mot · GB02So235 · 1988-01-22 00:00:00 — 5.3 Den nya teknikens möjligheter Datateknikens och informationsteknologins snabba utveckling påverkar livsvillkoren för många människor, både i positiv och negativ riktning. För människor med funktionshinder är detta ännu mer påtagligt. Den nya tekniken för att rationalisera och förbättra servicen för flertalet kan för handikappade skapa nya problem. Kösystemen på post och bank är exempelvis inte utformade för synskadade. Ökad abstraktion i många situationer i det dagliga livet och i arbetet drabbar allt fler förståndshandikappade. utgör datateknik och informationsteknologi fantastiska verktyg för att ge många handikappade möjlighet till ett mer fullvärdigt liv, stimulans till arbete och kommunikation med andra människor. Tekniken har redan tagits i bruk av många handikappade, och har länge legat långt framme på detta område. Syntetiskt tal, automatiska dokumentläsare, alternativa tangentbord, röststyrning och texttelefon är exempel på mikrodatorbaserade handikapphjälpmedel som kommit fram genom bl. a. svensk utveckling. Det är viktigt att sådan utveckling får fortsatt kraftigt stöd, som samarbete bör sökas med andra länder som också har eller kan ta fram kvalificerad teknik. Ännu har dock mycket litet av den nya teknikens alla möjligheter tagits i bruk. På vissa områden finns lösningar som kan tas fram relativt snabbt, på andra kan vi bara ana möjligheterna. Bristande kunskap och fantasi gör att det kommer att ta tid att få fram lösningar. Systematiskt och tålmodigt arbete kommer dock efterhand att ge goda resultat. Ett exempel på ett sådant systematiskt angreppssätt är . Projektet har en bred ansats och syftar till att ta fram nya tekniska hjälpmedel för arbetshandikappade och för handikappade elever i skolan. Projektets resultat skall omsättas i intressanta och varaktiga arbetstillfällen för olika grupper av handikappade och i personligt utvecklande pedagogiska miljöer för skolelever i olika stadier. Genom att projektet avser både skolan och arbetslivet finns också förutsättningar att underlätta övergången till arbete för de handikappade elever som lämnar skolan. 6 Rätt till oberoende Varje människas rätt att vara oberoende, att själva bestämma över sitt liv, är en liberal grundtanke. Principen måste omfatta även människor med handikapp. Därför bör en viktig utgångspunkt för handikappolitiken vara att på olika områden undanröja de hinder som möter människor med handikapp. 6.1 Att få bestämma själv Den nuvarande uppsplittringen i olika kommun- och landstingstjänster såsom hemtjänst, ledsagarservice, hemsjukvård, objektanställning o. d. medför en stor mängd kontakter med olika personal, telefontider och regler som inskränker den hjälpbehövandes möjligheter att gestalta sitt eget liv. Ett intressant försök att skapa alternativ till och öka valfriheten för människor med funktionshinder startades inom ramen för det s. k. . Jag fick ett människovärdigt liv med STIL (), säger en medlem i föreningen i en intervju. Projektet innebär att de resurser som används till hemtjänst, ledsagarservice, arbetsbiträde osv. läggs i en pott och disponeras av den funktionshindrade själv för anställning av assistenter. Därmed ges den handikappade möjlighet att själv bestämma över servicen och hur den utformas. Systemet med personliga assistenter är från liberala utgångspunkter mycket tilltalande. Den enskilde får möjlighet att själv forma sin vardag. Självständighet och rörelsefrihet ökar. Beroendet av myndigheter och stela rutiner blir mindre. STI ligger helt i linje med ambition att förbättra livsbetingelserna för dem som lever i Det glömda . uppmuntras och följas med intresse. När erfarenheterna och kunskapen om systemet blivit större bör en utvidgning av systemet ske. bör alla som önskar få möjlighet att med bidrag själv anställa sina assistenter. uttalade att den förväntade ett förslag från regeringen om en förändring av bilstödet som skulle kunna ske 1983. Något förslag lades emellertid inte fram. beslöt 1985 att bilstödet skulle utvidgas till nya grupper. beslöt också, i strid med regeringens förslag, att frågan om ett utvidgat bilstöd skulle utredas ytterligare för att nya regler skulle kunna träda i kraft . Återigen förhalade regeringen frågan genom att inte tillsätta någon utredningsman förrän efter denna tidpunkt. presenterades utredningens förslag till en vidgad personkrets varför begärde att bilstödsreformen skulle träda i kraft . Denna begäran avslogs av . anser det vara oacceptabelt att denna utomordentligt viktiga reform har förhalats och noterar att föredraganden nu anser sig ha så mycket underlag att hon är villig att föreslå regeringen att för lägga fram förslag till ett nytt och kraftigt förstärkt bilstöd. Även i denna fråga förutsätter att med aves en tidsrymd på några få månader. 6.3 Handikappanpassning av kollektivtrafiken Det är önsvärt att handikappade i så stor utsträckning som möjligt kan utnyttja den vanliga kollektivtrafiken. Det finns dock stora hinder för detta. beslutade därför 1979 att kollektivtrafiken skall handikappanpassas . I lagen om handikappanpassning av kollektivtrafiken sägs bl. a. att handikappades särskilda behov så långt det är möjligt skall tillgodoses. Det är i många fall att föredra att handikappade människor kan använda kollektivtrafiken i stället för färdtjänsten. Det ger den handikappade ökad frihet och kan bli billigare. Som en följd av detta riksdagsbeslut har utfärdat föreskrifter. De framsteg som gjorts är dock otillräckliga. Några nämnvärda åtgärder för att t. ex. göra det möjligt för rullstolsburna handikappade att åka buss eller tåg har inte genomförts. En av orsakerna till detta kan enligt en rapport från bero på att de specialdestinerade bidragen till kan motverka andra åtgärder som underlättar handikappades förflyttning, t. ex. anpassning av kollektiva färdmedel. Erfarenheter från andra länder, bl. a. , visar att det finns tekniska lösningar som gör det möjligt även för rullstolsburna handikappade att åka kollektivt. har redan tidigare väckt krav på en utvärdering av de gjorda insatserna för att handikappanpassa kollektivtrafiken. Detta har dock avvisats med motiveringen dels att kontinuerligt ser över sina meddelade föreskrifter, dels att frågor rörande handikappanpassningen skall tas upp i det trafikpolitiska utvecklingsarbetet inom . Då bristerna inom handikappanpassningen av kollektivtrafiken fortfarande består vidhåller vi att en översyn på området, som kan utgöra ett underlag för åtgärder som kan påskynda handikappanpassningen, är befogad. Även med ett utökat bilstöd och en handikappanpassad kollektivtrafik kommer en väl fungerande färdtjänst alltid att behövas. Färdtjänsten utgår enligt socialtjänstlagen som bistånd. Detta är ett föråldrat synsätt. Enligt vår mening bör färdtjänsten vara en naturlig del av kollektivtrafiken. Färdtjänsttillstånd skall ges till dem som på grund av olika typer av handikapp ej har möjlighet att använda sig av allmänna kommunikationer. Uppnådd pensionsålder ger således ej automatisk rätt till färdtjänst. Fr. o. m. 1975 utgår statsbidrag i procent av kommunernas kostnader. är ansvarig för tillsyn och utger tillämpningsföreskrifter. Dessa föreskrifter är så oklara att olika tolkningar kan göras om vilka personer och resor som kan anses statsbidragsberättigade. Med anledning av detta krävs inte, som regeringen föreslår i budgetpropositionen, att bör utveckla sin tillsyn på området utan en översyn av föreskrifterna i syfte att skapa ökad klarhet. Standarden varierar kraftigt mellan olika kommuner. 1 en del kommuner är det lätt att få färdtjänsttillstånd medan andra är mer restriktiva. Likaså varierar antalet resor som den handikappade får göra liksom tillåten reslängd. Avgifterna för den enskilde är också mycket olika. Enligt vår mening är det angeläget att även handikappade har möjligheter att resa enligt egna önskemål. I första hand bör givetvis kollektivtrafiken anpassas till de handikappades behov. Ett intressant exempel är kommun, som med små bussar skapat ett handikappanpassat kollektivtrafiknät. Därutöver måste färdtjänsten förbättras där den har låg standard. bör genom rekommendationer medverka till detta och dessutom verka för att färdtjänsten görs länsomfattande. Brister i miljön och omgivningen förvärrar handikappet och gör livet besvärligt. Men allt fler av dessa svårigheter kan kompenseras med tekniska hjälpmedel. finns dock problem med hjälpmedelsförsörjningen i flera landsting. Det har förekommit att handikappade har blivit ordinerade ett visst hjälpmedel men inte fått det därför att det budgeterade hjälpmedelsanslaget redan varit slut. Man har då gett besked att den handikappade får vänta till nästa budgetperiod för att kunna få sitt hjälpmedel. Tekniska hjälpmedel är helt avgörande för en handikappad människas livskvalitet. Det måste vara lika självklart att få hjälpmedel som att få medi Målsättningen måste vara att hjälpmedel skall kompensera funktionsnedsättningen så att den handikappade kan leva ett så normalt liv som möjligt. Problemen är störst då det gäller dyra hjälpmedel t. ex. rullstolar. Men även personligt utprovade hjälpmedel som barn och ungdomar växer ur har ibland visat sig svåra att få ersatta. Det har också förekommit förslag om att tekniska hjälpmedel för gravt handikappade skall anses som vårdarutrustning i stället för personliga hjälpmedel. Upprinnelsen till idén sägs vara den växande hemsjukvården. Man menar att kostnaderna för de hjälpmedel som dessa handikappade behöver för att kunna bo hemma skall belasta hemsjukvården i stället för hjälpmedelsförsörjningen. Vi anser det vara självklart att de är personliga hjälpmedel för den handikappades dagliga livsföring oavsett vem som är behjälplig i bostaden. Det utgår statsbidrag till landstingen för hjälpmedel till handikappade. I förhandlingarna mellan staten och landstingen måste statsmakterna betona vikten av en tillfredsställande försörjning av hjälpmedel. Många hjälpmedel är dock gjorda för användning på institutioner och blir därför otympliga för hemmabruk. Här behövs forskningsinsatser för framtagande av smidigare och mera lätthanterliga hjälpmedel. Modern informationsteknologi ger stora möjligheter när det gäller att kompensera många typer av handikapp. Vid fördelning av forskningsresurser bör därför utveckling av handikapphjälpmedel prioriteras. Handikappade som ofta måste ha vård eller genomgå behandling drabbas ibland av mycket höga kostnader då högkostnadsskyddet inte omfattar resorna. begär i en annan motion att även resorna till och från behandling skall omfattas av högkostnadsskyddet. Med rehabilitering menas alla åtgärder som syftar till att ersätta, förbättra eller helst återställa kroppsfunktioner som försämrats genom sjukdom eller annan skada. Genom exempelvis träning skall man försöka återfå största möjliga fysiska, psykiska eller sociala funktionsnivå. All rehabilitering måste utgå från den handikappades individuella behov och förutsättningar och ta hänsyn också till förmågan att fungera i samhället. Den handikappade skall betraktas som en självklar medlem av behandlingsteamet. Många handikappade behöver vid sidan om en kontinuerlig rörelseträning regelbundna intensivperioder på rehabiliteringsklinik med möjlighet till sjukgymnastik och genomgång av hjälpmedel. Men bristen på personal och ekonomiska resurser är oroande. Ett av de allvarligaste problemen är bristen på sjukgymnaster. Den måste avhjälpas och vi lämnar förslag om hur det kan ske i annan motion. anser att en stor del av svårigheterna kan avhjälpas genom ett bättre utnyttjande av de resurser som finns. När en person drabbas av en funktionsnedsättning får detta konsekvenser även för personer i den handikappades omgivning. Hela familjen och andra nära anförvanter berörs. Dessa problem måste uppmärksammas i högre grad än som skett . Det kan finnas tillfällen då den anhörige bör delta i rehabiliteringen och lära sig lyft- och bärteknik, medverkar i sjukgymnastik för att få insikt och vara till hjälp vid träning i hemmiljö. Dessutom kan tillfälle ges till erfarenhetsutbyte med andra i samma situation. Den ledighet som erfordras för detta ändamål borde anses som anhörigvård och beviljas på samma sätt som denna. Medicinsk rehabilitering skall sättas in så snart det akuta sjukdomsskedet är över och bestå av åtgärder för att motverka kvarstående funktionsnedsättningar. Rehabilitering kan också vara social och yrkesinriktad och avse exempelvis bostads- och arbetsplatsanpassning, studierådgivning, arbetsträning m. m. Men också inom det medicinska rehabiliteringsområdet finns det stora brister. Nio landsting saknar egen medicinsk rehabilitering och det finns bara 80 vårdplatser för neurologisk rehabilitering i landstingens egen regi. kämpar flera utanför landstingen stående rehabiliteringskliniker med problem därför att landstingen inte har resurser för utomlänsoch utlandsvård. Habilitering avser åtgärder för att barn, som från födsel eller på grund av sjukdom eller skada behöver anpassning, så långt handikappet tillåter skall kunna fungera normalt, fysiskt, psykiskt och socialt. Habilitering betyder således att utveckla en förmåga som inte funnits. Insatserna kan vara olika som t. ex. sjukgymnastik och stöd från logopeder, psykologer, arbetsterapeuter, läkare etc. Genom att dessa resurser samordnas når man dels bättre kvalitet, dels slipper föräldrarna och barnet ha kontakt med många olika instanser som kanske är belägna långt från varandra. anser att det är väsentligt att en ökad samordning av barnhabiliteringen kommer till stånd. Även vuxna har behov av en samordnad habilitering. upphör inskrivningen i den samordnade habiliteringen . Detta är dock en känslig fas när den unge handikappade skall flytta ut till eget boende och skapa sig en egen tillvaro och identitet. Här kan en samordnad vuxenhabilitering göra stora insatser med praktiskt och psykologiskt stöd. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en utvidgad personkrets i omsorgslagen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om handikappades möjlighet att få personliga assistenter, [att beslutar om en ändring av beräkningsgrunden för vårdbidrag av handikappat barn så att det utgår med 2,5 basbelopp vid helt vårdbidrag,1] [att för /89 anslår . på anslaget C 3 Vårdbidrag för handikappade barn,1] [att med avslag på regeringens förslag i denna del beslutar att slopa 60-dagarsgränsen för tillfällig föräldrapenning,1] [att beslutar om en lagändring som ger föräldrar med vårdbidrag rätt till tillfällig föräldrapenning i de fall det är fråga om en tillfällig försämring av det handikapp som ligger till grund för vårdbidraget,1] [att hos regeringen begär förslag om ett system som ger föräldrar med svårt handikappade vuxna barn möjligheten att erhålla ledighet och ersättning för vård av barnet om det blir sjukt,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om tillgängligheten i byggnader,2] [att beslutar om en sådan ändring i skollagen att psykiskt utvecklingsstörda får rätt att fullfölja en påbörjad yrkesutbildning även efter ,3] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förtidspensionering av handikappade som studerar bör undvikas,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en permanentning av vuxenundervisning för psykiskt utvecklingsstörda,3] [att begär att regeringen initierar en översyn av sambanden mellan lönebidrag, anställning inom och förtidspension,4] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om överföring av resurser från socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadspolitiska åtgärder,1] [att begär att regeringen gör en översyn av reglerna för lönebidrag i syfte att uppnå ett mera flexibelt system,4] 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökad valfrihet för handikappade genom uppmuntran av projekt typ STIL, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ett förbättrat bilstöd,1] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en skyndsam handläggning av förstärkt bilstöd till handikappade1,] [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av handikappanpassningen av kollektivtrafiken,5] 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av reglerna för färdtjänsten, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en förbättrad och länsomfattande färdtjänst, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hjälpmedelsförsörjningen,1] 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en samordnad barnhabilitering, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en samordnad vuxenhabilitering, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om anhörigas deltagande i rehabilitering. 1 1987/88:Sf268 21987/88:Bo518 3 1987/88 :Ub265 41987/88:A224 51987/88:T919 () () () () ()