mot · GC02So327 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89:So327 Skärpta krav vid omhändertagande av barn Enligt § 7 lagen om vård av unga LVU kan i vissa fall omhändertagande av person ske. Länsrätten skall, om inte synnerliga skäl föreligger, pröva beslutet inom från att beslutet och handlingarna kom till rätten. Enigt § 9 LVU skall länsrätten om den unge är omhändertagen hålla förhandling i målet från den dag ansökan inkom. Fastställer länsrätten beslut om omhändertagande har socialnämnden på sig från den dag omhändertagandet verkställdes att ansöka hos länsrätten om att den unge skall beredas vård med stöd av lagen. Vill länsrätten komplettera utredningen finns möjlighet till ytterligare förlängning som inte har någon tidsgräns. Detta skall kunna tillämpas endast i undantagsfall. Totalt kan det här handla , eftersom rätten kan behöva någon/på sig för att ta ställning i dessa svåra, allvarliga samt integritetskränkande och ofta delikata ärenden. Det finns exempel på att barn flyttas från en dålig miljö till en ännu sämre sådan. Ett barn som redan är otryggt blir genom myndighetsingripandet ännu otryggare och får ännu större svårigheter att anpassas till ett normalt liv. Det kan bli effekten även om lagstiftarens syfte är gott. JO har belyst dessa allvarliga problem och inte minst de brutna föräldrakontakterna i sin ämbetsberättelse till /87. Exempelvis framhåller han där: Det bör inte få förekomma att barnet skiljs från det egna hemmet för att därefter i olika familjehem möta en fortsatt otrygghet. JO fann det vidare särskilt anmärkningsvärt att det förekommer sådana brister i kontakter mellan barn samt biologiska föräldrar och andra närstående. Sverne anförde: Jag har i flera ärenden kunnat iakttaga att ett beslut om vård enligt LVU har lett till att alla kontakter mellan barnet och dess anhöriga har brutits, oaktat hinder mot sådana kontakter inte har förelegat. Ett beslut om vård enligt LVU har på så sätt kunnat medföra inte bara att barnet i det inledande skedet har skiljt från föräldrarna mot deras vilja utan att även föräldrarna förlorat all kontakt med barnet. Ett skäl till att kommunerna ådragit sig JO:s kritik kan vara en bristande förståelse för familjebandens betydelse för själslivet. Det handlar ju om avvägningar mellan detta och felaktigheter samt svårigheter i familjemiljön. Avvägningen kan bli felaktig om familjebandens betydelse tillmäts för svagt värde. Ett lagsystem, som möjliggör för myndigheterna att helt och totalt bryta kontakten mellan barn och föräldrar även , behöver förstärka inslaget av rättssäkerhet. I annat fall leder regelsystemet lätt till felaktiga placeringar med allvarliga konsekvenser för drabbade barn och föräldrar. Lagen om vård av Missbrukare (LVM) ger även den möjlighet till omhändertagande. Tidsfristerna är här kortare än i LVU. Där har snabbare handläggning möjliggjorts. Även vid häktningsförhandling är tidsfristerna kortare. De allvarliga ingrepp i friheten det rör sig om då LVU tillämpas kan få långsiktiga psykiska effekter hos en människa. Det gäller i hög grad barn, som inte alltid kan förstå skälen till omhändertagandet. En felaktig anmälan, som i efterhand visar sig helt sakna grund, kan leda till att ett barn rycks ur sin familj för att placeras på barnpsykiatrisk avdelning för utredning . gjorde i det här fallet en helt annan bedömning än läkarna, och hade beslutat om omhändertagande . Den familj som råkat ut för något sådant, när det visar sig att omhändertagandet helt saknade grund, har drabbats av ett orimligt ingripande . För barnet var detta en traumatisk upplevelse. får också enligt § 16 LVU bestämma om den unges rätt till umgänge med föräldrarna under omhändertagandet. 1 detta fall beslöt man att föräldrarna inte skulle få träffa sin sex-årige son, ett beslut som läkarna lyckades riva upp. Hela familjens sociala liv har påverkats. Av myndigheterna fick familjen rådet att flytta från orten. När det kan gå till så, har uppenbarligen myndigheterna en så stark ställning gentemot medborgarna att risk för fler allvarliga felsteg föreligger. Kraven för omhändertagande bör därför skärpas. Ingripandet bör ske i den omhändertagnes intresse, inte i första hand med hänsyn till administrativa rutiner. 1 all synnerhet som nämnden som i det här fallet inte avsåg ha personlig kontakt med kontrahenterna utan endast ta ställning utifrån socialsekreterarens uppfattning. Allvarliga inskränkningar av den personliga friheten kan bli nödvändiga. Möjlighet till utredning måste också finnas. Men det är svårt att förstå varför kraven för ingripande skall ligga på en lägre nivå än vad som gäller för anhållande och häktning samt omhändertagande av missbrukare. Mot bakgrund av det anförda finns anledning att förkorta socialnämndens möjlighet till generellt frihetsberövande . Regeln bör ändras på så sätt att socialnämnden skall ansöka hos länsrätten om att den unge skall beredas vård . Denna tidsram skall kunna utvidgas endast i undantagsfall då synnerliga skäl föreligger. Vid dessa undantagsfall skall i nämnden anmälas att utsträckning av tiden kan bli nödvändig för att utredningen inte kan , dvs. nämnden vet då att ett extra sammanträde kan bli aktuellt. Med JO ord ... det måste med skärpa understrykas att vår rättsordning i barnets intresse kräver en mycket ingående och noggrann prövning för att barn skall få tagas om hand utanför det egna hemmet. En översyn av området synes angelägen och då i synnerhet vad gäller krav och tidsfrister för omedelbara omhändertaganden och villkor för permanenta omhändertaganden. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av krav och tidsfrister för omedelbara omhändertaganden samt av villkoren för permanenta omhändertaganden, syftande till skärpta krav i enlighet med vad i motionen anförts.