ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02Sk394 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk394 av och () om tvåårsregeln vid avdrag för dubbel bosättning Dagens arbetsliv präglas av en allt större rörlighet. Många människor byter arbete med mellanrum. Inom många yrken är det nästintill ett villkor att tjänstgöra på olika ställen i landet. Den vanligaste gruppen är byggnads- och anläggningsarbetare men även andra grupper, t. ex. massmediaarbetare som journalister och organisationsarbetare, dvs. de som arbetar för politiska, ideella, fackliga m. fl. organisationer, byter ofta arbetsplats. För de sistnämnda gäller ofta att den som bor ute i landsorten arbetar på förbundskansliet (oftast beläget i ). Omvända förhållandet gäller också. Detta ger naturligtvis erfarenheter och breddade kunskaper vilket är till nytta för framtida uppgifter. Det är däremot långt ifrån så att de vill flytta, bryta upp med familjen med allt vad det innebär, för kanske bara . Antalet veckopendlare ökar därför vilket naturligtvis medför ökade kostnader eftersom man har två bosättningsorter. finns möjlighet till skatteavdrag för dubbel bosättning men efter den tiden har endast byggnadsarbetare rätt till avdrag. Många andra har enligt vår mening lika starka skäl till avdrag, åtminstone för logikostnad, när man arbetar utom hemorten. Vi anser att inkomstskatteutredningen bör beakta detta i sitt fortsatta arbete. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det ökade behovet av förlängning av tvåårsavdraget för dubbel bosättning.
mot · GB02Sk395 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk395 av m. fl. (c) om avdragsrätt för arbetsrum i hemmet är det i beskattningssammanhang mycket svårt eller omöjligt att i deklarationen få godkänt för avdrag avseende arbetsrum i hemmet. Det ställs krav på separat ingång och det skall vara uteslutet att rummet skall kunna användas privat. Många människor har dock inkomster som grundas på verksamhet i hemmet, vilka måste tas upp till beskattning. Det gäller t. ex. kontorsdelen av en mindre rörelse. Detta förhållande skapar ofta kontroverser mellan skattemyndigheterna och deklaranterna vilket knappast bidrar till att skapa ett förtroende mellan skattemyndigheter och småföretagare. Det bidrar inte heller till att skapa ett småföretagarvänligt klimat i landet. De krav skattemyndigheterna ställer är orimliga. Man ställer närmast krav på omfattande ombyggnader av det egna hemmet för att få tillgodogöra sig avdraget. Vi anser att det borde vara lättare att få göra avdrag för arbetsrum, telefon och liknande för att stimulera till företagande och enskilda initiativ. En positiv bieffekt är minskat resande mellan hemmet och en skild från hemmet liggande kontorslokal. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ökade möjligheter till avdrag för arbetsrum i hemmet m. m. i enlighet med vad som i motionen anförts. (c) ()
mot · GB02Sk396 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88: Sk396 av () om avdragsreglerna för traktamente Nuvarande skatteregler för traktamentsersättningar innebär betydande olikheter i beskattningen. För offentliganställda uppstår sällan eller aldrig några problem och inte heller för enskilt anställda när hotellräkningen betalas direkt av arbetsgivaren. För den anställde, som själv råkar betala sin hotellräkning för att senare få denna ersatt av sin arbetsgivare och för egenföretagaren, blir det däremot inte möjligt att få avdrag för den faktiska kostnaden. Avdrag medges endast med det statliga nattraktamentets storlek (). Har avdrag gjorts med den faktiska kostnaden blir skillnaden mellan den faktiska kostnaden och det statliga traktamentet betraktat som inkomst. avlämnade traktamentsbeskattningssakkunniga (numera förmånsbeskattningskommittén) ett betänkande med förslag om nya traktamentsbeskattningsregler. har under en följd av år kritiserat bl. a. olikheterna i beskattningshänseende mellan å ena sidan statliga och kommunala befattningshavare och å andra sidan anställda i privat tjänst och betonat vikten av att bestämmelserna får en sådan utformning att de olika befattningshavarna kan beskattas likformigt. Från rättvisesynpunkt kan det inte accepteras att en enskilt anställd som själv råkar betala sin hotellräkning och sedan debiterar arbetsgivaren denna kostnad eller en egenföretagare inte skall ha möjlighet att erhålla avdrag för vad han faktiskt utgivit, medan motsvarande problem aldrig uppkommer för den offentligt anställde eller för den enskilt anställde där hotellräkningen betalas direkt av arbetsgivaren. Enligt min mening är det anmärkningsvärt att den i min motion påtalade frågan - liksom traktamentsbeskattningsreglerna i sin helhet - inte färdigbehandlats inom . Den fråga som jag här berört i min motion visar på ett orimligt förhållande och borde kunna ha rättats till utan någon längre prövningstid. Självklart borde - som också skatteutskottet uttalat - samma regler tillämpas för alla oberoende av anställnings- och redovisningssätt. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om sådan ändring i avdragsreglerna för traktamenten att egenföretagare och anställd som själv debiterar arbetsgivaren hotellkostnad får göra avdrag för den faktiska kostnaden i enlighet med det anförda. 1987/88 Sk396
mot · GB02Sk397 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk397 av () om värderingen av kundfordringar Enligt 41 § kommunalskattelagen skall inkomst av rörelse beräknas enligt bokföringsmässiga grunder. Därvid skall bl. a. hänsyn tas till fordringar och skulder. Värderingen av dessa skall i princip ske på bokslutsdagen. När det gäller värdering av utestående fordringar är den grundläggande regeln att all modern redovisning skall ske enligt försiktighetsprincipen. I vissa fall kan då inträffa omständigheter strax efter bokslutstidpunkten men under själva bokslutsarbetets gång som innebär att en fordran måste betraktas som en befarad eller t. o. m. konstaterad förlust, t. ex. genom konkurs. Det torde strida mot god bokföringssed att vid upprättande av bokslut redovisa en tillgång som fullgod när man känner till att den i princip är värdelös. Skattemässig avdragsrätt bör därför kunna medgivas för kundförluster som blivit kända även efter bokslutsdagen men under bokslutsarbetets gång. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär att får i uppdrag att vid tillämpningen av reglerna för värdering av kundfordringar tillåta att avskrivning må medges för kundförluster som konstaterats efter bokslutsdag men under bokslutsarbetets gång.
mot · GB02Sk398 · 1988-01-24 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk398 om skattefria underhålls- och reparationsfonder hos vissa ekonomiska föreningar m. fl. Ekonomiska föreningar och samfälligheter i kedjehus-, radhus- och villaområden, som har till uppgift att förvalta gemensamma byggnader såsom växlarcentraler för fjärrvärmeanläggningar, garagebyggnader, inköpa och tillhandahålla fjärrvärme till medlemmarna samt ombesörja skötsel och renhållning på gemensamma ytor, har med nuvarande skatteregler inga möjligheter att fondera kapital för reparationer och underhåll utan att tvingas betala skatt på kapitalavkastningen. Jämfört med andra föreningar med samma syfte föreligger här en orättvisa. I bostadsrättsföreningar finns t. ex. redan nu möjligheter att bygga upp reparations- och underhållsfonder utan att drabbas av beskattning. För ekonomiska föreningar av ovanstående karaktär, som ju inte drivs i vinstsyfte, blir konsekvensen att de som råkar bo där just för tillfället får ta hela kostnaden för t. ex. ett värmekulvertbyte. En sådan kostnad borde rimligen kunna slås ut genom fondering av kapital. Ett alternativ är att föreningen tar upp lån, men då drabbas medlemmarna av räntekostnader. Ytterligare ett alternativ är att föreningen drivs med ständigt underskott. Underskottets storlek anpassas därvid till aktuell fondering. Problemet med denna lösning är att den endast i begränsad omfattning är tillämpbar. Mot den här bakgrunden är ekonomiska föreningar och samfälligheter med syfte som ovan beskrivits orättvist behandlade jämfört med t. ex. bostadsrättsföreningar. Det kan tyckas onödigt eftersom den ekonomiska föreningen i övrigt erbjuder administrativa föredelar, vilket är viktigt för människor som vid sidan av arbete och andra uppdrag åtar sig att vårda och sköta gemensamma angelägenheter i ett villaområde. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ekonomiska föreningar och samfälligheter i kedjehus-, radhus- och villaområden ges möjligheter att bygga upp obeskattade fonder för reparationer och underhåll av för medlemmarna gemensamma anläggningar.
mot · GB02Sk399 · 1988-01-25 00:00:00 — av m. fl. om avdragsrätt för arbetsrättsligt skadestånd Regeringsrätten meddelade i en dom med stor majoritet att arbetsrättsligt skadestånd skall anses som driftskostnad och vara avdragsgill i arbetsgivarens rörelse. Därefter genomdrev den socialdemokratiska regeringen med vpk:s hjälp en lagändring som avskaffade denna rätt. Förbudet mot avdrag strider enligt vår mening mot grundläggande principer i svensk beskattningsrätt. Det belopp som är skattepliktigt hos mottagaren bör också vara avdragsgillt hos utgivaren av beloppet. Genom förbud mot avdraget rubbas symmetrin i skattesystemet. Arbetsrättsliga regler återfinns i en mängd olika lagar, däribland MBL och semesterlagen. Bestämmelserna är i stor utsträckning både svåröverskådliga och svårtolkade. Det kan knappast anses som onormalt eller orimligt att en arbetsgivare omedvetet bryter mot någon av dessa bestämmelser eller mot kollektivavtal och ådrager sig skadestånd. Dessutom finns möjligheten för domstolen att ta hänsyn till skatteeffekter då skadeståndet fastslås. Vi anser därför att allmänt skadestånd vid åsidosättande av arbetsrättsliga regler bör utgöra en avdragsgill kostnad för företaget. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om återinförande av arbetsgivares avdragsrätt för allmänna skadestånd inom arbetsrätten. () (c) () () 1 1987/88.
mot · GB02Sk400 · 1988-01-24 00:00:00 — Motion till 1987/88: Sk400 om beskattningen av kyrklig egendom beslöt att befria kommunerna från såväl statlig som inkomstskatt. I begreppet kommun ingår såväl landsting, borgerlig kommun som kyrkokommun. Till sistnämnda skattebefriade kommun kyrkokommun - räknas bl. a. pastorat och församling. I en del församlingar står dock kyrkan som ägare till vissa tillgångar, t. ex. jordbruksfastigheter. Äganderätten till dessa fastigheter har i regel tillkommit genom testamente, arv eller gåva. 1 detta fall beskattas avkastningen med en statlig skatt på . Om däremot församlingen står som ägare är avkastningen skattefri. Enligt min mening är det församlingarna som i bägge fallen är den verklige mottagaren. Avkastningen skall användas för kyrkliga ändamål. Enligt min uppfattning borde därför den egendom som av en eller annan anledning kommit att betecknas som kyrkans egendom också befrias från beskattning. I proposition 1984/85:70 som behandlar skattskyldigheten för kommuner citeras ett avsnitt av kammarkollegiets yttrande där samma åsikt framförs: Kollegiet vill emellertid göra gällande att som en konsekvens av förslaget om total skattebefrielse för kommuner total skattebefrielse bör inträda även för församlingskyrkas fastighet, eftersom avkastningen av sådan egendom kommer uteslutande församlingen till godo. Beskattning av församlingskyrkas egendom drabbar alltså enbart församlingen trots att den i princip skall vara befriad från skatt. Den skillnad i beskattning som uppstår om kyrkliga kommunerna befrias från skattskyldighet medan församlingskyrkor (och domkyrkor) alltjämt skall betala inkomstskatt framstår som omotiverad och ologisk. Jag delar kammarkollegiets uppfattning och anser att bör besluta ändra lagstiftningen så att egendom tillhörig en till tillhörig lokalkyrka, domkyrka o. d. bör liksom kyrkokommunerna befrias från den statliga inkomstskatt som utgår. Med anledning av vad som anförts hemställs att beslutar att egendom tillhörande en till tillhörande lokalkyrka, domkyrka o. d. skall liksom kyrkokommun befrias från skyldighet att erlägga inkomstskatt.
mot · GB02Sk401 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk401 av () om tudelning av inkomster När det gäller satsningarna i inland har en av de stora stötestenarna varit svårigheten att rekrytera nyckelpersoner till företag. Inom den offentliga sektorn är det främst rekryteringen av läkare i vårdcentraler i inre som har medfört problem. Ett av de främsta hindren för rekrytering av nyckelpersoner är att det oftast är två yrkesarbetande i en familj. Det är svårt för den medföljande mannen eller kvinnan att finna ett arbete på den nya orten. Det tar ofta tid att hitta ett lämpligt arbete. Denna situation medför att många inte vågar riskera att den ena parten blir arbetslös och säger därför nej till anställningen. I annat fall skulle familjen tvingas till en sänkt ekonomisk standard. Skattesystemet är utformat så att inga hänsyn tas till hur många som skall leva på inkomsten. Därför blir skatten hög om det endast är en inkomsttagare. Delas i stället samma inkomst på två personer blir det lägre skatt. En frivillig delning av inkomsten mellan makarna skulle säkert bidra till att flera vågar flytta till t. ex. även om inte båda makarna har arbete den . I direktiven till den nya regionalpolitiska utredningen antyds att man även är beredd att se över stimulanser av det här slaget. Den föreslagna förändringen är administrativt enkel och skulle ge betydande stimulanser i förhållande till minskade skatteintäkter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om frivillig tudelning av inkomster. 1* 1987/88.3sami.
mot · GB02Sk402 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk402 om rätt till extra avdrag för pensionärer med skattefri livränta Skattefria livräntor och skattefri del av exempelvis AGS-försäkringar m. fl. skattefria ersättningar skall som framgår av benämningarna inte träffas av någon skatt. Så blir inte heller fallet om den till vilken ersättningen utgår inte uppnått pensionsåldern. När detta inträffar uppstår emellertid ett orimligt orättvist förhållande. Genom beräkningssättet för extra avdrag för pensionärer uppstår för vissa en indirekt skattebelastning. Denna är omvänt proportionell mot pensionens storlek. För den som har så låg pension att vederbörande är berättigad till extra avdrag uppstår en skatteeffekt. Livräntan - som för alla andra medborgare är skattefri - blir i praktiken beskattad. Och skattebelastningen blir vid en och samma livränta högre ju lägre pension vederbörande uppbär! Den pensionär som har så hög inkomst att extra avdrag ej utgår drabbas ej. För annan person är livräntan som avsett helt skattefri. Detta praktfulla exempel pä bakvänd solidaritet uppstod när datoriserade rutiner infördes. Det har således existerat - och också påpekats - utan rättelse trots att en sådan är tekniskt lätt att åstadkomma. Den faktiska beskattning som här beskrivits leder alltså till att pensionärer med vanligen blygsamma pensioner och livräntor som julklapp av staten får en ytterst kännbar efterskatt. Någon preliminärskatt dras ju inte på dessa utbetalningar eftersom de är uttalat skattefria. Till detta skall läggas att också det kommunala bostadstillägget blir lägre vilket ytterligare förvärrar orättvisan. Detta för den enskilde pensionären dryga, för staten ekonomiskt betydelselösa - men vanhedrande - skatteuttag bör slopas så att grundläggande rättvisa åstadkommes. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändrad lagstiftning innebärande att skattefria livräntor och liknande skattefria inkomster skall vara skattefria även för pensionärer med de lägsta pensionerna och således inte beaktas vid beräkning av det extra avdraget för pensionärer.
mot · GB02Sk403 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk403 av () om arbetsreseavdrag för sjömän För sjömän gäller särskilda skatteregler enligt lagen om sjömansskatt och sjömansskatteförordningen. Sjömansskatten är en definitiv källskatt och lämnar bl. a. inte utrymme för avdrag för sjöinkomsters förvärvande. Avdrag för kostnad för resor mellan bostad och arbetsplats medges därför inte. Jag vill redovisa ett exempel som visar hur reglerna slår och att ändringar borde genomföras för att möjliggöra även för en att bo med sin familj långt ifrån den ort som räknas som hans arbetsplats. Exemplet gäller en ombordanstäild vid ett färjerederi i . Han har sina föräldrar och syskon på en ort i inlandet i . Han avsåg att köpa villa där och hans hustru hade möjligheter att få arbete på orten. Hans avsikt var att resa till sin familj eller då han är ledig. Men enligt sjömansskattelagen får han inte göra något avdrag för resa mellan familjens bostad och sin arbetsplats. Detta innebär att ett sådant beroende blir dyrt - kanske oacceptabelt dyrt - för vederbörande . Följden av detta är i mitt autentiska exempel att varannanveckopendling omöjliggörs till en ort där han och hans familj önskar bo och där det på grund av befolkningsutvecklingen är värdefullt med varje tillskott, främst av yngre familjer. Jag finner det olyckligt om skatteregler för en viss grupp - visserligen med speciella arbets- och boendeförhållanden - skall omöjliggöra för personer i denna yrkesgrupp att välja bostadsort enligt samma skatteregler som övriga. Detta sett ur den enskildes synpunkt. Ser vi frågan ur samhällets synpunkt är det otillfredsställande att boende i en avlägset belägen av befolkningsminskning drabbad kommun i praktiken omöjliggörs. Vid den översyn som görs eller avses att göras av sjömansbeskattningen bör dessa regler ändras så att enligt det nämnda fallet kan jämställas med övriga yrkesgrupper. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändringar i sjömansskattereglerna så att avdrag för resa mellan bostad och arbetsplats möjliggörs. 1987/88 Sk403
mot · GB02Sk404 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk404 av och () om särbeskattning av förmögenhet Vid förmögenhetsbeskattning gäller fortfarande att makars och barns, även fosterbarns, förmögenheter adderas vid beräkningen av förmögenhetsskatt. Principiella skäl talar dock för ett slopande av sambobeskattning av förmögenhet, eftersom det svenska skattesystemet bygger på principen om särbeskattning. Det partiella undantag från denna regel, som gällt i fråga om B-inkomster om högst , har slopats. Eftersom kapitalavkastning i fortsättningen skall anses vara knuten till individen bör även förmögenhetsbeskattningen individualiseras. Den nuvarande förmögenhetsbeskattningen drabbar vissa grupper orättvist. Gifta och sammanboende med barn missgynnas i skattehänseende jämfört med skattskyldiga utan barn. På samma sätt missgynnas gifta skattskyldiga utan barn jämfört med ogifta sammanboende utan barn. majoritet avstyrkte under föregående motsvarande motion med hänvisning till den kommande riksdagsbehandlingen av en ny äktenskapsbalk och av denna avhängig förändring på skatteområdet. Dessa förslag har behandlats av . Ingen förändring har skett beträffande de frågor vi aktualiserade i motionen. Frågan bör därför åter aktualiseras. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om särbeskattning av förmögenhet.
mot · GB02Sk405 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sk405 om vissa skattekonsekvenser på grund av de nya arvsreglerna, m. m. I samband med skatteutskottets behandling av prop. 1987/88:61 om ändringar i arvs- och gåvoskattelagstiftningen med anledning av m. m. upptäcktes bl. a. att de ändringar som genomförts i arvsreglerna automatiskt medfört vissa ändrade förhållanden som får stor betydelse för inkomstbeskattningen. Enligt de nya arvsreglerna uppstår inget dödsbo, därest maken eller makan till den avlidne lever. Hela kvarlåtenskapen tillfaller nämligen denne. Om den bortgångne innehaft jordbruk och har haft kapital innestående på skogskonto eller investeringsreserv, så skall dessa konton upplösas under pågående räkenskapsår. För dödsbo finns speciella regler. Denna ändring i arvsreglerna har inte föranlett några ändringar i inkomstskattelagen, vilket kan innebära betydande skatteskärpningar. Såväl utskott som reservanter påpekar den uppkomna situationen och kräver snabba åtgärder för att rätta till densamma. Då ingen proposition aviserats anser vi det nödvändigt att via denna motion på nytt aktualisera frågan. Regeringen bör framlägga proposition som eliminerar de negativa effekter som genom berörd lagstiftning kan ha uppkommit sedan lagen trädde i kraft . Grundavdragen i arvs- och gåvobeskattningen Det skattefria grundavdraget vid gåvobeskattning har varit oförändrat . Hade grundavdraget uppräknats med inflationen hade det varit . Det är inte troligt att det ger en positiv nettoeffekt för staten - efter administrativa kostnader - att ta in skatt på beloppen närmast . Med hänsyn härtill finns det anledning att nu räkna upp det skattefria beloppet. Vi förordar att gränsen höjs till . Arvs- och gåvoskattskommittén som 1987 framlade sitt förslag har kommit till samma slutsats. Enligt vår uppfattning finns det skäl att redan nu höja detta grundavdrag till denna nivå. Ändringarna i arvsreglerna innebär en stärkt ställning för den efterlevande maken. Denna får arvsrätt även om gemensamma barn finns. För att denna nya arvsrätt skall få den eftersträvade effekten har de familjesakkunniga föreslagit att skattereglerna bör ändras så att grundavdraget höjs till sådan nivå att det normalt inte utgår någon arvsskatt. Med beaktande av resultaten av en bouppteckningsundersökning som de sakkunniga hade företagit stannade de för att grundavdraget borde höjas till . Med tanke på att denna utredning gjordes 1981 måste en motsvarande uppräkning göras med hänsyn till penningvärdeförsämringen. Vi förordar därför att grundavdraget fastställes till 12 basbelopp. Med stöd av det anförda hemställer vi 1. att beslutar att samma regler som gäller för dödsbo vid avveckling av skogskonto och investeringsreserv skall gälla när den efterlevande maken eller makan enligt de nya arvsreglerna övertar den avlidnes tillgångar och att de nya reglerna gäller från , 2. att beslutar fastställa grundavdraget i gåvoskatteskalan till , 3. att beslutar att grundavdraget för efterlevande make eller sambo vid arvsbeskattningen skall fastställas till tolv basbelopp. 1987/88 Sk405
mot · GB02Sk406 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88: Sk406 om de homosexuella samboende Genom beslut om lag om homosexuella samboende och genom beslut om hänsynstagande i arvsskattebestämmelserna om homosexuella samboende har numera etablerats ett synsätt såvitt gäller homosexuella samboende som i väsentlig utsträckning närmat sig heterosexuella samboendes situation. I ett väsentligt avseende undantas emellertid homosexuella samboende från de regler som gäller för heterosexuella samboende, nämligen såvitt gäller rätten att förorda homosexuellt samboende som förmånstagare i efterlevande pension. Lagstiftningen härom intages i SFS 1975:1347. Med hänsyn till de moderniseringar som har föreslagits i svensk lagstiftning bör givetvis detta förhållande korrigeras. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen framlägger förslag om sådan ändring av SFS 1975:1347 att förmånstagarförordnande må göras till homosexuell samboende. '-f;* > 'V:V: "" ": .' - ' ' ' " V.r... "V 1- :.., ?$. ', -v /**,, :. /;v ry^ ::.U; ' ^ , : -y.y l- , ' i ' ' « . -\ > " < >.- r: - >.. .- ", - /* y. ,/ \ -y ,. y , ; \y..y .r ,r - *:.". - .>!. , ; ^; y ' ':>' :. \ -- '%: . 'S- ''''' ; ' : '» *-. :* ; <; ' ä :. .: - ^3." vt . . ' ^ .. . *: .v . W , : * : "i , . Vtrfflil: sj'-i-v , y -'l*' s-.^ V'. 1 - -s$ * - , > [)*> ^S" v. .. ..- y :>v "v : V' &: >.- . " ' 'v - . - ' ' ' " . M ,/s--t*/-:.