mot · GB02T813 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:T813 av () om de höjda teletaxorna Hur mycket känner regeringen och till om verkligheten i vårt land? Om man känner till den - hur kan man då höja avgifter för föreningar och rörelser och för enskilda abonnenter ? Vet man vem som drabbas av höjningen? Är det inte någon i regeringen eller i som tänkt på gamla och ensamma människor med låg pension, vilkas enda kontakt med världen utanför sin egen lägenhet är telefonen? Är det ingen som har tänkt på att om föreningarna i kommunerna skall kunna ha sin telefon kvar måste bidraget från kommunen höjas med det höjda beloppet? Är detta ytterligare ett bevis på att regeringen på alla områden försöker flytta över kostnader av olika slag på kommunerna? Är det nödvändigt att annonserar helsidesannonser, exempelvis under rubriken en gambler? Är det verkligen meningen att svenska folket med sina telefonsamtal skall bekosta forskning och produktutveckling för att stora företag skall ha billiga kommunikationssystem? Detta betvivlar jag. Men är det så måste verkligen ta upp frågan till behandling. Skall statliga företag på bekostnad av de små människorna ute i bygderna gynna stora företag så att de skall få billiga kommunikationssystem - då måste någon ha missuppfattat det hela. Telefonen kan rädda liv! - brukar det stå vid våra telefonkiosker. År använder enorma summor, dels till att reparera vandaliserade telefonhytter och apparater, dels till kampanjer för att förhindra förstörelse. Jag vill peka på att det finns andra telefonapparater som också kan rädda liv men som sällan sabbas. Det är de telefoner som finns i olika föreningars och klubbars lokaler. De har bl. a. anskaffats för att man snabbt skall kunna få hjälp om något händer, sända bud efter någon som skall hämta, lämna viktiga meddelanden etc. Inte sällan ligger dylika lokaler avsides, där det är svårt att utnyttja närboendes telefoner. De flesta föreningar har en blygsam och ansträngd budget; man har dock investerat i en telefon för att öka tryggheten för sina medlemmar och deltagare. För sedan fick alla dessa ett ovälkommet brev från där man redogjorde för en planerad differentiering av grundavgifterna för teleabonnenter. Man skiljer mellan hushåll, där avgiften höjs . kvartal, och rörelser, som får en höjning till , dvs. i har man påpekat att detta sista kommer att gälla såväl , , , som , , och SoMK för att nämna några. För att kompensera denna höjning, som kanske inte är så svår för de uppräknade företagen men mycket kännbar för de små och rena katastrofen för föreningarna, måste man antingen höja medlemsavgiften kraftigt eller begära högre kommunalt anslag till denna utgift om . för en telefon som endast används . Kanske är enda lösningen för de flesta att säga upp abonnemanget, om man inte ändrar på detta godtyckliga och onyanserade beslut. Det har också kommit många brev och telefonsamtal från gamla människor, särskilt de som sitter ensamma ute i sina stugor på landsbygden, men även från tätortsbor i . De är mycket oroade över sin ekonomiska situation med ständigt ökande kostnader för den lilla bit av samhällsservicekakan som de kan få lite del av t. ex. telefonen kanske den enda kontakten med vännerna sker genom den. Det tycks mig som om både regering och vet ganska litet om den verklighet som många ideella föreningar befinner sig i och hur litet man tänkt på konsekvenserna av den avgiftshöjning som gjorts. Enligt min mening måste ta upp dessa spörsmål och uttala sig för att inte får sabotera enskilda människors och föreningars ekonomi med så stora höjningar på telefonabonnemang i enlighet med vad som anförts i motionen. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de stora höjningar av telefonabonnemang som gjort samt att dessa måste sänkas i enlighet med vad i motionen anförts.