ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02Fö404 · 1988-01-17 00:00:00 — 1987/88 :Fö404 om delgivningen av postförsändelse från militär myndighet Värnpliktiga har enligt värnpliktslagen lagstadgad skyldighet att till militär myndighet anmäla adressförändring och även att utkvittera postförsändelse från sådan myndighet. Skyldigheterna är straffsanktionerade och den som underlåter att fullgöra dessa, kan dömas till böter, högst . En allmänt hållen straffsanktionerad skyldighet att utkvittera postförsändelse kan vålla tillämpningsproblem. Exempel finns där värnpliktig inte utkvitterat av postverket aviserad rekommenderad försändelse och till följd av detta ställts till ansvar för förseelse mot värnpliktslagen. I brottmålet måste det kravet upprätthållas, att åklagaren styrker att den tilltalade åsidosatt skyldigheten. Det är inte tillfredsställande att behöva förutsätta, att en avi om en försändelse från militär myndighet verkligen har mottagits därför att posten har noterat, att avi och påminnelsea vi har sänts ut men där man inte säkert vet, att avierna har kommit adressaten till handa. För att straffa den försumlige bör det krävas, att det är visat, att denne verkligen mottagit en handling, postavi eller liknande, som visar att en postförsändelse från militär myndighet finns att utkvittera. Det bör alltså med andra ord krävas någon form av bevis att adressaten fått del av aviserandet. I många andra sammanhang ställs uttryckligen krav på delgivning. Denna sker då enligt delgivningslagen. Enligt huvudregeln har delgivning skett om den sökte har mottagit handlingen. Bevis om detta kan fås på olika sätt, t. ex. delgivningskvitto, mottagningsbevis eller intyg. En stämningsansökan i brottmål skall exempelvis delges den tilltalade. Värnpliktslagen ändrades 1969 och fick då sin nuvarande lydelse. bestämmelse om utkvittering av postförsändelse var annorlunda utformad. Där angavs klart, att den värnpliktige skulle ha mottagit avi om försändelse för att han sedan skulle kunna dömas för underlåtenhet att avhämta, utkvittera eller motta försändelsen eller underlåta att ta del av innehållet. I förarbetena till ändringen sägs inget om att lagstiftaren avsett en saklig ändring i detta avseende. Det skall tilläggas, att den i värnpliktslagen övergivna konstruktionen har behållits i civilförsvarslagen, där för övrigt också den strängare påföljden dagsböter finns kvar. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av värnpliktslagen så att delgivning av postförsändelse från militär myndighet alltid skall ske. 1987/88 Fö404
mot · GB02Fö405 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö405 av m. fl. om uppskov i samband med militära En ung man, som på grund av arbetsmarknadsskäl blev antagen till undersköterskeutbildning, blev inkallad till militär repetitionsövning. Denna inföll under en intensiv teoriperiod i undervisningen och att vara frånvarande kan bli förödande för studieresultatet. Ansökan om uppskov avslogs. Avbryter han sina studier mister han sin elevplats som kommer att stå tom och ger samhället en utbildad undersköterska mindre detta år. Vi anser, att det förutom att det innebär onödiga påfrestningar för individen också är ett slöseri med samhällets resurser. Vi förmodar att samma ordning tillämpas även inom andra utbildningsområden än inom vårdutbildningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att förbättra möjligheterna för uppskov i samband med militära repetitionsövningar. () ()
mot · GB02Fö406 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö406 av och () om militärområdesindelningen I en utredning inom försvarsmakten föreslås ändrad militärområdesindelning. a. är tanken att Bergslagens militärområde med stab i sammanslås med Östra milot som har sin stab i . En sammanslagning föreslås också ske av Västra och Södra militärområdena. Därmed skulle antalet milon minska från nuvarande sex till fyra. Som skäl till förändringarna anges minskade kostnader. Det är emellertid tveksamt om tänkta besparingar står i rimlig proportion till de svårigheter och problem som en ändring skulle medföra. Dit hör att allt för stora uppgifter skulle falla på cheferna i så befolkningsrika militärområden som föreslås. Ett skulle omfatta bl. a. , , , och . Den sammanslagning som skulle äga rum av Västra och Södra milot skulle leda till ett gigantiskt ledningsansvar av hela . Riskfyllt för civila delarna Vid tidigare ställningstagande till milo- och civilområdesindelning har fastslagits att dessa indelningar ska följas åt, dvs. vara geografiskt identiska. Det torde inte vara praktiskt lämpligt att frångå denna organisationsform. Skulle den tänkta ändringen av miloindelningen ske skulle således lika stora civilområden uppstå. Detta kritiseras skarpt från civilt håll inom totalförsvaret. Man förutser omfattande negativa följder, särskilt vad gäller ledningsfunktionerna. Det skulle med andra ord vara ytterst riskfyllt att skapa så stora och befolkningsrika milo-civo-områden som förslagsställarna tänkt sig. års försvarsbeslut förelåg i regeringens proposition förslag om ändrad miloindelning som i huvudsak innebar att milo Bergslagen skulle upphöra. Dåvarande överbefälhavaren redovisade ytterst starka operativa och säkerhetspolitiska skäl för att bibehålla milo Bergslagen och den nuvarande miloindelningen även i övrigt. Starka skäl talade också för att en milostab finns förlagd just i västra delarna av , framhölls det från försvarsledningens sida. beslöt att avslå regeringsförslaget om ändrad miloindelning. Några yttre omständigheter har inte förändrat situationen. Det föreligger således lika starka skäl som tidigare för att bibehålla nuvarande milo-civo-indelning. Skulle ändå en sammanslagning ske och milo Bergslagen beröras är det vår bestämda uppfattning, grundad på bedömningar av olika sakkunniga befattningshavare inom totalförsvaret, att en militärområdesstab ska finnas i västra delarna av . Med andra ord bör den ligga kvar i . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts dels om bibehållande av nuvarande militärområdesindelning, dels om att i den händelse ändring sker, en milostab fortfarande skall finnas i . () () 1987/88 FÖ406
mot · GB02Fö409 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö409 av () om reglerna för frikallelse av värnpliktiga värnpliktsutbildningskommitté behandlade i sitt betänkande Befrielse från värnpliktstjänstgöring (SOU 1986:43) de problem som i vissa fall kan bli följden av att en värnpliktig frikallas. Skälen för frikallelse uttrycktes ibland med en vokabulär som kunde ligga den frikallade till last under senare skeden i livet. Kommittén behandlade däremot inte frågan om det också förekommer en viss spekulation för att bli frikallad. som gått har en diskussion blommat upp om det bland artister spekuleras i att bli frikallad för att inte spoliera karriärmöjligheterna. Många unga killar upplever säkert att det där med "lumpen infaller . För några stör det utbildningen, utvecklingsmöjligheterna på arbetsplatserna eller familjebildningen. Det är svårt att tänka sig att någon grupp skulle ha det lättare. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en översyn av reglerna för frikallelse i vissa fall.
mot · GB02Fö410 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö410 av () om alkoholförbud på marinens fartyg under övning Även ombord på marinens fartyg finns en officersmäss. I denna serveras, likväl som på land, alkoholhaltiga drycker. Detta motiveras med att officerarna skall ha möjlighet att ta ett glas när de är lediga. Frågan är emellertid om detta är lämpligt. I tider av, tyvärr, återkommande ubåtsjakt kan ett fartyg snabbt, och utan förvarning, dras in i operativ tjänstgöring. I en dylik situation är det inte lämpligt med onykter personal ombord, personal vars ledighet snabbt kan utbytas mot tjänstgöring. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om alkoholförbud på marinens fartyg.
mot · GB02Fö411 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö411 av och () om flyttning av Fo 18 till saknar län militära fredsförband, sedan F 12 lades ned och Fo-staben flyttades till . Detta är beklagligt och olyckligt ur beredskapssynpunkt. Fo 18, omfattande försvarsområde, har sin stab förlagd till ,och alltså utanför det egna länet. Olägenheterna med denna ordning är många. Låt oss nämna några. - Planläggning, samarbete och övningar måste ske i samarbete och tillsammans med berörda organ. Täta kontakter måste tas med länsstyrelse, landsting, kommuner och frivilligorganisationer i län. Dessa kontakter försvåras genom nuvarande lokalisering. - län har ett utsatt läge med en lång kuststräcka och gränsar till där gränskränkningar och andra incidenter förekommer. Ur beredskapssynpunkt är det därför en stor nackdel att försvarsområdesstaben inte finns inom det område som skall bevakas. - De täta resor som personal ur Fo:s stab måste göra mellan och - i stort sett - innebär ett dåligt utnyttjande av befattningshavarnas tid. Problemen med förläggningen av Fo 18 till har uppmärksammats i senaste försvarsbeslut. Åt ÖB har uppdragits att se över frågan. Något beslut i denna riktning har dock ej tagits. Vi anser det angeläget att flyttningen av Fo 18 till genomföres. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om flyttning av försvarsområdesstaben för försvarsområde, Fo 18, från till .
mot · GB02Fö412 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö412 av () om värnpliktiga skyddsombud Enligt arbetsmiljölagen, AML, 6 kap. 2 och 14 §§, skall skyddsombud utses vid alla arbetsställen som regelbundet sysselsätter minst 5 arbetstagare. Dessa skyddsombud får stoppa farliga moment och övningar. De värnpliktiga räknas inte som arbetstagare i detta fall. Enligt skadeståndslagen, SKL 6:4, som reglerar skadeståndsärenden, står det att arbetstagare som genom fel eller försummelse Som arbetstagare räknas i detta fall även värnpliktiga och kvinnor som genomgår värnpliktsutbildning. Varför räknas de värnpliktiga som arbetstagare när de skadat någonting, men inte när de vill förhindra att någonting eller någon skadas? De värnpliktiga skyddsassistenterna borde ges utbildning till och utses som skyddsombud. Detta skulle ge dem möjlighet att stoppa farliga moment under utbildning och övning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om värnpliktiga skyddsombud.
mot · GB02Fö414 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö414 av () om vakttjänstgöringen Vid behandlingen av totalförsvarspropositionen behandlades frågan om värnpliktigas utbildning i vakttjänst. meddelade att inom övervägde man inte något särskilt uppdrag till överbefälhavaren att se över utbildningen i vakttjänst. förutsatte utskottet att överbefälhavaren noga följer utbildningen och ser till att utbildningen i vakttjänst motsvarar de krav som ställs på de viktiga bevakningsuppgifter som värnpliktiga har att utföra. planerar överbefälhavaren en förstärkning av bevakningen av våra mobiliseringsförråd för . Enligt uppgift skall inte denna bevakning skötas av värnpliktiga utan av särskilda bevakningsgrupper med enbart en l()-veckors utbildning. Jag ser detta som en mycket olämplig lösning. I stället för att skapa en ny grupp med otillräcklig utbildning, borde man lyfta fram och förstärka utbildningen i vakt- och bevakningsuppgifter under den ordinarie värnpliktsutbildningen. borde uttala sig mot att det på detta sätt tummas på den allmänna värnplikten och värnpliktsutbildningstidens längd. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av utbildning i vakttjänst under värnpliktsutbildningen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en 10-veckors utbildad vaktstyrka för bevakningstjänst.
mot · GB02Fö415 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö415 av och () om en värnpliktig musikpluton inom milo Syd Enligt proposition 1984/85:1 har landstingen övertagit huvudansvaret för regionmusikavdelningarna i landet. Detta kommer att innebära att det militära försvarets krav på och behov av militärmusik inte kan nå tidigare omfattning eller utvecklas. Sex musikavdelningar profilerade som biåsorkestrar kommer att svara för försvarsmusiken vid militära förband. 1 nämnda proposition uttalas också att den militärmusikaliska traditionen skall tas till vara och utvecklas. Militärmusik är förknippad med traditioner långt tillbaka i tiden, då även förbanden hade egna militärmusikkårer. Intresset för militärmusik har alltid varit stort inom försvaret, vilket i sammanhanget varit kulturbärare vad gäller biåsorkestermusik. För att komplettera militärmusiken startades bl. a. genom initiativ av (), (motion 1978/79:252), en försöksverksamhet med värnpliktig musikpluton. Försöket blev så lyckat och uppskattat att plutonen fr. o. m. 1985 är permanent. Arméns musikpluton är den enda i sitt slag i . I musikplutonen ingår 60 instrumentalister, som på frivillig grund rekryteras från hela landet. Den musikaliska verksamheten omfattar konserter för biåsorkestermusik av ceremoniell karaktär och figurativ marschmusik. Musikplutonen framträder bl. a. i samband med statsbesök och parader. Antalet framträdanden både i och utanför visar att musikplutonens verksamhet är mycket uppskattad och eftersökt. Det borde därför nu vara dags för en utökning av antalet musikplutoner. F. d. regionmusikavdelningen i med traditioner från Flottans musikkår med landsting som huvudman har att svara för försvarsmusik inom södra militärområdet. Inför omorganisationen har en gemensam musikplan framtagits för förbanden inom milo S. vunna erfarenheter är goda. Förbandens (motsv.) krav på och behov av tjänstemusik visar på ökat intresse för militärmusiktraditionerna. För en musikkår med begränsad numerär som Karlskronaensemblen innebär det dock problem att uppfylla önskemålen om spelningar. Jag föreslår därför inrättande av en ytterligare musikpiuton eller utökning av värnpliktiga musiksoldater vilka knyts till marinens musikkår i . Förutsättningarna att bibringa musiksoldaterna en god musikalisk utbildning och utveckling bör vara stora i . Vid musikavdelningen tjänstgör också personal som tjänstgjort som musikdirektörer vid Arméns musikpluton i . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inrättande av en musikpluton inom marinen med placering i . () () 1987/88 Fö415
mot · GB02Fö416 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö416 av m. fl. om sänkt pensionsålder för yrkesofficerare Det militära försvaret har vad gäller yrkesofficerskategorin en mycket ofördelaktig åldersstruktur. har andelen officerare inom åldersskiktet ökat kraftigt. Problem har uppstått och kommer säkerligen att accentueras att täcka behoven av yngre befäl i trupputbildningsuppgifter och för krigsorganisationen. I efterhand kan vi konstatera, att pensionsåldershöjningen för den militära personalen har lett till nackdelar som inte var kända när beslutet fattades. Strävan har varit, och är alltjämt, att minska de administrativa funktionerna inom försvaret. Resultatet har blivit att fler äldre har haft att konkurrera om färre antal befattningar som antalet yngre befäl med trupputbildning som huvudsaklig arbetsuppgift minskat. Det kan inte uteslutas att strävan att minska den militära administrationen motarbetats av lokala önskemål att placera många äldre befäl i just sådana befattningar. Än allvarligare än detta är enligt vår mening den förgubbning den höjda pensionsåldern medfört inom krigsorganisationen. Medan strävan i många andra länders försvar länge har varit att föryngra chefsskikten i krigsförbanden har utvecklingen i gått i motsatt riktning. Den moderna stridsmiljön kräver chefer med hög fysisk och psykisk uthållighet. Tal om att äldre krigsförbandschefer generellt har större erfarenhet, mognad och rutin har blivit ursäkter i stället för motiv för den äldre befälsstrukturen. Erfarenheterna från höjningen av pensionsåldern är nästan enbart negativa. Vi förordar därför en sänkning av pensionsåldern för yrkesofficerare till . Om motiv kan redovisas bör naturligtvis undantag kunna göras t. ex. för officerare i de allra högsta chefsbefattningarna. I samband med nedläggning av förband har tillämpats ett system med s. k. årlig ersättning. Det innebär att den som har kvar eller mindre till pensionsåldern vid förbandsnedläggningen har givits möjlighet att lämna tjänsten och få en ersättning motsvarande pension. Syftet har varit att visa social hänsyn till individen, alltså att vederbörande inte skall behöva flytta till annan ort, när förbandet upphör då han ändå bara har kvar i aktiv yrkesutövning. Metoden med årlig ersättning bör dock kunna användas även när motivet främst är att förbättra åldersläget för befälskåren. Möjlighet till avgång från bör därför erbjudas som en möjlighet för personal i vissa fall. Detta är inget som skall kunna påtvingas den enskilde, utan skall ses som ett erbjudande. Erbjudandet kan antingen utformas som en generell möjlighet för all militär personal eller, ännu hellre, som ett erbjudande inom en viss försvarsgren, truppslag eller region där åldersstrukturen är särskilt sned. Med hänsyn till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om sänkt pensionsålder för yrkesofficerare till samt om möjlighet för befäl att avgå ur aktiv tjänst med årlig ersättning . () () 1987/88 F5416
mot · GB02Fö417 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö417 om de värnpliktigas försäkringsskydd Den som fullgör värnpliktstjänstgöring omfattas av den statliga grupplivförsäkringen. gav grupplivförsäkringen den värnpliktiges familj ett reellt och bra skydd. Det betydde att om den värnpliktige skulle förolyckas så var, om barn och hustru saknades, föräldrarna förmånstagare till försäkringen. De erhöll då ett helt grundbelopp, vilket utgjorde . ändrades emellertid lagstiftningen varvid föräldrarna uteslöts såsom förmånstagare. Detta medför att just gruppen ensamstående värnpliktigas föräldrar drabbas extra hårt om en olycka med dödlig utgång inträffar. Fr. o. m. erhåller föräldrarna enbart begravningshjälp med 1/2 basbelopp. motsvarar det ca . Kostnaderna för en enkel begravning jämte gravvård kostar . Önskas något litet extra till begravningen räcker inte beloppet. Alltså måste dödsboet eller föräldrarna skjuta till pengar för begravning efter dödsfall i statens tjänst p. g. a. en pliktlag. Nivån på begravningshjälpen är också låg med hänsyn till att den värnpliktige kan ha haft lägenhet, företag, skulder och annat som kanske skall avvecklas. Det kostar både pengar och arbete och det i då föräldrarna måste känna det särskilt tungt efter en sons bortgång. Till detta kan läggas att ett dödsbo efter en värnpliktig förmodligen inte tillåts gå i konkurs även om tillgångarna ej skulle räcka för att täcka skulder och kostnader. Föräldrarna lär förmodligen skjuta till de pengar som behövs för att avsluta dödsboet på ett balanserat sätt. De flesta kommuner har sina skolelever försäkrade såväl under skoltid som fritid. Men för de unga män som efter avslutad skolgång är skyldiga att fullgöra värnpliktstjänstgöring finns försäkringar enbart under arbetstid. Olycksfallsförsäkring saknas för fritiden. De värnpliktiga har mycket låg ersättning och lever under sin värnpliktstid med begränsade resurser, vilket gör att de sällan skaffar sig något eget försäkringsskydd. Eftersom värnpliktstjänstgöringen är en skyldighet mot staten så borde också statens skyldighet gentemot den värnpliktige vara att bl. a. tillhandahålla ett fullgott försäkringsskydd. Den begravningshjälp som utgår till en ensamstående värnpliktigs föräldrar är ej tillräcklig. Nivån på beloppet borde justeras uppåt. Vidare borde staten tillhandahålla olycksfallsförsäkring för alla värnpliktiga också under fritid. 1987/88 Fö417^4-22 1 1987/88. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om de värnpliktigas försäkringsskydd i enlighet med vad som anförs i motionen. 1987/88 FÖ417
mot · GB02Fö419 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fö419 av andre vice talman () om myndigheter för försvarets personalfrågor Personalfrågorna i försvaret, både för värnpliktiga och för anställd personal, har utomordentligt stor betydelse för trivsel och arbete. Både för utbildningsresultat och för möjligheterna att behålla personalen i konkurrens med den civila arbetsmarknaden är det nödvändigt med offensiva satsningar på åtgärder för människorna i försvaret. Grunden i personalarbetet ligger på lokal nivå, och det är angeläget att man där har stor rörelsefrihet i fråga om befogenheter. ÖB och försvarsgrenscheferna skall inrikta personalpolitiken i stort. Deras staber bör därför ha en överblick i stort. Däremot bör inte löpande handläggning av frågor om regler och tillämpning ligga där. Med denna syn på fördelning av uppgifter kan ifrågasättas om så pass stor del av frågorna om personalvård och socialtjänst som ska ligga i försvarsstaben. a. frågor om värnpliktigas resor har centraliserats till försvarsstaben. kallas den enhet som sysslar med detta i försvarsstaben för planeringssektion 4, tidigare hette den försvarsstabens personalvårdsavdelning. Enheten har intagit en särställning, genom att mer än staben i övrigt syssla med verkställighetsfrågor. Ett alternativ till nuvarande ordning är att överföra uppgifter av verkställighetskaraktär till förvaltningsmyndigheter. Alternativt kan uppgifterna ligga kvar i en särskild enhet i försvarsstaben men att denna enhet samlokaliseras med de myndigheter som sitter inne med fackkunskap på området. Den största samlade kunskapen i försvaret om personalfrågor finns i . Försvarets civilförvaltning har omfattande kunskap om bl. a. frågor om familjebidrag, värnpliktsförmåner, reseförmåner, omstationering, lönefrågor, arvoden, pensioner, semester, tjänstledighet, arbetstidsförmåner, arbetsrätt, resefrågor, ekonomisystem. Den del av försvarets förvaltningsskola som sköter den samlade utbildningen i personalhantering finns också i . Där ligger också den enhet inom där man sysslar med psykologi och andra kunskapsområden som direkt gäller människan i försvaret. är den centrala myndigheten för uttagning och placering av värnpliktiga. Också försvarets sjukvårdsstyrelse har viktiga uppgifter rörande försvarets personal. Värnpliktiga och anställda är försvarets största resurs. Kunskapen om hur man på bästa sätt utvecklar denna resurs finns till stor del alltså redan nu i . Ett överförande av uppgifter från nuvarande försvarsstab till myndigheter i skulle sannolikt innebära en effektivisering. Det skulle också ligga väl i linje med strävandena att delegera ut uppgifter som i 1987/88 FÖ419 Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om överföring av verkställighetsuppgifter rörande försvarets anställda och värnpliktiga från försvarsstaben till myndigheter i . dag ligger i , vilket uttalat sig för rörande statsförvaltningen i stort. En ännu starkare markering av som för försvarets personalhantering och personalutveckling ligger därför i linje med både försvarets intresse och regionalpolitiska önskemål.