mot · GB02U503 · 1988-01-19 00:00:00 — Som stöd för det första synsättet kan hävdas att och utan begränsningar deltog i det internationella handelsutbytet och det ekonomiska samarbetet utan att för den skull någon rörelse mot demokrati kunde förmärkas. Tvärtom förstärktes apartheidsystemet och förtrycket blev värre. Å andra sidan har utvecklingen gått mot ökat förtryck också , när handelsbojkott och investeringsförbud genomförts i viss utsträckning. Utförsäljningen av utländskt ägda företag till sydafrikanska intressen, främst den sydafrikanska staten, har inneburit att apartheidanhängarna fått ett starkt grepp över näringslivet. Det mer liberala synsätt som det utländskt ägda näringslivet haft och som främst kommit till uttryck i Sullivan-koden har försvagats. Detta innebär ett allvarligt avbräck för den fackföreningsrörelse för de svarta, vars starka framväxt under det senaste årtiondet inneburit ett av de hoppfulla dragen i den sydafrikanska utvecklingen. De val som skedde till det vita parlamentet ledde till en påtaglig vridning i riktning mot ökad apartheid. De partier som förespråkar apartheid hårdare än t. o. m. ökar i styrka. Oppositionspartiet minskade och tappade rollen som huvudopposition i det vita parlamentet. Händelserna pekar inte på någon utveckling i liberaliserande riktning. Förtrycket har snarare skärpts. De begränsade friheter, som trots allt funnits t. ex. en viss pressfrihet, har ytterligare beskurits. Omvärldens möjligheter att informera sig och genom olika kontakter förmedla stöd till kampen mot apartheid i har minskat kraftigt. Mot den bakgrunden är det viktigt att nu utvärdera de handels- och investeringssanktioner som vidtagits gentemot . Risken är att dessa åtgärder har hämmat i stället för främjat utvecklingen mot demokrati. Särskilt viktigt är att stödja de demokratiska krafterna inom . De återfinns både inom olika befolkningsgrupper och inom skilda delar av det politiska spektrat. Det är viktigt att ett sådant stöd inte blir och heller inte uppfattas som ett ensidigt stöd till ANC och UDF. Dessa båda organisationer är sannolikt de starkaste politiska krafterna i motståndet mot appartheid men de är förvisso inte de enda. Utvecklingen mot ett demokratiskt kräver av naturliga skäl att en mängd olika politiska riktningar inom måste tillåtas och kunna växa fram. Utvecklingen i frontstaterna är av största betydelse för utvecklingen i . De svarta i borde få möjlighet att åberopa frontstaterna som föredömen i sin egen kamp för ett demokratiskt . är dessvärre den enda frontstat där det råder demokrati och respekt för mänskliga fri- och rättigheter. I många av frontstaterna har de mänskliga rättigheterna satts på undantag. Yttrande- och tryckfrihet är sällsynta företeelser. måste i sina U503 kontakter med frontstaterna verka för de demokratiska fri- och rättigheterna och poängtera dessa staters ansvar för att göra bilden av ett demokratiskt trovärdig. Utvecklingen i inger inte minst mot denna bakgrund stora bekymmer. Den demokratiska utvecklingen som House-överenskommelsen anvisade ser ut att ha ersatts med den traditionella afrikanska lösningen; den socialistiska enpartistaten. Denna statsmodell är ansvarig för många av de tragiska misslyckandena i . Korruption och svält är den afrikanska socialismens främsta produkter. House-överenskommelsen kunde ha tjänat som ett exempel på hur ett vitt minoritetsstyre kan ersättas med majoritetsstyre. För de vita som i fruktar att en svart majoritetsregering skall behandla de vita som dessa nu behandlar de svarta, vore sannolikt en konstitutionell minoritetsgaranti en möjlig väg till fredlig utveckling mot demokrati. brott mot konstitutionen gör att en sådan garanti i kan komma att framstå som kraftlös. Om fortsätter utvecklingen mot en totalitär stat måste det svenska biståndet omprövas. kan sägas att biståndet måste ges en klar demokratiprofil och framför allt ges till och förmedlas via enskilda organisationer. Bistånd som i realiteten blir ett rent budgetstöd till regeringen bör upphöra. Svenskt bistånd skall inte stödja regimer i stater som utvecklas bort ifrån demokratin. Detta ställer inte krav på att mottagarlandet skall vara en fullvärdig demokrati utan enbart på att biståndet skall kunna ges i sådana former att det stöder de demokratiska krafterna och utvecklingen mot demokrati. , som har kommit att utgöra symbolen för hela det svenska biståndsprogrammet har sedan frigörelsen genomgått en tragisk utveckling och precis som utvecklats bort från demokratin. Under det kvartssekel som gått sedan frigörelsen har varken uppfyllt de demokratiska eller ekonomiska målen. Ofrihet och fattigdom är resultatet av den politik som konsekvent genomförts av och det härskande partiet. Ett land som får så mycket utländskt bistånd (av BNP) kan inte sägas ha lidit brist på internationellt stöd. I finns därför inga ursäkter för den uteblivna utvecklingen mot demokrati. är ett exempel på att omfattande bistånd faktiskt kan motverka sina syften. Biståndet har givit den ekonomiska möjligheten att trots uppenbara misslyckanden fullfölja en utvecklingsfientlig politik. Särskilt skadlig har den ideologiskt motiverade kollektiviseringen av byarna varit. Den har lett till att nära hälften av befolkning tvångsvis fått flytta samman. Det finns inte någonstans exempel på att kollektivisering av landsbygdsbefolkning och socialistisk jordbrukspolitik lett till något annat än armod. En omsvängning mot en mer realistisk politik kan nu förmärkas. Viss avreglering och privatisering har inletts, vilket lett till ökad effektivitet och mindre korruption. måste i sin dialog med betona att demokratiska fri- och Mot. rättigheter är fundamentala mål. Det är den tanzaniska regeringens skyldig- U503 het att se till att dessa mål uppfylls om den skall uppbära bistånd med en omfattning motsvarande dagens. I strävar den Sydafrikastödda enbart till att destabilisera landets nuvarande regim och den nationella självständigheten. Renamo saknar ett politiskt program och dess verksamhet präglas av terroraktiviteter som saknar militär mening. För är det angeläget att med all kraft stå bakom rätt till självbestämmande. En orsak till svårigheter är den felaktiga utvecklingspolitik som tidigare förts. Mycket tyder dock på att den nuvarande regimen är beredd att omvärdera den tidigare socialistiska politiken. har all anledning att understödja rörelse mot en realistisk utvecklingspolitik. har allt sedan frigörelsen från plågats av ett omfattande och bittert inbördeskrig. MPLA-regeringen understöds av och . Dess folkliga stöd är begränsat. Möjligheterna för MPLA att sitta kvar i regeringsställning utan de kubanska truppernas närvaro bedöms som mycket små. har omfattande trupper i landet - enligt officiella uppgifter ca 30 000 soldater. Betydande delar av behärskas av UNITA, den gerillagruppering som framför allt understöds finansiellt av och militärt av . UNITA anses ha ett betydande folkligt stöd, framför allt i de södra och mellersta delarna av . linje bör vara att stödja en nationell försoning mellan de stridande parterna. Förutsättningen för detta är att alla utländska trupper från främst och lämnar landet liksom att allt militärt bistånd skall upphöra. En nationell återförsoning kan enbart ske om tredje part tar initiativ till konstruktiva fredsdiskussioner. Det nuvarande inbördeskriget leder till omfattande våld, terror och förstörelse över hela . Därutöver ger kriget en förment legitimitet åt den sydafrikanska apartheidpolitiken. Varje frontstat som uppvisar interna stridigheter, förtryck, fattigdom och ekonomiska problem, används av som ett argument för ett fullföljande av apartheid i det egna landet. En förutsättning före alla andra för en utveckling i är att stridigheterna i regionen upphör. Fred är den första förutsättningen för all utveckling. Men demokrati och respekt för mänskliga fri- och rättigheter är nödvändiga förutsättningar för fortsatt ekonomisk utveckling. Föreställningen att demokrati och mänskliga rättigheter är ett hinder för utveckling odlas tyvärr av såväl apartheidanhängare som av en del socialistiska grupperingar. Riktlinjer för svensk Södra Afrika-politik skall stödja kampen för ett fritt och demokratiskt . Sanktionspolitiken och förbudet mot investeringar bör skyndsamt utvärderas. Valen tyder på att dessa beslut motverkar sitt syfte. Alla rörelser som kämpar för demokrati i och inte bara ANC Mot. 1987/88 och UDF skall kunna få svenskt stöd. skall bli fritt. Inbördeskriget i kan endast lösas genom en nationell försoning mellan de stridande parterna. Alla utländska trupper i (, och ) måste dras tillbaka och allt militärt bistånd till upphöra. skall stödja återförsoning mellan de olika parterna och inte ensidigt MPLA. rörelse mot väst skall understödjas. Respekten för mänskliga fri- och rättigheter och utvecklingen mot demokrati i frontstaterna är viktig. Dessa stater kan ge anti-apartheidanhängare i exempel som kan underlätta en fredlig övergång från apartheid till demokrati. Särskilt viktigt är det att uppfyller House-överenskommelsen, som bl. a. anger att mötesfrihet och fri föreningsrätt skall råda. måste utvecklas mot ett demokratiskt styrelsesätt. Det är oförsvarligt att har stött landet med nära sedan det svenska biståndet inleddes utan att några egentliga krav på frihet och demokrati har ställts från svensk sida och utan att befolkningen fått bättre levnadsvillkor. var föremål för stormakternas aktiva strategiska intresse. Framför allt sökte genom militärt bistånd, sovjetiska militära rådgivare och kubanska soldater befästa den marxist-leninistiska militärdiktaturen i , i syfte att härigenom få ett brohuvud för inflytande över länder som och och på det viset nå den strategiska kontrollen över regionen. Bristen på framgång och motgångar i andra delar av världen bromsade upp denna offensiv som de omfattande svältkatastroferna inte bara har fäst västvärldens uppmärksamhet på den etiopiska regimens misslyckanden utan också på dess uppseendeväckande brutalitet och på frånvaron av hänsyn till den egna befolkningen. Svältkatastrofen har politiskt lett till en minskad öppenhet gentemot och till en ökad västerländsk närvaro i form av olika hjälporganisationer. Denna närvaro har tillsammans med internationella medias bevakning av regionen minskat utrymmet för de sovjetiska aktiviteterna, varför regionen inte är utsatt för samma militära spänning som . Även om det inte finns lika stort strategiskt intresse för utgör den etiopiska regimen en fortsatt destabiliserande faktor i regionen som den genom sin politik hämmar fredlig utveckling i det egna landet. lämnar stöd och till den sydsudanska gerillarörelsen /SPLA. Det sovjetstödda kriget mot sätter fortfarande sina spår i spända relationer med samt genom att den militära beredska pen kräver betydande resurser. Flyktingströmmen från skapar Mot. 1987/88 betydande problem såväl för som för . Även om svälten har minskat förutsättningarna för fortsatt militär verksamhet har den etiopiska regimen inte tvekat att använda svälten och det internationella biståndet i militära syften. Transportresurser har använts till trupptransporter och livsmedelsdistributionen har utformats för att försvåra befrielserörelsernas verksamhet. Kriget mot befrielserörelserna i och Tigray tillåts inte bara pågå med omfattande svältkatastrofer utan kostar dessutom betydligt mer än insatserna i kampen mot svälten. Behovet av att finansiera kriget tar sig anmärkningsvärda uttryck. Enligt uppgifter i internationell press har sålt spannmål utomlands för att finansiera krigföringen. Man fördyrar dessutom det internationella biståndet genom att även hjälpsändningar beläggs med hamnavgifter. Den etiopiska armén är det svarta största med sina 250 000 man. Den är också den mest erfarna. Den har varit i krig mot befrielserörelser i , Tigray, mot Oromos och mot . Den sovjetiska inblandningen är på många sätt uppenbar. Det finns i uppskattningsvis 5 000 kubanska soldater. Sovjetiska rådgivare och sovjetiska vapen är viktiga element i krigföringen liksom att betalningen av de sovjetiska vapnen ställer krav på inte bara uppoffringar utan också gentjänster i form av t. ex. gerillautbildning. De sovjetiska spåren syns även på annat sätt. Den etiopiska jordbrukspolitiken bygger på en dogmatisk kommunism som tar sig uttryck i kollektivisering, bybildning, folkomflyttningar, monopol för staten att handla med spannmål mellan de olika regionerna samt en statlig prispolitik som motverkar spannmålsproduktionen. Likheterna med den sovjetiska jordbrukspolitiken är slående, vilket också gäller den brutalitet med vilken politiken genomförs. Den tidigare etiopiske ambassören i , Telahun Taye som hoppade av i Sockholm , har uttryckt det så här: Det etiopiska folket måste se som ansvarig för sitt elände, för sitt lidande, för förtrycket och för alla sociala, ekonomiska och politiska sjukdomar. Men den nuvarande administrationen under ledning av ett marxist-leninistiskt parti vägrar att erkänna att dessa lidanden existerar i så fruktansvärd omfattning. Det sovjetiska stödet möjliggör två omfattande krigsoperationer. En mot den eritreanska befrielserörelsen och en mot den tigreianska, som regimen kan hålla betydande trupper i beredskap. Det finns ingen rimlig förhoppning om att dessa två inbördeskrig skall ta slut. Den etiopiska regimen lämnar inte något utrymme för en fredlig lösning av konflikterna. är ett totalitärt samhälle som över huvud taget inte tillåter någon opposition. Den nya konstitutionen har inte på något sätt förändrat det faktum att parti och stat har smält samman på ett sätt som inte lämnar något utrymme för mångfald. Det finns därför inte plats för några aktiviteter andra Mot. än dem som är förenliga med den marxist-leninistiska strategin. Detta har inte bara tagit sig uttryck i betydande problem med att försörja befolkningen. Det finns ingen möjlighet till kontroll och korrigering av den förda politiken. Så länge militärdiktaturen kan använda terror som vapen kan man hänsynslöst fullfölja sin politik med bybildning och folkomflyttningar och sin krigföring i och Tigray. I själva verket används folkomflyttningar från den norra delen av landet som ett medel i krigföringen, trots det lidande och den svält detta skapar. Medan religionsutövningen än så länge tillåts en viss frihet, inom mycket bestämda ramar, är den politiska friheten eliminerad. är genom sitt förtryck, genom krigen och genom svälten en av 80-talets största tragedier. Enligt sitter åtskilliga tusen politiska fångar i fängelse. Tortyr tillämpas rutinmässigt under förhören. I vittnesmål från fångar som sluppit ur fängelserna berättas om - misshandel med slag mot huvud, könsorgan och fotsulor, - hur fångar binds och sedan hängs upp i förvriden ställning, - hur fångars huvud pressas ned i förorenat vatten till medvetandet förloras, - att tortyr med elchocker och skenavrättningar förekommer samt - att våldtäkter mot kvinnliga fångar är regel. Amnesty rapporterar också om att fångar dör under tortyr liksom om att skolungdomar . Enligt Amnesty förekommer det också att politiska fångar döms till fängelse eller avrättning på information som framtvingats under tortyr. Enligt den etiopiska lagen är tortyr inte tillåtet. Tortyren försiggår trots detta till största delen i centrala förhörscentra som ministeriet för statssäkerheten och den offentliga säkerheten ansvarar för. De etiopiska judarna har sedan Operation en särskilt utsatt ställning. Det finns kvar ca 15 000 etiopiska judar. Deras byar slås sönder och själva lever de i en fredlös situation. Ett 40-tal sitter inspärrade i fängelse i för sina insatser för den judiska gruppen. Det finns få länder där man så klart kan säga att har en roll att spela och ett ansvar som i fallet . har svensk mission verkat i . Svenska myndigheter har på olika sätt samarbetat med etiopiska, långt innan biståndspolitik blev ett begrepp. Genom sin kristna historia och tradition har en kulturell knytning till västvärlden. är dessutom ett av viktigaste biståndsländer. Tragedin i form av brutalt politiskt förtryck, förakt för mänskliga rättigheter, återkommande svältkatastrofer samt de pågående inbördeskrigen motiverar till en betydligt mer aktiv svensk profil. roll får inte vara att genom sitt bistånd stärka den nuvarande regimens legitimitet och dess totalitära ambitioner. svenska biståndet syfta till att stärka respekten för de mänskliga fri- och Mot. rättigheterna och genom olika insatser värna om pluralistiska företeelser. Missionsverksamheten och de religiösa samfunden spelar därvidlag en viktig Utbildning, miljöinsatser och humanitärt bistånd är andra insatser som kan göras med stor vaksamhet på att insatserna inte indirekt kommer krigföringen till del. Vi återkommer till biståndets utformning i vår bistånds I stället för den nuvarande regimen skall stödja utvecklingen mot frihet och demokrati. Endast så kan freden säkras. bör som ett led i detta arbete ta initiativ till en nationell försoning. En svensk politik med detta i sikte måste innehålla följande steg: Fri lejd för alla hjälptransporter, oavsett vem som har den militära kontrollen i ett visst område. En internationell kommission bör utses att bevaka att detta respekteras samt att transporten inte används för militära ändamål. Samtliga politiska fångar måste friges. måste verka för att Internationella röda korset får besöka samtliga fängelser. De religiösa samfunden måste ges fullständig rätt och skydd till sin religionsutövning samt till att vara samlingsplatser för fri debatt. Yttrandefriheten och informationsfriheten måste garanteras. Domstolar måste ges en oberoende ställning med enda uppgift att döma efter lagen. Samtliga stridande parter bör medverka till eld upphör. Inga truppförflyttningar får tillåtas. Allt utländskt militärt stöd skall upphöra. Sovjetiska militära rådgivare och kubanska soldater bör återvända. Etiopiskt stöd till väpnat våld i andra länder skall på motsvarande sätt upphöra. Frågan om regionalt självstyre måste lösas av befolkningen i de olika områdena. Vad gäller gav FN 1952 regionen till som ett självständigt område. Trots detta införlivades helt och hållet i . bör därför i FN väcka frågan om det eritreanska folkets rätt att avgöra sin framtida nationella identitet i en internationellt garanterad folkomröstning. Det är rimligt att eritreanerna själva får ta ställning till om de vill ha en total självständighet, en federativ lösning eller en regional autonomi, som formellt utlovas i den nya konstitutionen. För Tigray finns inte samma historiska bakgrund. Tigrays ställning i den etiopiska nationen bör därför lösas genom samtal med demokratiskt utsedda företrädare för regionen och centralregeringen i . bör i sina kontakter med de etiopiska makthavarna erbjuda sig att vara medlande part i denna process. Likaså bör utfästa sig att i någon form - inför parterna - vara en oberoende övervakare av att en sådan fredsprocess genomförs och respekteras av samtliga parter. bör också erbjuda sig att medverka ekonomiskt och administrativt till genomförandet av en folkomröstning och fria val. En utveckling i enlighet med dessa punkter är det enda sättet att åstadkomma en fredlig utveckling i , mot demokrati och välfärd. Demokratimålet bör i större utsträckning än nu styra det svenska biståndet. Som en västerländsk demokrati har en särskild skyldighet att stödja en sådan utveckling. I de fall dessa länder har nått en sådan utvecklingsnivå att biståndet via SIDA inte är lämpligt bör ett bredare samarbete genom t. ex. BITS och kunna inledas. En del av biståndet bör inriktas på att bygga upp den demokratiska strukturen. Oppositionspartiernas roll och situationen bör särskilt uppmärksammas. Åtgärder bör inriktas för att stärka den fria pressen. Det svenska biståndet måste utformas så att det stöder en utveckling mot mångfald och pluralism. Avsikten med det svenska biståndet får ej vara att stödja de olika mottagarländernas regimer utan att åstadkomma en demokratiskt inriktad utveckling. Långsiktigheten i biståndet skall vara vägledande. Sker ej någon utveckling i demokratisk riktning måste dock biståndet omprövas. För länder med totalitära regimer och utan tendenser i demokratisk riktning bör inte svenskt bistånd utgå annat än som humanitärt bistånd, bistånd till demokratisk utveckling och stöd till enskilda organisationer. Det viktigaste är att åstadkomma en demokratisk rörelseriktning. Utan en demokratisk utveckling kommer spänningarna och konflikterna i att bestå. Den ekonomiska och sociala utvecklingen kommer att försvåras. Detta gäller också . kräver en demokratisk utveckling i . Samma krav måste vi resa i och . Hur skall dessa länders befolkningar annars befrias från de inbördes stridigheter som medför svält och död och som omöjliggör varje utveckling. På står svältkatastrofen åter för dörren. liksom övriga givarländer ställs inför svåra överväganden när vi skall söka hjälpa de nödlidande utan att detta blir till stöd för en regim som förtrycker sitt eget folk och bedriver en jordbrukspolitik som leder till svält. En viktig åtgärd är att i så stor utsträckning som möjligt kanalisera biståndet via enskilda organisationer. En pluralistisk utveckling i ett land minskar möjligheterna till förtryck. Kyrkor, ideella organisationer m. fl. kan spela en stor roll för att genomföra bistånd i länder som lider under diktatur. Dessutom har sådana organisationer goda möjligheter att nå ut till de mest behövande grupperna bland människor. Främjande av marknadsekonomi är också viktigt för att skapa förutsättningar för en demokratisk utveckling. Marknadsekonomi ger i sig inte någon garanti för en demokratisk utveckling. Däremot är det i längden omöjligt att ha ett totalitärt styre i en stat med marknadsekonomi. Marknadsekonomin innebär nämligen definitionsmässigt att det finns många sinsemellan oberoende maktcentra. Härigenom verkar också den fria marknaden som en kontroll av det demokratiska styrelseskicket. Nära sammanhängande med marknadsekonomin är att stimulera fria fackföreningar och arbetsgivarorganisationer liksom kooperativ och andra näringssammanslutningar. Den fria fackföreningsinternationalen betyder t. ex. mycket för att främja och stödja fria fackföreningar. Av regeringarna oberoende kommissioner för bevakning av mänskliga rättigheter kan betyda mycket för att påtala förtryck och rättsövergrepp. I El Mot. och har sådana kommissioner varit betydelsefulla för att U503 påtala och dokumentera övergrepp. bör stimulera att sådana kommissioner bildas och ge stöd till deras verksamhet. En del av det svenska biståndet bör kunna användas för att direkt stimulera en demokratisk utveckling. I har man arbetat med en direkt stimulans till demokrati i u-land. Det sker i en form av särskilda biståndsstiftelser, vars uppgift är att främja utbyggnaden av demokratiska partier. De svenska partiernas kompetens vad gäller demokratibyggnad bör utnyttjas. Partierna bör kunna få biståndsmedel för att medverka i demokratibyggnaden i . bör inrätta en särskild parlamentarisk kommission för att följa den demokratiska utvecklingen i olika samarbetsländer. Årliga rapporter om utvecklingen vad gäller mänskliga rättigheter och demokrati i samarbetsländerna bör utarbetas. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag till ett program för främjande av en demokratisk samhällsutveckling i de länder med vilka har biståndssamarbete, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en demokratikommission med uppgift att följa utvecklingen av mänskliga fri- och rättigheter i de länder som har biståndssamarbete med, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att årliga rapporter utarbetas för att belysa utvecklingen vad gäller mänskliga rättigheter och demokrati i mottagarländer för svenskt bistånd, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att skall stödja kampen för ett fritt och demokratiskt ,