ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02So221 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88: So221 av och () om kulturinsatser för de utvecklingsstörda De kulturpolitiska insatser för handikappade som successivt genomförts har haft stor betydelse. För landets utvecklingsstörda har insatserna dock endast haft marginell betydelse. När fattade beslut om den nya omsorgslagen så var den grundläggande utgångspunkten att utvecklingsstörda skall ges möjlighet att leva som andra och i gemenskap med andra. I anslutning till det finns det mycket starka skäl att granska utvecklingsstördas kulturmiljö. Landets utvecklingsstörda är en stor handikappgrupp, tillsammans med anhöriga vilka alla berörs av utvecklingsstörningen - handlar det om hundratusentals personer. Utvecklingsstörda är, som alla människor, beroende av stimulans för sin utveckling, men många utvecklingsstörda får betydligt mindre stimulans än andra. Kultursituationen på institutionerna är t. ex ofta undermålig. Utvecklingsstörda har en stark skaparglädje. Amatörgrupper har vuxit fram som visar detta. Det borde nu skapas en fast teaterensemble och fasta musikgrupper knutna till och till Rikskonserter. Många utvecklingstörda har intresse för måleri och skulptur, men stödåtgärder saknas nästan helt i den statliga kulturpolitiken. Många utvecklingsstörda är stora konsumenter av etermedia. TV-utbudet måste bättre anpassas efter deras behov. I radios avtal med staten finns också detta med. Trots det har inte mycket hänt för att förbättra utbudet för utvecklingsstörda. är den enda nyhetsinformation på lättläst svenska som utvecklingsstörda kan ta del av. De har därför en mycket stor betydelse för utvecklingsstördas möjligheter att följa med i samhällsdebatten. information måste därför få högre anslag än det nu anvisade, bil. 11 vid den kommande omorganisationen. Det skulle behövas en samlad översyn för att föreslå konkreta insatser för att utveckla kulturinsatserna för utvecklingsstörda. Under pågående utredningsarbete kan försöksverksamhet på olika områden inledas. För att finansiera denna översyn och eventuell försöksverksamhet kan Allmänna arvsfonden bevilja medel. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts som en översyn av utvecklingsstördas kultursituation, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av medel till information.1] () () 1987/88 So221 1 1987/88:K805
mot · GB02So224 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:So224 av och () om en offentlig hälsokampanj mot alkohol Den totala alkoholkonsumtionen minskade med från 1977-1985. Detta har bevisligen gett positiva effekter på sjukvården, enligt undersökningar gjorda av alkoholforskaren m.fl. Detta bekräftar också att kampen mot alkoholskadorna måste ha sin tyngdpunkt i det förebyggande arbetet. har anslutit sig till () förslag att minska den totala alkoholkonsumtionen med fram . Kampen mot alkoholen är en kamp för en bättre folkhälsa. Nationalekonomen konstaterade i en undersökning 1981 att alkoholen svarar för ungefär en femtedel av sjukvårdskostnaderna i . uppgick dessa kostnader till . En studie av Karlstadsläkarna visar, att beräkningar håller. Enligt undersökningen var det av männen och av kvinnorna som sökte vård genom sjukhusets akutmottagning till följd av alkoholbetingade skador. På medicinmottagningen var det av männen och av kvinnorna som hade alkoholrelaterade sjukdomar. På vårdcentralerna hade av männen och av kvinnorna, som sökte vård där, alkoholproblem. Den svenska alkoholpolitiken har mångåriga traditioner och anses vara en förebild för andra länder. Tyvärr har alkoholpolitiken ändå fått en negativ stämpel. Detta kan emellertid motverkas genom att man ger alkoholupplysningen en klarare och mera målinriktad karaktär av folkhälsoupplysning. En kampanj bör genomföras, men den skall ha som målsättning att förbättra folkhälsan och att framhålla betydelsen av en sundare livsstil. Kampanjen bör lyfta fram de positiva effekter som blir följden av en minskad alkoholkonsumtion, t. ex. minskade vårdköer, bättre vård, bättre arbetsmiljö och trivsammare fritidsmiljö samt en påtaglig minskning av det ofta starkt alkoholbetingade våldsbeteendet i samhället. I en hälsoorienterad kampanj mot alkoholen är det naturligt att också kombinera denna med aids-information, eftersom alkoholkonsumtion ofta föregår tillfälliga sexuella kontakter och därmed kan inkluderas i ett riskbeteende som mycket mera måste observeras i ett folkhälsoperspektiv. Detta motiverar också att kampanjen får en långsiktig utformning i folkhälsoarbetet. Tillfälliga kampanjer kan genom att de existerar alltför i vissa fall till och med motverka sitt egentliga syfte. Förutsättningarna för att en kampanj, som utgör en del av folkhälsopolitiken, skall lyckas, är att den påverkar människorna i deras närmiljö. Det är viktigt att de positiva effekterna av den minskade alkoholkonsumtionen förs ut genom informationskampanjer. Kan man t. ex. påvisa att vårdköerna minskar och att sjukvården blir mänskligare eller att landstingsskatten kan sänkas, får man konkreta bevis på att kampen mot alkoholen är en angelägenhet för alla. Därför bör regeringen ta initiativ till en kampanj för en bättre folkhälsa och för en minskad alkoholkonsumtion. En sådan kampanj bör bedrivas i samarbete mellan staten, och . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en kampanj enligt den modell som anges i motionen. () () 1987/88 So224
mot · GB02So225 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So225 av m. fl. om gallring av socialregistren, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:K412 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om datatekniken och arbetsmiljön, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om datoriseringen i vårdarbetet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om gallring av socialregistren. () () () () 1 1987/88.3 sami.
mot · GB02So226 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So226 av och () om ersättning enligt socialtjänstlagen för vård av egna barn Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:Sk369 hemställs att hos regeringen begär ett förslag till sådan ändring av socialtjänstlagen att vård av egna barn skall betraktas som jämbördigt med förvärvsarbete.
mot · GB02So229 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So229 av och (vpk) om översyn av narkotikabegreppet Frågan om en översyn av narkotikabegreppet har tidigare diskuterats i , dock utan att föranleda någon åtgärd. Det har då anmärkts att den nuvarande uppräkningsdefinitionen gör det svårt att möta inflödet av nya syntetiska droger. Narkotikalagstiftningen kommer därmed att släpa efter och blir inte tillämplig på nya rusmedel förrän dessa blivit uppförda på någon narkotikaförteckning. Även om tiden för sådana beslut kan minskas något genom uppmärksamhet på missbruksutvecklingen i andra länder, synes det vara så att samhället i praktiken saknar möjligheter att föregripa en hotande utveckling. Den lucka i svensk narkotikalagstiftning som här påtalas är betydande, särskilt som inget slut kan skönjas på raden av nya rusmedel, särskilt s. k. skräddarsydda eller analoga droger. Den amerikanska erfarenheten på detta område är oroande. Företagsamma kemister kan framställa substanser som är mellan två hundra (200) och fyra tusen (4 000) gånger starkare än heroin. Man har beräknat att det endast fordras av dessa medel för att tillfresställa ett helt års behov av droger för samtliga 500 000 heroinister. Detta undergräver den traditionella narkotikakontrollen med dess inriktning på att kontrollera utbudet av vissa, på särskilda förteckningar uppförda kemiska ämnen. Någon enkel lösning torde inte finnas på detta område, som är utomordentligt sammansatt ur narkotikapolitisk, juridisk och vetenskaplig synvinkel. Som ett led i den fortlöpande översynen av samhällets åtgärder mot narkotikamissbruk och narkotikabrottslighet bör därför tillkallas en utredning med syfte att allsidigt granska det nuvarande narkotikabegreppet samt föreslå åtgärder som kan vara påkallade för att möta utvecklingen och tänkbara hot. Till utredningen bör knytas juridisk, medicinsk och narkotikapolitisk sakkunskap. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning om narkotikabegreppet i enlighet med vad i motionen anförts. (vpk) (vpk)
mot · GB02So230 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So230 av och () om protesförsörjningen för dysmelibarn Det föds ungefär tio barn i som saknar händer eller armar (s. k. dysmeli). För att kompensera avsaknaden av t. ex. en hand finns det myoelektrisk protes, som barnet kan börja använda redan från två ålder. Ju tidigare ett barn får börja använda protes desto bättre klarar det användningen av densamma. Tyvärr varierar landstingens insatser för dessa barn. Protesförsörjningen, framför allt i storstäderna, fungerar inte bra för dessa små barn. Barn växer fort. Proteserna måste självfallet vara väl anpassade till den enskilde individen och får varken vara för stor eller för liten. Därför är det viktigt att omprövning och förnyelse av protes hos de dysmelihandikappade barnen sker regelbundet i takt med barnets utveckling så att protesen blir det hjälpmedel den är tänkt som. En möjlighet att förbättra protesförsörjningen vore att landstingen samarbetade bättre och att föräldrar med dysmelibarn kunde få tillgång till tillgängliga resurser utanför det egna , i likhet med de bestämmelser och den samordning som gäller för t. ex. höftledspatienter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bättre samordning mellan landstingen vid protesförsörjning för dysmelibarn.
mot · GB02So231 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88: So231 av () om hem för särskild vård av unga De tidigare statliga ungdomsvårdsskolorna övertogs 1983 av kommuner och landsting, bl. a. för att ge ett mer direkt inflytande över institutionerna. JO har inspekterat 15 av landets 24 hem för särskild vård av unga (tidigare ungdomsvårdsskolor). Hemmen fyller en viktig roll i omsorgen om de unga som bäst behöver insatser. Det handlar om en liten grupp svårt störda ungdomar med mycket kvalificerade behandlingsbehov. Enligt har denna omsorgsform blivit sämre sedan landsting och kommuner tog över. Antalet platser har minskat drastiskt, som behovet av insatser för denna speciella ungdomsgrupp har ökat. Vårdinnehållet har försämrats och eftervården är i det närmaste obefintlig. tar ingen det fulla ansvaret för den grupp ungdomar som är mest utsatt och som behöver särskild, kvalificerad hjälp. Flera av de rektorer på hemmen som har talat med, framhåller att samma vårdhem inte kan hjälpa utagerande kriminella ungdomar och ungdomar med psykiska störningar. Orsaken torde vara att landstingen är för små som upptagningsområden och att antalet ungdomar då inte räcker till specialinriktade institutioner. När staten genom skötte intagning och tillsyn kunde ungdomar placeras på den institution som passade dem bäst. är detta omöjligt. Varje vårdhem måste ta emot alla ungdomar från sitt eget upptagningsområde. Det försämrar vården för den här gruppen ungdomar och gör det omöjligt för erfaren personal att använda sina speciella kunskaper. Upptagningsområdena bör med anledning av detta förändras så att även regional eller riksintagning blir möjlig. 1986 fick socialnämnderna disponera en del av de pengar som tidigare gick till vårdinstitutionerna. Detta kan i ett kärvt ekonomiskt läge ha inneburit att ekonomin fått styra mer än de behov som finns av kvalificerad vård. Det bör också prövas om inte en del av de statsbidrag som går till kommunerna för missbruksvård m.m. kan återföras till de särskilda vårdhemmen för unga. råder en godtagen princip om att unga lagöverträdare inte bör bli föremål för åtgärder inom kriminalvårdens ram utan i stället överlämnas till . Det är angeläget att den lilla grupp särskilt utsatta ungdomar, som det här rör sig om, får den kvalificerade vård som de är berättigade till och i behov av. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statsbidragens användning för missbruksvård, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjligheten till större upptagningsområden till hem för särskild vård av unga. 1987/88 So231
mot · GB02So232 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So232 om forskning om olika vård- och behandlingshem Det finns tendens till en repressiv stämning i samhället . Den har skapats av en opinion som lyft fram misslyckanden inom kriminalvård och narkotikabekämpning och gjort detta relativa lilla antal till ett generellt problem som måste åtgärdas med en strängare lagstiftning. Naturligtvis återspeglar sig denna repressiva hållning även inom vård- och behandling. Flera av de senaste årens debatt på området har visat detta, Alby-modellen var den som uppmärksammades mest. I spåren av HIVviruset har vissa grupper fått ett ytterligare alibi för att ta i med hårda tag. Vårdbasen i , knarkjakten i , tvångsarbete i m. fl. orter är tyvärr exempel på hur de senaste årens samhällsstämning fått fäste i behandlingsarbete. Också steget efter vård och behandling har drabbats. Med olika manipulationer lyckas bostadsföretag säga upp människor med olika typer av problem. Det är viktigt att ett vård- och behandlingsarbete inte strider mot gällande speciallag eller grundlag. Socialtjänstlagen har en gång för alla gjort rent hus med myndighetssynen på sociala problem - frivillighet, demokrati och solidaritet är centrala begrepp i SoL. Endast om man beaktar dessa ord i vårdarbetet förmår man frigöra de enskilda människornas egna resurser och bara så kan man nå resultat . Detta har beslutat om vid ett flertal tillfällen. Den politiska enigheten har här inte varit, och det är inte konstigt med tanke på att de politiska partierna företräder en olika människosyn. Den senaste i raden av varningar beträffande åsidosättande av socialtjänstlagen rör Hasselapedagogiken. I massmedia, och på annat håll framkommer fakta som handlar om förtryck, översitteri, hot, mobbing och repressalier. Denna verksamhet i likhet med flera av de tidigare uppräknade, erhåller statliga bidrag. Det är viktigt att inte kränka människor. Det är direkt omoraliskt om kränkningen sker med statliga bidrag. Det är viktigt att bringa klarhet i frågan om vad som sker på våra vård- och behandlingshem. Det är en uppgift att vaka över att beslut som fattats inte förvanskas. Det finns forskningsresurser i olika organ, forskningsrådsnämnd, DFSF (delegationen för socialforskning) och pengar på universitet och högskolor som borde användas för detta ändamål. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar sitt stöd för forskning om olika vård- och behandlingshem. 1987/88 So232
mot · GB02So238 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:So238 av och () om information om alkoholens sociala och Mot. medicinska skador 1987/88 Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1987/88:Sk816 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om information om alkoholens sociala och medicinska skador. () () 1 1987/88.
mot · GB02So239 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So239 av () om kostnaderna för texttelefoner Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:Ub269 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om betalningsansvar för .
mot · GB02So242 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So242 av m. fl. (m) om omsorgslagens tillämpningsområde, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:Sf273 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att det av tidigare begärda förslaget om en vidgning av omsorgslagens personkrets till att omfatta alla handikappade barn och ungdomar skyndsamt bör framläggas, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att den aviserade nya handikapputredningens arbete bl. a. bör syfta till att de handikappade kan få ett likvärdigt stöd i hela landet i enlighet med vad i motionen anförts, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett försöksprojekt för att pröva en s.k. hemvårdsersättning. () () () () () () ()
mot · GB02So244 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So244 av och () om viss ändring av socialtjänstlagen Sedan gammalt har rätt till färdtjänst och andra sociala tjänster ansetts föreligga oberoende av sökandes ekonomi. Endast hjälpbehovet har ansetts avgörande. När nu sociala tjänster kan utgöra en form av bistånd har fråga uppkommit om ekonomisk prövning skall ske innan bistånd till en social tjänst beviljas. Så har bl. a. skett i ett par regeringsrättsdomar. Man har t. ex. bedömt färdtjänstbehovet utifrån den sökandes egna ekonomiska möjligheter. I socialtjänstpropositionen 1979/80:1 uttalas att bistånd i form av socialtjänster kan utgå även om den hjälpbehövande har egna tillgångar. Däremot påpekas att avgift kan tas ut. Man kan vidare peka på 1 § i SoL, där det anges att mål bl. a. är att främja människors lika levnadsvillkor och aktiva deltagande i samhällslivet. När det gäller t. ex. färdtjänst för äldre och handikappade så borde de ha samma möjligheter att förflytta sig till samma kostnad som andra. Samma resonemang kan föras även kring andra sociala tjänster. När det sålunda gäller annat än ekonomiskt bistånd bör prövningen av om behovet kan tillgodoses på annat sätt göras endast i förhållande till den enskildes möjligheter att på det praktiska planet själv eller t. ex. genom en generell service kunna tillgodose sina behov. 1 socialberedningens betänkande SOU 1986:19 föreslogs ett tillägg till 6 § i SoL för att klart markera att bistånd kan utges antingen som ekonomisk hjälp eller som annat bistånd. I fråga om den ekonomiska hjälpen är givetvis den ekonomiska prövningen avgörande. Beträffande andra former av bistånd är det däremot fråga om att ge människor, som på grund av ett handikapp av något slag inte kan klara vissa delar av den praktiska livsföringen, en sådan social tjänst att de därigenom uppnår en skälig levnadsnivå. Därför bör inte någon ekonomisk prövning göras när det gäller andra former av bistånd än ekonomiskt hjälp, ansåg socialberedningen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett tillägg till 6 § i socialtjänstlagen att ekonomisk prövning inte skall göras vid behov av bistånd sorn baseras på andra orsaker än behov av ekonomisk hjälp. () () 1987/88 So244
mot · GB02So245 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So245 av () om utformningen av blanketter Att bli synskadad är att bli handikappad. Som synskadad räknas den som har så nedsatt synförmåga att det är svårt att läsa vanligt skrift, eller med synens hjälp orientera sig eller klara de dagliga göromålen. Samhället är inte anpassat efter de synsvagas förutsättningar, mycket finns att göra för att underlätta och förbättra. På post, banker etc. finns ett flertal färgade blanketter för olika ändamål för att vi lätt skall kunna urskilja vilken blankett som skall användas. För de synsvaga är detta dessvärre ett stort problem, eftersom färgad text och papper försvårar avläsningen. I stället för att underlätta blir det en belastning. Svart text på ofärgad botten är fortfarande det som bäst kommer de synsvaga till del. Statskontoret hade tidigare ett övergripande ansvar för utformningen av statliga myndigheters blanketter. Det har man inte längre, men tar upp frågan vid utbildningar man ansvarar för. Här krävs emellertid regler och riktlinjer som skapar blanketter som är användbara för alla. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utformning av blanketter.
mot · GB02So246 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So246 om boendeformen för personer med flera eller grava funktionsnedsättningar Enligt de bostadspolitiska målen skall äldre, långvarigt sjuka och handikappade erbjudas ett boende på egna villkor. Den boendes integritet och frihet skall vara säkrad, stöd och hjälp kunna erbjudas i hemmet och miljön vara utformad så att den möjliggör ett aktivt liv. Vi befinner oss ännu långt från dessa mål. En ökad anpassning av bostäder och miljö samt utveckling av hemtjänst och hemsjukvård kan göra en successiv avveckling av institutionerna möjlig Det finns dock personer med så stort service- och omvårdnadsbehov att ett eget boende inte är tänkbart, åtminstone inte på kort sikt. Det är personer med flera eller grava funktionsnedsättningar, t. ex. rörelsehinder i kombination med syn-, hörsel- och/eller talskador en förhållandevis liten grupp men utsatt på grund av att generellt stöd i form av hemtjänst och hemsjukvård inte är tillräckligt. Särskilt svår är situationen för de yngre när de efter avslutad rehabilitering inte kan erbjudas annat än en överflyttning till långvårdsklinik eller sjukhem, där majoriteten utgörs av äldre dementa patienter. Möjligheterna till rehabilitering är här små och personaltätheten så låg att endast den fysiska omvårdnaden kan tillgodoses. Miljön och bristen på psykisk stimulans verkar ofta i en nedåtgående spiral med depression och avskärmande som följd. Även vårdbehovet ökar. I några landsting har man bildat små kollektiv eller gruppboende för just denna grupp, gravt funktionshindrade. Boendet är då avsett för högst 6 boende och med en fast personalgrupp. Detta ger trygghet och ökad stimulans genom möjligheten till djupare kontakter. Socialtjänst och sjukvård kan samverka så att både boende och rehabilitering fungerar väl. Någorlunda närhet till familj och andra anhöriga är också viktig. Den beskrivna boendeformen kan för en del vara en lämplig permanent lösning, för andra en nödvändig förberedelse för ett mer självständigt boende. Det viktigaste är dock att ett boende värt namnet ombesörjs för personer med så omfattande hjälpbehov. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag för att underlätta boendesituationen för personer med fler eller grava handikapp. 1987/88 So246
mot · GB02So248 · 1988-01-22 00:00:00 — av () om bevarande av ålderdomshemmen Det räcker inte på äldreomsorgens område att bara satsa på eget boende med hemtjänst samt . Det är cyniskt att tro att alla gamla och ålderssvaga människor föredrar att ligga ensamma hemma och få besök av ibland flera okända ansikten . Den goda tanken, att alla som vill och kan bo kvar i sin lägenhet med hemtjänst och hemsjukvård eller i eget boende på , får inte leda till att en ålderssvag människa tvingas till långa dagars och nätters omänsklig övergivenhet och isolering i en lägenhet. En del gamla kan inte och vill inte bo ensamma. Som alternativ behövs ålderdomshem med medicinsk vård för normala ålderskrämpor, trygghet med personal i närheten, gemenskap, pratstunder och möjlighet att inta måltider i en mindre gemenskap i stället för i en stor servicehusrestaurang. Mot den bakgrunden är hotet om nedläggning av ålderdomshemmen över hela landet djupt oroande. Genom att behålla ålderdomshem får man en vårdnivå som är något högre än på servicehusen men lägre än på långvården. Många människor anser också att ålderdomshem är hemtrevligare än långvård och har bättre förutsättningar att ge trygghet än servicehuset. Hur äldre människor skall bo måste i största möjliga utsträckning vara en fråga om individuella behov och valfrihet. Det är människorna själva som skall bestämma hur de vill ordna sin tillvaro . Därför måste också möjligheten att välja boende på ålderdomshem finnas kvar. Problemet är att de ekonomiska regler som staten uppställt fortsätter att tvinga fram nedläggningar. Av debatten framgår bl. a. att ålderdomshemmen inte får del av statsbidragen till personal i den dagliga omvårdnaden. Men minst lika illa är att gällande regler försvårar ombyggnader och förbättringar - standardkraven ställs för högt. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för bevarande av ålderdomshemmen.