mot · GB02Fi220 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Fi220 av m. fl. (c) om den ekonomiska politiken 1987/88 Fi220 222 Den tredje vägens politik har kommit in i en återvändsgränd. Den inleddes med en stor devalvering. Denna gav fart åt svensk exportindustri. Eftervården av devalveringen sköttes dock dåligt. kostnadsutveckling har varit för hög, vilket urgröpt resultatet av devalveringen. Den för höga kostnadsutvecklingen har emellertid dolts av dollar- och oljeprisfall, fallande internationell inflation och ränta. Detta går inte längre att dölja, Tillväxten i den svenska ekonomin väntas avta 1988 liksom den privata konsumtionen och industriinvesteringarna. Bytesbalansen försämras kraftigt. Vid samma oljepris som 1982 skulle bytesbalansunderskottet i förhållande till BNP ha varit större än innan devalveringen. Budgetunderskottet har minskat först och främst till följd av kraftiga inkomstförstärkningar. Skattetrycket är större vilket motsvarar samma nominella belopp som budgetunderskottet kunde beräknas till innan regeringsskiftet . Till detta skall läggas de automatiska inkomstökningarna till följd av tillväxten i ekonomin. ekonomiska politik på kort sikt kan beskrivas i tre punkter: 1 Stimulera sparandet begränsa den inhemska efterfrågan. vill dämpa den inhemska efterfrågan genom att ge kraftiga sparstimulanser till hushållen, bj. a. genom införande av personliga investeringskonton. Dessutom föreslås en dämpning av efterfrågan på sällanköpsvaror med högt importinnehåll genom införandet av en differentierad moms. Detta krävs för att upprätthålla extern balans. 2 Stimulera investeringarna och småföretagen. föreslår åtgärder för att pressa ned räntan. Minska statens upplåningsbehov genom utförsäljningar av statliga tillgångar samt genom avskaffad valutareglering är två av förslagen. Dessutom föreslås åtgärder för satsningar på småföretagen. 3 Bekämpa inflationen utveckla den svenska modellen. ger förslag sorn syftar till att ge incitament för låga löneökningar. En differentierad moms, sänkta marginalskatter, begränsad offentlig konsumtionsökning som ger utrymme till reallöneökningar samt införande av kassabegränsningar i den offentliga sektorn är några av förslagen. De senare förut- 1 1 1987/88. sätter förändrade anslagssystem, löneförhandlingar på myndighetsnivå och fastställda minimikrav på verksamheterna vilka ej får beröras av besparingar. I motionen skisseras också partiets strategi för den ekonomiska politiken på lång sikt. Där betonas att miljöhänsynen måste byggas in i marknadsekonomin genom ekonomiska styrmedel, att konkurrenskraften måste bibehållas, att investeringar i infrastruktur och utbildning ger konkurrenskraft också , att regionalpolitiken måste ta fasta på att skapa långsiktiga förutsättningar för utveckling, att den ekonomiska politiken skall styra mot ett småskaligt samhälle, att välståndet måste fördelas rättvist samt att mindre regleringar skall ge en ökad flexibilitet i ekonomin. Ett högst reellt ekonomiskt problem är det hot mot delar av ekonomin som miljöförstöringen utgör. Skogsindustri, fiske, jordbruk och turism är näringar som direkt drabbas av miljöförstöringen. Till detta skall läggas samhälleliga kostnader såsom stora kostnader för sjukvården, produktionsbortfall, korrosionsskador på byggnader m. m. De sammanlagda miljökostnaderna har i vissa sammanhang beräknats till av bruttonationalproduktionen eller . Ett annat stort problem är att den svenska tillväxten är koncentrerad till några få geografiska områden. Det skapar överhettning inom dessa områden med löneglidning och inflation som följd medan andra områden upplever en recession. Detta förhållande gör en generell stabiliseringspolitik närmast omöjlig att genomföra. 1 den skrivelse till , som presenterades före de stora rasen på världens aktiemarknader, bedömdes tillväxten i till 19871989. Under senare hälften av oktober föll kurserna på världens aktiemarknader med mellan . Effekterna spred sig till valutamarknaderna. Dollarkursen föll kraftigt framförallt gentemot den japanska yenen och västtyska D-marken. Börsrasets orsaker finns framför allt att söka i de dåvarande uppblåsta aktiekurserna. En annan orsak var också brist på förtroende för , och hanterande av de stora obalanserna i utrikeshandeln mellan länderna. Om börskurserna stabiliseras på nuvarande nivåer innebär detta minskade privata förmögenheter. Detta ger i sin tur minskad privat konsumtion och i viss mån ökat sparande i hushållssektorn. Den minskade privata konsumtionen gäller samtliga länder som upplevt börsras men förutspås ske framför allt i , där en stor del av hushållen äger aktier och aktierna dessutom har en hög belåning. Nedgången på börsen har gjort kapitalanskaffningen via riskkapitalmarknaden dyrare, vilket medför minskad investeringsbenägenhet. En nedgång i konsumtionsnivån minskar i sin tur aktiviteten i ekonomin vilket ytterligare dämpar investeringsverksamheten. Genom den s. k. multiplikatoreffekten reduceras efterfrågan i ekonomin ytterligare. För att bedöma USA-ekonomins utveckling måste också hänsyn tas till den väntade restriktiva finanspolitiken. kommer sannolikt att dra ned budgetunderskottet med 75 miljarder för att strama åt ekonomin och därmed minska importen. De negativa effekterna av minskad inhemsk efterfrågan i kommer till en del att kompenseras av en lättare penningpolitik samt en positiv utveckling för exportindustrin orsakad av dollarfallet. Börsfall och finanspolitik kommer dock tillsammans att medföra en åtstramning i , vilket ger återverkningar i hela världsekonomin. I finansplanen bedöms tillväxten i bli . Det fortsatt stora handelsunderskottet har undergrävt förtroendet för dollarn, som sjunkit till omkring 6-kronorsstrecket. Detta bromsar den inhemska efterfrågan i ytterligare. Den amerikanska exportindustrin påverkas dock positivt medan övriga länders export till bromsas. Dollarfallet kommer därför ytterligare att dämpa konjunkturen i . Man kan på goda grunder anta att tillväxten dämpas mer i övriga än i . Den dämpade tillväxttakten kommer sannolikt att innebära ökad arbetslöshet men också ett dämpat inflationstryck framförallt i . I motverkas inflationsdämpningen till en del av dollarfallet och den lätta penningpolitiken. I våra nordiska grannländer kommer den ekonomiska aktiviteten att avta. Framför allt och tvingas bedriva en restriktiv ekonomisk politik till följd av statliga budgetunderskott. Exakta prognoser av effekternas storlek är inte särskilt meningsfulla. Alltför liten empirisk erfarenhet för att kunna bedöma effekterna av kraftiga förmögenhetsförändringar i aktiestocken finns. Dessutom avgörs nedgångens djup av hanteringen av de stora obalanserna. Om t. ex. den kontraktiva finanspolitiken som väntas i inte motsvaras av en expansiv politik i och finns risken för en recession i världsekonomin . Sammanfattningsvis kan den internationella utvecklingen sägas vara mycket osäker. En psykologisk osäkerhetsfaktor finns fortfarande på de finansiella marknaderna. Dessutom finns osäkerhet om vilka ekonomiskpolitiska åtgärder , och kommer att genomföra. Tillväxttakten kommer dock att dämpas och sannolikt mer i än i . Läget i den svenska ekonomin är vid första anblicken gott. Arbetslösheten är genomsnittligt låg, inflationen likaså, statsbudgeten är i stort sett i balans och tillväxttakten är tillfredsställande. Studeras däremot läget närmare är grundläggande problem ännu olösta. Det främsta problemet för har varit att pressa ned kostnadsökningarna till omvärldens nivå. 1973 74 bedrevs en expansiv politik i syfte 1* 1987/88. att kompensera för den kontraktiva politik som fördes i utlandet som följd av oljeprischocken. Den internationella lågkonjunkturen skulle överbryggas. Vinsterna steg och omfattande investeringar gjordes i branscher som senare skulle visa sig mindre framgångsrika. Dessutom sjönk de årliga produktivitetsökningarna drastiskt inom den svenska ekonomin. Den expansiva politiken skapade ett inflationstryck och krav på stora löneökningar. 197476 ökade också företagens lönekostnader . En stor del av denna ökning härrörde från ökade löneskatter. Den minskade produktivitetsökningstakten och oljeprischocken hade nödvändiggjort en anpassning nedåt av reallönerna. Istället skedde motsatsen. hamnade i en allvarlig kostnadskris. tappade snabbt marknadsandelar till följd av försämrade relativpriser och vinstmarginalerna föll kraftigt. devalverade vilket ökade tillväxten påtagligt. Landet var på väg mot balans då uppgången bröts av den andra oljeprischocken 1979 80. Tillväxten blev till skillnad från tidigare dock inte lägre i än internationellt. Den nödvändiga anpassningen nedåt av reallönerna skedde inte heller . Istället devalverades åter kronan 1981 och 1982 med sammanlagt . Devalveringarna medförde en högre vinstnivå och marknadsandelarna för den svenska exportindustrin steg åter. Sysselsättningen räddades genom omfattande arbetsmarknads- och industripolitiska insatser. Medan arbetslösheten steg till tvåsiffriga tal i i övrigt, lyckades hålla den på mycket rimliga nivåer. omvandlades den svenska industristrukturen i snabb takt och landet kunde därför tack vare de centerledda regeringarnas insatser sedermera gå ut ur den internationella lågkonjunkturen med en låg arbetslöshet och en stark industri. Efter devalveringarna 1981 och 1982 skedde, bl. a. till följd av dessa goda förutsättningar, en snabb återhämtning i svensk ekonomi. Till en början vann den svenska industrin åter marknadsandelar. Tillväxten var exportledd. Löne- och kostnadsutvecklingen var dock fortfarande för hög i relation till omvärlden. Relativpriserna försämrades och svenska marknadsandelar började åter minska. Tillväxten blev konsumtionsledd vilket försvagade bytesbalansen. har dock klarat sig från att anpassa sig till omvärldens kostnadsutveckling till följd av en rad lyckliga omständigheter. För det första har den svenska valutakorgens konstruktion orsakat en konkurrenskraftsförstärkning i förhållande till våra viktigaste konkurrentländer (undantaget) genom en smygdevalvering i takt med dollarraset. För det andra innebar oljeprisfallet 1986 en engångsförbättring av den svenska bytesbalansen med 15 miljarder. För det tredje sjönk de internationella räntorna samt den internationella inflationen kraftigt. Sammanfattningsvis kan sägas att under har haft ett andrum för att lösa de grundläggande obalanserna i ekonomin. Devalvering, oljeprissänkning, internationell räntesänkning, dollarkursfall och minskad internationell inflationstakt har inneburit en respittid för att komma tillrätta med hög inflation, snabb kostnadsutveckling, låg produktivitetsutveckling samt svag extern balans. Man kan konstatera att inget av dessa problem är löst. Regeringen har trots de internationellt goda förutsättningarna misslyckats med att uthålligt lösa de ekonomiska problemen. Den svenska ekonomin 1988 Den svenska ekonomin befann sig innan börsraset i ett skede som närmast kan betecknas som överhettat. Kapacitetsutnyttjandet var högt och arbetslösheten låg. Den privata konsumtionen ökade . Konsumtionstillväxten berodde på snabbt ökande timlöner, regeringens prisstopp och lättnader på kreditmarknaden. En allt för stor del av tillväxten i den svenska ekonomin var hänförlig till en ökad privat efterfrågan. Bytesbalansen försvagades till följd av försämrad konkurrenskraft och snabb inhemsk konsumtionsökning. I finansplanen pekas på att en stor osäkerhet finns i de beräkningar som ligger till grund för försörjningsbalansen. Osäkerheten gäller dels avtalsrörelsen, dels den internationella utvecklingen. Beräkningarna baseras på två alternativ: 4 procents respektive 7 procents lönelyft 1988. Det har i sammanhanget noterats att löneökningarna inklusive löneglidningen inte stannat och definitivt inte under en högkonjunktur. Det stora fallet på Stockholmsbörsen innebär isolerat en minskad förmögenhet i hushållen och därmed en dämpning av konsumtionstillväxten. Fallet kommer också att medföra ett ökat finansiellt nettosparande i hushållen jämfört med tidigare prognoser. En negativ effekt kommer att slå igenom på investeringssidan genom att riskkapitalanskaffning genom aktieemissioner blivit dyrare. Dessa effekter skall inte överdrivas då hushållens andel av aktiestocken är liten i och investeringarna i stor utsträckning finansieras på annat sätt än med aktieemissioner. Finansplanen bedömer att den privata konsumtionen ökar enligt alternativ II (7 procents lönelyft). Den offentliga konsumtionstillväxten beräknas i finansplanen öka något jämfört med . Det är att notera att regeringen beräknar att det underliggande budgetunderskottet ökar . Detta enligt det lägre löneantagandet. Blir den genomsnittliga löneökningen istället kommer budgetunderskottet att minska även /89. (1 procents lönelyft ger ett minskat budgetunderskott med .) Den snabba löneökningen är dock allvarlig då den försvagar konkurrenskraften, minskar tillväxttakten och åter driver upp budgetunderskottet. När socialdemokraterna tillträdde uppgick skattetrycket till . uppgick det enligt finansplanen till . Regeringen har i denna beräkning ej lagt in den s. k. engångsskatten, ej heller arvs- och gåvoskatterna. Tas även dessa med i beräkningen har skattetrycket stigit till eller med . Skattetrycksökningen i motsvarar ca vilket är jämförbart med det budgetunderskott som kunde beräknas innan regeringsskiftet. (Den tillträdande regeringen spädde efter skiftet på underskottet med ytterligare 20 miljarder.) Socialdemokraterna har med andra ord minskat det statliga budgetunderskottet i stort sett endast med hjälp av inkomstförstärkningar. Höstens händelser på den finansiella marknaden påverkar framför allt genom den minskande produktionstillväxten internationellt. Svensk exporttillväxt kommer att avta framför allt på USA-marknaden. Den svenska bil- och skogsindustrin kommer att få försämrade exportmöjligheter. Denna effekt skall läggas till de vikande exportmarknaderna i och , där den inhemska efterfrågan nu sannolikt stramas åt ytterligare. Exportmarknadstillväxtens försvagning kompenseras dock till en del av dollarkursfallet. Genom den dubbla vikt dollarn har i den svenska valutakorgen medför ett dollarfall automatiskt en devalvering av den svenska valutan gentemot övriga valutor. har klarat att bibehålla konkurrenskraften gentemot omvärlden endast tack vare upprepade nedjusteringar av valutan. Det senaste dollarfallet innebär att devalveringseffekten nu är helt uppäten i förhållande till . Dollarfallet innebär därför ökade möjligheter för att behålla marknadsandelar på exportmarknaderna, exklusive . Isolerat betyder de senaste månadernas dollarfall en möjlighet att stärka marknadsandelarna med en dryg procent, vilket medför en förbättrad bytesbalans med över 3 miljarder och upp emot det dubbla 1989. Detta skall dock jämföras med ett läge där tappar marknadsandelar också vid oförändrad konkurrenskraft. Vidare torde den svenska oljenotan minska dels på grund av sjunkande råvarupriser men också till följd av sänkt dollarkurs. Effekten på bytesbalansen till följd av detta kan beräknas till en förbättring med över 1 miljard. Dessutom medför dollar- och räntefallet minskade statliga räntebetalningar med i storleksordningen en halv miljard. Det stora problemet för bytesbalansen består i den allt för höga privata konsumtionen och de för snabba löneökningarna vilket försämrar konkurrenskraften men även den avtagande marknadstillväxten internationellt. 1986 blev bytesbalansöverskottet . 1987 blev det ett underskott på 4 miljarder och ökar underskottet ytterligare. Detta är en mycket oroande utveckling. En råd faktorer borde givit ett stabilt överskott i bytesbalansen och en rad år framöver. För det första har kronan genom anknytningen till den fallande dollarn i praktiken devalverats. För det andra gav de sänkta oljepriserna en förbättring av bytesbalansen på 15 miljarder. För det tredje kom utförsäljningen av oljelagren 1987 att medföra en förbättrad bytesbalans med i storleksordningen . De terms of trade-förstärkningar i storleksordningen 20 miljarder som skedde 1986 har försvunnit på mindre än . Det är djupt allvarligt och visar att grundläggande ekonomiska problem långt ifrån är lösta. I finansplanen förutspås trots ovan nämnda positiva effekter en kraftigt försvagad externbalans . Bytesbalansen antas bli 20 miljarder vid löneökningar på och 12 miljarder vid löneökningar på . En osäkerhet i sammanhanget är oljepriset. Regeringen har räknat med ett oljepris på 18 $/fat. Enligt vår uppfattning kan det anses som troligt att oljepriset faller något i takt med att den internationella lågkonjunkturen inträder. Sannolikt kommer konjunkturavmattningen att delvis hålla tillbaka världsinflationen. Världsmarknadspriserna på råvaror väntas sjunka till följd av den minskade produktionstillväxten i världsekonomin. Det påverkar prisökningstakten även i . Tendenser till världsinflation orsakade av den väntade lättnaden i penningpolitiken kommer först på . En nedpressad räntenivå internationellt bidrar också till en minskad inflation i . Lönerörelserna i kommer dock sannolikt att driva upp inflationen något. Prisstegringen i kommer i vilket fall att fortsätta överstiga omvärldens till följd av högre inhemska löneökningar. Den svenska produktionstillväxten kommer sammantaget att minska. Regeringen antar en tillväxt på 1988 vid löneökningar på . Löneökningar på antas ge en tillväxt på . Vid ett löneantagande på som antagit i en rapport blir tillväxten så låg som . Ett högst reellt ekonomiskt problem är det hot mot delar av ekonomin som miljöförstöringen utgör. Skogsindustri, fiske, jordbruk och turism är näringar som direkt drabbas av miljöförstöringen. Till detta skall läggas samhälleliga kostnader såsom stora kostnader för sjukvården, produktionsbortfall, korrosionsskador på byggnader m. m. De sammanlagda miljökostnaderna har i vissa sammanhang beräknats till av bruttonationalproduktionen eller . Ett annat stort problem är att den svenska tillväxten är koncentrerad till några få geografiska områden. Det skapar överhettning inom dessa områden med löneglidning och inflation som följd medan andra områden upplever en recession. Detta förhållande gör en generell stabiliseringspolitik närmast omöjlig att genomföra. Vad som är mest oroande är den höga arbetslösheten i vissa regioner. En genomsnittlig arbetslöshetssiffra döljer betydligt större problem i stora delar av landet. Skogslänen och sydöstra har t. ex. en betydligt högre arbetslöshet vissa län . Sammanfattningsvis kan sägas att tillväxten i den svenska ekonomin väntas avta 1988 liksom den privata konsumtionen och industriinvesteringarna. Bytesbalansen väntas försämras liksom budgetunderskottet. Löneökningarna i fortsätter överstiga omvärldens, konkurrenskraften försämras och marknadsandelar tappas. Dämpningen av konjunkturen ställer större krav på anpassning av löne- och prisutvecklingen i förhållande till omvärlden, detta om sysselsättning och extern balans skall . Den tredje vägens politik har inte lyckats lösa de grundläggande problemen i svensk ekonomi den har kommit in i en återvändsgränd. Den förda ekonomiska politiken Regeringens ekonomisk-politiska strategi inleddes med en stor devalvering. Denna skulle ge en exportledd tillväxt. Bytesbalansen skulle bli positiv och tillväxten öka. Budgetunderskottet skulle minska genom ökade intäkter till följd av tillväxten samt genom en stram utgiftspolitik. Ingenting gjordes dock åt de strukturella problemen med bl. a. pris- och lönekostnadsutvecklingen. Den exportledda tillväxten förbyttes snart i en konsumtionsledd sådan. De marknadsandelar som erövrades i den samtidiga internationella konjunkturuppgången direkt efter devalveringen började åter tappas 1984. stagnerade den industriella tillväxten. De av regeringen förutspådda industriinvesteringarna uteblev i stor utsträckning. De återkommande smygdevalveringarna, oljeprisfallet, det internationella räntefallet samt den minskande internationella inflationen bidrog till att de i alltför stora kostnadsökningarna doldes. Den externa balansen förstärktes och inflationen kunde pressas ned. Budgetunderskottet minskades tack vare inkomstförstärkningar. kan inte räkna med att de positiva effekterna utifrån kommer att fortsätta även och åren framöver. Regeringens ekonomiska politik har lett till ökade regionala obalanser. ökade befolkningen i skogslänen. Den gynnsamma befolkningsutvecklingen var ingen tillfällighet utan ett resultat av den dåvarande regeringens aktiva närings- och regionalpolitik. har 12 län fått vidkännas en kraftig utflyttning. Detta till följd av den ekonomiska politiken som framför allt gynnat exportindustrin och större företag med finansiell kompetens och närhet till finansiella marknader, dvs. framför allt storstadsområdenas företag. Regeringens ekonomiska politik har lett till ökade fördelningspolitiska spänningar som inte minst avspeglas i de pågående löneförhandlingarna. Den har även lett till en fara för att de långsiktiga förutsättningarna för tillväxt rubbas. De försurande utsläppen ökar kraftigt efter att ha minskat . Om den nuvarande utvecklingen fortsätter kommer den svenska skogsindustrin att drabbas av kraftig råvarubrist . 6.1 Mål för den ekonomiska politiken De traditionella målen för den ekonomiska politiken har varit full sysselsättning, jämn fördelning, hög tillväxt, prisstabilitet och balans i utrikesaffärerna. De centerledda regeringarna lade till målet om regional balans vilket även den nuvarande socialdemokratiska regeringen efter centerkritik anammat. Detta har dock inte föranlett någon förändring av socialdemokraternas praktiska regeringspolitik. anser att det yttersta syftet för den ekonomiska politiken liksom för all politisk verksamhet bör vara en ökad livskvalitet. Den materiella välfärden är endast en del i livskvaliteten. En god miljö är en dimension som inte täcks upp av de traditionella ekonomisk-politiska målen men som ändå är relaterad till den ekonomiska politiken. Om hänsyn inte tas till miljön riskerar den ekonomiska politiken att inriktas mot mål som visserligen är relaterade till livskvaliteten men som ligger vid sidan av det verkliga målet. 6.2 Behovet av ekonomisk-politiska åtgärder på kort sikt Börskursernas nedgång har inte radikalt förändrat bilden av svensk ekonomi. Konsumtionen väntas fortfarande växa snabbare än produktionen. Krisen på finansmarknaderna har inte heller påverkat möjligheten att uppnå måttliga löneökningar. Det finns dock klara tendenser till minskad efterfrågan på exportmarknaderna. För att klara den externa balansen och sysselsättningen i en kommande lågkonjunktur måste löne- och prisstegringarna pressas tillbaka och konsumtionstillväxten bromsas. Den väntade svaga internationella utvecklingen ställer ytterligare krav på låga pris- och löneökningar. Den ekonomiska politiken bör ha följande inriktning: Begränsa den inhemska efterfrågan mer än vad som sker automatiskt av börsnedgången, framför allt inom de överhettade sektorerna i ekonomin. har beslutat om åtgärder för att gynna hushållssparande!. Bonusränta skall införas för dem som börjar spara i allemanssparande! Möjligheter till ett ideellt sparande skall införas. Vidare aviseras ett ungdomssparande. Dessa åtgärder kommer enligt mening att ha endast marginell effekt för att begränsa efterfrågetillväxten. Det kan noteras att en hushållssparkvot på skulle eliminera bytesbalansunderskottet. Målet om begränsning av den inhemska efterfrågan motverkas av beslut om neutraliserandet av arbetsgivaravgiftshöjningar. Beslutet innebar att timsjukpenningreformen som infördes per är helt ofinansierad och betalas via statskassan. Detta späder på likviditeten i ekonomin med 7 miljarder. Till detta skall läggas frisläppandet av investeringsfonderna för miljöinvesteringar i storstadsregionerna, de 20 miljarder som släpps fria ur skattefonderna samt en högst osäker avtalsrörelse. Regeringens politik har en klart riskabel expansiv inriktning i ett läge där efterfrågan i ekonomin bör dämpas.