mot · GB02T435 · 1988-01-26 00:00:00 — om slopande av bilprovningsmonopolet Sedan obligatorisk kontrollbesiktning av bilar infördes i har ett bolag där staten är huvudägare haft monopol på verksamheten. Det finns anledning att ifrågasätta om monopolformen är den mest ändamålsenliga och mest praktiska för bilägarna. I en rapport utarbetad av och under medverkan av representanter för , , och Statoil presenteras ett förslag till förändrad organisation av bilprovningsverksamheten i . Mitt förslag i denna motion bygger delvis på den rapporten. Först kan konstateras att i flera avseenden har skött sin uppgift mycket bra. Trafikolycksfrekvensen har varit sjunkande företaget verkat, särskilt om man sätter den i relation till biltrafikens ökning, och det är fullt tänkbart, om än svårbevisat, att existensen av en obligatorisk bidragit till den positiva utvecklingen. Det är också svårt att hävda att den avgift tar ut skulle vara oskälig. Däremot finns det viss kritik mot det sätt varpå företaget bedriver verksamheten. är kötiderna långa och kvällsöppet förekommer . När bilägaren väl fått och infunnit sig förekommer det ganska långa väntetider vid provstationen. Detta att nästan bara utförs på kontorstid och då tar innebär naturligtvis en avsevärd förlust av arbetstimmar för det svenska samhället. Om man tänker förutsättningslöst finns det naturligtvis möjligheter att bedriva produktutveckling av den verksamhet som utför. Många bilförare gör så att de lämnar in sin bil på en verkstad före kontrollbesiktningen. Andra lämnar in bilen efteråt för att få eventuella anmärkningar och påpekanden åtgärdade. Det skulle naturligtvis vara tänkbart att förändra verksamheten så att bilverkstäderna också fick utföra kontrollbesiktningen och/eller att fick rätt att göra reparationer. kunde ha kvälls- och helgöppet, och om reparationer också ingick, kunde man låta kunderna hyra bil medan bilen var inlämnad. Det är sannolikt att monopolsituationen gjort att inte lagt ned den möda som vore önskvärt på att utveckla sin produkt till trafiksäkerhetens och bilägarnas fromma. I andra länder varierar formerna för kontrollbesiktningen kraftigt. I många länder utförs kontrollen av privata verkstäder som auktoriserats av ett statligt organ. I den tidigare nämnda rapporten redogörs för systemen i några Ett av dem är , där systemet är mycket decentraliserat Mot. till många auktoriserade privata bilprovare. Det kan finnas anledning att T435 citera rapportens redogörelse för det engelska systemet. Till en början hade man bara provning för fordon som var eller äldre, men infördes det nuvarande systemet, som omfattar alla fordon som är och däröver. Särskilda bestämmelser gäller för ambulanser och tyngre fordon. Den provningen sköts vid någon av transportdepartementets 91 verkstäder. Provningen av de vanliga personbilarna ombesörjs av ca 17000 privata provare. De försörjer sig inte som provare utan har detta som en bisyssla vid sina verkstäder. För att få auktorisation som provare krävs bl. a. en yrkeserfarenhet , men det är inte särskilt svårt att uppfylla kraven. Ansvarig för auktorisationen och för kontrollen av systemet är . Mellanledet mellan departementet och de privata provarna heter Traffic Area Head Offices. De är en sorts regionala myndigheter som utfärdar kontrollmärket efter godkänd provning och som har ansvar för att bilarna är i färddugligt skick. Ett test får kosta högst , men provarna har rätt att ta ut en lägre avgift om de vill göra det. Det gör också många av konkurrensskäl. Andra provare menar att detta saboterar systemet, eftersom täcker kostnaderna men inte ger något överskott. Ett test tar . Eftersom det finns ett sådant utbud av teststationer förekommer knappast några väntetider och det går att få göra ett test på de tider som passar en själv. Resvägarna till kontrollstationerna är också korta. Fr. o. m. 1986 har allmänheten rätt att titta på när deras bilar provas och man har infört vissa nya säkerhetselement i testet. Testet är inte olikt det svenska testet, men omfattar bara sådana detaljer som man menar har betydelse för den direkta säkerheten. Det betyder bl. a. att man inte tittar på dörrar, det elektriska systemet eller mäter avgaser. Efter testet skrivs ett protokoll som dels går till kunden, dels till Traffic Area Flead Offices. Genomsnittligt klarar inte av bilarna testet. Både motororganisationerna (AA, RAC) och motorbranschen (verkstäderna) är positiva till systemet. Bägge tycker att det är bättre att det hela sker privat än i statlig regi, eftersom man tror att det skulle medföra byråkrati och längre väntetider bl. Ett krav för att bli auktoriserad provare är att man ska genomgå en kurs . Det finns f n också förslag om att man ska ha en repetitionsutbildning. Motorbranschen stödjer detta förslag. Provarna/verkstadsägarna anser att det finns för många provare. I övrigt är man nöjd med systemet. Man anser inte att det ger några stora vinster, men att det är en sorts kvalitetsgaranti att man har officiell auktorisation som provare, och att detta kan generera en hel del reparationsarbeten. Systemet kontrolleras av inspektörer, som besöker verkstäderna med ojämna mellanrum. Om en provare visar sig missköta sina uppgifter kan han förlora auktorisationen . Det är självfallet mycket viktigt att förtroendet för kontrollbesiktningen är stort. Man får inte misstänka att en verkstad slarvar med besiktningen för att en av samma verkstad felaktigt utförd reparation inte ska upptäckas. Det får inte heller förekomma att man tror att en verkstad är övernitisk i syfte att få mera reparationsuppdrag. För att undvika dessa risker är det nödvändigt med en statlig auktorisation och statlig kontroll av verksamheten. Det kan också vara rimligt att staten, som bestämt att verksamheten är Mot. 1987/88 obligatorisk, bestämmer maximiavgiften. Det kan finnas skäl att inte auktorisera märkesverkstäder, då de kan ha intresse av att t. ex. ge felaktiga redovisningar av konkurrensskäl. Om privata verkstäder kunde bli auktoriserade att utföra kontrollbesiktning skulle det sannolikt leda till att det blev betydligt fler kontrollstationer än och därmed kortare avstånd för bilägarna och kortare väntetider. Det skulle också bli möjligt att utföra reparationer i samband med kontrollen, och kanske skulle konkurrensen tvinga fram generösare öppettider. Det kan finnas anledning att ta ställning till denna fråga skyndsamt då fr. o. m. bilmodeller ska inkludera en skärpt avgaskontroll. har skrivit till att hela företagets stationsbestånd måste bytas ut om verket håller fast vid kravet att den vanliga kontrollen och den nya avgaskontrollen ska äga rum vid ett och samma tillfälle. Skulle detta vara sant talar det ju starkt för att man innan detta blir aktuellt söker nya lösningar. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om upphävande av monopolställning.