mot · GB02Fi24 · 1988-05-11 00:00:00 — Belåning av kontot tillåts inte. Uttag från beskattning får ske före exempelvis för investering i egen permanentbostad eller som eget kapital vid start eller övertag av företag. Därvid minskas ingångsvärdet med motsvarande belopp vid realisationsvinstbeskattning. Kontot bör även kunna öppnas för köp av aktier. Uttag tillåts för alla medel på kontot fram till dess kontoinnehavaren fyller exempelvis . Uttag kan ske med maximalt av kontots högsta värde . Medlen får med andra ord tas ut . Uttagen justeras för kontots värdeförändring . Efter (exempelvis vid ) är de medel som ej tagits ut fria för uttag. Uttaget beskattas vid uttaget enligt inkomstskattereglerna. Vid särskilda skäl bör pengarna mot erläggande av avgift kunna tas ut innan åldersgränsen är uppnådd. Ett system med personliga investeringskonton skulle aktivt kunna bidra till ett ökat enskilt sparande i bank. Det skulle också kunna bidra till ett ökat intresse för att starta eget företag samt att äga sin egen bostad. Detta målsparande riktar sig framför allt till yngre människor. Systemet lämpar sig också utmärkt för pensionssparande. Detta sparsystem skulle till skillnad från allemanssparandet ge ett system för långsiktigt sparande. Reformen tar bl. a. sikte på att vara ett komplement till institutionaliserat pensionssparande. Personliga investeringskonton kan vara ett sådant komplement. Systemet kan också fylla ett behov för dem som vill trappa ned på arbetstiden tidigare än . Långsiktigheten i placeringarna minimerar risken för skatteplanering. Särskilda begränsningsregler kan behövas för renodlade skatteplaneringsföretag. Slutligen borde en reform av denna omfattning kraftigt stimulera hushållssparande! och därmed minska konsumtionstillväxten. Regeringens förslag till ungdomsbosparande samt tilläggsdirektiv till regionalpolitiska utredningen om nyetableringskonton visar att den principiella motviljan mot personliga investeringskonton nu håller på att brytas. I sak är det viktigt att ungdomsbosparandet inte är institutionellt begränsat. Risksparande i aktiefonder bör därför inte automatiskt uteslutas. De bör också kunna ses som en inkörsport till personliga investeringskonton. De av oss förordade kontona bör kombineras med en lånerätt för ungdomar , kopplad till sparmålet. För att stimulera sparandet i övrigt bör sparavdraget höjas för att undvika Mot. Sparavdraget bör ej utgå till dem som utnyttjar privata Fi24 Höjningen bör samordnas med införandet av personliga investeringskonton. Möjligheterna för föräldrar att spara åt sina barn utan negativa skattekonsekvenser bör förstärkas, t. ex. genom den av oss i särskild motion förordade höjningen av gränsen för gåvobeskattningen. Småföretagsbeskattningen bör reformeras genom bl. a. minskade arbetsgivaravgifter och slopad förmögenhetsskatt på arbetande kapital. Detta har utvecklats i särskilda motioner från . Räntan måste pressas ned är räntenivån i omvärlden lägre än i . Genom en stram finanspolitik, utförsäljning av statlig egendom samt avveckling av valutaregleringen kan räntan i pressas ned. Detta skulle gynna industriinvesteringar. En viktig komponent i en räntepressande politik är en restriktiv finanspolitik. har i sitt budgetalternativ pekat på vägen att minska statens utgifter för bl. a. arbetslöshetsförsäkring och bostadssubventioner. Ett annat sätt att pressa ned räntorna är försäljningar av vissa statliga företag. har föreslagit utförsäljningar i en takt motsvarande . Ett minskat statligt upplåningsbehov minskar trycket på penningmarknaden, vilket verkar nedpressande på räntan. Detta i sin tur stimulerar produktiva investeringar vilket ger en produktionstillväxt . Alternativt minskar det statliga behovet av skatteuttag, vilket ger minskade störningar i ekonomin. En komponent för räntepressande politik är att avveckla valutaregleringen. har kapitalmarknaderna i många länder avreglerats. Exempel finns att hämta i , , , , Den mest omfattande avregleringen sker inom den europeiska gemenskapen där ett omfattande integrationsarbete pågår. Erfarenheterna från dessa länder är i huvudsak positiva, inte minst ifrån , som upplevt en omfattande kapitalimport efter avregleringen. har tagit en rad steg mot en mindre reglerad kapitalmarknad. a. har utlåningstaket för bankerna, utlandsupplåning vid utlandsinvesteringar och den s. k. prioriterade obligationsmarknaden avskaffats med positiva effekter bl. a. vad gäller hushållens möjligheter att låna. Även statens lånemöjligheter har förbättrats till följd av en bättre fungerande andrahandsmarknad. På det hela taget har avregleringen varit till gagn för samhällsekonomin. anser att det finns goda skäl att gå vidare i avregleringssträvandena. anser att valutautlänningar bör få rätt att förvärva svenska kronobligationer. Detta skulle medföra en kapitalimport och en minskad upplåningskostnad för staten. Dessutom skulle de utländska placerarna ta Mot. 1987/88 valutarisken och inte staten, till skillnad från den upplåning som skedde i Fi24 Dessutom skulle ett frisläppande av kronobligationshandeln föra med sig en stark nedpressning av den svenska räntenivån, vilket skulle gynna investeringarna inom landet. För det andra bör förbudet mot köp av utländska aktier upphävas. Nuvarande bestämmelser är osymmetriska. Valutautlänningars förvärv av svenska börsaktier är i huvudsak fria, medan svenska medborgares förvärv av utländska börsaktier hindras. Detta innebär bl. a. att svenska företag inte kan riskminimera sina aktieportföljer genom att investera i aktier i olika länder med olika konjunkturcykler. Detta ger högre kapitalkostnader för svenska företag jämfört med utländska. För att regeringens inflationsmål skall uppnås och de konkurrenskraftförbättringar som erhölls genom devalveringarna 1987 och 1982 värnas, krävs att ökningstakten i lönekostnaderna blir markant lägre än under den första delen av . Detta skulle innebära ett betydande trendbrott i förhållande till de senaste årens lönekostnadsutveckling. Lönekostnad per producerad enhet för verkstadsindustrin. Genomsnittlig årlig förändring i % 19801987 nationella valutor. De flesta är eniga om att kostnadsökningstakten måste pressas ned. Varken långtidsutredningen eller regeringen har dock angett hur nedpressningen skall gå till. Alternativen till en lägre kostnadsutveckling är dock inte speciellt attraktiva. En fortsatt hög kostnadsutveckling kan för det första tvinga regeringen till en kraftig åtstramning av ekonomin för att via en högre arbetslöshet pressa ned inflationen. Detta är den strategi man valt i många av i övrigt. Inflationen har visserligen pressats tillbaka, men det har skett till priset av en långvarigt hög arbetslöshet med stora samhällsekonomiska och sociala kostnader som följd. Det andra alternativet är att förstärka konkurrenskraften genom upprepade devalveringar. Detta alternativ kommer med stor sannolikhet att innebära accelererande kostnadsökningar. Detta är i praktiken vad som händer. Genom den starka knytningen till dollarn har kronan devalverats i takt med dollarfallet och konkurrenskraften klarats bl. a. tack vare valutakursförändringarna. Ett tredje alternativ är att helt ge upp prisstabilitetsmålet och låta växel- Mot. kurserna fluktuera fritt. anser detta vara en klar ambitionsnivå- Fi24 sänkning i den ekonomiska politiken som med kraft måste avvisas. Slutsatsen är att kostnadsökningarna måste begränsas på annat sätt. Prisstopp har varit regeringens huvudmedicin mot kostnadsökningarna . Rörliga priser är dock nödvändiga i ett dynamiskt ekonomiskt system. Prissystemet reflekterar produktionskostnadsförändringar, ändringar i konsumenternas smak m. m. Långvariga prisstopp orsakar därför stora samhällsekonomiska förluster. Forskningsresultat visar också på att prisstopp snarare haft en pådrivande effekt på inflationen. avvisar därför prisstoppet som ett medel i den ekonomiska politiken, dock med undantag för exceptionella förhållanden. En form av statliga ingrepp är att genom politiska beslut på förhand göra allmänna inkomstpolitiska utfästelser som t. ex. omläggningar av skatteskalor och införande av löntagarfonder. Detta kan t. ex. ske genom att regeringen inträder som avtalsslutande part och sluter sociala kontrakt, s. k. förhandlad inkomstpolitik. Den generella slutsatsen man kan dra från andra länder är att man där inte lyckats uppnå den återhållsamhet i lönebildningen som eftersträvats. Lönebildningen skall enligt mening ske i förhandling mellan fria parter. En annan form av statlig inblandning är lagstiftning mot löneökningar. Detta skjuter dock bara upp löneökningarna i tiden och ger ingen långsiktig lösning. Om den sortens ingrepp skulle utnyttjas blir konsekvenserna orimliga och arbetsmarknadsparterna fråntas både frihet och ansvar. Lönesystemets förmåga att styra arbetskraft till olika sektorer urholkas, med välfärdsförluster som följd. avvisar även denna form av statlig inkomstpolitik. har uppfattningen att alltför svaga incitament för att uppnå samhällsekonomiskt acceptabla löneökningar är orsaken till problemen. En rad åtgärder är nödvändiga för att få ned kostnads- och löneökningstakten: Regeringen måste trovärdigt deklarera att för höga löneökningar inte kommer att pareras genom devalveringar. En fast växelkurs måste vara en norm för den ekonomiska politiken. Finans- och penningpolitiken måste syfta till att understödja en fast växelkurs. Arbetsmarknadens parter får därmed ta ett större ansvar för den försämrade konkurrenskraft som uppstår vid för höga löneökningar. En politik för regional balans måste föras som minskar den överhettning som finns i vissa regioner, medan andra regioner har problem med arbetslöshet. Överhettningssymtom och löneglidning är störst inom storstadsområdena. En politik för regional balans är ett nödvändigt medel mot löneglidning och kostnadsökningar. En sänkt skatt på maten genom en differentiering av momsen är en reform som har brett stöd i löntagarorganisationerna. En sådan reform kan skapa förutsättningar för lägre löneökningar. Arbetsgivaravgifterna får inte höjas, utan skall helst sänkas. Den samhällsekonomiska ramen för lönekostnadsökningarna får inte intecknas av staten. En skattereform måste innebära marginalskattesänkningar men också Mot. 1987/88 en minskning av de marginaleffekter som skatteskalan och inkomstprövade Fi24 bidrag tillsammans ger. Detta skulle medföra att ett lägre lönepåslag ger samma köpkraftsökning och underlättar låga nominella löneökningar. En ensidig marginalskattesänkning i de högsta inkomstskikten skulle dock skapa stora fördelningspolitiska spänningar på arbetsmarknaden med kompensationskrav som följd. En marginalskattesänkning måste därför kombineras med fördelningspolitiska insatser. Tillväxttakten i den offentliga konsumtionen måste begränsas för att ge utrymme för reallöneökningar. Skattetrycket får inte öka utan bör minska. En samordning av olika avtalsperioder bör eftersträvas. Konkurrensen mellan arbetstagarorganisationerna ökar kraftigt när avtal som sluts påverkar avtal längre fram. Överlappande avtalsperioder motverkar också att en effektiv antiinflationspolitik kan föras. Långsiktiga avtal bör i större grad eftersträvas för att skapa en stabilare situation. Arbetslöshetsförsäkringen bör bli obligatorisk. Utformningen bör ske så att löntagarorganisationerna via arbetslöshetskassorna stimuleras att ta hänsyn till de kostnader för arbetslöshet som inte påverkar organisationens medlemmar men ändå uppkommer bl. a. genom löneavtalen. Obligatoriskt medlemskap i arbetslöshetskassorna medför att dessa också belastas av kostnader för arbetslös ungdom. Finansieringen av kassorna skall i större utsträckning än ske genom egna avgifter. Statens andel av a-kassornas finansiering bör nu minska från med utjämning mellan kassorna. Detta skulle förstärka incitamenten för återhållsamhet i lönerörelsen. Arbetstagarna får själva via högre egna avgifter bära kostnader för den högre arbetslösheten som för höga avtal orsakar. De ovan nämnda åtgärderna skulle enligt vår uppfattning kunna skapa förutsättningar för kostnads- och löneökningar på en rimlig nivå . Problemet är dock att växla ned löneökningar och kostnader till denna rimliga nivå. Snabb löneglidning för vissa grupper på arbetsmarknaden underlättar inte uppgiften. För att åstadkomma en nedväxling inom den offentliga sektorn kan kassabegränsningar (s. k. cash limits) vara ett medel. Regeringens hantering av detta har misslyckats av bl. a. följande skäl: - Regeringen har valt att enbart ange ramen för löneökningar, ett s. k. lönetak. Löneökningar utöver ramen skall mötas med effektivitets- och produktionshöjande åtgärder eller besparingar. Kassabegränsningen måste, om detta skall vara möjligt, avse det totala anslaget till verksamheten. - Regeringens löneram på var avsedd som ett tak men blev ett golv från vilket löneförhandlingarna utgår. Regeringen anger att man avser att upprepa den bravaden även . - Kassabegränsningarna måste följas av en decentralisering av förhandlingarna till myndighetsnivå där eventuella besparingar i verksamheten kan vägas mot ökade löner. Regeringen har endast gett en ram för centrala förhandlingar. Att väga lönekostnader emot andra utgifter är ogörligt att genomföra på central nivå. - Förhandlingarna måste utgå från strikta regler för verksamhetens mini- Mot. 1987/88 minivå. Annars blir innebörden att parterna genom avtal kan förändra Fi24 även den politiskt beslutade omfattningen och inriktningen av den statliga verksamheten. Detta är oacceptabelt! - Systemet måste vidare kunna garantera statens personalrekrytering genom att skillnader i löneökningar inom totalramen tillåts. Enligt vår mening bör sådana åtgärder också vägas in i övervägandena kring den mål- och resultatorienterade styrningen. Av avgörande betydelse för ekonomins funktionssätt är skattesystemets utformning. Detta inte minst då en stor andel av BNP tas in i skatt . Utformningen av skatteregler får då särskilt stor betydelse för den ekonomiska incitamentstrukturen. förespråkar en differentierad moms med lägre skatt på basmat och högre skattesatser för varor som köps sällan. Detta är en modell som de flesta europeiska länder redan tillämpar och som också den europeiska gemenskapen väntas införa då harmoniseringen av momssystemen inom EG fortgår. En differentierad moms med tre skattesatser innebär förutom den fördelningspolitiska effekten - att en stor del av de importerade sällanköpsvarorna skulle få en prishöjning. Detta skulle utan tvekan få en betydande effekt på möjligheten att upprätthålla en extern balans. begär förslag från regeringen om en differentierad moms i fördelnings- och stabiliseringspolitiskt syfte. toppar den internationella skatteligan vad gäller skattekvoten. Andra högskatteländer som , , och ligger enligt statistik betydligt under den svenska nivån med ett skattetryck (skatteintäkterna i procent av BNP) på jämfört med . Ökningen av skattetrycket i ägde framför allt rum . Skattekvoten ökade då från till . Skattekvoten var i stort sett oförändrad . Den marginella ökning som skedde var hänförlig till beslut tagna innan regeringsskiftet . har skattetrycket ökat med . Skattetrycket måste enligt uppfattning sänkas. I takt med att hushållssparande! stimuleras bör sparandet i offentlig sektor kunna minska och ge möjlighet för sänkt skattetryck. års höjda skattetryck är dels en följd av regeringens aktiva skattehöjningsförslag, dels en konsekvens av regeringens passivitet inför obalanser i ekonomin. För höga löneavtal och för lågt hushållssparande leder till att såväl inkomstskatten som statens momsintäkter ökar kraftigt. Kraftfulla sparstimulanser, så som vi förordar, blir därmed ett av de främsta medlen att sänka skattetrycket. Det nuvarande skattesystemet bör reformeras i syfte att effektivisera och vitalisera ekonomin. Det nuvarande skattesystemet har en rad negativa effekter på samhällsekonomin: För det första medför det höga skattetrycket i sig att de samhällsekono- Mot. 1987/88 miska förlusterna blir stora. Därför är det nödvändigt att få ned det totala Fi24 skattetrycket. Detta måste dock ske i en sådan takt att välfärden inte hotas. För det andra medför den höga beskattningen på arbete en rad negativa effekter: - Det sker en snedvridning bort från arbete till mer kapitalintensiva resp. mer råvaruintensiva produktionsmetoder. - De höga marginaleffekterna lockar till att ta ut ersättningar för arbete som skattefria förmåner. Detta urholkar skatteunderlaget och medför högre skattesatser. - Den internationella konkurrenskraften försvagas. De höga marginaleffekterna medverkar till löneglidning och försvårar samhällsekonomiskt acceptabla löneökningar. - Den småföretagsverksamhet som bedrivs som enskild firma eller handelsbolag beskattas hos ägarna. Kombinationen av hög inkomstskatt, egenavgifter och förmögenhetsskatt på arbetande kapital medför en kraftig broms på nyföretagande. För det tredje gynnar aktiebeskattning institutionellt koncentrerat ägande och missgynnar ägande i hushåll. Detta faktum hotar mångfalden och därmed drivkraften i marknadsekonomin. För det fjärde är bolagsskatten konstruerad för att passa varuproducerande företag. Den privata tjänstesektorn missgynnas kraftigt. - Sänkta marginalskatter. Målsättningen måste vara att samtliga grupper får lägre marginaleffekter. Skatteuttaget bör vara högst i de vanligaste inkomstlägena. Marginalskatten på en inkomstökning bör enligt vår mening vara högst . Genom att flytta den s. k. brytpunkten till 45-procentsgränsen minskar automatiskt effekterna av avdrag från nuvarande maximalt till . Skattesänkningarna bör bytas mot minskade löneökningar i en avtalsrörelse. Inkomstskatteskalan bör inflationsskyddas. - En mer likvärdig behandling av olika inkomstslag för att minska möjligheterna till skatteflykt. Kapitalvinstbeskattningen skall vara neutral. - Enskilt ägande av aktier bör främjas framför institutionellt ägande. Det gynnar ett decentralistiskt näringsliv. - Skattebasen breddas och skattesatserna sänks i företagsbeskattningen. Tjänste- och varuproducerande företag resp. små och stora företag skall ha likvärdig skattebelastning. - Särskilda regler måste gälla för egenföretagarna för att dessa skall få en likvärdig skattebehandling. I motion om näringspolitiken föreslogs en omläggning av löneskatter och egenavgifter till förmån för småföretagare. Reformen finansieras i sin helhet inom avgiftssystemet. Våra förslag innebar i en första etapp en sänkning av sjukförsäkringsavgiften på en lönesumma , vilket motsvarar en skattesänkning på nästan . Vidare föreslår vi att egenavgifter inte tas ut för inkomster motsvarande 1 basbelopp, , vilket innebär en avgiftsminskning på ca . Förslagen innebär att samtliga företag med en lönesumma under 2,5 milj. Mot. får en sänkning av sina arbetsgivaravgifter. ningen av arbetande kapital för småföretag avskaffas. - Vinstdelningsskatten och löneavgiften som går till löntagarfonderna skall avskaffas. Löntagarfonderna skall avvecklas i enlighet med det förslag som presenterats i . har inga skatteskalor ännu fastställts. Vi förutsätter att regeringen kommer att lägga fram förslag som inflationsskyddar skatteskalor. De stora förändringarna bör ske i en total avvägning vid en större reform. Det finns dock anledning att genomföra skattesänkningar som ett aktivt led i lönerörelsen . Regeringens aviserade förslag om en sänkt marginalskatt för heltidsarbetande kan inte värderas förrän den fullständiga fördelningspolitiska effekten framstår, bl. a. som en följd av finansieringen. Enligt vår mening måste marginalskatten sänkas. En skattereform förutsätter sådana justeringar att nya fördelningspolitiska spänningar inte uppstår. Detta syfte uppnås genom höjt grundavdrag och sänkning av de högsta kommunalskatterna. Tas inte sådana hänsyn, riskerar man att försvåra avtalsrörelsen inte att underlätta den. Vi har i vår energimotion pekat på möjligheten att höja grundavdraget med . En sådan skattesänkning lika för alla skall finansieras med höjd oljeskatt, vilken också skall kompensera effekterna i den kommunala ekonomin. Också förslaget om sänkt matskatt är en central del i en skatteomläggning med fördelningspolitisk profil. Med dessa riktlinjer tillgodoses också de förslag rörande den statliga skatteskalan och grundbeloppet som vi som ett led i avtalsrörelsen föreslog . Det största skatteproblemet är emellertid kommunalskatterna. Vi har haft en kraftig indragning till staten av kommuners och landstings resurser. Behoven att utveckla och förstärka insatserna inom vård, omsorg och skola är stora. Inte lönerörelse driver upp kommuners och landstings kostnader utan att skapa ny verksamhet. I detta läge finns en allvarlig risk för att kommunalskatterna 1989 höjs kraftigt. Detta måste ses som det allvarligaste hotet mot såväl marginalskattesänkningen som fördelningspolitiken. Den starka kostnadsökning som drabbar kommunerna till följd av ett högt löneavtal motsvaras av höjda skatteintäkter. Med den ordning som finns kommer dessa emellertid kommunerna till del först . kan kommunerna t. o. m. ha tvingats höja skatten för att klara ut situationen. Detta är ingen bra ordning. Regeringen bör därför pröva förutsättningarna att skapa ett mer samband mellan löneutveckling och kommunernas skatteintäkter. Statens insatser måste särskilt gälla den kommunala skatteutjämningen. Regeringen måste agera i denna fråga innan det kommunala budgetarbetet kommit in i sin slutfas. Överläggningar bör tas upp med . Ett skatteförslag skall medverka till att skapa bra förutsättningar för en Så kan en samhällsekonomiskt och fördelnings- Mot. 1987/88 politiskt acceptabel uppgörelse nås. Det av regeringen införda schablonavdraget gynnar bara dem som inte har utgifter för inkomsternas förvärvande. Dessutom undantas pensionärerna/småföretagarna från detta avdrag. Schablonavdraget bör därför enligt vår åsikt sänkas med . Denna post ingår i finansieringen av vårdnadsbidragsreformen. Vidare bör en uranskatt införas som finansieringskälla för en sänkning av skatten på arbete. Även andra råvaruskatter kan prövas. Dessa stimulerar till återanvändning och ger incitament till en teknikutveckling mot mer resurssnål produktion. Erfarenheterna bör lämpligen hämtas från det danska råvarusystemets uppbyggnad. Enligt vår uppfattning är miljöavgifter en annan intäkt vilken kan finansiera en skattereform. har i en särskild motion förespråkat ett systematiskt användande av miljöavgifter för att minska utsläppen även under givna tillståndsnivåer. Avgifterna skall motsvara de samhälleliga kostnader som utsläppen orsakar. En femte källa är en breddad skattebas för mervärdeskatten. Med denna inriktning på en skattereform gynnas sparande, arbete, företagande, miljöhänsyn, hushållning och decentraliserat ägande. skatteförslag kan schematiskt beskrivas på följande sätt: Sänkt skatt Höjd skatt Statlig inkomstskatt x Skatt på mat x Skatt på uran x Skatt på olja x Skatt på sällanköpsvaror x Skatt på alkohol x Skatt på tobak x Skatt på naturresurser x I kompletteringspropositionen aviserar regeringen en skärpning av generalklausulen i skattelagstiftningen. När socialdemokraterna fick majoritet val förändrade de generalklausulen så att den omgavs med större osäkerhet för den enskilde. har i motioner förordat att reglerna av rättssäkerhetsskäl borde utformas i enlighet med det ursprungliga beslutet. Enligt mening är de principiella rättssäkerhetsaspekterna av sådan räckvidd att, därest de ursprungliga reglerna inte återinförs, bör besluta upphäva reglerna om en generalklausul i skattelagstiftningen. 5.5 Inkomst- och förmögenhetsfördelningen En förutsättning för ett demokratiskt samhälles utveckling är att välståndet fördelas på ett rättvist sätt dels mellan olika grupper av människor, dels mellan människor i olika delar av landet. Alla måste ha en ekonomisk grundtrygghet. Detta gäller särskilt vid ålderdom, sjukdom, handikapp och arbetslöshet. Den allmänna försäkringen har mer och mer blivit en försäkring mot inkomstbortfall.