mot · GC02Sk18 · 1988-11-14 00:00:00 — Motion till 1988/89:Skl8 av m.fl. (m) med anledning av proposition 1988/89:49 om I avtal med främmande stater om undvikande av dubbelbeskattning av inkomster (och förmögenhet) finns regler enligt vilka såsom hemviststat undantar inkomster förvärvade i den andra avtalsslutande staten från beskattning här i landet. För att undvika dubbelbeskattning används två olika metoder, credit of tax- och exempt-metoden. Den förstnämnda innebär att den utländska skatten avräknas mot den svenska skatten på utländska inkomster. Exemptmetoden innebär att utländska inkomster undantas från beskattning här i landet. Den sistnämnda metoden är mycket enkel till sin konstruktion, men en komplikation är att den är kombinerad med progressionsregler. Innebörden av dessa regler är att man i tar ut progressiv skatt på de här i landet beskattningsbara inkomsterna med den skattesats som skulle varit tillämplig, om den utländska inkomsten varit skattepliktig. Fram till var alla exemptavtal försedda med detta s.k. progressionsförbehåll, men slopades progressionsklausulen i dubbelbeskattningsavtal med , , och (prop. 1986/87:94) främst för att det skulle bli enklare att administrera och dessutom mera begripligt för den skattskyldige. Man kan då fråga sig om inte progressionsreglerna i exemptavtalen borde utgå även när det gäller andra länder än de nordiska. Flera argument för ett sådant slopande finns: Det svenska skattesystemet är, och det erkänns av alla, synnerligen komplicerat och alla tänkbara förenklingar är därför önskvärda. För både skattskyldiga och skattemyndigheterna är dessutom osäkerheten stor när det gäller dubbelbeskattningsavtalen. Den krets skattskyldiga som kan bli föremål för progressiv beskattning enligt exemptmetoden är i kraftigt avtagande. Detta beror dels på en övergång till credit of tax-metoden, där inte progressionsklausul är tillämplig, dels på att fler blivit skattebefriade vid utlandstjänstgöring (prop. 1984/ 85:175). Progressionsreglerna torde vara helt försumbara ur statsfinansiell synpunkt, och det är t.o.m. tänkbart att kostnadsbesparingarna uppväger de minskade skatteintäkter det här kan bli fråga om. Det kan tilläggas att ett slopande av progressionsklausulen är en ren svensk angelägenhet, och några dubbelbeskattningsavtal behöver därför inte omförhandlas. Enligt vår uppfattning bör hos regeringen begära förslag om Mot. slopande av progressionsklausulen i dubbelbeskattningsavtalen med de Sk 18 länder där detta inte redan skett. med medför att de båda ländernas finansministrar kan förlänga eller justera vissa regler på ett sätt som kan innebära att grundlagsfästa beskattningsrätt kringgås. Även tidigare dubbelbeskattningsavtal innehåller liknande bestämmelser, något som dock inte observerats. Då det inte får råda någon som helst tvekan om att ett dubbelbeskattningsavtal i alla avseenden följer lagstiftningen, borde enligt vår uppfattning regeringen förelägga eventuella ändringsförslag i dubbelbeskattningsavtalen som enligt ursprungstexten skulle kunnat lösas på ministernivå. Detta bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag om slopande av progressionsklausulen i dubbelbeskattningsavtalen i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om skyldighet för regeringen att inhämta godkännande av vissa ändringar i gällande dubbelbeskattningsavtal. () Karl-Gös ta () () gotab 1988 16106 12