mot · GB02T520 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:T520 av m. fl. (vpk) om upprustning av järnvägsstationer Offentliga lokaler har vanligtvis genomgått en upprustning. Ett undantag utgör dock järnvägsstationerna i vårt land. Medan banklokaler, väntrum och samlingssalar rustas upp har SJ:s väntsalar i stort sett blivit vid det gamla. Möjligen har förslitning och bristande underhåll gjort dem ännu tristare. Snusbruna väggar, trista kakelplattor och träbänkar är den miljö som möter resenärerna. Man kan fråga sig vilka andra lokaler som skulle godtas i sådant skick. Järnvägsstationerna är livligt frekventerade av människor som passerar till och från tågen och som tillbringar väntetider där. Det är inte heller enbart resenärerna som har anledning att vistas på järnvägsstationen utan även andra som följer med respektive hämtar resenärer. Det är märkligt att så litet gjorts för att snygga upp väntsalarna. Ljusa färger på väggarna, trevligare sittmöbler och ett eller annat konstverk skulle bidra till trivsammare miljö. Många järnvägsstationer är också i stort behov av ombyggnad för att bli tillgängliga för handikappade personer. Det är anmärkningsvärt att ett företag som brukar betecknas som hela folkets järnväg inte vidtar åtgärder för att dess anläggningar skall bli tillgängliga även för rörelsehindrade. Allt för få stationer är anpassade till resande med små barn. Det behövs skötrum och annan standard på toaletterna etc. Även som arbetslokaler för de anställda är många järnvägsstationer bristfälliga. Vi har i tidigare motioner aktualiserat frågan om upprustning av järnvägsstationerna. Riksdagsbehandlingen har i sak bekräftat de påtalade missförhållandena och behovet av åtgärder. har uttalat önskvärdheten av en upprustning av järnvägsstationerna, men förutsatt att SJ i sin investeringsplanering och i sina årliga anslagsframställningar skulle beakta behovet. Företrädare för utskottet har i debatten anfört behov av en ansiktslyftning när det gäller SJ:s väntsalar och uttalat förväntningar om att detta kan bli verklighet . Vad har då hänt? Någon nybyggd järnvägsstation kan visserligen uppvisas, exempelvis i . Några stationer har också rustats upp, såsom i och , men de allra flesta befinner sig i dåligt skick. Som illustration till skillnader i standard kan järnvägsstationer vara ett bra exempel. Medan station genomgått en ansiktslyftning och erbjuder betydligt mer trivsamma lokaler uppvisar station och andra i länet den gamla och trista bilden. En upprustning av järnvägsstationerna skall givetvis gälla utrymmen där T520 den resande allmänheten vistas. Den luxuösa väntsal för vissa utvalda resenärer som numer finns vid är satsningar av annat slag. Förväntningarna om att SJ skulle beakta behoven har inte infriats. Ej heller i propositionen om trafikpolitiken inför 1990-talet beaktas frågorna. Järnvägsstationerna skall omvandlas till trafikcentra, heter det, men tyngdpunkten läggs på att stationshusen skall bli kommersiella centra. I stället för upprustning av stationsbyggnader med eftersatt underhåll anförs att SJ skall kunna pröva om kommunen kan överta huvudmannaskapet för stationshuset. Det behövs något av ett ROT-program för att komma till rätta med förhållandena. Frågan om järnvägsstationernas standard kan inte reduceras till en angelägenhet för SJ-ledningens bedömning. Vid sidan av de avgörande frågorna som turtäthet, biljettpriser o. d. är det en viktig del i strävandena att skapa en konkurrenskraftig kollektivtrafik. Därför bör ta initiativ i frågan. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag rörande en upprustning av järnvägsstationerna till en mer funktionell och trivsam miljö. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)