mot · GB02Ub341 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ub341 av Per och () om hemspråksundervisningen I bilaga 10 till budgetpropositionen 1988 tas hemspråksundervisningen upp på sid 107 och följande. Det är bra att hemspråksundervisningen kommer upp till debatt. Goda avsikter och ett bra beslut i 1977 har delvis förfuskats genom delvis oklara, delvis felaktiga anvisningar från departementet och SÖ. Detta har väl beskrivits i en doktorsavhandling (: Från lag till bruk). Hemspråksundervisningen har därför kommit att utformas mycket olika i olika kommuner. Att vara hemspråkslärare är en grannlaga uppgift. Att lägga schema för hemspråkslärare är svårt. Få elever kan vara spridda på många skolor och med stora avstånd. Att vara hemspråkselev kan innebära många svårigheter. Man hamnar i en val- och konfliktsituation mellan hemmets önskemål om att bevara och utveckla hemspråket och kamrattrycket som kräver anpassning till det svenska. Graden av frivillighet i hemspråksundervisningen kan förstärka konflikten för eleven. Föräldrarna anmäler sitt barn till hemspråksundervisning men eleven utnyttjar frivilligheten och uteblir från undervisningen. har elever valt bort ämnen så att de gått miste om för dem mycket viktig och kanske avgörande undervisning. Att både lärare och kamrater kan bli irriterade på en sådan överrörlighet i klassen är begripligt. Men det är också förståeligt att invandrarelever ger efter för klassens tryck och uteblir från hemspråksundervisningen. Det händer att lärare vissa timmar sitter utan elever av den anledningen. Hemspråksundervisning och stödundervisning är oumbärliga resurser för invandrareleven, som skall bevara sin hemkultur och växa in i en ny, som skall bevara sitt hemspråk och lära sig ett nytt, som skall vara vad hon/han är och bli svensk. Om vi inte lyckas bemästra denna situation uppstår en mängd komplikationer som omöjliggör elevernas personliga utveckling. Möjligheterna till tvåspråkighet försummas, kontakten med icke-svensktalande föräldrar försvåras och språkumgänget med kvarvarande mor- och farföräldrar och andra släktingar måste ske genom tolk. Hemspråksundervisningen och stödundervisningen för invandrarelever måste förbättras och få en starkare ställning. Statusen måste stärkas för hemspråksundervisningen som sådan och för hemspråkslärarnas ställning. Det får inte vara så att elever som är frånvarande i klassen för att de tränar för att bii elitidrottsmän eller deltar i kulturevenemang som filminspelningar m. m. betraktas som legitimt frånvarande, medan invandrarelever som går till sin hemspråksundervisning betraktas som förstörare av arbetsklimatet i skolan. I budgetpropositionen 1988 bil. 10 sid. 108 heter det bl. Jag anser att hemspråksundervisningen i större utsträckning bör förläggas utanför den ordinarie timplanen. Jag ser flera fördelar meden sådan ordning. Eleverna går inte miste om arnian undervisning och ett lugnare och bättre arbetsklimat skapas i klassen genom att invandrareleverna kan närvara på alla lektioner tillsammans med sina kamrater med svensk bakgrund. Denna ordning ger också möjligheter att använda tillgängliga resurser på ett mer rationellt sätt. Om undervisningen förläggs utanför ordinarie timplan finns större möjligheter än att samla elever i grupper till denna undervisning. Jag menar således att hemspråksundervisningen där detta är praktiskt genomförbart i första hand skall förläggas på det sätt jag här redovisat. Detta avsnitt har skapat mycket stor oro bland hemspråkslärare och kulturmedvetna föräldrar i många delar av landet. Vi inser den goda avsikten i det citerade avsnittet men delar oron för hemspråkens ställning och elevernas dilemma. Hemspråkslärarna är ambulerande, ofta över stora geografiska områden. För att få fasta heltidstjänster krävs att deras lektioner sprids över större . För fast tjänst krävs . Det torde vara nära nog ogörligt att lägga utanför den ordinarie timplanen. Skolförordningen (1987 5 kap. § 10a och kap. 8 §4a) måste tolkas så att eleven erbjuds hemspråksundervisning utan att arbetsinsatsen väsentligt utökas. Det bör dock kunna övervägas om inte några viktiga ämnen skulle kunna undantas från möjligheten till utbyte. Ämnet hemspråk har en ovanlig särställning i grund- och gymnasieskolan. Det är frivilligt men betraktas ändå som en del i elevens fullständiga studiekurs. För att hemspråkens status skall bibehållas krävs att de som ger betyg finns med på skolans ordinarie schema. har skolförordningen fungerat så. Skulle nu hemspråksundervisningen förvisas till tider utanför den ordinarie timplanen och till vad eleverna betraktar som fritid? Hemspråkstimmen efter skoltidens slut lockar tyvärr mycket få elever och skulle ytterligare sänka ämnets anseende hos presumtiva elever. De aviserade åtgärderna skulle särskilt drabba de små språkgrupperna och hemspråken i de kommuner som har ett mycket stort antal språkgrupper med relativt få deltagare i varje hemspråk. I de större språkgrupperna är det lättare att åstadkomma samläsningsgrupper. Det kan dock bli nödvändigt att placera dessa elever i vissa skolor oavsett var i kommunen de är bosatta. Det är uppenbart att det råder betydande åsiktsskillnader mellan å ena sidan hemspråkslärare, elever och föräldrar och å andra sidan skolmyndigheter och skolpolitiker. Inte minst har de här aktualiserade förändringarna medfört oro. Vad som sagts ovan och mycket mer inom ämnesramen motiverar att regeringen nu tar initiativ att utvärdera och eventuellt förändra invandrarundervisningen i grund- och gymnasieskolan. I denna utredning bör även hemspråkslärarutbildningen ingå innan de förändringar genomförs som aviseras i D11 av bil. 10 av budgetproposition. 1987/88 Ub341 Mot bakgrund av det som anförts hemställs att hos regeringen begär en utvärdering av hemspråksundervisningen i grund- och gymnasieskolan samt att , tills denna utvärdering genomförts, ej beslutar om förändringar av denna undervisning. Per () () 1987/88 Ub341