I propositionen anförs att skuldproblemen har urholkat den ekonomiska tillväxten och investeringarna sjunkit till historiskt låga nivåer. Värst drabbade är de fattigaste , särskilt i söder om , skriver utrikeshandelsministern. För att åstadkomma tillväxt måste investeringarna öka, vilket i sin tur kräver att i-länderna ställer ökade finansiella resurser till förfogande. Den nordiska utvecklingsfonden blir ett medel för detta. Den skall lämna lån på koncessionella villkor, motsvarande dem som tillämpas av internationella utvecklingsfonden (), räntefritt med återbetalningstid. Den skall samfinansiera projekt med multilaterala organ som och med NIB. I det senare fallet får kreditkombinationen karaktären av en blandad kredit, där NIB lämnar ett lån på marknadsvillkor, medan fonden erbjuder en kredit på IDA-villkor. Fonden skall prioritera fattiga länder och endast undantagsvis lämna lån till andra än låg- och mellaninkomstländer. Fondens medel knyts till projekt med nordiskt intresse, dvs. i praktiken normalt till projekt med nordiska leveransintressen. andel av fondens kapital blir ca 310 milj. kr., och medel har reserverats för den första inbetalningen genom att godkänt denna användning av biståndsmedel för budgetåren 1987/88 och 1988/89. kommunisterna motsatte sig beslut om att använda biståndsmedel för den nordiska fonden. Vi anförde då att detta var ett ytterligare steg i kommersialiseringen av biståndet. Vi framföll att de av beslutade biståndspolitiska målen måste vara riktgivande även i det multilaterala biståndet. Vi vidhåller vår kritik. Facit av u-krediterna utvisar att beviljats projekt i SADCC-länder. De tre största låntagarländerna är , och , som svarade för av kreditvolymen (1981-88). Valet av projekt och länder styrs inte av omsorg om de värst drabbade utan av exportindustrins intressen. Nästan u-krediter avser två företag, ABB/Asea och . Vad gäller beloppen är dessa företags andel betydligt högre. Det finns anledning att anta att den nordiska fonden kommer att följa samma policy. När förslaget om den nordiska fonden kom upp i , mottogs det med öppna armar av industrin. Bl.a. hade Aseas VD undersökt vad fonden kunde ge. Han räknade med ett tillskott på 1* 1988/89. till industrin i och 40 000 nya årsarbeten som ett Mot. resultat av de order nordiska företag kunde få med hjälp av de förmånliga U3 Däremot menade departementsrådet vid UD:s u-avdelning Tom att det inte gick att använda pengar ur biståndsbudgeten om de biståndspolitiska målen skulle följas. Han sade i en intervju i : - Skall biståndsbudgeten bidra till fonden måste det först till en förändring av biståndsmålen, som ger fonden möjlighet att agera mer vidsträckt än det vanliga biståndet. Invändningar av annat slag kom från , ekonom vid : Den nordiska fonden var ett sätt att kringå för mjuka krediter, som endast gäller bistånd från enskilda länder, inte från internationella organisationer. har försökt reglera bort de biståndsblandade lånen, därför att den internationella handeln skadas när exporten subventioneras av statsmakterna. Men det är uppenbarligen just detta som den nordiska fonden syftar till: att med biståndsmedel stärka de svenska exportföretagens konkurrenskraft i . skriver i sitt betänkande (SOU 1988:42): Svensk industri har enligt olika undersökningar haft några av sina största problem till följd av en otillfredsställande ländersammansättning. har tappat marknadsandelar i världshandeln totalt, helt enkelt därför att man exporterat i för hög grad till stagnerade eller endast svagt växande marknader (framför allt i ). För den svenska industrin är det viktigt att i hög grad hitta de mest växande marknaderna. Det är sannolikt att för de kommande 5-10 åren, kommer att ligga på en fortsatt låg tillväxttakt, medan kommer att kunna uppvisa en högre tillväxttakt. (Motionärernas kursivering.) Utredarna fann det önskvärt att svenska företag vinner mer terräng på de expanderande u-marknaderna, och det gäller framför allt några tyngre och särskilt dominerande produktområden: kraftalstrande maskiner och utrustning och telekommunikation. Det handlar alltså om ABB/Asea och , de två storföretag som redan dominerar i u-krediterna. Detta förhållande speglades i VD kommentar till Aseas berättelse 1988. Han skrev där: Den elektrotekniska branschen i världen är totalt sett mogen med måttlig tillväxt och har betydande överkapacitet inom vissa avsnitt. Det finns emellertid länder med hög efterfrågetillväxt, såsom vissa utvecklingsländer. Avsikten är att hela , liksom Asea , skall bli överrepresenterad inom dessa länder och nischer. När formulerade ABB:s profil, var en punkt: utnyttja den unika positionen som hemmamarknadsföretag i flera europeiska länder (bl.a. för finanserings- och biståndspaket till utvecklingsländerna). Tydligare kan det inte sägas: biståndet skall användas för ABB:s expansion i . Aseas fusionspartner har hindrats av finansieringsproblem i sin försäljning i . skall dessa hinder undanröjas med biståndsmedel, med pengar från den nordiska fonden. Det blir inte de fattigaste , särskilt i söder om , Mot. som utrikeshandelsministern hänvisar till, som får krediterna. De är inte U3 De har redan skulder som motsvarar av deras BNP. Det blir snarare medelinkomstländerna som får komma i åtnjutande av de nya krediterna. Mycket tyder på att Aseanländerna blir mottagarna. Det var vad rapporterade , efter en konferens om industriinvesteringar i Asean och besök av ett 40-tal ledande indonesiska affärsmän i . Den nordiska fonden skulle balansera det nordiska biståndet, som i bara kommit och till del, och därför hindrat privata affärer i Asean. Man tolkade det som en ändring i de nordiska ländernas politik. Det var särskilt välkommet i , skrev tidningen. Och från den indonesisk-nordiska investeringskonferensen i rapporterade att fått låna av NIB. De nordiska institutionerna, skrev DN, tar ingen hänsyn till att är en av världens hårdaste diktaturer, som i strid med folkrätten ockuperar . NIB och den nordiska projektexportfonden har mandat att arbeta på rent affärsmässiga villkor. Fondens VD sade: Det där med ockupationen av är enligt min uppfattning starkt överdrivet. Den svenska opinionen torde ha en annan uppfattning. Det är ju så att inte kan få svenskt bistånd, därför att regimen där förtrycker både det egna folket och . NIB:s politik var sålunda en annan än den svenska . Om skall få pengar från biståndsbudgeten, skall fonden enligt vpk:s mening också följa biståndspolitiska mål. Just finns också anledning att känna oro för följderna av ABB/Aseas och expansion i . De 40 000 årsarbeten som VD ställde i utsikt kan i realiteten bli förlorade jobb. 700 i mister sina jobb därför att upphör med tillverkningen av telefoner i . Den tillverkningen flyttas till . som jobsposten kom från meddelade ABB att man lägger ner delar av i . Uppmärksammas bör även ABB :s planer att utöka sin verksamhet i och och på flera andra ställen, speciellt i bortre . Måhända förestår här nya utflyttningar. motivering är värd att uppmärksammas. Man sa att , dit man exporterar, ställer krav på att få del av produktionen flyttad dit. Det innebär att de stora exportorder som svenska transnationella företag tar hem i - med biståndsfinansierade krediter som konkurrensmedel öppnar portarna för utflyttning av tillverkningen. Att kompromissa om de biståndspolitiska målen av sysselsättningsskäl kan visa sig förödande kortsynt. Mot bakgrund av dessa förhållanden kan kommunisterna inte godkänna överenskommelsen om den nordiska utvecklingsfonden. Vi skulle kunna stödja en sådan fond, om den fick en annan riktning, så att de av beslutade biståndspolitiska målen styr verksamheten. Vi godkänner inte heller samfinansiering med och . Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att avslår regeringens förslag om att godkänna överenskommelsen om upprättande av en nordisk utvecklingsfond, 2. att - om yrkande 1 avslås - som sin mening ger regeringen till känna att reglerna för den nordiska utvecklingsfondens kreditgivning ändras så att de överensstämmer med de av beslutade biståndspolitiska målen, 3. att - om yrkandena 1 och 2 avslås - beslutar att medel för fonden fortsättningsvis inte skall belasta biståndsanslaget. (vpk) (vpk) (vpk)