mot · GB02Fi613 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fi613 av m. fl. om hushållssparande och ägandespridning Mot. 1987/88 Fi613618 Den totala sparandebristen i svensk ekonomi är ett allvarligt problem. Den synliga sparandebrist som kommer till uttryck i bytesbalansens underskott återkommer enligt de bedömningar som görs i finansplanen. Men eftersom investeringsnivån i svenskt näringsliv alltjämt är för låg, är den verkliga sparandebristen i ekonomin långt större. En viktig utgångspunkt i den s. k. tredje vägens politik var att öka sparandet och kapitalbildningen. Det enda som har skett sedan regeringsskiftet är att de tidigare underskotten i de offentliga finanserna har omvandlats till sparandeunderskott i den enskilda sektorn. Det dåliga hushållssparande utgör en viktig orsak till det totala sparandeproblemet i svensk ekonomi, både stabiliseringspolitiskt och strukturellt. Regeringen räknar med att hushållens sparkvot kommer att vara minus och minus 1989. Därmed fortsätter den trendmässiga försämring som ägt rum . Moderata samlingspartiet har länge uttryckt oro för denna utveckling. Vi anser att staten bör bedriva en aktiv politik för att främja människors sparande. Ett ökat sparande förutsätter en generell politik med följande inriktning: Den osäkerhet som regeringen skapat genom de många försämringarna för aktiesparandet, pensionsskatten och skärpt skatt för sparande i företagsanknutna vinstandelssystem får motsatt verkan. En ekonomisk politik som långsiktigt ökar hushållens disponibla inkomster, genom ökad tillväxt och lägre skattetryck, och höjer avkastningen efter skatt på sparandet. Sänkta marginalskatter gör det t. ex. mer lönsamt att spara och mindre lönsamt att låna. Det är särskilt viktigt att stimulera långsiktigt bundet sparande samt att sprida ägandet av bostäder och aktier. Inom dessa områden finns det därför anledning att föreslå särskilda åtgärder. Långsiktigt sparande bör stimuleras genom att ett startsparande införs som gör det möjligt för föräldrar och släktingar att, med vissa skattefördelar, bygga upp ett startkapital för barn och ungdomar. 1 1987/88. pensionssparandet breddas så att det också kan ske i bank med liknande Mot. skattefördelar som gäller för det nuvarande försäkringssparandet. Försäkringssparandet bör främjas genom att genomförda försämringar för kapitalförsäkringar återtas och genom att möjligheter till nya försäkringskonstruktioner öppnas. En breddning av bostadsägandet är det bästa sättet att åstadkomma en jämnare fördelning av förmögenhetstillgångarna. Sänkta inkomstskatter och slopande av både nuvarande avdragsbegränsning och fastighetsskatt är viktiga inslag i en moderat politik för att öka bostadsägandet. Omvandling av hyreslägenheter till bostadsrätts- och även ägarlägenheter bör underlättas. Ett målinriktat bosparande i bank bör stödjas med statliga . I en marknadsekonomi är det särskilt angeläget att aktiesparandet är väl spritt bland medborgarna. Det enskilda aktiesparandet har straffbeskattats, vilket lett till att hushållen sålt ut betydande aktieinnehav till institutioner. Denna utveckling måste vändas, vilket förutsätter att nuvarande skattemässiga diskriminering av privatpersoners aktieägande upphör. Därför bör bl. a. följande åtgärder vidtas: löntagarfonderna avskaffas och tillgångarna används som sparstimulans så att en majoritet av den vuxna befolkningen kan bli aktiesparare, reavinstreglerna för aktier förenklas och mildras, dubbelbeskattningen av aktieutdelningar avskaffas, taxeringsvärdet vid arvs-, gåvo- och förmögenhetsbeskattningen sänks, omsättningsskatten på aktier avskaffas och anställdas andel-i-vinst-system premieras och utvidgas. 2 Sparandebristen i svensk ekonomi 2.1 Det totala sparandet går åter mot växande underskott i bytesbalansen. Bytesunderskottet är ett uttryck för bristen på sparande i landet. Den verkliga sparandebristen kan sägas vara större än den synliga eftersom investeringsnivån är för låg med hänsyn till bl. a. näringslivets utbyggnadsbehov. Ett tillräckligt sparande - sett i ett medelfristigt perspektiv - kan sägas föreligga när bytesbalansen är i jämvikt och investeringarna befinner sig på en nivå som är förenlig med en balanserad tillväxt för ekonomin som helhet. Med tillväxt avses i detta sammanhang inte enbart en uppgång i kapacitetsutnyttjandet utan också den fortlöpande utveckling och utbyggnad av produktionskapaciteten som på bestämmer tillväxten. Det totala sparandet har fallit trendmässigt i . Det totala bruttosparandet minskade från av BNP (bruttosparkvoten) 1965 till 1982 och har återhämtats till endast 1987 (se diagram 1). Bruttosparande och bruttoinvesteringar som andel av BNP 1970-1988. roc*nt av BNP 1970 1972 1974 1976 1976 1960 1962 1964 1966 1906 Källa: SCB och decemberprognos 1987 Bytesbalansens utveckling framkommer i diagram 1 såsom skillnaden mellan bruttosparkvoten och bruttoinvesteringskvoten. Om sparkvoten ligger över investeringskvoten föreligger ett överskott i det inhemska finansiella sparandet, vilket kommer till uttryck i ett överskott i bytesbalansen. Omvänt uppstår ett underskott i bytesbalansen om investeringarna överstiger sparandet. Eftersom bruttoinvesteringskvoten (fasta bruttoinvesteringar och lagerinvesteringar som andel av BNP) låg på nivån fanns då inte något sparandeunderskott i egentlig bemärkelse även om bytesbalansen visade underskott på av BNP. Efter första oljekrisen föll bruttosparkvoten till 1978, varefter den återhämtades något för att efter den andra oljekrisen fortsätta fallet till 1982. föll även investeringskvoten, men inte lika mycket: från 25-procentsnivån till som lägst 1983. Eftersom sparkvoten föll snabbare än investeringskvoten blev följden att bytesbalansen uppvisade underskott och inledningen av . 1982 var bytesbalansunderskottet av BNP, vilket kan sägas vara det synliga sparandeunderskottet detta år. hänsyn till den låga investeringskvoten, jämfört med inledningen av 1970- Mot. talet, var emellertid det verkliga sparandeunderskottet väsentligt högre. Av diagram 1 framgår vidare att sparandet återhämtats något jämfört med bottennivån 1982. Enligt (Kl) decemberprognos väntas bruttosparkvoten visserligen bli 1988, men är dock trenden återigen nedåtriktad. har bruttoinvesteringskvoten ökat, främst till följd av en uppgång i ersättnings- och rationaliseringsinvesteringar. Denna utveckling har lett till förnyade bytesbalansunderskott, som enligt både Kl och regeringens finansplan väntas öka successivt, trots en alltför låg investeringsnivå. För att det skall vara möjligt att varaktigt nå en högre tillväxt och för att vi verkligen skall lösa de ekonomiska problemen, krävs att den uppgång i näringslivets kapacitetsutnyttjande som ägt rum leder vidare också till en utbyggnad av kapaciteten. Var exakt den optimala investeringskvoten skall ligga går inte utan vidare att bestämma, men mycket talar för att den skulle behöva öka till den nivå som rådde , dvs. En sådan höjning av investeringskvoten förutsätter att sparandet förbättras med för att expansionen skall kunna ske med bibehållande av balans gentemot utlandet. Jämfört med dagens nivå skulle således det totala sparandet behöva öka med uppemot 60 miljarder. Den totala sparandebristen är således mycket stor i . 2.2 Den offentliga expansionens roll Även i andra västliga industriländer har sparandet minskat, men inte alls i samma omfattning som i . För hela OECD-området har sparandet fallit med endast ett par procentenheter. Inte heller investeringskvoten har fallit med mer än ett par procentenheter . Den svenska utvecklingen inger sålunda oro med hänsyn till ekonomins långsiktiga tillväxtförmåga vid extern balans och vid en jämförelse med utvecklingen i andra industriländer. Våra möjligheter att på nytt återta en ledande position bland de utvecklade industriländerna, efter nästan två decenniers tillbakagång, förutsätter en ordentlig utbyggnad av näringslivet. Utvecklingen i vårt land har ofta bromsats av en alltför snabb efterfråge- och konsumtionsutveckling. Ekonomin har därmed tvingats till åtstramning till följd av ständigt återkommande externbalansproblem, dvs. ett alltför lågt synligt sparande. Bakom det låga sparandet ligger en kraftig expansion av den offentliga konsumtionen, vilken ökat sin andel med av nationalinkomsten, medan den privata konsumtionen minskat sin andel . Det är således främst den offentliga expansionen som förklarar sparandebristen i ekonomin. Detta problem kvarstår. Genom att produktivitetsutvecklingen i den offentliga sektorn varit negativ har också allt större resurser åtgått enbart för att försöka upprätthålla servicen till medborgarna. Bara måste skattekvoten höjas med till följd av bristande produktivitetsutveckling. Därmed ökade ekonomins resursåtgång med lika mycket enbart för att upprätthålla den offentliga konsumtionsstandarden, något som självfallet bidragit till att permanenta den nästan kroniska sparandebristen i den svenska ekonomin. Ofta brukar det emellertid framhållas från socialdemokratiskt håll att ett sänkt skattetryck skulle försämra sparandet och leda till ökat bytesbalansunderskott. I själva verket förhåller det sig uppenbarligen tvärtom, eftersom en varaktig sänkning av skattetrycket också måste åtföljas av en nedgång av den offentliga utgiftsandelen. Ett ökat totalt sparande i ekonomin kräver således att den resursåtgång som krävs för viktig samhällsservice effektiviseras. Detta kräver i sin tur att de offentliga monopolen bryts upp och privata alternativ släpps fram. Därigenom kan skattetrycket sänkas och det totala sparandet i ekonomin öka. 2.3 Fördelningen på sektorer har det skett betydande förskjutning av sparandet mellan olika sektorer. Det mest slående i tabell 1 är att medan den offentliga sektorns sparande förbättrats har sparandet i den privata sektorn försämrats med näst intill lika mycket . Socialdemokraternas tal om att den tredje vägens politik varit framgångsrik och att detta återspeglas i en kraftig minskning av det statliga budgetunderskottet är föga relevant när det finansiella sparandet i den privata sektorn försämrats i nästan lika stor utsträckning. Finansiellt sparande i olika sektorer, mdr. Bytesbalans = totalt inhemskt sparande 1982 1984 1988 1984 1988 1988 20 28 20 - 35 3-8 + 20 + 2 + 4 Källa: decemberprognos, 1987 Den nödvändiga utbyggnaden av näringslivet kräver ett ökat sparande totalt sett, inte en omfördelning av sparandet som under den socialdemokratiska regeringsperioden. I andra jämförbara industriländer är det hushållen som står för det nödvändiga sparandet. Men som framgår av tabellen är i det finansiella sparandet i denna sektor negativt. Den socialdemokratiska politikens uttalade syfte är att skapa bestående överskott i den offentliga sektorn. En sådan inriktning av politiken innebär att den politiska sfären ackumulerar fordringar på övriga sektorer. Denna väg leder mot ett successivt överförande av ägandet från den privata till den offentliga sektorn, vilket skulle innebära en fortgående socialisering av Mot. Utvidgningen av AP-fondens placeringsmöjligheter, uttaget av Fi613 pensionsskatten och införandet av löntagarfonderna är konkreta exempel på att denna utveckling redan inletts. En fortsättning på den inslagna vägen förutsätter fortsatt högt skattetryck med åtföljande negativa verkningar på viljan att arbeta och spara i den privata sektorn. Därigenom undergrävs den privata sektorns produktionsförmåga och skattetrycket måste höjas ytterligare. Denna politik leder ekonomin in i en ond cirkel och minskar förutsättningarna för att återta sin ställning som ledande industrination. Moderata samlingspartiet förespråkar en annan väg. Det sparande som krävs för näringslivets utbyggnad skall ske i företagen och i hushållen. Det offentliga sparandet bör i stort vara i balans. Förändringar i hushållens konsumtions- och sparandemönster är av stor betydelse för utvecklingen av det totala sparandet i ekonomin, då den privata konsumtionen svarar för ca hälften av BNP. Förskjutningar i konsumtionsresp. sparandeandelen av hushållens disponibla inkomster kan alltså leda till kraftiga genomslag på den samlade efterfrågan i ekonomin. Sparkvotens trendmässiga utveckling är därför av stor betydelse vid uppläggningen av såväl den kortsiktiga som den mer långsiktiga ekonomiska politiken. Det dåliga hushållssparande utgör ett av de allvarligaste problemen i den svenska ekonomin. Regeringen räknar med att hushållens sparkvot summan av hushållens reala och finansiella sparande i förhållande till den disponibla inkomsten - kommer att vara - 1988. Det innebär att hushållen fortsätter att låna och ta av sina sparmedel för att konsumera. Det faktum att hushållen har en negativ sparkvot är en ny företeelse. uppgick sparkvoten till , vilket internationellt sett då var en mycket låg siffra. Ändå har hushållssparande! I diagram 2 visas utvecklingen av hushållens sparkvot . Av diagrammet framgår att det skett en trendmässig nedgång av hushållssparande! Den inlagda regressionslinjen visar att sparkvoten trendmässigt fallit med ungefär en halv procentenhet . Under den borgerliga regeringsperioden vidtogs viktiga sparfrämjande åtgärder. Sparkvoten kunde därmed hållas över trendlinjen. Under de socialdemokratiska regeringsperioderna har i stället sparkvoten fallit under trendlinjen, varvid de senaste årens utveckling lett till ett markant fall. Diagram 2 Mot. Hushållens sparkvot 1963-1988 Fi613 % av disponibel inkomst i * i * i t 1960 1969 1970 1975 19B0 1985 1990 Anm.: Siffran är prognos. Regressionslinjen har lutningen - 0,5 (r2=0,7) En stor trendmässig förändring av hushållens sparbeteende inträffade då hushållens sparkvot sjönk från knappt 8 till . Denna nedgång kan till största delen förklaras av att den finansiella sparkvoten föll kraftigt. Under praktiskt taget var det finansiella hushållssparande! negativt som det reala sparandet låg på en förhållandevis hög och stabil nivå. Huvudförklaringen till detta var hushållens stora investeringar i små- och fritidshus, ofta finansierade med upplåning på kreditmarknaden. 1980-talets första hälft kännetecknades av en markant nedgång i hushållens reala sparande. Bakom denna utveckling låg det minskade intresset för investeringar i en egen bostad, vilket i sin tur förklaras av de skattemässiga försämringar som genomfördes för främst småhusägarna . Även det finansiella sparandet var dåligt. , när sparkvoten blev negativ, ligger såväl det reala som det finansiella sparandet i genomsnitt under noll. Tabell 2 visar hushållssparandets omfattning i 16 . För hela OECD-området har sparkvoten pendlat runt 7 Det fall i sparkvoten som skett i har inte Mot. 1987/88 någon motsvarighet inom i stort. Sparkvoter hos hushållen i 16 Procentandel av disponibla inkomster -1,4 -6,1 -2,5 -0,7 -2,4 -3,0 Bakom de stora skillnaderna ligger delvis olikheter i socialförsäkringssystemens utformning. Det höga hushållssparande! i kan förklaras av förutom kulturella och sociala faktorer - att många små och medelstora företag räknas in i hushållssektorn. Bakom den höga sparkvoten i länder som , och ligger ett traditionellt gott sparklimat. Dessa länder har alltid månat om en hög sparkvot hos hushållen. Detta blir än tydligare, om man tar hänsyn till att hyggliga placering är en följd av att så gott som allt pensionssparande är privat. bottensiffra 1986 sammanhänger med svårigheter vid omställningen till ett lägre oljepris. Utvecklingen väntas dock där gå åt rätt håll - till skillnad från . Utanför är det som har den lägsta hushållssparkvoten. Detta har fått betydelse för möjligheterna att rätta till landets balansproblem. Det mycket omtalade federala budgetunderskottet är egentligen inte särskilt stort - av BNP. Överskott på delstatlig och nivå medför dessutom att underskottet i den samlade offentliga sektorn blir någon procentenhet mindre. Men sparandet i den enskilda sektorn räcker alltså inte till för att väga upp detta. Problemet i den amerikanska ekonomin är således bristen på sparande totalt sett. Det var inte hade större budgetunderskott, men dessa motsvarades mer än väl av ett positivt privat sparande. Jämfört med t. ex. dagens finns det i inte något högt hushållssparande, 8 sorn kan fylla ut bristen i den offentliga sektorn. Följden blir det besvärande Mot. underskott i det ekonomiska utbytet med andra länder som hotar Fi613 tillväxten i världsekonomin. är ett gott exempel på att det inte räcker att återställa balansen i statens budget. Trots att det t. o. m. förekommit budgetöverskott, brottas landet med ett stort underskott i sina utrikesbetalningar. Utvecklingen är på väg åt samma håll i . Det är betecknande, att de tre som enligt organisationens Economic Outlook () väntas få överskott i den samlade offentliga sektorn är , och - länder som i övrigt utmärks av hårt skattetryck, lågt privat sparande och problem med den yttre balansen. 4 Orsaker till minskningen av hushållens sparande Den kraftiga utbyggnaden av de kollektiva skyddsnäten i har medfört att många enskilda hushåll dragit slutsatsen att de inte själva behöver spara för framtida behov. Motiven för hushållen att spara blir färre, när det offentliga övertar en allt större del av ansvaret för den enskildes försörjning. Att spara för pensionering, sjukdom, arbetslöshet, oförutsedda påfrestningar m. m. är inte nödvändigt när staten garanterar den framtida tryggheten. Ett eget sparande kan tvärtom i många fall leda till väsentligt sämre förmåner än eljest. Det är sannolikt att utbyggnaden av de kollektiva försäkringssystemen och socialpolitikens utformning har bidragit till att trendmässigt sänka hushållens sparande i . Hushållens möjligheter att spara har också påverkats av att de disponibla inkomsterna utvecklats dåligt . Det finns en tendens att vilja upprätthålla en någorlunda jämn konsumtionsökning med åtminstone någon procent . Sker inte minst motsvarande ökning av den disponibla inkomsten, går det ut över sparandet. Detta innebär att den kraftiga höjningen av skattetrycket, vilken syftat till att ta i anspråk konsumtionsutrymme för den offentliga sektorns räkning, har motverkats genom att hushållen har dragit ned sitt sparande. Även den uppbromsning av näringslivets utveckling som skett , med åtföljande dämpning av samhällets totala inkomstökning, har negativt påverkat hushållens inkomster och därmed minskt deras sparande. Till stor del sammanhänger således den trendmässiga försämringen av sparandet med utbyggnaden av den offentliga sektorn och det höga skattetrycket. Raset i sparkvoten förklaras också av att det reala sparandet - främst hushållens bostadsinvesteringar - minskat kraftigt. Bakom denna utveckling återfinns bl. a. begränsningen av avdragsrätten för boenderäntor som genomfördes . Lärdomen av denna utveckling är att ytterligare begränsningar torde sänka sparkvoten än mer. Den försämring som inträffat kan dessutom förklaras av att avregleringen på kreditmarknaden ökat tillgången på krediter för hushållen, något som tillsammans med höga marginalskatter gjort lånefinansierad konsumtion mindre kostsam än vad den annars skulle ha varit. För att hushållens sparande skall öka krävs förutom varaktigt ökade 1* 1987188.3 sami. realinkomster också en god realavkastning efter skatt på sparandet. 1987/88 måste helt enkelt löna sig bättre att spara än att låna. En annan faktor bakom det dåliga sparandet är att hushållen tenderar att tillfälligt minska sparandet när det sker en oväntad nedgång av inflationstakten, vilket skedde till följd av fallande internationella råvarupriser. En bestående låg inflationstakt har däremot en gynnsam inverkan på sparandet. Ytterligare en viktig orsak till det dåliga hushållssparandet är den osäkerhet om sparandets framtida avkastning som den socialdemokratiska regeringens politik framkallat. Som exempel kan nämnas de många försämringar av aktiebeskattningen som genomförts. På samma sätt riskerar genomdrivandet av pensionsskatten och beslutet att kraftigt höja beskattningen av företagsanknutna vinstandelssystem att ytterligare försämra sparandet. För att människor skall våga spara långsiktigt krävs att spelreglerna ligger fast över tiden. 5.1 Finansiellt och realt sparande De svenska hushållens finansiella bruttoförmögenhet uppgick till . Räknas skulderna bort återstod en finansiell nettoförmögenhet på . Av tabell 3 framgår att den största tillgångskategorin utgjordes av bankmedel och kontanter. av förmögenheten var banktillgodohavanden. Återstoden bestod av tillgångar i allemanssparande!, obligationer, börsaktier, aktiefondandelar, försäkringar m. m. Hushållens finansiella förmögenhet 1985 Tabell 3 upptar endast de finansiella tillgångarna. Det innebär att t. ex. småoch fritidshus, jordbruksfastigheter och hyresfastigheter inte finns medtagna. En uppskattning visar emellertid att av hushållens totala tillgångar, dvs. både de finansiella och reala, låg i boendet, varav Mot. enbart små- och fritidshus svarade för . Hushållens tillgångar i Fi613 form av banktillgodohavanden och kontanter motsvarade 1982 inte mer än av det uppskattade marknadsvärdet på fastighetstillgångarna. Även om det torde ha skett vissa förskjutningar förefaller det troligt att fastighetstillgångarna alltjämt svarar för den dominerande delen av hushållens tillgångar totalt sett. Den viktigaste sparformen för hushållen har varit bostaden. uppgick hushållens reala investeringar i småhus till av den disponibla inkomsten . Ett resultat av detta sparande var att småhusens andel av förmögenheten växte från 1969 till 1979 (bostadsrättsandelar inräknas inte). Nedgången i småhusinvesteringarna torde ha medfört att småhusens andel av förmögenheterna fallit något. Nyinvesteringarna i småhus har inte räckt till för att ens täcka förslitningen i den befintliga kapitalstocken. Bakom förmögenhetsförändringarna i småhus ligger inte enbart ändringar på volymsidan. En viktig orsak till att dessa förmögenhetstillgångar först växte för att sedan falla är rena priseffekter. uppvisade småhusen en snabb realvärdeökning. första hälft föll realvärdena i stället. En egen bostad är ett angeläget sparmål för många och dessutom det bästa sättet att sprida förmögenhetstillgångarna i samhället. Ökat bostadsägande medför ekonomisk trygghet för den enskilde. Dessutom förbättras vården av bostaden, vilket medverkar till att begränsa driftskostnaderna. Detta är till fördel från både privatekonomisk och samhällsekonomisk synpunkt. Att småhusboendet har minskat beror på att villkoren för bostadsägande försämrats i flera avseenden. Den genomförda avdragsbegränsningen innebär kraftigt höjda kapitalkostnader. För villaägandet har dessutom beskattningen skärpts genom den nya fastighetsskatten, höjda taxeringsvärden, höjd förmögenhetsskatt, fördubblad stämpelskatt på pantbrev, höjda energiskatter och införandet av den s. k. fyraårsregeln vid försäljning. Även beskattningen av bostadsrätter har skärpts genom införandet av en permanent realisationsvinstbeskattning. Därtill skall läggas det höga ränteläget, höjda kommunala taxor och ökade uppvärmningskostnader. Av tabell 3 framgår att aktier utgjorde av hushållens finansiella tillgångar. Denna siffra innebär emellertid en överskattning av hushållens aktieägande, eftersom SCB även inkluderar stiftelser och organisationer i statistiken. var hushållen nettosäljare av aktier . Av diagram 3 framgår att takten i nettoförsäljningarna accelererade . Hushållens nettosparande i börsnoterade svenska aktier 1970-1985 Mdr kr, 1985 In priser 70 72 74 76 78 80 82 84 85 Källa: Näringslivets ekonomifakta Den del av det samlade börsvärdet som ägs av enskilda hushåll har minskat. ägde privatpersoner av börsaktierna. hade andelen sjunkit till . Enligt de senaste uppgifterna äger hushållen inte mer än av börsvärdet genom direktägande. Därtill kommer ägande via aktiefonder. Minskningen av det privata aktieägandet har ägt rum som det antal hushåll som äger aktier har ökat. Tillkomsten av nya små aktieägare har dock inte kunnat uppväga utförsäljningen av aktier från större enskilda aktieägare.