mot · GC02Sk27 · 1988-11-22 00:00:00 — Motion till 1988/89 :Sk27 av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1988/89:53 om ändringar i arvs- och gåvoskattelagstiftningen avseende beskattningens territoriella omfattning, m.m. I propositionen föreslås vissa ändringar i reglerna för arvs- och gåvoskatt. Nationalitetsprincipen skall ersättas av domicilprincipen, dvs. den skattskyldiges hemvist bli avgörande för skattskyldighetens omfattning. I samband med denna ändrade grundregel föreslås en tioårig ovillkorlig utflyttningsregel, dvs. att en svensk medborgare anses vara bosatt i från utflyttningen samt att motsvarande skall gälla den som är gift med en svensk medborgare. Vidare föreslås att vid gåva det skall vara givarens och inte gåvotagarens förhållanden som är avgörande. Vi anser det rimligt att svensk lagstiftning på detta område anpassas till det som normalt gäller i andra länder, dvs. att hemvistet är det avgörande. Självklart förutsätter en sådan förändring existensen av adekvata dubbelbeskattningsavtal. Annars kan den nya principen få orimliga konsekvenser för den utflyttade. Vi kan däremot inte acceptera den utsträckning av den nuvarande nationalitetsprincipen som tioårsregeln skulle innebära. är det ju i praktiken den nuvarande nationalitetsprincipen som gäller; en svensk medborgare som emigrerar anses ändå bo i efter utflyttningen. Om skattskyldigheten kvarstår för svensk medborgare , innebär det dessutom att man i fråga om arvs- och gåvobeskattningen vill införa en ordning som avviker från utflyttningsregleringen i inkomstskattelagstiftningen. Den innebär att en svensk medborgare som utreser från skall anses bosatt här intill dess förflutit, såvida han eller hon under beskattningsåret inte haft väsentlig anknytning hit. Vi anser, liksom flera av remissinstanserna, att en samordning bör ske så att gäller i såväl inkomst- som arvs- och gåvoskattelagstiftningen, dvs. Förslaget att den som är gift med en svensk medborgare skall omfattas av den förordade tioårsregeln framstår som än mer orimligt. En sådan regel skulle komma att drabba utländska medborgare som aldrig satt sin fot i och inte har någon anknytning hit. är emot alla former av sambeskattning och har länge arbetat för att de rester som finns kvar av sambeskattning i t.ex. förmögenhetsskattelagstiftningen bör avskaffas. Vi kan därför inte medverka till att ett nytt område blir föremål för sambeskattning. Dessutom finns det inte något skäl att behandla olika samlevnadsformer olika i detta avseende. Ett exempel kan belysa det orimliga i förslaget: Om t.ex. en svenska flyttar till och bor där och då gifter sig med en man från , skulle han få betala arvs- och gåvoskatt till svenska Mot. staten om han ärvde eller genom gåva erhöll egendom av ett visst värde - Sk27 oavsett vem han ärvde den av och varifrån den kommer. Om de däremot sammanbor utan att vara gifta uppkommer inte den svenska statens krav på honom. Tanken att den svenska staten skulle kunna utsträcka sin beskattningsrätt till människor i andra länder, som kanske varken har eller kommer att utnyttja något av det som skatteinkomsterna bidrar till i vårt land, är närmast bisarr. Förutom att vi ogillar principen vill vi påpeka att sådana regler leder till närmast oöverstigliga kontrollproblem. I praktiken skulle ytterst få av de medborgare i annat land som råkar ha gift sig med utflyttade svenska medborgare höra av sig till för att be att få betala arvsskatt här. Hur skall de t.ex. över huvud taget kunna informeras om att denna skattskyldighet föreligger? Denna nyordning bör definitivt avslå. Med anledning av det anförda hemställs 1. att med avslag på propositionen i denna del beslutar att den ovillkorliga utflyttningsregeln samordnas med inkomstskattelagstiftningen och sätts till , 2. att avslår förslaget att även äkta makar skall omfattas av utflyttningsregeln. () ()