mot · GB02Ub239 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88: Ub239 av m. fl. (fp, m, c, vpk) om skolan i Drevdagens by, belägen från i kommun, , har blivit riksbekant genom bybornas uthålliga kamp för att få behålla sin skola. Striden om skolan i började , och med användande av många medel lyckades byborna att få allmänna medel för skolans drift ända fram till . har man upprätthållit undervisningen med egna medel, med undantag för en halv vårtermin 1984 då länsskolnämnden i stödde skolan för att om möjligt få kommun på andra tankar. Kommunen hade under dessa år ett starkt argument för att inte driva skolan, genom att man kunde hänvisa till att elevantalet var alltför lågt för att det skulle vara rimligt, och till att det i så fall fanns andra skolor som borde tagas i drift på andra platser inom denna utpräglade glesbygdskommun. är emellertid antalet barn i skolåldern i Drevdagen 14 stycken, vilket är fullt tillfredsställande för att skolan ska kunna tilldelas en basresurs och drivas som en självständig skolenhet utan att detta skulle kosta kommun någon extra kostnad jämfört med om barnen åkte skolskjuts fram och tillbaka till , vilket varit kommunens uppfattning att man borde göra. Genom beslut i skolstyrelsen i kommun den 1/9 1987 bestämde denna sig för att Drevdagens skolan skulle förbli stängd trots det ökade elevantalet. Man hänvisade bl. a. till att ökningen i elevantalet inte kunde förväntas bli bestående. tog striden om skolan i en illavarslande vändning genom att flera föräldrar under viteshot och andra tvångsmedel startade en hungerstrejk. Deras besvikelse och förtvivlan efter skolstyrelsens i beslut måste alla medborgare förstå oavsett uppfattningen i själva sakfrågan. Striden har pågått . Föräldrarna har gång på gång fastnat i skolbyråkratiska, ekonomiska och förvaltningsmässiga irrgångar med för dem oförståeliga motstridiga uppgifter. De slåss mot en övermäktig byråkrati för sina barns skull. Den psykiska pressen på föräldrarna har varit mycket stor, och även hotelsebrev ingår i bilden. vilar återigen hotet om olika typer av rättsliga tvångsmedel över dessa föräldrar. För oss framstår det som orimligt att denna fråga ännu inte fått en lösning! Det måste i ett demokratiskt land som vårt vara möjligt att hitta en okonventionell lösning på denna konflikt, som på nytt fastnat i låsningar som tycks vara omöjliga att bryta upp lokalt och regionalt. En möjlighet kunde vara att driva skolan som någon form av försöksverksamhet i glesbygd med föräldramedverkan och med hjälp av regionalpolitiska medel. Det måste anses vara en viktig del av en god regionalpolitik att resurser avdelas för att i skälig omfattning vidmakthålla skolor i landets glesbygder. Säkert finns också andra möjligheter. I vart fall är det i ett samhälle som vårt ett nederlag om vi inte kan finna en lösning utan att ta till rättsliga tvångsmedel av orimliga proportioner. Det är vår förhoppning att inte några partipolitiska förhållanden skall hindra från att med ett öppet sinne söka lösa den djupt tragiska konflikt mellan en liten grupp människor, deras barn och det för dem övermäktiga offentliga maskineriet. hård kamp för sin skola, fylld av stora personliga uppoffringar för att med privata medel hålla den igång, är byborna i värda stöd från det allmänna för att lyckas därmed. Detta gäller i synnerhet som elevantalet , och för överskådlig framtid, kommer att vara så stort att det uppfyller alla krav för att skolan ska kunna tilldelas en lärarbasresurs. Någon större extra kostnad uppstår därmed inte för kommunen, som kommer att spara på skolskjutsar utan att lärarantalet sammanlagt ökar. att hos regeringen begär förslag till hur skolor av Drevdagens typ med lämpliga åtgärder kan garanteras fortsatt undervisning i det allmännas regi. () () 1987/88 Ub239