mot · GB02Jo16 · 1988-03-24 00:00:00 — Vårt ansvar för miljön kräver hårda restriktioner för utsläpp från olika energikällor. En förtida avveckling av kärnkraften kan aldrig få leda till att nödvändiga miljökrav på alternativ eftersätts. Skärpta gränsvärden bör sättas för svavelutsläpp - svavel per MJ vid oljeförbränning och svavel per MJ för alla kolanläggningar. Beslut om ytterligare halvering av svavelhalten i eldningsolja förbereds nu i på moderat initiativ. Regeringen bör verka för att den tilllåtna svavelhalten i eldningsolja halveras. Det är också viktigt att eftersträva mycket lägre halter av kvicksilver i såväl kol som olja som används i energiproduktionen. Med hänsyn till de miljöskador som kan uppkomma genom kväveoxidutsläpp bör en skärpning göras av kraven på reningsåtgärder. Gränsvärdet för kväveoxider vid kolförbränning bör i en första etapp sänkas till per MJ och i en andra etapp till per MJ. För att motverka ökande behov av elektricitet och värme krävs ett intensifierat energisparande. har åtgärder med detta syfte främst vidtagits i byggnader och i utformningen av eltaxan genom sparstimulans med lägre nattaxa. Dessa åtgärder bör utvecklas vidare. Men det är dags att också allvarligt pröva möjligheterna att tillverka energisnåla maskiner och utrustningar. Kan maskinutrustning för hushåll, data- och verkstadsindustri osv. göras mindre energikrävande? Frågan har knappast ställts, än mindre tagits på allvar. Det är en viktig uppgift för regeringen att målmedvetet arbeta för ökat energisparande, höga krav på effektivitet i energianvändningen och energisnål utrustning. Avslutningsvis är det väsentligt att peka på det förhållandet att i takt med att växer och utvecklas behövs mer energi. Nya anläggningar måste ersätta gamla och miljöstörande. Staden måste ställa hårda krav på alla energiformer ur såväl ekonomiska som miljömässiga aspekter. En förtida kärnkraftsavveckling skulle allvarligt sabotera våra insatser för att motverka försurningen. Kärnkraften bör därför utnyttjas tills det finns något realistiskt och mer miljövänligt alternativ. En snabbavveckling kan leda till att tvingas bygga ut kolkraften, något som vi moderater motsätter oss. Arbetet med att minska de negativa effekterna av vägtrafiken är särskilt viktigt i en storstad. Detta förutsätter fortsatt teknisk utveckling av fordon och deras utrustning, motorbränslen, vägbeläggningar m. m. Det kräver att miljöhänsyn får större genomslag vid trafik- och stadsplanering och det kräver att varje fordonsförare tar sitt ansvar för att minska miljöstörningar från trafiken. Vi utgår från att människor handlar rationellt. Vi accepterar att också känslomässiga överväganden kan ingå som en del av rationella beslut. Att använda bilen innebär för i synnerhet många förortsbor en möjlighet till högre livskvalitet i form av mera tid med familjen och större möjligheter till ett varierat livsinnehåll för familjens medlemmar. En stor del av bilismen i består av nyttotrafik, dvs. transporter av varor och tjänster. Bilismen i storstad står i konflikt med miljöhänsyn. Frågan måste bearbetas utifrån hänsyn till miljön och hänsyn till människors och verksamheters behov i staden. Förbättringar för innerstadens miljö kan uppnås främst genom en utbyggnad av kringfartslederna. Med en fungerande ring runt kan 12 1987/88 Jolö innerstaden avlastas från dagens omfattande och onödiga genomfartstrafik. Köerna blir kortare och framkomligheten bättre. Av detta skäl förespråk- J0I6 ade en utbyggnad av Söderleden, och av samma skäl måste därför även Österleden och Värtalänken byggas. Källan till föroreningar från motortrafiken är bränslen - bensin eller dieselolja. Det mest rationella i miljöarbetet är att förbättra bränslena. Så har skett när det gäller blyinnehållet, som har sänkts i alla bensinsorter. Den helt blyfria bensinen har också försetts med skatterabatt. Ett fortsatt arbete med att förbättra bränslena är viktigt liksom utveckling av ersättningar för dem som finns. Motorgas har fått klent genomslag i , vilket är att beklaga från miljösynpunkt. Skatten på motorgas bör sänkas och en låg nivå garanteras för att stimulera till ökad användning. Vid hantering av motorbränslen frigörs kolväten. Det finns teknik för gasåterföring i varje led av bränsledistributionskedjan. Det finns också tekniska möjligheter att återvinna gasen, vilket även kan göra investeringar i tekniken rationella av ekonomiska skäl. Regeringen bör vidta snabba åtgärder för gasåterföring och gasåtervinning vid motorbränslehantering. Om avgasreningen i bilbestånd fungerade optimalt, dvs. så bra som den befintliga tekniska utrustningen faktiskt medger, så skulle föroreningar från bilismen komma att minska så mycket att det skulle motsvara trafikminskning. Varje fordonsägare kan bidra till en förbättrad miljö genom att kontrollera sin avgasrening. En informationskampanj om bl. a. detta kommer att riktas särskilt till bilisterna i . Moderata samlingspartiet har i drivit frågan om avgasakut, dvs. lätt tillgängliga stationer för avgaskontroll. Arbetet har ännu inte krönts med framgång, men bör fortsätta. Regeringen bör överväga att i samverkan med främst större tätortskommuner inrätta s. k. avgasakuter. I har lagt fram en plan för miljöförbättringar i kollektivtrafiken. Målet är att ha reducerat föroreningarna från busstrafiken . Detta mål bör rimligen kunna ställas upp för alla dieselfordon. Det förutsätter gränsvärden för tillåtna utsläpp. Regeringen bör verka för att åtgärder vidtas för att detta mål uppnås för all dieseldriven trafik. Vid fördelningen av väganslagen bör dessa fördelas till regionerna utifrån miljöaspekten. I bor av landets invånare, men av de statliga väganslagen riktas till regionen. I detta sammanhang är det viktigt att understryka kravet att regeringen ser över möjligheterna att styra över vägtransporter till järnväg eller sjön. Detta skulle rimligen kunna ske genom en taxesättning som skulle medverka till en ökad användning av järnväg vid godsbefordran. Vägtrafiken ger upphov till stora mängder stoft i luften. av stoftet i Stockholmsluften härrör från vägtrafiken. Upprustningen av vägnätet i kräver ca asfalt . Den främsta förslitningen av vägbanorna är dubbdäcken. I det läget och mot bakgrund av att det på marknaden finns väl fungerande däck för vinterbruk utan dubbar finns det anledning att överväga om dessa skall var tillåtna i södra delen av landet. Det bör ankomma på regeringen att se över detta problem, som dels är av stort miljöintresse, dels är ett betydande ekonomiskt problem. I olika kommuner liksom i regi av trafiksäkerhetsföreningar genomförs av och till kampanjer mot fortkörning i tätorter. I har kommunfullmäktige beslutat om hastighetsbegränsning utanför skolor och daghem. Det är ett vetenskapligt faktum att höga hastigheter alstrar kraftigt ökade utsläpp, mångdubblar bullernivåerna och mångfaldigar olycksriskerna. Oberoende av alla initiativ från enskilda och kommuner är den viktigaste faktorn risken att bli rapporterad av polis för hastighetsöverträdelser. Mot den bakgrunden är det väsentligt att regeringen dels gör en översyn av hastighetsgränserna, dels förstärker polisens trafikövervakning. Dessa åtgärder syftar till att skapa väsentliga förbättringar i trafikmiljön främst i städer och tätorter. Den övervägande andelen bullerstörningar kommer från trafiken. Bullret ökar vid högre fart. Också för att minska buller är det angeläget att minska hastigheterna i trafiken. Den tunga trafiken är särskilt besvärande. I det nödvändiga arbetet med att förbättra dieselmotorerna, eller ersätta dem, är det viktigt att också uppmärksamma bullerproblemen. Staten har inte tagit sitt ansvar för att reducera bullerproblemen vid de vägar som staten helt eller delvis är väghållare för i . Staten borde vara skyldig att bidra till finansieringen av bullerskydd för dessa vägar. Det är vidare viktigt att stödja en utveckling av däckkonstruktioner och 14 vägbeläggningar, som kan reducera bullernivåerna och att ständigt upp- Mot. märksamma bulleraspekterna vid val av material och utrustning. Det är miljömässigt mera fördelaktigt att återanvända material ur avfall än att bränna det. Återvinningen i har delvis stött på tekniska och ekonomiska problem. Det har framför allt visat sig vara svårt att få fram återvunna produkter med tillräckligt hög kvalitet. För en framgångsrik återvinning krävs att tekniken och attityden till återvunna produkter ytterligare förbättras. Moderata samlingspartiet i har drivit fram ett treårigt forsknings- och utvecklingsprogram som genomförs i kommunen. En ökad källsortering av avfallet kan bidra till minskade föroreningar. Tidnings- och glasinsamling bedrivs framgångsrikt. Ett särskilt problem utgör det miljöfarliga avfallet såsom tungmetaller, lösningsmedel m. m. i industrier. För hantering och transporter av miljöfarligt avfall finns särskilda regler. Att dessa skall följas är självklart. Det är emellertid också viktigt att underlätta för hushållen att bli av med miljöfarligt avfall, t. ex. färger och lösningsmedel. Särskild information bör ges till hushållen om var man tar emot deras miljöfarliga avfall. Särskilda problem vid avfallsförbränning har utgjorts av kicksilver- och dioxinutsläpp. Effekten av en förbättrad miljö kan avläsas i mätmetoder och statistiska tabeller. Men om ett offensivt miljöarbete bedrivs men människor inte förändrar sin livsföring i fråga om kostvanor, rökning, alkohol och rekreation kommer inte miljöansträngningarna att avsätta påtagliga spår. Stora förbättringar av hälsotillståndet i befolkningen kan erhållas först när levnadsvanorna ändras som den omgivande miljön förbättras. Det bör därför ankomma på regeringen att genom bedriva en folkhälsoupplysning som leder till förändrade levnadsvanor. Bland frågor som måste uppmärksammas i miljöarbetet är bl. a. användning av freon och asbest. Freonerna är mycket stabila ämnen som letar sig upp i atmosfären där de förtunnar ozonskiktet. Ozonskiktet har en viktig funktion och tjänstgör som ett filter gentemot solens ultravioletta (UV) strålning. Bryts skiktet ned ökar den inträngande UV-strålningen, vilket kan leda till en avsevärt ökad hudcancerfrekvens. Freonet i kyl- och frysskåpen frigörs främst vid skrotningen. Det är därför angeläget att återvinning av detta kommer till stånd. Vidare är det angeläget att normer för läckage från värmepumpar införs. Många av de produkter vi använder bidrar till föroreningar. dukter, förpackningar, isoleringsmaterial, fyllningar i möbler, papper, fär- J0I6 ger, lösningsmedel och handelsgödsel är exempel på produkter som vid både framställning och slutlig hantering ger upphov till föroreningar. En målmedveten strävan bör vara att så långt möjligt återgå till användning av sådana material och produkter, vars produktion är så ren som möjligt och som kan återvinnas eller sluthanteras utan risk för föroreningar. Exempel är övergång till användning av oblekt papper och vattenbaserade färger. Dioxiner är organiska ämnen (dvs. kolföreningar), som är bundna till klor. Vissa dioxiner är starkt giftiga. Det finns drygt 200 dioxiner. Av dessa är 12 kända som giftiga. 1984 beräknade forskare i att av dioxinerna kom från avfallsförbränning. 1985 var motsvarande beräkningar och 1986 . Detta visar litet av de problem vi ofta står inför i miljöpolitiken: en osäker grund för bedömningen och ställningstaganden om vilka åtgärder som skall vidtas och var de skall vidtas. Trots detta krävs en fortsatt forskning på avfallsförbränningssidan. I landet är andelen avfall i fjärrvärmeproduktionen . Detta är en hög siffra, och om denna verksamhet kan göras helt miljösäker kan andelen öka. En fortsatt ökad satsning på källsortering av avfall är därför nödvändig. En sådan sorteringsordning bör kunna göras både bekväm och praktisk. Inte enbart i utan också i regionen i övrigt och på andra håll i landet finns många nedlagda soptippar. Läckage och föroreningar till omgivningen av både ytvatten och grundvatten riskeras. Åtgärder för att förhindra detta måste vidtas. En förutsättning är att en inventering av gamla tippar sker och att riskanalyser görs regionvis. När det gäller dioxinerna är detta ett så starkt gift att de gränsvärden som gäller för nya anläggningar inom en kort övergångstid även bör gälla äldre anläggningar. En mängd beslut av stat, kommun och enskilda kommer vid genomförandet att leda till påverkan på miljön. Det är viktigt att denna påverkan får en allsidig belysning innan beslut fattas. I vissa fall sker detta , när det gäller särskilt miljöfarlig verksamhet. Då sker en bedömning av verksamheten i länsstyrelse eller i . Denna typ av prövning förekommer därmed endast i ett begränsat antal fall. Det finns emellertid skäl att också i andra frågor, t. ex. större stadsplaneförändringar, redovisa bedömningar av miljökonsekvenser. De resultat vi åstadkommer genom åtgärder för att förbättra miljön och minska miljöstörningar är en viktig bas för ett framgångsrikt internationellt miljöarbete. Våra resultat ger oss möjlighet att ställa krav på andra. De ger oss möjlighet att också stimulera och intressera andra länder för miljöskydd. Vad vi lyckas åstadkomma i det internationella miljösamarbetet har också stor betydelse för miljösituationen i . En större öppenhet för kun skaper och erfarenheter från andra länder kan bidra till att effektivisera mil jöskyddsarbetet i . För kommande generationer i är det av vitalt intresse att vi be mödar oss om ett ansvarsfullt, kunskapsbaserat och resultatinriktat miljö arbete lokalt, nationellt och internationellt. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att energiplaneringen skall ske med hänsyn till miljöeffekterna, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av en snabb introduktion av naturgas i , 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en halvering av svavelhalten i eldningsolja, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att användningen av kärnkraften i svensk energiförsörjning skall avgöras ur säkerhets- och samhällsekonomiska aspekter, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att inga ytterligare kolkraftverk bör planeras i , 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att skärpta gränsvärden för utsläpp från energianläggningar skall införas, för utsläpp av svavel vid olje- och kolanläggningar och för kväveoxidutsläpp från kolförbränning, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att energisparande och energihushållning skall stimuleras och utvecklas, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att miljöskyddsavgift skall utgå vid alla former av överträdelse av koncessionsvillkoren, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en skärpning av straffsanktioner vid uppsåtliga miljöbrott, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om stimulanser för utveckling och användning av miljövänliga bränslen i fordon som drivs med diesel eller bensin och därvid införa skatterabatter på miljövänliga bränslen och verka för ökad prisdifferentiering mellan blyfri och blyad bensin, 11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kunskaper om avgasreningens betydelse, underlätta och stimulera till återkommande kontroll av avgasreningssystem, införa gränsvärden för avgasutsläpp för bensin- och dieseldrivna fordon, 1987/88 Jol6 12. att som sin mening ger regeringen till känna vad i Mot. 1987/88 motionen anförts om nödvändigheten av en utbyggnad av kring- J0I6 fartsleder till en ring runt , 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en begränsning av användningen av dubbdäck för att därmed minska stoftbildning och slitage på gator och vägar, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en förbättrad källsortering av avfall skall införas samt att tekniken för återvinning av avfall ges erforderliga forskningsmedel, 15. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om önskvärdheten av en förbättrad information till hushållen om miljöfarligt avfall och var man kan och skall avyttra sådant avfall, 16. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hantering och transporter av miljöfarligt avfall i större tätorter, 17. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändigheten av att utveckla analyser av effekter på miljön av förslag till förändringar inom skilda samhällsområden, s. k. miljökonsekvensanalyser. () ()