ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02T108 · 1988-04-08 00:00:00 — Motion till 1987/88:T108 med anledning av prop. 1987/88:118 om inriktning av telepolitiken För utveckling av arbete, boende och service i hela vårt land är goda kommunikationer viktiga. Inte minst gäller detta telekommunikationerna, såväl dataförbindelser för företag som vanlig telefoni för den enskilde. Inom telekommunikationsområdet tillkommer dessutom i rask takt nya tjänster eller utveckling av tidigare tjänster. Exempel på detta är telefax och mobiltelefon, som haft en mycket stark expansion. Detta innebär att telekommunikationerna får allt större regionalpolitisk betydelse. I propositionen diskuteras servicemålen, och det föreslås att en parlamentarisk utredning får till uppgift att se över och precisera servicemålen. Inför detta utredningsarbete finns det anledning att redan nu påpeka vissa frågor som bör beaktas i utredningen. Det övergripande målet för telepolitiken skall vara att medborgarna, näringslivet och den offentliga förvaltningen i landets olika delar skall erbjudas en tillfredsställande tillgång på telekommunikationer till lägsta möjliga kostnad. Enligt min mening bör utredningen gå vidare från "tillfredsställande tillgång och till att de uppräknade kategorierna användare skall ha tillgång till telekommunikationer. Därmed vill jag också slå fast att det sociala målet - telefonanslutning i den permanenta bostaden till samma pris och med samma service och kvalitet samt det regionalpolitiska målet inte får tummas på i utredningen. Om nya operatörer kommer in i nätet i s. k. tredjepartstrafik bör utredningen också slå fast att samma krav skall ställas på dessa vad gäller sociala och regionalpolitiska mål. I den parlamentariska utredningen skall även postens serviceansvar behandlas. Detta får inte leda till att servicekravet sänks på ansvarsområde eller att utredningen försenas. Skulle det senare bli aktuellt måste utredningen med förtur behandla ansvarsområde. I propositionen tas också upp frågan om serviceansvaret när det gäller installationer och reparationer. Målen är högt ställda, och det ligger i sakens natur att det tar att avhjälpa fel. Med hjälp av mobiltelefoner bör förbindelserna för dem som är i särskilt behov av telefon egenföretagare, djurhållare, småföretag, enskilda med sjuka anhöriga etc. kunna upprätthållas även om reparationsarbetet drar ut . Sådan service bör regelmässigt erbjudas de som drabbas av avbrott. I samband med taxejusteringar har drabbats av negativ kritik. 1* 1987188. Berättigad eller oberättigad skall jag inte bedöma men vill understryka att Mot. informationen måste förbättras och att det i samband med stora omläggning- T108 ar av taxor och regler skall finnas stor flexibilitet att bedöma och anpassa reglerna vid övergångstillfället. Vad som ovan berörts om service, sociala mål, information m. m. bör ges regeringen till känna för att beaktas i den kommande parlamentariska utredningen. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om mål och service inom telepolitiken.
mot · GB02T109 · 1988-04-11 00:00:00 — Motion till 1987/88:T109 av och (s, c) med anledning av prop. 1987/88:118 om inriktning av telepolitiken Som vi tidigare påpekat i motioner (1985/86:T277 och 1986/87:T808) har landets högsta taxor för telefonsamtal till grannkommuner. I och med den nya taxans införande är antalet taxeklasser fyra. För abonnenter på gäller förutom lokaltaxan endast den högsta fjärrtaxan. Exempelvis innebär detta att man en vardagsförmiddag måste betala /min för ett samtal utanför kommunen. Överallt annars i landet kan man ringa till orter på upp till 45 resp. för 45 resp. /min. Vi anser, liksom tidigare, att en princip för taxesättningen bör vara att samtal till och från inte beräknas på avståndet över vattnet utan att kostnaden för samtal till grannkommuner skall vara motsvarande den som gäller för andra landsdelar. strävan till utjämnande taxor är enligt vår mening utmärkt. I konsekvens med vad som i propositionen sägs om solidaritet och regionalpolitisk hänsyn vid bl. a. taxesättningen bör den kompletteras med ett uppdrag att ändra beräkningsgrunden för teletaxan mellan och övriga landet så att även vi kan använda de lägre avgiftsklasserna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om teletaxorna till och från .
mot · GB02T110 · 1988-04-11 00:00:00 — Motion till 1987/88:T110 med anledning av prop. 1987/88:118 om inriktning av telepolitiken höjningar av abonnemangsavgifter innebär i princip att telefonabonnemangen höjts för hushåll och för företag. anför som ett huvudskäl för sin ändrade avgiftsstruktur att man har ett "övergripande regionalpolitisk! ansvar" och att som en följd härav telefon till hushållen även fortsättningsvis skall tillhandahållas till ett lågt och enhetligt pris. En framgångsrik regionalpolitik måste dock bygga på sysselsättning och ekonomisk utveckling i landets olika regioner. Den taxemässiga diskrimineringen av företagen innebär i stället ett motarbetande av många småföretag och därmed de regionalpolitiska målen. Ett sätt att lösa många småföretags problem vore att ge företag möjlighet att teckna telefonabonnemang på "hushållsvillkor". Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar begära att regeringen tar sådant initiativ att varje företag får möjlighet teckna ett telefonabonnemang på hushållsvillkor.
mot · GB02T111 · 1988-04-08 00:00:00 — Motion till 1987/88:T111 med anledning av prop. 1987/88:118 om inriktning av telepolitiken Riksdagsledamöter vill gärna hålla god kontakt med allmänheten, och rikets medborgare vill kunna komma i kontakt med riksdagsledamöterna lätt och bekvämt. Jag föreslår därför att ett 020-nummer införs till riksdag. Fördelen med 020 till skulle vara att alla kan ringa dit utan att behöva betala mer än avgiften för 1 samtalsmarkering (), oavsett samtalets längd. Det blir lätt och ekonomiskt jämlikt för alla att kontakta sin lagstiftande församling. Det blir också möjligt för riksdagsmännen och andra berörda att ringa för 1 markering till när man är ute på resa, t. ex. från hotell (som ofta tar höga markeringsavgifter), eller när man är i sin hemort. Huruvida de avgiftsmässiga konsekvenserna vägs upp av de principiella och praktiska fördelarna kan naturligtvis diskuteras. Men nog borde det vara minst lika lönsamt för att få sina medborgare att hålla kontakt med sin riksdag som det är för postorderföretag och andra att ordna fria samtal för sina kunders beställningar. Och därmed borde 020-nummer till vara väl motiverat. Mot denna bakgrund föreslås att kompletterar sina befintliga telekommunikationer med ett abonnemang hos på ett 020nummer, vilket ger möjlighet för hela svenska folket att ringa till för en enhetlig och mycket låg samtalsavgift (1 markering - /samtal). Avgifterna för detta abonnemang och för samtalen till 020-numret bör betalas på samma sätt som övriga telekommunikationskostnader. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att 020-nummer införs till enligt vad det i motionen anförts.
mot · GB02U8 · 1988-04-14 00:00:00 — Motion till 1987/88:U8 med anledning av prop. 1987/88:154 med förslag Mot. till lag om förbud mot utförsel av krigsmateriel, 1987/88 Det är förbjudet enligt lag att exportera vapen från . Regeringen kan emellertid lämna dispens i vissa fall. Det har visat sig omöjligt att förhindra att svenska vapen kommer till användning i de krig som pågår i världen, trots förbud mot dispens i sådana fall. Enligt uppgift finns bevis för att de dödar människor i ett trettiotal av de ca 100 krigen. Det är uppenbarligen omöjligt att kontrollera att inte vapnen smugglas eller vidareexporteras när det finns lagliga möjligheter att exportera. Enligt min åsikt bör dispensmöjligheterna från förbudet att exportera krigsmateriel avlägsnas. Utskottet ombedes utarbeta erforderlig lagtext. Vapenexporten beräknas ge ca i nettoinkomst. Om förvarsindustrin inte får exportera kan det bli dyrare att tillverka de vapen vi behöver för att upprätthålla en trovärdig neutralitetspolitik och för att som yttersta utväg kunna försvara oss mot en inkräktare. Detta är utgifter vi bör vara beredda att ta. Det är inte försvarbart att tjäna pengar på att medverka i krig. För att upprätthålla antalet arbetsplatser i orter med en dominerande försvarsindustri och för att säkerställa en hög kompetens i den inhemska vapenindustrin, bör staten lägga beställningar där, ungefär motsvarande exportnettot. Beställningarna kan gälla förfinade handikappredskap m. fl. varor, som inte tillverkas i landet, men som har stort socialt värde. En omfattande forskning bör stimuleras för att få fram allt användbarare hjälpmedel för handikappade. Vidare bör varor beställas som minskar sårbarhet. Ett stort vindkraftprogram skulle ge många arbetstillfällen. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att beslutar ändra lagen om export av krigsmateriel så att dispens från förbudet att exportera inte kan lämnas, 2. att begär att regeringen utreder frågan om andra statliga beställningar och eventuellt ökade kostnader i samband med ett 1 1987/88. absolut förbud mot export av krigsmateriel, i enlighet med vad som Mot. 1987/88 anförts i motionen.
mot · GB02Ub10 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:UblO av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:102 om utveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan Kost och konsumentkunskap i gymnasieskolan Redan vid industrialismens genombrott, när de flesta arbetarkvinnorna var tvungna att hjälpa till med försörjningen genom att arbeta utanför hemmet, insåg man att det inte fanns någon tid att lära upp döttrarna till husmödrar längre. Då startades de första hushållsskolorna. Vem förbereder dagens ungdom för vuxenlivet som konsument? Vem ger den kunskap som behövs för att sköta ett hem, laga god och näringsriktig mat m. m. och att bli en god konsument som klarar att sköta sin ekonomi trots alla frestelser i form av det stora utbudet på lån och kontorkortskredit t. ex.? I har alla elever hemkunskap med utbildade lärare. Dessa timmar räcker bara till grundläggande kunskaper i ämnet. känner sig många elever osäkra som konsumenter. För att ha förutsättningar att kunna bedöma och välja rätt vara och tjänst utifrån det egna behovet krävs undervisning och träning. Vi anser att det är den enskilde som måste stärkas redan före bosättningen med de ökade krav som då ställs. Samhällets kostnader i form av olika stödåtgärder ökar år . Stora summor satsas på bl. a. konsumentvägledning och friskvård. Många skulle aldrig bli s. k. svaga konsumenter om de redan i skolan fått tillräckligt med kunskaper. Undervisning i kost- och konsumentkunskap måste ges alla elever i gymnasieskolan. Det naturliga är att det införs som obligatoriskt ämne med en veckotimme under sista årskursen. Det är då eleven står inför sitt vuxenliv och upplever behovet som starkast. Ett alternativ är att införa ämnet som tillval på alla linjer. Ett annat alternativ kan vara att låta konsumentekonomi ingå som en del av samhällskunskapen, t. ex. av de fem föreslagna. Hushållsläraren har lämplig utbildning och är verksam i de flesta gymnasieorganisationer. Eftersom undervisningen måste utgå från den enskilde elevens vardagssituation måste den hanteras av en lärarkategori som har utbildning inom de olika konsumtionsområdena. Om vi skall nå jämställdhet är det viktigt att alla redan i skolan får lära sig matlagning, näringslära, tvätt, städning och hushållsekonomi m. m. Om både män och kvinnor fick större kunskaper skulle de lättare kunna samverka i hushållsarbetet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin meningen ger regeringen till känna att kostoch konsumentkunskap bör ingå i alla gymnasielinjer. () () 1987/88 UblO
mot · GB02Ub11 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ubll av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:102 om utveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan Det finns en lång och stark tradition i de fackliga organisationerna att engagera sig i yrkesutbildningsfrågorna. Med anledning av propositionens förslag i 4:5 anges att inget anställningsförhållande skall råda mellan elev och företag där den arbetsplatsförlagda utbildningen genomförs. Som framgår av propositionen s. 30 finns ändå frågor som bör regleras i avtal. Det gäller också viss arbetsrättslig lagstiftning, avsnitt 4.5:2 i propositionen. Det bör därvid enligt vår mening klart framgå att förhållandena skall regleras mellan arbetsgivaren och de anställdas fackliga organisationer vare sig regleringen sker genom centrala eller lokala överenskommelser. Vi utgår för övrigt från att överenskommelser mellan företag och skola om arbetsplatsförlagd utbildning i förhållande till de anställda i sådant företag kommer att omfattas av arbetsgivarens skyldighet beträffande information och förhandling i medbestämmandelagen. I propositionen, avsnitt 5, behandlas tim- och kursplaner för försöksverksamheten. Vi finner det anmärkningsvärt att matematik däri inte föreslås som allmänt ämne. Våra erfarenheter är att matematik är en nödvändig del i utvecklingen av yrkeskompetensen, att behovet av kunskaper på området blir allt angelägnare i den allt snabbare tekniska utvecklingen och att matematikundervisning i samband med yrkesutbildning, i förhållande till utbildning i teoretiska linjer, kan stimulera och väcka intresse för ämnet även hos tidigare omotiverade elever genom den praktiska anknytningen till den arbetsplatsförlagda delen i utbildningen. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om frågor som bör regleras i avtal, 2. att beslutar att matematik skall vara allmänt ämne i utbildningen. () Bo Finnkvist (s)
mot · GB02Ub13 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ubl3 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:102 om utveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan Regeringen har i proposition 1987/88:102 om utveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan tagit ett viktigt och efterlängtat steg mot en bättre gymnasial utbildning. En utbildning som knyter an till arbetslivet och underlättar elevernas möjligheter att få passande arbete, som arbetslivet tillförs kunniga medarbetare. I har en inledande försöksverksamhet bedrivits med treåriga linjer enligt beslut. Som föredragande statsrådet påpekar har de hittillsvarande erfarenheterna av detta försök varit positiva. Länet har därtill, som en förberedelse för det nu framlagda förslaget, varit föremål för en särskild studie av möjligheterna att finna arbetsplatser för utbildningen. Resultatet av denna inventering är att utrymmet för arbetsplatsförlagd utbildning är större än vad som antagits. Av de studier som gjort av utbildningsnivån på svensk arbetsmarknad framgår att har en arbetskraft med genomsnittligt lägre utbildning än andra län. har länet, trots relativt hög arbetslöshet, svårigheter att klara behovet av kvalificerade yrkesarbetare och tjänstemän. Mot denna bakgrund är det förvånande att länet vid den fördelning av de 5 000 försöksplatser som görs inte har fått en större andel. Länet har tilldelats 188 platser, och därav har med cirka en tredjedel av länets 16-åringar inte fått del av någon teknisk utbildning. läns andel av de 5 000 platserna tycks vara på decimalen lika med andelen 16-åringar i förhållande till riket (3,). Något övervägande om behov och erfarenheter tycks alltså inte ha gjorts. Vi anser att det för är befogat att begära en högre andel än vad en matematiskt rättvis beräkning ger. Länet har en låg andel välutbildad arbetskraft. Försöksverksamheten har visat att vi klarar verksamheten, och har haft den största befolkningsminskningen i landet. Mot denna bakgrund föreslår vi att uttalar att för /89 bör eventuellt resterande platser eller platser som ej utnyttjas kunna komma till del och då i första hand och . Vid en utvidgad försöksverksamhet bör få en väsentligt ökad andel av de nytillkomna platserna. Detta bör uttala som sin mening. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om resterande platser eller icke utnyttjade platser för /89, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om fördelningen av nytillkomna platser vid en utvidgad försöksverksamhet med yrkesutbildningen inom gymnasieskolan. () () ()
mot · GB02Ub19 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ubl9 av och (vpk) med anledning av prop. 1987/88:109 om urval m. m. till högskoleutbildning Enligt propositionen ska folkhögskoleelever förutom antagning via högskoleprov också kunna antas via studieomdömet i en undergrupp inom betygsurvalet. Vi är överens om det förslaget men däremot inte om den föreslagna begränsningen att detta inte ska gälla för dem som gått gymnasieutbildning före folkhögskolestudierna. På folkhögskolans allmänna linjer har det funnits grupper av studerande som gått 2-åriga linjer på gymnasieskolan, men av olika skäl misslyckats med sina studier. Gymnasiebetyget har varit så lågt att de ej funnit det meningsfullt att utifrån betyget söka in på högskolan. Folkhögskolan har inneburit en ny chans till såväl förbättrade kunskaper som möjlighet att via studieomdömet antas till högskoleutbildningar. Att ungdomar och äldre trots tidigare misslyckade studiesatsningar är beredda att reparera sina kunskapsbrister måste ur samhällets synpunkt ses positivt. Vi förordar därför att samtliga elever som genomgått en allmän linje på folkhögskola och som har allmän behörighet ska kunna antas till högskoleutbildning via sitt studieomdöme inom den föreslagna undergruppen i betygsurvalet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om antagning till högskolan av folkhögskoleelever.
mot · GB02Ub20 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ub20 med anledning av prop. 1987/88:109 om urval m. m. till högskoleutbildning Speciella krav bör ställas på en läkare inte bara vad gäller intellekt och begåvning i största allmänhet. En läkare bör också vara lämplig för sitt yrke. Detta kan visserligen sägas om många yrkesutövare. Utgångspunkten för antagning till viss yrkesutbildning måste rimligen vara lämplighet. Sådana prov förekommer också för exempelvis dem som söker utbildning till piloter inom flygvapnet, lokförare vid SJ, polismän etc. Det häpnadsväckande är att sökande till läkarutbildning inte blir föremål för egentliga lämplighetsprov. Ändå blir tusentals och åter tusentals människor i egenskap av patienter beroende av en läkares yrkesutövning. Även kriminella och schizofrena Faktum är att vem som helst med höga mycket höga gymnasiebetyg och i vissa fall med hjälp av yrkeserfarenhet kan få studera till läkare i . Om vederbörande som söker till läkarutbildning är exempelvis gravt kriminellt belastad, har missbruksproblem eller redan är förtidspensionerad på grund av schizofreni spelar ingen roll. Man måste fråga sig om inte samhället bör skydda sina invånare genom särskild observans vid antagning av läkarstuderande. En läkare ska inte bara ställa diagnos, ge terapi och dra slutsatser för framtiden åt en patient. Läkaren ska också genom läkarintyg på ett exakt sätt ge utlåtanden som blir avgörande för både ekonomisk, social och medicinsk rättvisa åt patienten. Vad som brustit i fråga om lämplighetsbedömning av läkarstuderande borde naturligtvis ha rättats till i det regeringsförslag som föreligger i form av proposition 1987/88:109 om urval m. m. till högskoleutbildning. Kanske är det bara så att en dylik förslagstext genom otursamma omständigheter fallit bort på vägen till tryckeriet? Det kan emellertid rättas till vid utskottsbehandlingen där propån och förslaget i denna motion bildar underlag för en hemställan som leder till speciell lämplighetsprövning vad gäller läkarstuderande. Förebilder till lämplighetsprövning kan hämtas från utlandet, exempelvis , där personliga bedömningar görs efter intervjuer med de utbildningssökande. Bestämda kriterier finns uppställda. Det högskoleprov som förekommer i vårt land och vars betydelse framhålles i propositionen ger emellertid ingen vägledning beträffande en persons lämplighet som läkare. Genom beslut har en s. k. avskiljningsnämnd inrättats i syfte att kunna utestänga olämpliga högskoleelever från utbildning. Restriktiviteten i fråga om tillämpning är emellertid utomordentligt stor och ännu lär ännu ingen ha avskiljts. Risken är emellertid utomordentligt stor att det bland läkarstuderande finns ett flertal olämpliga. Även dessa kan emellertid komma att få viktiga arbeten, och olämpligheten kommer då att gå ut över patienter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om särskild lämplighetsprövning vid urval till läkarutbildning. 1987/88 Ub20
mot · GB02Ub23 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Ub23 av m. fl. (m, fp, c) med anledning av prop. 1987/88:109 om urval m. m. till högskoleutbildning I proposition 1987/88:109 föreslås nya regler för urval till högskoleutbildning. Betyg från gymnasieskolan eller motsvarande utbildning inom vuxenutbildningen samt studiefärdighetsprov skall utgöra de huvudsakliga grunderna för urval till utbildningslinjer. Det kan hos en sökande finnas en särskild kompetens som man normalt inte kan ta hänsyn till när formella urvalsbestämmelser tillämpas. Det är viktigt att en särskild bedömning kan göras av sådana sökande. För att undvika subjektivitet i bedömningen är det dock nödvändigt att det finns vissa kompletterande regler för antagning till allmän utbildningslinje där det kan finnas skäl att vid urvalet beakta särskild kompetens. Som exempel på utbildningslinjer där det kan finnas skäl att vid urvalet beakta särskild kompetens kan anföras ekonomlinjen och vissa civilingenjörslinjer. Allmänt bör gälla att sökande som vill åberopa särskild kompetens vid ansökan till dessa linjer måste ha ett bra betyg från gymnasieskolan (eller motsvarande) med lägst betyget 4,0 i betygsmedelvärde eller lägst det betyg som UHÄ för varje läsår bestämmer. Kunskaper i matematik, statistik och informationsbehandling blir allt viktigare för ekonomer. har det inte varit någon merit att ha läst dessa ämnen vid universitet eller teknisk högskola innan man söker till ekonomutbildningen. Sökande till ekonomlinjer som har sammanlagt minst 80 poäng i ämnena matematik, statistik och informationsbehandling och därtill visst av UHÄ bestämt betygsmedelvärde bör enligt vår mening kunna bli föremål för en särskild bedömning. En skicklig tekniker eller ekonom blir aldrig en god yrkesman om han eller hon saknar goda språkkunskaper. Synnerligen goda kunskaper i språk har ännu så länge inte betraktats som en merit vid ansökan till civilingenjörsutbildning eller ekonomutbildning. Sökande till civilingenjörsutbildning eller ekonomutbildning som har sammanlagt minst 80 poäng i två av språken engelska, franska och tyska och därtill visst av UHÄ bestämt betygsmedelvärde bör enligt vår mening kunna bli föremål för en särskild bedömning vid ansökan till dessa utbildningar. Kunskaperna måste dokumenteras med betyg eller intyg om att vederbörande har motsvarande språkfärdighet. Regeringen bör uppdra åt universitets- och högskoleämbetet att fastställa Mot. kompletterande regler för en särskild bedömning av sökande till bl. a. vissa Ub23 civilingenjörslinjer och ekonomlinjer i enlighet med vad som här anförts. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att universitets- och högskoleämbetet skall få i uppdrag att fastställa regler för en särskild bedömning av sökande med särskild kompetens till vissa utbildningslinjer vid teknisk högskola och till ekonomlinjen i enlighet med vad som anförts i motionen. () (m)