mot · GB02Ju612 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ju612 av i (m) om kriminalisering av könshandeln tillåter samhället den för kvinnan djupt diskriminerande könshandeln, vilket innebär att unga kvinnor bryts ned fysiskt och psykiskt. Detta sker i vårt samhälle inför öppen ridå. Narkotikamissbruket är intimt förbundet med prostitutionen. För att en flicka i längden skall stå ut med att prostituera sig måste hon vara påtänd. Och för att skaffa den dyrbara narkotikan måste hon prostituera sig. Här kan man verkligen tala om en ond cirkel, som i många fall slutar med överdos och död. Könshandeln berör inte bara våra större städer, enär de bilburna kunderna kommer från alla orter. Större sportevenemang i storstäderna drar också ett kraftigt ökat antal kunder till prostitutionen från skilda delar av landet. Samhällets attityd till könshandeln är minst sagt ambivalent. Å ena sidan sätter man in stora resurser från , polisen, och också från sjukvården för att komma verksamheten till livs och detta med all rätt, enär könshandeln undantagslöst bedöms som en djup diskriminering och kränkning av kvinnan. Å andra sidan anser man denna verksamhet fullt laglig bortsett från vad gäller hallickar och minderåriga. Vare sig detta är slentrian eller en eftergift åt manssamhället är en sådan inställning ovärdig ett kultursamhälle. De drabbade har ett akut behov av kraftfulla åtgärder för att överleva, helhjärtade insatser av vilja att pröva nya radikala metoder - och det brådskar. Könshandeln har som bekant fått en mycket svår komplikation genom HIV-smittan och AIDS. Den helt dominerande smittvägen i nuvarande skede är sexuella handlingar. Därmed har prostitutionsträsket också blivit en smitthärd för HIV. Smittorisken borde, kan man tycka, allvarligt ha hämmat trafiken på prostitutionsstråket. I någon mån har väl så också skett, men undan för undan avtrubbas känslan för riskerna. Det är värt att framhålla att så länge prostitutionen är legal har samhällets olika myndigheter och deras fältarbetare heller inga legala möjligheter att ingripa mot dem som håller könshandeln igång, dvs. de män som representerar efterfrågesidan. I all kommersiell verksamhet - och könshandeln är en frän sådan - måste man beakta både tillgång och efterfrågan. Veterligen är det bara i som man med hjälp av några inom kyrkan kunnat ta itu med de bilburna könsköparna, som alla kan betraktas som presumtiva smittspridare. Det framhålles inte sällan att en kriminalisering av könshandeln skulle vara meningslös, eftersom det torde vara svårt att kontrollera efterlevnaden samt att detta i sin tur skulle urholka rättsmedvetandet och minska respekten för lagstiftningen. Till detta kan genmälas att vi har en rad lagar, vilkas efterföljd är lika svår att kontrollera, t. ex. lagstiftning gällande barnmisshandel, falskdeklaration, djurplågeri. Lagstiftning har också den väsentliga uppgiften att vara normgivare för medborgaren. Det gäller främst av allt att lagstiftningen har stöd i det allmänna rättsmedvetandet. Av många tecken att döma skulle en kriminalisering av könshandeln stödjas av en bred opinion. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning gällande kriminalisering av könshandeln. 1987/88 Ju612