mot · GB02Jo236 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo236 av och () om användning av stråförkortningsmedel inom jordbruket Den s. k. (DsJo 1987:3) föreslår att förbudet mot användning av stråförkortningsmedel skall kvarstå för användning i spannmålsodlingen med undantag för råg. Vad gäller rågodlingen föreslår utredningen att stråförkortningsmedel bör få användas . Förbudet infördes fr. o. m. just då lantbrukarna normalt stod inför årets användning. Effekterna av förbudet förstärktes genom en ovanligt regnrik och svår växtodlingssäsong 1987. Resultatet för rågodlingen blev förödande. Mycket litet av den svenskodlade rågen blev kvarnduglig då den förstörts före skörd genom kraftig liggrödsbildning med åtföljande mycket låg kvalitet. Även övrig spannmål drabbades. Vi ifrågasätter förbudet mot stråförkortningsmedel då det är synnerligen dåligt underbyggt. Utredningen styrker ej heller att förbudet är motiverat vare sig med tanke på hälsorisker eller effekter på spannmålsöverskottet. Det finns alltså inga bärande skäl att förlänga det gällande förbudet. Om man av andra skäl vill förbjuda stråförkortningsmedel är det enligt vår mening inte trovärdigt gentemot konsumenterna att behandla spannmålsslagen olika. Som en konsekvens av ett förbud måste följa att även import av spannmål som behandlats med stråförkortningsmedel förbjuds. Erfarenheten visar dock hur svårt detta är. genomförde lantbrukare från två spontana bojkottaktioner mot import av råg, som efter analys visade sig vara behandlad med stråförkortningsmedel. Anledningen till aktionen var jordbrukarnas upprördhet över att beslutet om förbud mot stråförkortningsmedel innebar konkurrens mot importvara på ojämna villkor. Vi anser det vara mycket angeläget att de ekonomiska konsekvenserna av ett förbud mot stråförkortningsmedel utvärderas. Effekterna blir olika och efterföljande år, beroende på olika förutsättningar för jordbrukarna vid planeringen av växtodlingen. Då förbudet infördes med kort varsel innebar det att jordbrukarna hade begränsade möjligheter till anpassning av gödselgivor etc. Ett förbud mot stråförkortningsmedel får olika ekonomiska konsekvenser för olika spannmålsslag. För att rågodlingen skall kunna behållas i landet krävs mycket kraftiga höjningar av rågpriset. En återgång till äldre, lägre avkastande rågsorter blir i ett sådant fall nödvändig. Även för odling av vårvete i har stråförkortningsmedel en stor betydelse. Utan tillgång till stråförkortningsmedel torde 1* 1987/88. vårvetesorten Kadett få bytas mot andra sorter med lägre skörd och lägre proteinhalt (även mindre resistens mot mjöldagg) vilket innebär att användningen av svampbekämpningsmedel vid fortsatt förbud kommer att öka. För höstveteodlingen blir konsekvenserna också kännbara inte minst för odlingssäkerhet och kvalitet. Av genomförda försök framgår att man genom anpassad N-giva plus stråförkortningsmedel har kunnat förbättra de utslagsgivande kvalitetsparametrarna i positiv riktning. Inverkan på kärnskördens storlek har emellertid varit måttlig. Stråstyrkan har ökat, vilket resulterar i mindre liggsäd (stråstyrkan förbättras från till ) och falltalet från 156 till 170. Skördekostnaderna har sänkts och skörden har blivit säkrare med hänsyn till kvaliteten. Såvitt känt är kan inte några nyare sorter som förenar högt falltal med god stråstyrka förväntas bli tillgängliga för praktisk odling inom nära överskådlig framtid. Problemet att i svensk rågodling uppnå erforderlig brödsädeskvalitet kan inte lösas genom annat sortval. Behandling med stråstärkande medel vid oförändrad N-giva har endast påverkat kärnskördens storlek marginellt. Vid behandling med stråstärkande medel + förhöjd N-giva () kan skördehöjningen i genomsnitt beräknas till . Positiv inverkan på odlingssäkerheten och betalningsgrundande kvalitetsparametrar har erhållits i båda fallen. Behandling med stråstärkande medel utförs primärt i syfte att öka odlingssäkerheten och följs inte automatiskt av förhöjd N-giva. Liggsäd upptar och bortför mindre kväve än en stående gröda. Vidare försenas skörden vilket minskar möjligheterna att höstså. Detta har sannolikt betydelse för kväveläckagen som anses minska då fälten besås . Om man likväl ponerar att man genom förhöjd N-giva skulle uppnå en skördehöjning om /ha på hela den med stråstärkande medel behandlade arealen, dvs. på 210 000 ha, så skulle detta motsvara spannmål dvs. av den totala svenska spannmålsskörden. Av det samlade överskottet på utgör . Den totala skörden från de 210 000 ha som behandlas uppgår (beräknat efter en genomsnittsskörd av per ha) emellertid till hela 1 , företrädesvis brödsäd. En försämring av kvaliteten på svenskt brödspannmål kan resultera i ökad import. Som följd får vi problem med en ökad export av den svenskodlade spannmålen och då till ännu lägre priser än . Vete med proteinhalt kan endast med svårighet exporteras. av aktuella försök ger proteinhalten vid givan /ha. En överdriven sänkning av gödslingen kan vålla stora problem för spannmålshandeln och förvärra spannmålsöverskottet. De stråstärkande medlens inverkan på avkastningen sammanhänger med sortmaterialet. Rekommendationer och användning har fortlöpande anpassats till sortsmaterialets utveckling. I råg synes inga sorter föreligga som har tillräcklig stråstyrka med hänsyn till odlingssäkerheten. Vi anser det dock angeläget att forskning på området intensifieras i syfte att få fram nya sorter och ny odlingsteknik som kan minimera eller onödiggöra behovet av stråförkortningsmedel. 1987/88 Jo236 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i tionen anförts om användning av stråförkortningsmedel. () () 1987/88 Jo236