mot · GB02So243 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :So243 av m. fl. (m) om alkoholpolitik och missbrukarvård Alkoholmissbruket är vårt största sociala problem. Men mer exakt hur stort problemet är vet vi inte. Statistiken är bristfällig och ofta föråldrad. De uppgifter som finns bygger i stor utsträckning på mekanisk framräkning av mycket gamla undersökningsresultat. Med en så bristfällig kunskap om missbruket och dess skadeverkningar blir alla försök att minska missbruket och begränsa eller bota skadorna trevande och föga effektiva. Bäst kända är, efter de senaste årens intensiva forskning, de medicinska skadorna. Men även här rör vi oss med osäkra uppgifter. De alkoholframkallade dödsfallen har varit mellan 6 100 och 6 350 . Men då är att märka att dessa siffror avser ett mycket begränsat antal s. k. underliggande diagnoser; det faktiska antalet alkoholrelaterade dödsfall är mycket större, enligt flera forskare troligen ungefär fyra gånger så stort. Men vi vet inte säkert. Av alla platser i den slutna akutsjukvården torde och inom den psykiatriska vården vara upptagna av patienter med alkoholberoende sjukdomar. Men vi vet inte säkert. Om vad missbruket kostar samhället, mätt i ekonomiska termer, går uppgifterna vitt isär. En ofta anförd uppgift är ca men den siffran är inte mycket mer än en enkel inflationsuppräkning av mycket gamla undersökningsresultat. Det är självfallet inte omöjligt att få fram aktuella och mer tillförlitliga uppgifter. Men någon måste ta initiativ, och forskningsresurser måste avdelas för ändamålet. Om alkoholmissbrukets sociala skadeverkningar en mångfacetterad social tragedi har vi inte heller någon säker och heltäckande kunskap. Vi vet att de gröva våldsbrotten mord, dråp, vållande av annans död, misshandel och våldtäkt ökar . har antalet anmälda sådana brott ökat från ca 25 000 till ca 35 000 . Det är också känt att de flesta våldsbrott begås under påverkan av alkoholberusning. Forskare anser att tre av fyra våldsbrott skall helt eller delvis skrivas på alkoholens konto. Men vi vet inte säkert. Av alkoholmissbrukets svåra konsekvenser är de familjesociala skadorna de mest brutala. Det finns minst 300 000 alkoholister i . Nära dem lever en miljon människor hustrur, män och barn för vilka allt tal om social välfärd närmast är ett hån. Särskilt utsatta är barnen i missbrukarhem. Deras situation har ytterligare förvärrats i takt med att antalet alkoholiserade kvinnor ökat starkt. Det finns delstudier som visar på en skrämmande omfattning av fysiskt och psykiskt lidande för barnen. I en grupp på 153 barn, vilkas hemförhållanden varit föremål för rättslig prövning och vilkas problem följts upp av docent och åklagare , hade fyra barn sett sina mödrar misshandlas till döds av fäderna. Och mer än 100 000 barn i lever i missbrukarhem. I socialutskottets yttrande (SoU 1986/87:2y) framhöll utskottet: Bl. a. behövs en kartläggning av alkoholmissbrukets ekonomiska och sociala skadeverkningar för missbrukarnas familjer och omgivning. Särskilt viktigt är att få till stånd en undersökning av förhållandena för barn i missbrukarfamiljer. En knapp riksdagsmajoritet avvisade socialutskottets framställning, men behovet av de begärda undersökningarna är minst lika stort . Mycket kompetenta forskargrupper inom barnmedicin, barnpsykiatri, socialmedicin och sociologi har utarbetat projektplaner för sådana undersökningar, och dessa sägs kunna genomföras på maximalt . Barnens mycket utsatta situation i missbrukarhemmen kan inte lämna någon oberörd. Men först behövs gedigen kunskap om problemen. Det är angeläget att regeringen tar initiativ till en omfattande vetenskaplig kartläggning av alkoholmissbrukets medicinska, ekonomiska och sociala skadeverkningar och att därvid barnens situation i missbrukarhem särskilt uppmärksammas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Svensk alkoholpolitik och alkoholdebatt har länge varit fixerad vid den s. k. totalkonsumtionen. I den mån Systembolagets försäljningssiffror ger något mått på konsumtionen hembränning, smuggling, turistimport och snabbvinstillverkning faller ju utanför var utvecklingen gynnsam ; totalkonsumtionen sjönk med bortåt . Men har kurvan planat ut och vänt uppåt igen. Ett ökat drickande har kunnat konstateras särskilt bland ungdom och kvinnor. står det klart att de svåraste medicinska och sociala skadorna av alkoholmissbruket ligger kvar på en minst oförändrat hög och helt oacceptabel nivå. Ingen bestrider att det finns ett samband mellan totalkonsumtion och alkoholskador. Men sambandet är varken enkelt eller entydigt. Om konsumtionsminskningen åstadkoms genom åtgärder som främst tar sikte på låg- och måttlighetskonsumenter, så kan de statistiska effekterna bli betydande utan att de svåra alkoholskadorna nämnvärt påverkas. Detta torde vara vad som i betydande utsträckning skett i . Vi lär inte komma till rätta med de svåra medicinska och sociala alkoholskadorna förrän vi finner alkoholpolitiska instrument som riktar sig direkt till storförbrukarna, de av befolkningen sorn ensamma dricker av all sprit som konsumeras i landet. Det är inte lätt att utforma en alkoholpolitik specifikt mot det grava missbruket, då det uppenbarligen varken politiskt eller i den allmänna opinionen finns underlag för en allmän inköpsbegränsning ens på försök. Information har varit lösenordet , och vissa resultat har väl också nåtts på den vägen. Det tyngsta missbruket påverkas knappast genom upplysning de flesta alkoholister vet mycket väl vad det handlar om och super mot bättre vetande men det har givetvis sitt värde om något mindre utsatta grupper kan fås att minska sitt drickande och därmed krympa rekryteringsunderlaget för gruppen egentliga alkoholister. Alkoholproblemen i det svenska samhället kan aldrig vårdas bort utan stöd av en alkoholpolitik som håller tillbaka alkoholkonsumtionen, och då särskilt bland storförbrukarna. En sådan alkoholpolitik kan aldrig utformas så, att den inte alls berör dem som är eller uppfattar sig själva som problemfria. Därför kan heller ingen alkoholpolitik bli effektiv utan att accepteras av en bred opinion. För att en restriktiv politik skall få avsedd effekt krävs dels att den inte i onödan innefattar en mängd detaljregleringar som de flesta uppfattar närmast som trakasserier som gör föga eller ingen nytta, dels att opinionen är förberedd genom en god information. Ju fler som får klart för sig alkoholmissbrukets enorma medicinska och sociala skadeverkningar, desto större måste rimligen beredvilligheten bli att acceptera de nödvändiga åtgärderna för att begränsa missbruket. Även av detta skäl är det ytterst angeläget att den vetenskapliga kartläggning av alkoholskadorna som berörts i den första delen av denna motion kommer till stånd och att resultaten ges bredast möjliga spridning. Det finns ingen effektivare information än den som förmedlar fakta. Stöd åt enskilda initiativ Ideell verksamhet utgör ett viktigt och omistligt inslag i den totala kampen mot missbruket. De alternativa behandlingsformerna och det engagemang som där kommer till uttryck bör stimuleras och uppvärderas. Alternativen ger ofta en bättre rehabilitering än motsvarande verksamheter i offentlig regi. Inom alkoholistvården i behandlas sällan någon annan än alkoholisten själv. Men erfarenheten visar att det ofta är nödvändigt att ta med även alkoholistens familj i rehabiliteringsprogrammet. Vi vill därför erinra om t. ex. de insatser som görs av , där bl. a. just familjevården varit mycket framgångsrik. Det är oftast svårt för en ideell organisation att starta ett behandlingshem eller annan rehabiliteringsverksamhet. Osäkerheten är stor och initialkostnaderna höga. Det finns därför anledning att från statens sida höja ambitionsnivån, då det gäller att stimulera och stödja sådana initiativ. Vi föreslår att anslaget H 3 Bidrag till organisationer räknas upp med ytterligare , som tillförs fördelningsposten bidrag till organisationer som bedriver rehabiliteringsarbete. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en vetenskaplig kartläggning av alkoholmissbrukets medicinska, ekonomiska och sociala skadeverkningar med särskilt beaktande av barns situation i missbrukarhem, 2. att vid behandlingen av propositionen 1987/88:100, bilaga 7, anslaget H 3 Bidrag till organisationer, för / 89 anvisar , samt att den i förhållande till regeringens förslag med sålunda beslutade förhöjningen skall tillföras fördelningsposten bidrag till organisationer som bedriver rehabiliteringsarbete. () () () t inger (m) () () ()