mot · GB02K202 · 1988-01-13 00:00:00 — Motion till 1987/88 :K202 av m. fl. om återupprättande av rättstaten och förstärkning av demokratin Den svenska rättsstaten hotas av förfall. Många medborgare är starkt oroade av det stora antal svåröverskådliga regler som de måste följa och den närgångna övervakning som sker från myndigheters sida. De enskildas anspråk på rättssäkerhet har satts i andra hand när nya lagar stiftats och den offentliga maktens kontrollmöjligheter byggts ut. Socialdemokraterna bär ett stort ansvar för denna utveckling. De har drivit fram lagar som tar ringa hänsyn till de enskildas intressen. Medborgarnas valfrihet har minskat, äganderätten har begränsats och näringsfriheten har inskränkts. Påstådda allmänna intressen har normalt satts i första hand. Minskad rättssäkerhet för enskilda blir en naturlig följd av socialdemokratisk politik. Allt fler människor känner sig - trots vårt demokratiska styrelseskick utestängda från reellt inflytande. Det behöver inte och skall inte vara så i en rättsstat. Det går att skapa ett samhälle som präglas av väl fungerande lagar och myndigheter. I ett sådant samhälle visas stor respekt för de enskildas rättssäkerhet och integritet. kan demokratin förbättras så att människor ges ökade möjligheter att påverka hur landet styrs. I denna motion redovisar moderata samlingspartiet hur en sådan förändring kan ske. Några av de viktigaste kraven är: * Äganderätten, avtals- och näringsfriheten skall få ett starkt grundlagsskydd. * Demokratin kan fungera endast i ett marknadsekonomiskt system. Äganderätten, avtalsfriheten och näringsfriheten är väsentliga förutsättningar för demokratins och rättssamhällets bestånd. * Antalet lagar och regler måste nedbringas. För att människor skall respektera demokratin är det nödvändigt att det politiskt styrda området inte blir för stort. * I all lagstiftning måste hänsynen till medborgarnas rättssäkerhet och integritet tillmätas största betydelse. Det allmänna får inte ensidigt tillgodoses på de enskildas bekostnad. * Domstolarnas lagprövningsrätt måste utvidgas. Det skulle öka respekten för våra grundlagar. * Det bör utredas om en författningsdomstol skall inrättas i . skulle ha till främsta uppgift att vaka över att de i grundlagen förankrade K202 fri- och rättigheterna inte kränks. * Den negativa föreningsrätten, dvs. rätten att stå utanför en organisation, bör ges skydd i grundlag. * Enskilda måste ges ökad rätt att erhålla skadestånd från det allmänna vid felaktig myndighetsutövning. * Ett starkare skydd för den enskildes integritet föreslås. Därigenom kan missbruk av olika dataregister undvikas. * Förlängd mandatperiod till och skilda kommun- och riksdagsval innebär en förbättring av vårt demokratiska system för både väljare och valda. * får inte politiseras. Varken vid offentlig maktutövning eller vid utnämningar av tjänstemän får partipolitiska aspekter spela in. * Möjligheterna att anordna rådgivande folkomröstningar bör ökas. Den svenska rättsstaten hotas av förfall. Ingen kan längre lita på att staten lever upp till de rättsliga principer vårt samhälle en gång byggdes på. Det allmänna - den offentliga makten - har stärkt sin ställning. Det har skett genom omfattande regleringar också av sådant som i andra samhällen är de enskildas egna angelägenheter. Myndigheters ställning har förstärkts. Äganderätten har urholkats. Skatterna har stigit. I viktiga hänseenden har den ökade styrkan hos det allmänna vänts emot medborgarna. Den enskildes anspråk på rättssäkerhet har satts i andra hand när den offentliga maktens kontrollmöjligheter byggts ut. Medborgarnas integritet har inskränkts. som den offentliga makten vidgat sina domäner har kvaliteten i maktutövningen försämrats och därmed en del av grundvalen för rättsstaten underminerats. Skyddet för äganderätten är svagt i grundlagen. Därför har lagar kunnat genomdrivas trots att de inskränkt de enskildas möjlighet att råda över sin egendom. Den vanligaste formen för att begränsa äganderätten är skatter. Skatt fråntar ägaren rätten att själv disponera över egendomen. Beskattningsmakten i har inte utövats med den försiktighet som bör gälla. har världens högsta skatter. Den kommunala förköpslagen och jordförvärvslagen missgynnar ägaren. Lagarna sätter det allmännas intresse först. Genom löntagarfonderna överförs kontrollen över privata företag stegvis till de fackliga organisationerna. Genom lagen om det s. k. fria fisket inskränks nära 100 000 människors dispositionsrätt till vatten, som de innehaft med ägande- eller nyttjanderätt. I flertalet fall utgår ingen eller otillräcklig ersättning. innehåller regler som utan ersättning minskar värdet Mot. av fast egendom för ägarna. Regler om begränsning i byggrätten m. m. K202 medför en beskuren äganderätt. Den s. k. pensionsskatten introducerar ett helt nytt sätt för det allmänna att förvärva egendom från medborgarna utan ersättning. Pensionsspararnas tillgångar överförs till staten. Omfattande regleringar inskränker närings- och yrkesfriheten. Den enskildes rätt att aktivera sig inom olika områden har beskurits till förmån för skiftande påstådda allmänna intressen. Det finns en övertro på nyttan av olika byråkratiska ingrepp. Människor som önskar påbörja en viss verksamhet hindras ofta genom bl. a. monopol, auktorisationskrav, särskild s. k. vandelsprövning eller särskilda bidragsbestämmelser. Finansieringen av sjukvården är uppbyggd så att den skapar vad som i praktiken blir i det närmaste ett monopol för det allmänna vad gäller vård av patienter. Pengarna går till landstingen i stället för att följa den enskilde patienten. Möjligheterna att ge patienter vård i enskild regi försvåras av att privata vårdgivare till stor del blir beroende av landstingens mer eller mindre goda vilja att dela med sig. Det allmänna avgör om och hur den enskildes behov och önskemål skall tillgodoses. Situationen är likartad när det gäller bl. a. barnomsorg, utbildning och åldringsvård. Etableringskontroll råder för bl. a. tandläkare och i praktiken även för läkare. Den enskilde tandläkaren kan därigenom inte fritt bestämma var han eller hon vill arbeta. I praktiken fungerar också prövningen av utskänkningstillstånd för restauranger som en etableringskontroll. På kommunikationsområdet bedrivs en stor del av verksamheten ännu i skydd av skilda monopol och regelverk. Yrkestrafiklagstiftningen är bara ett exempel från detta genomreglerade område. Lagar gynnar det allmänna Balansen mellan det allmänna och den enskilde i tvister har successivt förändrats till den enskildes nackdel. Inte minst inom skatteområdet har lagar stiftats som sätter det allmännas intresse i första hand. Den s. k. eko-kommissionen presenterade förslag som resulterade i lagförslag från regeringen, vilka visade liten respekt för den enskildes rättssäkerhet. Inte sällan är lagarna svåra att förstå för den enskilde. Om denne i en tvist med det allmänna anlitar juridisk expertis får han dessutom ofta själv stå för kostnaden, oavsett om han vinner målet eller ej. Så är fallet i skatteprocesser. En enskild som blir felbehandlad av myndigheter har små möjligheter att få skadestånd för sina förluster, eftersom reglerna för felaktig myndighetsutövning är snävt utformade. Inte minst småföretagare har fått uppleva hur deras rörelser slagits i spillror på grund av felaktiga ingripanden från skattemyndigheter, varefter det dessutom visat sig att möjligheterna att få skadestånd från staten är minimala. 1* 1987188.3 sami NrK201-202 Bestämmelserna om straffansvar för tjänstefel har uppluckrats så att det är Mot. nära nog omöjligt att få någon i det allmännas tjänst fälld för ett sådant brott. Därmed har också justitieombudsmannens (JO) möjligheter att ingripa vid felaktig myndighetsutövning kraftigt försämrats. Lagar ges alltför ofta en så allmän utformning att deras mening är oklar för medborgarna. Ett skräckexempel är lagen om en generalklausul mot skatteflykt. Denna lag är så lösligt utformad att det är nära nog omöjligt för den enskilde att förutse dess tillämpning. Lagstiftning av detta slag ökar risken för att myndigheter ser sig nödsakade att tolka lagarna utifrån de politiska värderingar som antas ligga bakom dem. Vid lagtolkning fäster man i vårt land ofta stor vikt vid lagens bokstav och förarbeten och tar ibland inte tillräcklig hänsyn till etiska krav, rättsliga traditioner och de fri- och rättigheter medborgarna tillförsäkras i grundlag och Europakonvention. På detta sätt kan lagen ges en tolkning som av allmänheten inte uppfattas som rättvis. Därmed har vägen till oetisk rättstillämpning öppnats till de enskildas nackdel. I skattelagstiftningen är hastiga och omvälvande förändringar dessutom vanliga. Ett typexempel är skatteomläggningen . Över förändrades de ekonomiska villkoren för hundratusentals villaägare. Pensionsskatten är det mest uppseendeväckande exemplet på denna lagstiftningsteknik. Ett timat exempel är att en majoritet i genomdrivit att en ny äktenskapsbalk skall gälla fr. o. m. . Från samma tidpunkt gäller en sambolagstiftning med retroaktiv verkan. Följdändringar i olika skattelagar antogs endast före ikraftträdandet. Socialism förutsätter styrning och kontroll Den socialistiska ideologin bygger bl. a. på föreställningen att det med politiska beslut går att konstruera ett slags idealsamhälle. När det socialistiska samhället skall byggas måste enskilda människor, företag och organisationer styras. Detta kräver en mängd regler och myndigheter. Utfärdade regler måste övervakas. Kontroll blir därför avgörande för socialistiska systembyggare. För individuella avvikelser blir utrymmet litet. Enskilt ägande begränsas. Medborgarna blir delar i det kollektiva systemet. Det är ingen slump att enskilda saknar valfrihet och rättssäkerhet i kommunistiska stater. För socialister framstår ett allomfattande kollektivt beslutsfattande som något positivt. Genom att fler och fler frågor avgörs genom kollektiva beslut i politiskt valda församlingar ökar möjligheterna att styra medborgarnas förhållanden. Detta gäller inom alla områden. Den enskildes ekonomiska villkor kan i stor utsträckning påverkas genom skatteuttag. Men även frågor gällande boende, barntillsyn, val av skola eller sjukvård blir i stor omfattning föremål för politiska beslut. Genom förbud, skatter, subventioner eller annan reglering begränsas i praktiken den enskildes möjligheter att själv avgöra vad som passar honom eller henne bäst. Medborgarnas valfrihet i sådana frågor har i inskränkts kraftigt K202 jämfört med flertalet demokratiskt styrda länder. Detta har allt fler medborgare kommit till insikt om. Det finns en stadigt växande trötthet hos människorna att bli reglerade och styrda på det beskrivna sättet. Socialdemokraterna är väl medvetna om det folkliga missnöjet med den förda politiken. För att dämpa oron hos medborgarna nyttjar man begrepp med en positiv klang hos breda grupper då nya skatter eller kontrollåtgärder introduceras eller redan fattade beslut försvaras. Höjda skatter beskrivs inte sällan som rättviseskapande medan styrning av människor i olika avseenden anges vara nödvändig ur demokratisk synvinkel. I sitt politiska arbete för att uppnå målet missbrukar socialdemokraterna begreppet demokrati. Det används som täckmantel för ökad politisering/ styrning. Typexempel är talet om s. k. ekonomisk demokrati. Genomförd skulle denna i praktiken bli ett dråpslag mot marknadsekonomin. Begreppet är i själva verket liktydigt med socialism. På motsvarande sätt missbrukar socialdemokraterna ordet decentralisering. Detta sker genom att de gör gällande att människor får mer att säga till om när besluten fattas på lägre politisk nivå eller av socialdemokraterna accepterade eller stödda organisationer - men fortfarande över de berördas huvuden. Minskad rättssäkerhet för enskilda Att enskilda människors intressen totalt underordnas påstådda allmänna intressen är en nödvändig konsekvens av den socialistiska idén. Makten ges särskild betydelse. Makten - legitimerad genom regeringsinnehavet och förutsättningar att skapa majoritet i - blir överordnad enskildas rättigheter. Detta blev särskilt tydligt då engångsskatten diskuterades. Statsministern gjorde då gällande att begreppen medborgarrätt och äganderätt var varandras motsatser. Sattes medborgarrätten främst kunde inga principiella gränser finnas beträffande inskränkningar i äganderätten. Demokratin försåg majoriteten med oinskränkt makt. Slutsatsen av detta är att önskar majoriteten utplåna eller begränsa äganderätten i ett eller annat avseende har man rätt till detta. Det är mot denna bakgrund inte överraskande att socialdemokrater och kommunister har motsatt sig förslag om ett starkare grundlagsskydd för äganderätten. Minskad rättssäkerhet för enskilda kan i själva verket uppfattas som en naturlig följd av socialdemokratisk politik. Lagar som inskränker ägandrätten, exempelvis , jordförvärvslagen, lagen om s. k. fritt fiske och lagen om pensionsskatt, är logiska följder av socialistisk politik. Lagar som begränsar den enskildes integritet, såsom exempelvis bevissäkringslagen och betalningssäkringslagen, blir ur socialdemokratisk synvinkel nödvändiga kontrollredskap i samhällsbyggandet. Det moderata alternativet Mot. Att återupprätta rättsstaten är den mest centrala uppgiften. För att rättsstaten skall kunna återupprättas krävs ändringar i existerande lagar och ny lagstiftning för att stärka den enskildes rättssäkerhet. Det förutsätter i sin tur en ny syn på individens ställning. Vår utgångspunkt är övertygelsen om att varje människa är unik och har rätt att i största möjliga utsträckning forma sin tillvaro utan inskränkningar från det allmänna. Denna frihet för den enskilde förenas med krav på ansvar för egna handlingar och respekt för andra människor. Rättssamhället kan endast värnas i en livskraftig, frihetlig demokrati. Demokratin skall skydda den enskilde individens grundläggande fri- och rättigheter, integritet och privatliv. Demokratin är därmed något mera än endast en princip om majoritetsbeslut. Om inte den enskildes intresse bevakas vid lagstiftning och rättstillämpning degraderas det demokratiska systemet till att bli enbart ett tekniskt valförfarande. Demokratin kan fungera endast i ett marknadsekonomiskt system. Äganderätten, avtalsfriheten och näringsfriheten är väsentliga förutsättningar för demokratins och rättssamhällets bestånd. Den enskilda äganderätten har en särskild betydelse. Den ger utrymme för en spridning av makt, ansvar och beslutsfattande till enskilda och företag. Äganderätten skapar oberoende och trygghet för den enskilde. Marknadsekonomin kan inte fungera utan avtalsfrihet. Någon fri marknad kan inte existera om inte enskilda har rätt att själva avgöra när och under vilka omständigheter ett avtal skall ingås. På motsvarande sätt är det med näringsfriheten. Rätten att själv avgöra när och hur en viss verksamhet skall påbörjas måste ligga hos individen, med de begränsningar som följer av respekten för andra människor och för omgivningen. Statens reglering av samhällslivet genom lagarna skall vara begränsad och fast grundad i medborgarnas rättsmedvetande. Drivs den rättsliga regleringen för långt, eller ersätts fasta principer av godtycke, motverkar rättsordningen sitt eget syfte. Respekten för lagarna urholkas och därmed också rättssamhällets livskraft. Det finns en yttersta gräns för hur långt politisk styrning får gå i ett samhälle. För att människor skall respektera demokratin är det nödvändigt att det politiskt styrda området inte blir för stort. Det paradoxala kan således inträffa att en demokratiskt vald majoritet kan skada demokratin genom att fatta för många beslut, trots att dessa från alla tänkbara utgångspunkter blir fattade i strikt demokratisk ordning. En alltför omfattande politisk styrning leder till att människor överskrider de regler politiker beslutat om eller att många medborgare passiviseras, dvs. de vänjer sig vid att bli styrda. Båda alternativen utgör hot mot en livskraftig Mot. De resulterar nämligen i ett ökat förakt för politiskt arbete och K202 därmed minskat intresse för hur samhället styrs. När behov av reglering finns måste därför medborgarnas krav på rättssäkerhet och integritet tillmätas största betydelse. Lagarna skall vara uttryck för en avvägning mellan skilda intressen. Det allmänna får inte ensidigt tillgodoses på de enskildas bekostnad. Regler skall vara klart formulerade. Ramlagstiftning och generalklausuler skall i största möjliga utsträckning undvikas. Grundlagar och internationella åtaganden skall alltid respekteras. Den enskilde skall aldrig ha anledning att misstänka att lagstiftaren försöker kringgå de rättigheter som är garanterade i grundlag eller i internationella åtaganden. har inte gjorts direkt tillämplig för svenska domstolar och förvaltningsmyndigheter. har fällts av , bl. a. för brott mot egendomsskyddet och mot den rättsordning som stadgas i . har även i flera fall tvingats ingå förlikning för att undvika fällande dom i . Mot denna bakgrund är det uppenbart att den svenska rättsordningen inte uppfyller de krav som ställer. Enligt vår mening bör regeringen därför föranstalta om en allmän genomgång av svensk lagstiftning i syfte att bringa den i överensstämmelse med och avgöranden. Denna genomgång bör kompletteras med överväganden om möjligheterna till och tillämpligheten av att införlivas med svensk rätt, t. ex. genom s. k. inkorporation. Frågan om ett införlivande är emellertid komplicerad och bör därför utredas i särskild ordning. Grundlagsskydd för äganderätten, avtalsfriheten och näringsfriheten Den svenska grundlagens skydd för äganderätten, avtalsfriheten och näringsfriheten är svagt. Det finns starka skäl att , liksom många andra länder i , tillerkänner dessa fundamentala rättigheter ett starkare grundlagsskydd. Grundlagsändringar är nödvändiga men inte tillräckliga för att ge den enskilde den ställning som ett fritt samhälle kräver. Härutöver behövs en konsekvent politik som på varje område, såsom sjukvård, barnomsorg, bostadsbyggande, arbetsförmedling, radio och television m. m., öppnar den offentliga sektorn för konkurrens. På så sätt uppnås såväl ökad effektivitet som valfrihet. I den svenska regeringsformen behandlas egendomsskyddet i 2 kap. 18 § regeringsformen. Där stadgas: Varje medborgare vilkens egendom tagits i anspråk genom exproporiation eller annat sådant förfogande skall vara tillförsäkrad ersättning för förlusten enligt grunder som bestämmes i lag. Det bör observeras att lagrummet inte föreskriver full ersättning. hinder av grundlag kan alltså i vanlig lag föreskrivas att endast en del av förlusten skall ersättas. Bestämmelsen omfattar inte det fallet att egendom avhändes genom skatteuttag. I vår grundlag finns inte något tak för det samlade skatteuttaget. Skatter på är alltså fullt genomförbara. I har - som bekant - t. o. m. skatteuttag på mer än hela det beskattningsbara beloppet förekommit. Regeln omfattar inte heller det fall då det är fråga om s. k. rådighetsbegränsningar för en ägare. Det finns således inget grundlagsskydd som hindrar staten att exempelvis förbjuda bebyggelserätt på all mark i landet. Slutsatsen av det anförda är att nuvarande skydd för äganderätten är mycket bristfälligt i regeringsformen. En riksdagsmajoritet har goda möjligheter att genom vanlig lag besluta om olika begränsningar i enskilt ägande. Personlig äganderätt är en viktig förutsättning i ett samhälle vars ekonomiska system är marknadsekonomin. När äganderätten begränsas eller störs, störs också marknadsekonomin. Frågan om hur skyddet för äganderätten skall stärkas hänger självfallet samman med hur äganderätten skall definieras. Den juridiska innebörden av äganderätt är inte helt klar. Det finns inte i svensk lagstiftning över huvud taget några bestämmelser om vad äganderätt egentligen är. Att det i lag saknas bestämmelser om vad äganderätt egentligen är betyder dock inte att äganderätten skulle sakna rättslig innebörd. Rättssystemet bygger på den outtalade principen att äganderätten är vad som har kallats en rättsteknisk basprincip. I detta sammanhang kan äganderätten lämpligast definieras så att äganderätt innefattar ett mått av besittningsskydd och ett mått av förfoganderätt. Mot bakgrund av de övertygande skäl som talar för äganderätten, och den bristande respekt för äganderätt som starka politiska krafter visat, är det motiverat att förstärka skyddet för äganderätten och att i regeringsformen klarare ange vilka inskränkningar i äganderätten som får ske i vanlig lag. I samband med att utformningen av skyddet för äganderätten övervägs måste beskattningsmaktens gränser fastställas. Termen skatt i regeringsformen måste ges en bestämd innebörd. Det kan vara förenat med problem att utforma ett heltäckande skydd för äganderätten i regeringsformen. Inte minst frågan hur det i grundlag skall skapas skydd mot att skatteinstrumentet används för att på ett oacceptabelt sätt begränsa eller utplåna äganderätten kräver noggrant övervägande. En utredning bör därför göras i syfte att klarlägga hur äganderättens ställning kan förstärkas i regeringsformen. Detta arbete bör påbörjas och bedrivas skyndsamt. Frågan om grundlagsskydd för äganderätten behandlas vidare i en gemensam borgerlig motion. Det finns ett starkt samband mellan äganderätten och avtalsfriheten. Om det inte finns vida möjligheter att disponera över den egna egendomen genom olika former av avtal blir äganderätten illusorisk. Liksom i flertalet stater med en rättsordning av västerländsk typ tas även i avtalsfriheten i allmänhet för given. Med avtalsfrihet brukar man mena friheten att avgöra dels om och med Mot. vem man vill sluta avtal, dels att ge avtalet det innehåll som parterna kan enas K202 Detta innebär inte att avtalsfriheten saknar gränser. Så har det aldrig varit och kommer det aldrig att kunna bli. Det är inte endast ett starkt samband mellan äganderätt och avtalsfrihet. Avtalsfriheten utgör en viktig del i många andra grundläggande fri- och rättigheter såsom exempelvis föreningsfriheten och näringsfriheten. Det finns dock en klar tendens till fortlöpande inskränkningar i avtalsfriheten. a. som följd av de båda världskrigen genomfördes betydande ingrepp i den ekonomiska frihetssfären. Offentlig kontroll och reglering infördes på många områden och kom även efter krigsperioderna att få ett egenvärde för socialistiska partier. a. har den statliga planlagstiftning som reglerar markanvändningen kraftigt expanderat. Något grundlagsskydd finns inte för avtalsfriheten. Tvärtom öppnar regeringsformen utrymme för reglering bl. a. om rätt till fast och lös egendom, om avtal samt om bolag, föreningar, samfälligheter och stiftelser. Reglering kan också ske bl. a. gällande in- eller utförsel av varor, av pengar eller andra tillgångar, tillverkning, kommunikationer, kreditgivning, näringsverksamhet, ransonering eller utformning av byggnader, anläggningar och bebyggelsemiljö. Såsom ovan nämnts måste avtalsfriheten begränsas i vissa avseenden. Men lika klart är att i ett demokratiskt styrt samhälle med marknadsekonomi avtalsfriheten i princip är oundgänglig. Avtalsfriheten bör ges grundlagsskydd, eftersom den har en sådan stor betydelse för vårt samhällsskick. Ett sådant grundlagsskydd skulle stävja tillkomsten av lagar och förordningar som syftar till inskränkningar i denna frihet. Stärk närings- och yrkesfriheten En fri ekonomi är en förutsättning för välfärd och full produktiv sysselsättning. En fri ekonomi är dock mer än så. Den fria konkurrensen och avtalsfriheten ger de enskilda medborgarna möjlighet att välja mellan olika varor och tjänster - utan att styras av någon annan - och att själva fatta de beslut som fortlöpande tas i en ekonomi. Marknadsekonomin ger därmed medborgarna en suverän ställning som inget annat ekonomiskt system kan ge dem. Friheten att starta företag är en omistlig del i marknadsekonomin. Möjligheten att genom eget initiativ skapa sig en försörjning är en rättighet som borde vara självklar.