mot · GB02Sk309 · 1988-01-11 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk309 om begränsning av marginalskatten för folkpensionärer med låg pension Folkpensionärer har rätt till ett extra avdrag vid beräkning av beskattningsbar inkomst. Avdraget är högst vid en nivå motsvarande folkpension och pensionstillskott och reduceras på grund av dels inkomster över denna nivå, dels förmögenhet . Reduceringsreglerna leder till att folkpensionärer med låg pension kan drabbas av mycket höga marginaleffekter. Minskningen av det extra avdraget vid ökad inkomst leder nämligen till att av inkomsten får erläggas i ökad skatt i lägre inkomstlägen. Om inkomsten består av ränta på besparingar kan - som redovisas i denna motion - marginaleffekten på grund av ränteinkomsten bli när man tar hänsyn till skatteökningen som följd av dels ränteinkomsten, dels den förmögenhet som ger ränteinkomsten. Även det kommunala bostadstillägget (KBT) för pensionärer är inkomstrelaterat och påverkas dessutom av förmögenhet, eftersom inkomsten vid beräkning av KBT höjs av förmögenhet överstigande . Marginaleffekten för KBT är minst 33V) %. Reduceringsreglerna för folkpensionärers extra avdrag och för KBT är sådana att de sammanlagda marginaleffekterna blir synnerligen höga. I exemplet i motionen blir effekten ! De som främst drabbas av de orimliga marginaleffekterna är folkpensionärer med låg eller ingen ATP men med vissa besparingar. Åtgärder måste enligt min mening skyndsamt vidtas för att marginaleffekterna för denna ganska stora grupp av folkpensionärer blir rimliga. bör därför besluta att reduktionen av det extra avdraget på grund av förmögenhet avskaffas fr. o. m. taxering, alltså inkomster. bör också besluta att hos regeringen begära skyndsam översyn och förslag till ändrade reduceringsregler så att även marginaleffekten på grund av ökad inkomst för en folkpensionär begränsas. Den som har folkpension har vid beräkning av beskattningsbar inkomst rätt till ett extra avdrag, som för ensamstående pensionär vid taxering uppgick till högst . Det maximala avdraget tillgodoräknades den som hade en inkomst av . Avdraget minskades sedan med stigande inkomst och upphörde vid en inkomst av . Vid inkomstökningar närmast över nivån . blir marginalskatteeffekten och i högre inkomstlägen något lägre. Det extra avdraget reduceras dessutom på grund av förmögenhet om denna för ensamstående pensionär uppgår till . Förmögenhet i kr. 91 000- 97 000 Om förmögenheten är större än . upphör det extra avdraget helt. Dessa beloppsgränser har gällt fr. o. m. var gränsen 75 000 resp. . Vid beräkning av förmögenhet tas villa eller bostadshus på jordbruksfastighet, som utgör pensionärens permanenta bostad, av taxeringsvärdet. Alla övriga tillgångar tas upp till fulla värdet. Eftersom insatslägenhet därigenom behandlas annorlunda än eget småhus begärde jag i en motion 1983 (1982/83:1192) att värdet av insatslägenheter skulle reduceras lika som för villa vid förmögenhetsberäkning för fastställande av det extra avdraget. Motionen avslogs (SkU 1982/83:46) bl. a. med motiveringen att detta problem lämpligen bör uppmärksammas i den pågående översynen av bostadspolitiken i samband med utredningens prövning av övriga frågor rörande beskattning av bostadsrättsföreningarna och deras medlemmar. Några ändringar i enlighet med mitt motionskrav har dock inte genomförts. Reduceringsreglerna leder till orimliga marginaleffekter Genom att det extra avdraget reduceras både på grund av ökad inkomst och på grund av förmögenhet leder det till att exempelvis ränteinkomster på banktillgodohavanden kan medföra orimliga skatteeffekter. För att illustrera förhållandet vill jag återge ett autentiskt fall som redovisats till mig och som gjort skatteberäkningar på enligt PM och som jag även redovisat i min interpellation (1987/88:140) till finansministern. En ensamstående pensionär (änka) hade en sammanlagd pension på . Hennes förmögenhet uppgick till , vari ingick värdet av en bostadsrätt på . Ränteintäkterna uppgick till , och efter avdrag av sparavdraget, , ökades alltså hennes skattepliktiga inkomst med . på grund av ränteintäkten. Hennes taxerade inkomst blev alltså . Hennes extra avdrag i egenskap av folkpensionär reducerades på grund av inkomsten till , men på grund av förmögenheten dessutom till av detta belopp. Det extra avdraget blev alltså endast . Med en utdebitering av 30:75 uppgick hennes totala skatt för året till . Om denna änka i stället valt att på något sätt förbruka . av sina besparingar skulle hennes skattesituation blivit en helt annan. Med en bankränta på på dessa . skulle hennes ränteintäkter minskat med . till , av vilket belopp . beskattas efter avdrag för sparavdraget. Genom att hennes förmögenhet sjunker till . skulle det extra avdraget ej reduceras på grund av förmögenheten, eftersom gränsen för reduktion är . Genom förbrukningen av . och därav följande . lägre ränteinkomst skulle hennes extra avdrag bli . - i stället för . - och hennes skatt endast . Genom kapitalförbrukningen skulle alltså hennes skatt minskas från . till , således med ! Reglerna är faktiskt sådana att en ränteinkomst på . leder till en skatteökning på , vilket motsvarar en marginalskatteeffekt på . Men det räcker inte med detta. Även det kommunala bostadstillägget (KBT) för pensionärer är inkomstrelaterat och reduceras med 33V5 % av inkomsten. Vid beräkning av den inkomst som leder till reduktion av KBT höjs inkomsten av förmögenhet som för gift uppgår till . och för annan pensionär . I kommuner som har mer generösa regler för KBT än minimireglerna kan marginaleffekterna bli större. I det redovisade exemplet skulle ränteinkomstbortfallet på . ökat KBT med . Resultatet för denna änka på grund av att hon (ännu) inte förbrukat . av sina besparingar blev alltså dels högre skatt å , dels ett lägre KBT å . Den sammanlagda marginaleffekten blir alltså för henne ! Skillnaden mellan å ena sidan ränteintäkten å . och å andra sidan skatteeffekten och effekten på KBT tillsammans . blir , vilket då utgör hennes ökade disponibla inkomst om hon på ena eller andra sättet förbrukar . av sina besparingar. De med de lägsta pensionerna drabbas hårdast Jag har här tagit ett exempel på hur besparingar och därpå grundade ränteinkomster minskar det extra avdraget för en pensionär med låg pension. Varje inkomst utöver den låga pensionen har samma effekt på det extra avdraget, men genom att ränta och förmögenhet hör samman och båda påverkar det extra avdraget, ger den situationen den allvarligaste effekten. De pensionärer som främst drabbas av de nuvarande reglerna är de som har låg eller eller ingen ATP. Denna kategori pensionärer har undei sin yrkesverksamma tid antingen varit verksamma i något låglöneyrke eller avstått från förvärvsarbete utanför hemmet för att fostra sina barn, eller också bott inom områden där det varit svårt att få lämplig sysselsättning. Om de tillhör någon av dessa kategorier och dessutom genom träget arbete och sparsamhet lyckats spara ihop en del, kanske genom att de lyckats skaffa ett eget hus som de avyttrar , drabbas de av de av mig redovisade orimliga marginalskatterna. Skall dessa sparsamma låginkomsttagare verkligen få drabbas så av samhället? Skall sparsamhet få straffas på detta sätt? Det bör även observeras att reduktionen av det extra avdraget på grund av förmögenhet blir störst för en pensionär med inkomst just vid den nedre gränsen, alltså . 1986, och sedan successivt sänks allteftersom det extra avdraget reduceras som följd av högre inkomst. Anledningen till detta resultat är att förmögenheten leder till viss procentuell minskning av det extra avdrag vederbörande har rätt till enligt sin inkomst. Det är alltså folkpensionärer som helt eller nästan helt saknar ATP eller andra inkomster som drabbas hårdast skattemässigt på grund av att de har ett visst sparande. För folkpensionär med inkomst . påverkar förmögenheten inte inkomstbeskattningen, eftersom det extra avdraget upphör på grund av inkomstnivån. Jag vill även erinra om de nya arvsrättsliga regler som trädde i kraft . Genom dessa nya regler kommer den efterlevande maken - om ej den avlidne hade barn som ej också var den efterlevandes - att behålla hela boet, alltså makarnas förmögenhet. De nya arvsreglerna torde därför medföra att de av mig redovisade reglerna för reduktion av pensionärers extra avdrag på grund av ränteinkomster och förmögenhet kommer att drabba fler än . Vad gäller den sistnämnda kategorin angav finansministern i debatten efter svaret på min nämnda interpellation att vederbörande själv (kan) lösa problemet genom (att) helt enkelt avstå från del av arvet till förmån för de gemensamma barnen. Självklart är detta möjligt men avsikten med den arvsrättsliga reformen var ju att stärka den efterlevande makens ställning genom att han eller hon får behålla hela boet. Det är därför oförsvarligt att ha skatteregler som i vissa fall leder till ren förlust för en efterlevande att ha hela boet kvar. Reformer måste skyndsamt genomföras Med hänsyn till de icke försvarbara marginaleffekter som kan drabba vissa folkpensionärer enligt vad jag redovisat i denna motion måste, enligt min mening, ändringar av reglerna för beräkning av det extra avdraget genomföras utan dröjsmål. I svaret på min interpellation uppgav finansministern att arbete pågår inom och i utredningen (Fi 1987:07) om reformerad inkomstbeskattning i syfte att finna lösningar på problemet. Huruvida arbetet i departementet påbörjats i anledning av min interpellation eller pågått tidigare fick jag ingen uppgift om, trots direkt fråga. Några löften om att regeländringar skall företas gavs ej. Den nämnda utredningen skall enligt sina direktiv lägga fram förslag om reformerad inkomstbeskattning, så att nya regler kan tillämpas vid taxering. När det gäller metoder för att lösa de av mig aktualiserade problemen angav finansministern i den efterföljande debatten att det måste ske i samband med en allmän sänkning av inkomstskatten. Det är den enda möjliga vägen att gå, fastslog finansministern. Eftersom skatten för dessa berörda folkpensionärer till övervägande del utgörs av kommunalskatt vill jag starkt ifrågasätta att problemen kan lösas på det sätt som angavs i interpellationsdebatten. Några förslag kan alltså inte väntas från regeringen under innevarande år för att åtminstone delvis lösa marginalskatteproblemet för dessa grupper pensionärer. måste därför enligt min mening ta initiativ för frågans lösning. Som framgått av min redovisning för gällande regler och deras konsekvenser är det reduktionen av det extra avdraget på grund av förmögenhet som slår hårdast. Detta bör vara tillräckligt även för pensionärerna. Men de drabbas på grund av gällande regler av vad man skulle kunna beteckna som en extra förmögenhetsskatt redan från en förmögenhet på . Sparsamma folkpensionärer bör inte få sina besparingar dubbelbeskattade. Även detta är ett skäl för att avskaffa sambandet mellan det extra avdraget och förmögenheten. Eftersom det måste anses som helt otvetydigt att nuvarande reduceringssystem för det extra avdraget leder till orimliga resultat bör utan att avvakta utredningar o. d. fatta beslut under detta om att förmögenhet inte längre skall reducera det extra avdraget. Detta beslut bör innebära att denna ändring av reglerna tillämpas fr. o. m. taxering och alltså gälla inkomster. Ett riksdagsbeslut under innevarande om avskaffande av reduktionen av det extra avdraget på grund av förmögenhet skulle vara ett värdefullt första steg i strävan att begränsa marginaleffekterna för folkpensionärer med rätt till extra avdrag. Ett andra steg bör vara att se över vilka ändringar som i övrigt behöver göras för att få rimliga marginaleffekter för folkpensionärer med låga pensioner. Det skall upplevas som lönande för dem att öka sina inkomster och planera för sin ekonomi liksom för alla övriga skattebetalare. Med hänsyn härtill och till finansministerns i nämnda interpellationsdebatt lämnade uppgifter och synpunkter är det erforderligt att - utöver beslutet att avskaffa hänsynstagande till förmögenhet - beslutar att hos regeringen begära skyndsam översyn och förslag rörande ändrade reduceringsregler gällande inkomstnivåns påverkan på storleken av pensionärernas extra avdrag. Det bör därvid även prövas om vissa inkomster över folkpension, pensionstillskott och ATP helt bör undantas från att påverka det extra avdraget. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att folkpensionärernas extra avdrag vid beräkning av beskattningsbar inkomst fr. o. m. taxering inte skall reduceras på grund av vederbörandes förmögenhet, 2. att hos regeringen begär en skyndsam översyn och förslag angående den ökade inkomstens påverkan av folkpensionärernas extra avdrag i syfte att begränsa marginaleffekterna.