mot · GB02Fö208 · 1988-01-26 00:00:00 — av m. fl. (fp) om försvarspolitiken begärde i partimotion att en handlingsväg för försvarsmaktens utveckling - som i stort var grundad på försvarskommitténs säkerhetspolitiska rapport - borde belysas års försvarsbeslut. Inriktningen borde i stora drag innebära - att försvar mot väpnat angrep är totalförsvarets främsta uppgift - att hela landet skall försvaras - att försvarsmaktens insats- och mobiliseringsberedskap bör förbättras - att kvaliteten hos våra krigsförband bör höjas bl. a. genom en förbättrad utbildning och modernare materiel samt - att en materiell förnyelse i ökad grad bör ske genom tillvaratagande av de möjligheter som den tekniska utvecklingen ger Enligt motionen borde - med denna inriktning som grund - försvarsmakten utvecklas enligt följande arméns anfallsbrigader prioriteras och ges ökad stridsförmåga i flera avseenden den förnyelsen inriktas främst mot ubåts- och sjöminsystem samt olika typer av kustartilleriförband flygstridskrafternas luftförsvarsförmåga förstärkas successivt och långsiktigt lednings-, underrättelse- och utbildningssystemen anpassas så att tillräcklig beredskap innehålls ubåtsskyddsförmågan uppmärksammas så att en kontinuerligt och stadigt ökande militär kapacitet säkerställs Dessa från sida sedan tidigt framlagda förslag kom att i allt väsentligt bli tillgodosedda försvarsbeslut. Genom en överenskommelse mellan och socialdemokraterna och den därpå grundade propositionen framfördes bl. a. följande förslag till om förstärkningsåtgärder inom försvarsmakten utöver vad överbefälhavaren förutsatt i sin grundläggande planeringsnivå förbättring av utbildnings- och övningsverksamheten inom samtliga försvarsgrenar 1 1987/88. förstärkning av luftförsvaret genom dels en tidig anskaffning av två bataljoner luftvärn med längre räckvidd, dels en genomgripande modernisering av våra nuvarande radarjaktrobotar och dels en avsevärt ökad motmedelssatsning förstärkning av sjö- och kustförsvaret genom dels en utökning och kvalitetsförstärkning i ubåtssystemet, dels en avsevärd nyanskaffning av tunga kustrobotförband och dels en snabbare modernisering av skärgårdsförsvaret betydande kvalitativ förstärkning av ubåtsskyddet samt studier och prov beträffande ett nytt stridsfartyg Beträffande arméns utveckling beslöts att utbildningssystemet och fredsorganisationen skall ses över så att riksdagsbeslut i den frågan kan fattas . När arméns framtida organisation och struktur fastlagts är inriktningen att prioritera och förstärka arméns materiella förnyelse. Partiöverenskommelsen, på vars grund fattade beslut om försvarets utveckling, tillgodosåg de kvalitativa och kvantitativa förstärkningar av försvarsmakten som kommit fram till under försvarsbeslutsarbetet. Dessa ekonomiska beräkningar var grundade på överbefälhavarens och regeringens underlag för olika förstärkningsåtgärder. Hänsyn togs till även sent redovisade fördyringar och ett förbättrat priskompensationssystem infördes. är övertygat om att försvarsbeslutets sakliga inriktning alltjämt är riktig och ger försvarsmakten en mot de säkerhetspolitiska förutsättningarna lämplig inriktning för . 2 Utvecklingen efter riksdagsbeslutet Utvecklingen har visat att det ekonomiska underlaget inför försvarsbeslutet var felaktigt. Delvis grova underskattningar har gjorts såväl vad avser försvarsmaktens driftskostnader som vad avser investeringskostnaderna för förnyelse av krigsorganisationen. Betydande osäkerheter synes alltjämt föreligga i överbefälhavarens planering. Som konsekvens av detta avviker nu försvarsmaktens planerade utveckling från försvarsöverenskommelsen och försvarsbeslutet. Problemet är givetvis gemensamt för alla i försvarsbeslutsarbetet deltagande politiska partier. har följande bild av avvikelserna i stort: arméns repetitionsutbildning ligger långt under den förutsatta nivån anskaffningen av luftvärn med längre räckvidd har sjuktits fram i tiden förstärkningen av ubåtsförbanden liksom anskaffningen av tunga kustrobotförband och moderniseringen av skärgårdsförsvaret har senarelagts förstärkningen av ubåtsskyddet har begränsats jaktrobotmoderniseringen har inte kunnat påbörjas och utbyggnaden av luftförsvarets stridsledningssystem har senarelagts oklart hur utbildningen på JAS-systemet skall utformas Överbefälhavarens rapportering av ubåtsincidenter gör det säkerhetspolitiskt särskilt angeläget att genomföra den i försvarsbeslutet förutsatta kvalitativa utbyggnaden av ubåtsskyddet. Under försvarsbeslutsarbetet konstaterades att tillräckligt underlag inte förelåg för en långsiktig inriktning av totalförsvarets ledningssystem på högre nivåer liksom för en långsiktig inriktning av arméns krigsorganisation, utbildningssystem och fredsorganisation. Då dessa frågor är av stor betydelse för försvarsmaktens utveckling enades försvarskommittén om att begära en skyndsam översyn av dem. Att avvakta med denna till försvarsbeslut bedömdes olämpligt. I samband med riksdagsbehandlingen av försvarsbeslut angav regeringen att överbefälhavarens underlag och förslag skulle föreligga . Försvarsbeslutet innefattade också en inriktning för detta utredningsarbete. vill för sin del framhålla vikten av en ledningsorganisation i balans med de militära stridskrafterna. Sedan nuvarande ledningsorganisation fastlades har förbandens antal förändrats i betydande grad. har förbandens kvalitet i många avseenden ökat. Denna utveckling torde fortgå och bör därvid påverka ledningsorganisationens omfattning och utformning. Avseende arméstridskrafternas utveckling framhålls i försvarsbeslutet att de operativt rörliga brigaderna måste ha anfallskapacitet för aktuella terrängtyper och snabbt kunna utveckla god anfallskraft. För att kunna lösa framtida stridsuppgifter bör därför brigadernas kvalitet och tillgänglighet öka. Möjligheterna att utnyttja förbanden i olika terrängtyper bör tillmätas ökad vikt. förutsätter att ÖB i enlighet med försvarsbeslutet framlägger ett mot nuvarande ekonomi balanserat förslag till utveckling av arméns krigsorganisation, utbildningssystem och fredsorganisation. 4 Osäkerheter i planeringen har att ta ställning till i det femåriga försvarsbeslutet . Försvarsbeslutets underlag i form av kostnadsberäkningar för materielobjekt och för utbildning och andra driftskostnader kom från myndigheterna, främst genom femåriga programplaner. I syfte att öka säkerheten i planeringen innehöll försvarsbeslutet en ytterligare utveckling av det priskompensationssystem som beslutades . Vidare anslogs 1500 miljoner som reserv, i första hand avsedd för materielobjekt. När den första programplanen efter försvarsbeslutet redovisades framgick att de militära myndigheterna på flera punkter gör andra bedömningar av kostnaderna än . En del av dessa ändrade bedömningar var kända redan före försvarsbeslutet, vilket främst gav till resultat att beslöt om väsentligt högre belopp för utbildning än ÖB föreslagit i ÖB har valt att i programplanen i försvarsbeslutet utgå inte från försvarsbeslutet utan från sin egen programplan . Detta har i debatten ibland missförståtts så att de omplaneringar som ÖB föreslår helt skulle innebära avvikelser från försvarsbeslutet . Tvärtom är en del av det som redovisas som omplanering bara en redovisning av vad beslutat, främst då en ökad satsning på medel för utbildning. I några avseenden föreslår ÖB ytterligare förstärkningar utöver vad som låg i försvarsbeslutet. Det gäller en ytterligare förstärkning av resurser för grundutbildning och utbildning av yrkesofficerare. För att få ekonomiskt utrymme - men också för att frigöra befäl och utbildningsresurser i övrigt för detta - föreslår ÖB reduktion av repetitionsutbildning. Vidare föreslår ÖB att det militära försvaret skall inriktas mot ett större antal civilt anställda än som låg i försvarsbeslutet (och redan detta innebar fler civilanställda än enligt den planering som bestämdes 1982 inom ramen för ett tioårigt rationaliseringsprogram). De fördyringar som redovisas för materiel gäller till mindre del sådan materiel som redan är beställd, alltså där man har kontrakt med industrin. I stället ligger de stora förändringarna i bedömda kostnader hos en del ännu inte beställda objekt - och därvidlag tycks det vara så att främst objekt med stort inslag av datateknik uppvisar i vissa fall drastiska kostnadsökningar. Ytterligare en fördyring ligger lönerörelse, som gav försvaret högre löneökningar än för statens anställda i genomsnitt. utgick priskompensationssystemet från nettoprisindex, även på lönesidan. Ett sådant system innebar en kraftig urholkning av försvarsanslagens köpkraft vid reallöneökningar (och omvänt vid reallönesänkningar). beslut innebar att försvarets löneandel skall kompenseras genom ett index som utgår från de faktiska löneförändringarna inom hela den sektor som täcks av . ÖB förklarade års lönerörelse att det för försvaret vore en fördel om lönerna ökade mer än genomsnittet. Visserligen skulle ett sådant utfall kräva en omplanering inom försvaret, t. ex. genom senareläggning av vissa materielbeställningar. Men försvarseffekten skulle likväl bli större än om försvarets löner följde genomsnittet, eftersom man i det senare fallet måste räkna med ytterligare förvärrad personalavgång. Och personalavgångar av denna omfattning skulle kunna få mycket allvarliga effekter på utbildning, beredskap och kapacitet i krig. Det oroande i avvikelserna i kostnadsbedömningar mellan de två senaste programplanerna ligger alltså främst i två förhållanden: driftskostnaderna är högre än myndigheterna tidigare utgått från som vissa materielobjekt i planerna fördyrats kraftigt. I ett brev till statsministern påtalade ordförande det otillfredsställande i att kostnadsbedömningama skiftat så snabbt. Han begärde att ÖB skulle ges i uppdrag att i nästa programplan redovisa vilken omplanering som kan genomföras för att så långt möjligt genomföra de förstärkningar som låg försvarsbeslut. Vidare skulle ÖB redovisa vilken säkerhet som finns i den nya planeringen. Som framgår av budgetpropositionen har regeringen för avsikt att tillgodose detta önskemål genom att i programplanedirektiven begära att ÖB ytterligare belyser säkerheten i planeringen och redovisar alternativ för hur försvarsbeslutets intentioner skall kunna förverkligas. Från sida har vi efter granskning av budgetpropositionen inte funnit anledning att göra invändningar mot förslagen rörande andra året i försvarsbeslutet. Vår utgångspunkt är att de förstärkningar som ingick försvarsbeslut skall åstadkommas. Bara om fattar andra beslut om inriktning bör de krigsorganisatoriska målen förändras. Däremot kan det - om tidigare inte kända kostnadsökningar uppträder - bli nödvändigt att något förskjuta tidpunkten för när olika förstärkningar kan vara genomförda. Om försvaret köper materiel för innebär i princip 1 miljards fördyring att den materiel som skulle finnas vid försvarsbeslutets utgång kommer att finnas . Ett visst system kan senareläggas för att i närtid möjliggöra ökade satsningar på något annat område. fäster alltså mycket stor vikt vid att försvarsöverenskommelsens förstärkningsområden kan tillgodoses. Vi är oroade över att kostnadsutvecklingen för både drift och materiel i viktiga avseenden tycks vara mer ogynnsam än myndigheternas underlag inför försvarsbeslutet redovisade. I försvarskommitténs slutbetänkande angavs att inriktning utgick från då befintligt underlag. Ändrade förhållanden av olika slag kan komma att påverka genomförandetidpunkten för olika åtgärder. vidhåller den uppfattningen. Strävan måste vara att genomföra de förstärkningar som låg i försvarsuppgörelsen, däremot kan tidpunkten i vissa fall förskjutas. Vad som framkommit om fördyringar av olika slag innebär enligt vår mening att behov av rationalisering är större än som framgick i försvarsbeslutet. I alla händelser vill vi starkt understryka vad försvarskommittén framhöll : Rationaliseringarna inom försvarsmakten bör fortsätta. Den inriktning som lades fast försvarsbeslut avseende bör fullföljas. Inför nästa försvarsbeslut bör en ny plan redovisas avseende sådana fortsatta rationaliseringar och övriga förändringar av fredsverksamheten som kan visa sig nödvändiga i syfte att säkerställa krigsorganisationens fortsatta utveckling och kvalitet. I första hand för armén finns möjligheter att fatta beslut om sådana rationaliseringar och förändringar som följd av förslag från ÖB:s pågående försvarsmaktsutredning. En femårig planering för en stor och kostnadskrävande sektor som försvaret inrymmer självfallet alltid osäkerheter. Nya förhållanden - både i omgivningen och i fråga om produktion och utveckling av förband ochjnateriel - kommer undan för undan att kunna redovisas. Men säkerheten i planeringen bör likväl normalt vara betydligt större än den som visat sig gälla för det underlag som myndigheterna presenterade års försvarsbeslut. Det viktigaste nu är att se till att nästa programplan - som kommer att ha försvarsmaktsutredningen som en integrerad del - ges en hög grad av säkerhet och konsistens. Den nye överbefälhavaren har enligt vår mening gri 1* 1987/88. pit sig an detta arbete på ett sätt sorn inger förtroende. Här finns en vilja till omtänkande och knytning mellan hotbild och organisation. har riktat åtskillig kritik mot vad vi uppfattat som stelheter och alltför mycket traditionalism i försvarsorganisationen och försvarsplaneringen. Det som framkommit om metoden i ÖB:s försvarsmaktsutredning synes oss innebära betydande framsteg, som inger förhoppningar för fortsättningen. De förslag som regeringen presenterar i budgetpropositionen är enligt vår mening i linje med försvarsuppgörelsen . De osäkerheter som finns är återspeglingar av reella fördyringar som framkommit . Det är inte möjligt att nu ta slutlig ställning till frågor som kommer att få ytterligare belysning i kommande programplaner. Vi finner det likväl motiverat att ge synpunkter på en del avvägningsfrågor och sakområden, främst som belysning av möjligheterna att praktiskt förverkliga intentionerna försvarsbeslut. Någon säkerhetspolitisk grund att ompröva inriktningen i försvarsbeslutet finns inte. Vi kan hänvisa till årets partimotion från om säkerhetspolitik och nedrustning. Svensk säkerhetspolitik utsätts för sin allra svåraste påfrestning om en konflikt skulle leda till krigshandlingar invid eller på vårt område. Säkerhetspolitiken bör bidra till att minska risken för en sådan utveckling i vår del av världen, men avgörandena fattas främst hos supermakterna. Avtalet om skrotning av markbaserade medeldistansmissiler är positivt och ger förhoppningar om fortsatta steg med nedrustning. Men lika litet som man kunde säga att 1980-talets ökade spänning gav en påtaglig krigsrisk för kan man hävda att en nu möjligen inledd förbättring av stormaktsrelationerna skulle innebära påtagligt mindre risker för . Totalförsvaret bör främst struktureras mot de behov som finns om utvecklingen skulle gå så katastrofalt att krig bryter ut i vår närhet. För att göra en liknelse: Man utbildar och utrustar en brandkår mot de krav som ställs om brand eller annan allvarlig händelse inträffar. Om risken för en viss händelse är en på hundra eller en på femtio förändrar inte vad som kapacitetsmässigt behövs om händelsen trots allt inträffar. Med tillfredsställelse konstaterar vi att propositionen och förordar att ytterligare tolv modifieras till s. k. J-standard. Detta är helt i linje med beslut om att det är värdefullt att säkra handlingsfrihet att på olika sätt kunna använda J 35-systemet eller i större omfattning än som planerats. I en utförlig motion från inför försvarsbeslutet redovisades skäl för en modifiering av fler Draken än som behövs för dagens tre divisioner. a. redovisades en rad internationella exempel på att befintliga flygplan modifieras för användning och in i nästa sekel. Den tid som gått därefter har givit ytterligare sådana exempel, bl. a. belgisk modifiering av Mirage och marknadsföring av modifierade amerikanska A-7 för att nämna flygplan ur samma generation som Draken. Genom modifieringen av ytterligare Draken finns möjlighet att snabbt sätta upp en ytterligare division försvarsbeslut. Förutsättningen är att personalläget förbättrats för både förare och tekniker. är det inte meningsfullt att söka sätta upp en ny division, eftersom en sådan skulle leda till ytterligare vakanser vid andra divisioner. Flygvapnets personalsituation är sådan att ÖB i sin senaste programplan tvingades konstatera brister för såväl flyg- som bas- och strilförband. Det påverkar både incidentberedskap och uthållighet. Flygvapnet har redovisat att problemen finns för divisioner inom alla flygslag. Detta betyder att flygvapnet inte kan få ut hela den effekt som organisation och materiel egentligen skulle medge. Detta konstaterande är inte nytt - tvärtom anfördes från flygvapnets sida att förslag om uppsättande av ytterligare en division J35 inte är möjligt att realisera förrän en bit in . I programplanen nu senast anger ÖB att behoven vad gäller flygförare och tekniker kommer att tillgodoses . Frågan hur man bör nyttja de tillkommande Draken planen utöver tre divisioner hör naturligt hemma i planeringsarbetet års försvarsbeslut. Konkreta förslag bör i så fall presenteras ett till innan, då personalförutsättningarna är klarlagda. Olika alternativ bör därvid prövas, inkl. användande av reservpersonal. Försvarsöverenskommelsen innebar en utökad planeringsram för JAS 39 för . Skulle en motsvarande ökning göras också 1997-2000 svarar beloppet mot en division, alltså omkring 155 flygplan i stället för 140 . Det bör dock noteras att kopplingen mellan en ytterligare division J 35 Draken och omsättning av ytterligare en division till JAS inte är absolut. Tvärtom innehåller Drakensystemet - till skillnad från och Spaningsviggen - en flexibilitet i möjligt flygtidsuttag så att omsättningstidpunkterna kan anpassas. Denna flexibilitet i Drakensystemet kan för övrigt bli ytterst värdefull om leveransprogrammet för Gripen skulle förändras till följd av exportorder. JAS 39 blir världens första flygplan som förenar den nya tekniken inom flera områden. Det innebär goda prestanda, låg vikt och därmed lägre produktions- och driftskostnader än hos dagens flygplansgeneration. Svensk industri lämnade en offert med till stor del fasta priser. Uppgiften att ta fram flygplanet och dess utrustning har visat sig kräva mer arbete än man kalkylerade med. Utvecklingsarbetet är ungefär försenat, vilket internationellt sett inte på något sätt är anmärkningsvärt. Problemet för industrin är att kontraktet inte innehåller pengar för att betala de resterande sex månadernas arbete. Man kan uttrycka det så att de deltagande industrierna troligen gör en förlust på utvecklingsarbetet. Risker finns för att också produktionen - t. ex. leveranser från underleverantörer - kommer att kosta mer än industrin bedömde vid beslutet . Det kan finnas skäl att relativt snart förhandla med industrin om en andra delserie, utöver de 30 som är beställda, för att få en test på hur industrin nu bedömer kostnadsbilden. Vår grunduppfattning är att staten bör hävda den kostnad som staten och industrin var eniga om 1982. Kostnaden per flygplan bör inte bli högre. Möjligheten att pressa kostnaden per flygplan skulle dock öka om man kunde öka antalet levererade flygplan . Staten bör inte betala mer än som sades 1982 för att få angiven kvalitet och 140 flygplan. Men utökas antalet flygplan bör ekonomin i hela projektet förbättras, vilket bör vara till fördel för både industrin och staten. Blir JAS en förlustaffär ända fram kan det nämligen påverka motivationen negativt för industrins engagemang i arbetet. Det är förmodligen mot den här bakgrunden man också bör se frågan om tvåsitsig skolversion av JAS. ÖB föreslår i programplanen att den tvåsitsiga versionen utgår ur planeringen. I nuvarande läge finner vi det vara en rimlig slutsats. Det kan ses som en markering av att staten inte är beredd att betala mer för skolversionen än som angavs i hittillsvarande planering. Industrin har presenterat betydligt högre kostnader, möjligen som ett försök att i ett kontrakt om skolversionen få igen något av det man förlorar på utvecklingsarbetet i stort. Men från statens synpunkt finns ingen anledning att betala detta för att få en skolversion, särskilt som det inte tycks helt nödvändigt att skaffa den. JAS blir lättare att flyga än tidigare flygplan, och skolversionen är önskvärd främst för taktisk utbildning. Men sådan kan troligen - dock inte riktigt lika bra - ges i simulator och kanske i speciellt utrustade skolflygplan av annan typ. Industrin har möjligen ett större behov än försvaret av en tvåsitsig , eftersom en skolversion anses vara närmast nödvändig om man skall ha möjlighet att exportera flygplanet. Mot denna bakgrund kan man säga att bollen nu ligger hos industrin. Den måste komma med ett bud ungefär i nivå med tidigare bedömda kostnader för att skolversionen skall återkomma i planeringen. Möjligen kan sägas att man bör kunna omfördela pengar mellan olika skolobjekt. I planeringen har ingått att senare anskaffa ett nytt skolflygplan för grundläggande utbildning. Det finns skäl att överväga att i stället livstidsförlänga dagens SK60. I har en påbörjad anskaffning av ett nytt skolflygplan avbrutits och man livstidsförlänger i stället hittillsvarande flygplan, som i sig är äldre än SK 60. Tyvärr finns dock hållfasthetsproblem med vingen till SK 60, vilket kan fördyra en livstidsförlängning. En uppenbar fördel med en SK 60-lösning vore att man kunde behålla ett väsentligt större antal flygplan än som blir aktuellt om man gör en nyanskaffning. Detta är värdefullt då mer och mer tyder på att vi i krig får ökat behov av flygburna sensorer och utrustningar, även sådana som kan bäras av andra än de mest avancerade flygplanen. Det närmaste året bör man därför göra ett försök till uppgörelse med industrin om en lösning där frågan om tvåsitsig och grundläggande skolflygplan ses i ett gemensamt sammanhang. Båda parter bör bjuda till i en sådan förhandling. Försvarsbeslutet innehöll för ett belopp på 1 500 miljoner för samutveckling mellan svensk och utländsk (engelsk) industri av en autonom radarmålsökare för en utveckling av den väderoberoende Robot 71 som finns på . Lyckas målsökaren till den nya roboten, kallad 71 A, bör möjlighet finnas att senare gå vidare med en mer långräckviddig variant, kallad Robot 73. Den senare skulle ha svensk industri som huvudleverantör. För att ta fram beslutsunderlag bör visst utvecklingsarbete bedrivas , bl. a. på en s. k. rammjetmotor. Motiven för försvarsbeslutets satsning på jaktrobotområdet - som också innefattar möjlighet till en luftvärnsrobot med utnyttjande av samma grundkoncept - är flera. blir inte ensidigt USA-beroende i fråga om avancerade jaktrobotar. Erfarenheterna av villighet att förse oss med IR-jaktrobotar är delvis nedslående. En svensk jaktrobotutveckling innebär vidare att vi behåller kompetens för fortsatt egen utveckling av tyngre robotar. I nästa skede kan det då gälla en framtida efterföljare till dagens sjömålsrobot, Robot 15. Rammjettekniken kan vara nödvändig för att kunna få en sjömålsrobot med överljudsfart. En vidmakthållen (eller i praktiken utökad) robotkompetens i landet bedöms också ha industripolitiskt positiva effekter, eftersom det här i flera stycken rör sig om spetsteknologi. Det är alltså önskvärt att satsningen på Robot 71A kan genomföras. Men förutsättningen är att man kan klara projektet inom angiven kostnadsram och att svensk industri deltar med en betydande del av arbetet. Inför försvarsbeslutet var en underförstådd förutsättning att man även från engelsk sida skulle skjuta till en del av utvecklingspengarna. Det är ännu för tidigt att säga om förutsättningar för ett beslut om Robot 71 A föreligger. Under alla förhållanden framstår det som negativt att JAS Gripen i aktiv tjänst inte kommer att förfoga över en jaktrobot som kan verka oberoende av väder och för anfall från alla håll mot ett mål.