mot · GB02A228 · 1988-01-25 00:00:00 — 1987/88 :A228 av och () om fristående arbetsförmedling för kulturområdet har konstnärliga yrkesutövare liksom vetenskapsmän och forskare rört sig över nationsgränserna. Det är en förutsättning för överlevanden hos kultur och vetenskap. från svenskt håll, börjar det bli uppenbart att den rörelsen går stadigt i en riktning: bort från oss. Det är väl känt att alltför många av våra konstnärer har en bekymmersam situation genom kombinationen av låga inkomster och hög arbetslöshet. Samhällets stöd för att göra det ekonomiskt möjligt att utöva ett konstnärligt yrke är väsentligt, men otillräckligt. Att bryta statens monopol på artistförmedling skulle innebära en lättnad för musiker, sångare, skådespelare och andra inom samma kategori. Det skulle inte heller kosta någonting, om man bortser ifrån prestigeförlusten. Att inte inse hur vårt kulturliv håller på att utarmas är katastrofalt. En efter en försvinner skickliga och framgångsrika artister bort från den svenska publiken. Denna avtappning har mindre att göra med dragningskraften hos världsmetropoler och högre gager än det faktum, att frilansande artister i har en omöjligt arbetssituation. För att kunna utföra den speciella sorts arbete det här är fråga om krävs koncentration, träning och att ständigt lära nytt. Att behöva splittra sin tid genom att vara sin egen impressario blir i längden ohållbart. Till skillnad från arbetsförmedling i gängse mening, vars uppgift är att sammanföra arbetssökande med arbetsgivare som kan erbjuda anställning , rör det sig om engagemang som ständigt växlar. Att söka upp arbetsköpare, sköta planering och resor, ordna med annonsering, tryckning av program, hotellbokning osv., är ett arbete för en impressario. lär vara det enda land utanför där sådan fristående verksamhet i princip är förbjuden. Den offentliga arbetsförmedlingen har stor betydelse och skall i huvudsak vara en förmedling för alla. Det är också angeläget att den har resurser för att kunna fungera väl i av snabba förändringar på arbetsmarknaden. Men det statliga monopolet har ingen kompetens för artistförmedling. Det förefaller oss omotiverat att den ordinarie arbetsförmedlingen skulle syssla med ett så snävt och specialinriktat område som de konstnärliga yrkesutövarnas. Det finns exempel på artister som varit registrerade hos sin arbetsförmedling utan att ha fått något mer än rådet att byta yrke. Från sida har vi svårt att förstå det hårdnackade motståndet inför alla hittillsvarande förslag om fristående arbetsförmedlingar. Hos , Svenska Konsertbyrån, pågår för närvä- Mot. rande ett försök med artistförmedling. Detta anser vi bör fortsätta. byrån har en speciellt viktig funktion som förmedlare mellan unga och okända artister och vårt lands olika scener. För de redan etablerade är det mer angeläget att förmedlingsmarknaden blir fri. Att som ha två bolag som arbetar på dispens ett i och ett i - är klart otillräckligt. Vad vi föreslår är en upplösning av det statliga förmedlingsmonopolet på kulturområdet. För detta krävs ingenting mer än god vilja. Det innebär ingen kostnad för samhället, snarare en avlastning. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av arbetsförmedlingslagen i syfte att möjliggöra kompletterande, fristående arbetsförmedling på kulturområdet. () ()