mot · GB02Kr417 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Kr417 av m. fl. (m) om idrottsfrågor m. m. Idrotten är största folkrörelse med ungefär två och en halv miljon medlemmar. Enligt finns ca 19 000 idrottsföreningar i vilka nästan 500 000 ledare verkar. Fler ungdomar än inom någon annan folkrörelse ges inom idrotten en meningsfull fritidsverksamhet. Idrottsrörelsen har mot denna bakgrund stor betydelse för samhället. Den aktiva idrotten leder bl. a. till att ungdomar avhåller sig från för dem själva och för samhället skadliga verksamheter som exempelvis drogmissbruk. Idrottsrörelsen bidrar till friskvården genom att stimulera till regelbunden träning, friluftsliv eller andra fysiska aktiviteter. Idrottsrörelsen verkar aktivt för alkohol- och drogfria miljöer. Till detta kommer den stora roll idrotten spelar för de många åskådare, , radiolyssnare och tidningsläsare som följer tävlingsverksamheten på olika nivåer. De många idrottsutövare av världsklass som fungerar som ambassadörer utomlands är en stor tillgång för . De tjänar dessutom som förebilder för den uppväxande generationen och är en starkt bidragande orsak till den i mycket omfattande breddidrotten. Den verksamhet som bedrivs av idrottsföreningar, distriktsorganisationer, specialförbund och riksförbund bygger i första hand på ideellt arbete och personligt engangemang. Det är utomordenligt viktigt att idrottsrörelsen inte byråkratiseras och tvingas in i något slags halvoffenlig roll. den måste förbli en fri, obunden och demokratiskt uppbyggd rörelse. Därför bör det direkta och indirekta stöd som stat och kommun lämnar idrottsrörelsen inte var styrande. Det finns stor skillnad mellan den moderata och den socialdemokratiska synen på det ideella arbetet inom olika folkrörelser. Socialdemokraternas politik förefaller syfta till ett korporativt system där folkrörelser av olika slag tas i det kollektiva systemets tjänst. För oss moderater är principen om de ideella organisationernas och därmed idrottsrörelsens fria ställning lika viktig som kravet på en stor individuell frihet. Basen för idrottsrörelsen är de många lokala föreningarna. Det är deras verksamhet som ger alla de positiva effekter som hela samhället kan dra nytta av. Stödet från det allmänna måste utformas så att föreningarna stärks. Svensk idrott riskerar att bli alltför beroende av den politiska makten. har staten genom regeringen utsett två ledamöter i . För att öka idrottsrörelsens självständighet bör denna upphöra. fördelar det statliga stödet till de s. k. främjandeorganisationerna. Dessa har i många avseenden en verksamhet med annan inriktning än idrottsrörelsen någon organisatorisk samhörighet finns inte. I fortsättningen bör därför främjandeorganisationernas anslagsframställning lämnas direkt till genom Friluftsorganisationernas samarbetsorgan. Idrott på såväl motions- som elitnivå är av stor betydelse för friskvården. Goda vanor skapas . Idrott måste således även i fortsättningen vara ett viktigt inslag i såväl som gymnasieskolan. Idrottsundervisningen skall vara allsidig och anpassad till elevernas individuella förutsättningar. Utrymme måste ges för alltifrån motionsidrott till ren elitidrott. har särskilda idrottsgymnasier växt fram. finns drygt 60 sådana gymnasier med koppling till olika specialförbund. Eleverna får här möjlighet att ägna fem schemalagda veckotimmar åt sin egen specialidrott. Antalet idrottsgymnasier bör byggas ut efter hand som efterfrågan ökar från idrottsutövare och specialförbund. Utbyggnaden måste självfallet ske i den takt det ekonomiska utrymmet medger. 1 de fall kommunerna själva önskar inrätta idrottsgymnasier i samråd med från det egna upptagningsområdet bör detta i princip vara möjligt. Handikappidrotten har utvecklats mycket starkt . Den är synnerligen värdefull och har sin givna plats inom den samlade idrottsrörelsen. Stat och kommun har ett särskilt ansvar att tillse att även människor med handikapp bereds möjlighet till fysisk rekreation genom idrott. För att förbättra möjligheten för handikappade att redan i skolåldern kunna delta i olika idrottsliga aktiviteter bör inom idrottslärarutbildningen ökat utrymme ges för kunskaper om de särskilda krav detta ställer. Den verksamhet som bedrivs inom idrottsrörelsen medför kostnader av olika slag. Det gäller inköp av redskap, utrustning m. m., lokal- och anläggningshyror, löner och ersättningar till anställda, kostnadsersättningar till ledare och utövare, skatt och arbetsgivaravgifter etc. De finansieringskällor som står till idrottsrörelsens förfogande är i stort: Deltagaravgifter, entréavgifter. Frivilliga bidrag av olika slag. Lotteriverksamhet, bingospel etc. Statliga och kommunala bidrag. Olika former av sponsring. Egen rörelse i form av exempelvis kioskverksamhet eller försäljning av idrottsmateriel. Staten påverkar i flera avseenden föreningarnas och förbundens möjligheter att utnyttja dessa finansieringskällor. Det statliga och kommunala stödet till föreningar och förbund är omfattande. påverkas utvecklingen av dessa bidrag av det statliga resp. kommunala budgetläget. En av de traditionellt största finansieringskällorna är lotteriverksamhet. På detta område har emellertid staten omsorgsfullt tagit till vara möjligheterna att dra in ytterligare medel till statskassan. Uttaget av skatter och arbetsgivaravgifter påverkar självfallet idrottsrörelsens ekonomi, direkt såväl som indirekt. I ett högskattesamhälle minskar möjligheterna att finansiera verksamheten genom frivilliga bidrag, deltagaravgifter och entréavgifter. Den skilda synen på de ideella organisationernas ställning som finns mellan moderater och socialdemokrater påverkar självfallet också inställningen till hur deras verksamhet skall finansieras. Socialdemokraterna föredrar uppenbarligen att göra organisationerna ännu mera bidragsberoende. Därmed blir de utlämnade åt politiska beslut, särskilt om andra finansieringskällor beskärs. Vi moderater vill i stället ge större utrymme och bättre förutsättningar för finansiering genom egen verksamhet. Större andel av spelmarknaden Det spelas i för . Spelmarknaden ökar och kan uppgå till . har folkrörelsernas egna spel minskat från till av den totala marknaden. Skulle folkrörelsernas andel varit oförändrad skulle de kunna ha nettoinkomster på uppemot miljarden kronor mer. fastslog i ett betänkande: Om de statliga lotterierna och totalisatorspelen tillåts öka på samma sätt som finns enligt vår mening risk för en ogynnsam utveckling för den ideella sektorn. Det statliga spelet bör därför inte tillåtas att ytterligare breda ut sig på det ideella spelets bekostnad. Spelmarknaden har främst expanderat genom de nya spelformer som introducerats av såväl Aktiebolaget som . En förutsättning för en ökad grad av egenfinansiering inom idrottsrörelsen är att en större del av den totala spelmarknaden görs tillgänglig. De förslag som lämnas i betänkandet av lotteriutredning (SOU 1987:52) är i detta avseende inte av tillräcklig omfattning. Regeringen bör därför utreda hur en större del av spelmarknaden kan öppnas för idrottsrörelsen och andra ideella organisationer. Förslagen bör i första hand vara ägnade att bereda utrymme åt de lokala föreningarna, som utgör basen i idrottsrörelsen. Andel i Tipstjänsts överskott Staten beräknas kommande budgetår kunna tillgodogöra sig ett överskott från spelverksamhet på nästan . Det är en ökning med ungefär 100 milj. kr. från innevarande budgetår. Överskottet fördelar sig på från tipsmedel och från lotterimedel. Tipstjänsts spelverksamhet bygger i stor utsträckning på idrottsrörelsens egna aktiviteter. Genom olika punktinsatser och genom sponsring går en del av tipstjänsts medel till idrotten. Enligt vår uppfattning bör emellertid en mera generell och uthållig form för ytterligare överförande av medel från Tipstjänst till idrotten införas. Det kan exempelvis ske genom att en viss andel av överskottet från Tipstjänsts spelverksamhet går till idrottsrörelsen. Dessa medel bör i första hand kanaliseras så att de lokala föreningarna och deras verksamhet och aktiviteter gynnas. Regeringen bör uppta överläggningar med diskutera omfattning och fördelningsprinciper. Redan kommande budgetår bör emellertid en viss andel av Tipstjänsts överskott överföras till idrottsrörelsen. Detta belopp bör enligt vår mening sättas till av den ökning av det inlevererade överskottet från Tipstjänst som beräknas för kommande budgetår 49,5 milj. kr. Det innebär att 4,9 milj. kr. överförs för att i första hand gå till de lokala föreningarna. Även idrottsrörelsen berörs av det ökande skatteuttaget. Utrymmet för frivilliga bidrag, deltagaravgifter och entréavgifter har, som tidgare nämnts, inskränkts hos de enskilda människorna till följd av det ökade skatteuttaget. Den direkta skattebelastningen för föreningar och förbund är alltför stor. Ett stort problem i detta avseende är debiteringen av arbetsgivaravgifter. Detta behandlas i ett särskilt avsnitt. Efter förslag från den dåvarande borgerliga regeringen befriades de ideella föreningarna i stor utsträckning från inkomstskatt. De beskattas endast för inkomst av fastighet och inkomst av rörelse. Även sådana inkomster befrias från skatt om de huvudsakligen har naturlig anknytning till föreningens ideella verksamhet eller utgör en traditionell finansieringskälla. Inkomster av kommersiellt bedriven verksamhet skall däremot i princip beskattas i vanlig ordning. Detta motiveras främst av hänsyn till risken för snedvridning av konkurrensen med andra rörelseidkare. En allmännyttig ideell förening är emellertid berättigad till ett grundavdrag på . Sedermera har de ideella föreningarna också befriats från mervärdeskatt för sådana inkomster som inte inkomstbeskattas. För att ytterligare förbättra de ideella föreningarnas situation och förenkla deras hantering bör grundavdraget höjas något och värdesäkras. vägning måste självfallet ske med hänsyn till vad som tidigare anförts om risk för konkurrenssnedvridning. Enligt vår mening borde grundavdraget kunna höjas till ca . i dagens penningvärde. Bingospelet är fortfarande den viktigaste inkomstkällan för idrottsföreningar i allmänhet. 1985 tillgodogjorde sig idrotten nästan 250 milj. kr. Även här kan självfinansieringsmöjligheterna förbättras. Bingoskatten, som ger 85 milj. kr., tas ut på den totala omsättningen av spelet. Den bör successivt slopas så att den slutligen når en nivå som högst motsvarar de kostnader staten har för tillståndsgivning och kontroll av verksamheten. Den bör då omformas till en avgift. Reglerna för hur bingospel anordnas bör också ändras i några avseenden. Kravet på att behållningen av bingospel skall vara bör tas bort. Vid bingospel bör i fortsättningen penningvinster kunna förekomma. Samma regler bör gälla som för lotterier. Någon begränsning av storleken på ett högsta vinstbelopp bör således inte göras. Reklamskatt tas ut på olika former av reklam som säljs av idrottsföreningar och förbund. Det kan gälla annonser i programblad, arenareklam och annat. Enligt vår mening bör reklamskatten kunna slopas i de fall det inte snedvrider konkurrensen med kommersiella media. Regeringen bör utreda frågan och återkomma till med förslag. Beskattning av idrottsutövare och ledare Ett stort oavlönat ideellt arbete läggs ned inom idrottsrörelsen. Emellertid utgår ekonomisk ersättning i vissa fall till såväl ledare som aktiva. Dessa ersättningar skall naturligtvis beskattas i likhet med alla övriga inkomster. Det finns emellertid behov att ändra beskattningsreglerna i två avseenden. finns ett särskilt avdrag för idrottsutövare. Det kan maximalt uppgå till . och är avsett att ersätta en detaljerad redovisning av alla de olika kostnader som såväl aktiva som ledare inom idrottsrörelsen har förträningsmateriel, utrustning etc. Det är ett schablonavdrag som avser faktiska kostnader och leder till ett förenklat deklarations- och taxeringsarbete. Med tanke på kostnadsutvecklingen bör avdraget höjas till . Ett annat problem när det gäller idrottsutövares inkomstbeskattning är de kraftiga marginalskatter som drabbar stora inkomster som kan intjänas under en relativt kortvarig idrottskarriär. Ett stort antal svenska elitidrottare har av denna anledning valt att av skattemässiga skäl bosätta sig utomlands. Visserligen finns möjlighet att genom särskilda avsättningar till pensionsförsäkringar få till stånd en viss inkomstutjämning. Dessa möjligheter är emellertid inte till fyllest. Det krävs därför nya regler om inkomstutjämning för idrottsutövare. Dessa bör innebära att en stor andel av inkomsterna kan avsättas till ett särskilt konto. Insatta medel undantas från beskattning till dess uttag sker. Genom en regeringsrättsdom i ett mål rörande ishockeymålvakten fick många idrottsföreningar en kraftigt ökad ekonomisk belastning. Domen förändrade de idrottsaktivas socialrättsliga ställning så att de jämställs med anställda. Sociala förmåner skall således utgå för idrottsutövare även om de har annan verksamhet som huvudsaklig inkomstkälla. Därmed skall också socialförsäkringsavgifter utgå. Föreningarna får således utöver överenskomna ersättningar betala dryga avgifter. Ett flertal motioner som syftade till att lösa detta problem behandlades av . socialdemokratiska majoritet avstyrkte bifall till samtliga motioner med följande motivering: Utskottet behandlade senast frågan om idrottsrörelsens skyldigheter att betala socialavgifter i sitt av godkända betänkande SfU 1986/ 87:4. Utskottet uttalade då förståelse för att den ändrade situationen kan medföra ekonomiska problem för många idrottsföreningar. Utskottet har dock den principiella uppfattningen att inkomster i samband med idrottsutövning i likhet med andra inkomster bör grunda rätt till socialförsäkringsförmåner och föranleda att socialavgifter erläggs. fann mot denna bakgrund inte anledning att förorda någon ytterligare utredning i syfte att helt eller delvis befria idrottsrörelsen från skyldighet att erlägga arbetsgivaravgifter för utgivna ersättningar eller att göra några uttalanden om behovet av fortsatta statsbidrag för att täcka sådana avgifter. Utskottet avstyrkte därför bifall till föreliggande motioner i ämnet. Utskottet finner inte anledning till ändrat ställningstagande och avstyrker bifall till de nu förevarande motionerna. Regeringen och majoritet avser uppenbarligen inte att vidta några åtgärder för att ta bort eller lindra effekterna av den redovisade regeringsrättsdomen. har i en utredning som presenterades lagt fram tre förslag till lösning: Alternativ 1 innebär att idrottsutövare skall erhålla de lagstadgade sociala förmånerna utan att avgifter behöver erläggas. Alternativet kan tillgodoses på olika sätt. Alternativ 2 innebär att inga avgifter skall erläggas på idrottsutövares ersättning och att staten därmed ej tillhandahåller det lagstadgade skyddet. I stället för det statliga skyddet erhåller idrottsutövaren ett skydd via privat försäkring som föreningen tvingas att teckna enligt lag. I denna lag bör stadgas det minimiskydd som en sådan försäkring måste innehålla. Alternativ 3 innebär att idrottsrörelseen erlägger avgifter för de idrottsutövare som uppbär en årlig idrottsersättning överstigande två basbelopp (för år ). För dem med ersättningar därunder skall i stället alternativ 2 gälla. Enligt vår mening måste den grundläggande principen var att en idrottsutövare eller någon annan som är verksam inom idrottsrörelsen skall ha samma förmåner som vid normala inställningar om idrottsverksamheten är den huvudsakliga inkomstkällan. I dessa fall skall självfallet socialförsäkringsavgifter utgå. I de fall en annan huvudinkomst föreligger bör det ges möjlighet för idrottsutövaren och hans/hennes förening att träffa en överenskommelse om huruvida sociala förmåner skall utgå. Frågan kan i varje enskilt fall således lösas genom förhandling mellan den enskilde och föreningen. Självfallet skall avgifter utgå i de fall man kommer överens om att förmåner skall utgå. Denna lösning innehåller drag av såväl alternativ 2 som alternativ 3 i utredning. Regeringen bör förelägga förslag enligt de riktlinjer vi ovan redovisat. Statliga och kommunala bidrag I det föregående har vi lagt fram flera förslag som syftar till att öka möjligheterna för självfinansiering inom idrottsrörelsen. Detta innebär inte att vi föreslår några minskningar i nu utgående bidrag. Genom att föreningar och förbund ges större möjligheter att själv påverka sin ekonomiska situation minskar emellertid bidragsberoendet. Frågan om statens stöd till de lokala föreningarnas verksamhet (det lokala aktivitetsstödet) har diskuterats . Utformningen leder till mycket pappersarbete och öppnar vissa möjligheter till fusk. 1 flera utredningar, senast i folkrörelseutredningens betänkande (SOU 1987:37), har förslag om förändringar lagts fram. föreslog exempelvis att det lokala stödet med fördel kunde utbetalas till kommunerna som därefter hade att ansvara för att pengarna kom den lokala föreningsverksamheten till del. Moderata samlingspartiet har tidigare lagt fram förslag som med utgångspunkt i bl. a. eniga utredningsförslag innebär en renodling av bidragsgivningen efter principen att bidrag lämnas från staten till centralorganisationer, från landsting till distriktsorganisationer och från kommuner till lokala föreningar. Förslaget om att förändra utformningen av det lokala aktivitetsstödet kritiserades våldsamt av socialdemokraterna och delvis även av idrottsrörelsen. Kritiken var till största delen osaklig och grundad på partipolitiska överväganden eller bottnade i missuppfattningar om vad förslaget egentligen innebar. Det finns emellertid ingen anledning att mot idrottsrörelsens egen önskan förändra reglerna för det lokala aktivitetsstödet. Eventuella, kommande förändringar bör genomföras i samförstånd med idrottsrörelsen och övriga organisationer. Vi har därför inget att erinra mot den uppräkning av beloppet som föreslås i budgetpropositionen. Denna motion behandlar frågor som i många avseenden berör andra ideella organisationer än idrottsrörelsen. De förslag vi lägger fram gäller i berörda delar även dessa. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statens utseende av representanter i Riksidrottsstyrelsen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om främjandeorganisationerna, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om idrottsgymnasier,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om idrottslärarutbildningen,1] 3. att hos regeringen begär utredning om en utökning av ideella organisationers andel av den totala spelmarknaden, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en generell och uthållig form för överförande av medel som inlevereras från Tipstjänst till idrottsrörelsen, 5. att beslutar överföra 4,9 milj. kr. av Tipstjänst under kommande budgetår inlevererade överskott till idrottsrörelsen i enlighet med vad som anförts i motionen, [att hos regeringen begär förslag om en förändring av grundavdraget vid inkomstbeskattningen för ideella organisationer enligt vad som anförts i motionen,2] 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett successivt slopande av bingoskatten, [att rikdsagen hos regeringen begär utredning om slopande av reklamskatten i vissa fall enligt vad som anförts i motionen,2] [att beslutar höja schablonavdraget för idrottsutövare till maximalt . fr. o. m. inkomsttaxeringen ,2] [att hos regeringen begär förslag om inkomstutjämningsmöjligheter för elitidrottare i enlighet med vad sömn anförts i motionen,2] [att hos regeringen begär förslag om ändrade regler för debitering av socialförsäkringsavgifter i enlighet med vad som anförts i motionen.3] () () (m) () () () () () () er (m) inger (m) () () () () () () Hans Nyhage (m) () '1987/88:Ub358 -1987/88:Sk553 <1987/88 :SD21