mot · GB02Sk503 · 1988-01-11 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk503 av () och () om bränslesnåla och miljövänliga personbilsmotorer Företrädare för bilindustrin hävdar att det går att tillverka personbilar som förbrukar avsevärt mindre energi, ger avsevärt mindre avgasemissioner och kan köras på både bränslen från förnybar primärenergi (biobränslen) och bensin eller dieselolja. Dessa krav kan uppfyllas och utan ombyggnad av motorn. Problemet för industrin är att en sådan bil skulle bli dyrare än dagens bilar. Man gör bedömningen att dessa bilar inte går att sälja. Därför satsar ingen biltillverkare på produktion av sådana bilar. Det kostar miljardbelopp att introducera en sådan ny bilmotor på marknaden. har bilens roll som miljöproblem alltmer uppmärksammats. Den sprider kväveoxider och koldioxid i allt större mängder. Kostsamma trafiklösningar i samhällets regi motiveras numera ofta med miljöargument. Utöver lagstiftning om katalysatorer har mycket lite gjorts för att göra framtidens bilar renare. Den uppgiften har överlåtits åt marknadskrafterna. De styr utvecklingen mot lägsta möjliga pris inom av samhället sanktionerade gränser för avgasemissionerna. Renare bilar är inte i första hand ett tekniskt problem. Med redan känd teknologi (demonstrerad i prototyper) kan motorer utvecklas som är helt överlägsna dagens i fråga om bränslesnålhet och föroreningar. Sådana motorer skulle bli dyrare än motsvarande med nu använd teknik, men få väsentligt lägre driftkostnader. Det betyder att totalkostnaden för konsumenten under bilens livslängd inte behöver bli högre. Tyvärr torde alltför få bilköpare göra sådana kalkyler. Att samhällskostnaden blir väsentligt lägre är inte heller något som styr de flesta bilköpares val. Samhället har redan instrument som kan stimulera bilköparna att välja en bil som är dyrare i inköp men väsentligt billigare i drift. Det kan främst ske genom att via beskattningen förändra marknadsbetingelserna. Fordonsskatten borde utgå från fordonets bränsleförbrukning i stället för dess vikt. Avgiften för den obligatoriska bilförsäkringen borde tas ut via skatten på bilbränslet. (Olycksrisken är rimligen relaterad till hur mycket man kör bilen.) Båda dessa förändringar kan utformas så att den samlade skattebelastningen på bilismen inte ökas. uppnås effekten att det för konsumenterna blir lönsamt att köpa bränslesnåla bilar. Vill man åstadkomma snabbare effekter i denna riktning kan man under en tioårsperiod höja skatten på drivmedel ytterligare och använda de pengar sotn tas in för att sänka inköpspriset på nya bränslesnåla och miljövänliga personbilar. Även vid denna förändring skulle det totala skattetrycket på privatbilismen förbli oförändrat. skulle samhället göra betydande miljövinster. bör självfallet arbeta för internationella överenskommelser som innebär likartade skatteförändringar i andra länder för att därmed öka stimulansen för bilindustrin att satsa på nya bränslesnåla motorer. Den vanligaste invändningen mot skatteomläggningar av den typ som här förespråkas brukar vara att de hårdast drabbar glesbygdsbilister med långa körsträckor. Mot detta kan invändas att privatbilister med långa körsträckor snabbast gör vinster på bränslesnåla bilar. Regionala politiska insatser för att motverka de kortsiktiga skatteeffekterna kan naturligtvis övervägas. Med hänvisning till det anförda hemställs att gör ett principuttalande till förmån för en skattepolitisk styrning av personbilsmarknaden i syfte att främja försäljningen av personbilar med nya, bränslesnåla och miljövänliga motorer. () () 1987/88 Sk503