mot · GC02Jo9 · 1988-10-18 00:00:00 — av och () med anledning av prop. 1988/89:10 om särskilda åtgärder med anledning av algblomning och säldöd I propositionen ges en skildring av den miljön i , och som vid det här laget är väl känd av den svenska allmänheten. För fiskarkåren är det som händer en bister realitet. Havet är sjukt, fisket slår fel, bottnarna utefter kusterna är i flera fall döda. Inom vissa regioner går det fortfarande att få hyggliga fångster, men hur länge? I är läget särskilt kritiskt och i finns tecken som förebådar en utveckling liknande den i . Vi har från vår sida i andra sammanhang varnat för den utveckling, som fått regeringen att lägga fram förslag om stöd till forskning och åtgärder mot havsföroreningar. Det som ligger närmast till att gå från utredande till handling, är i samverkan mellan de nordiska länderna. Bohusläningarna vet att utsläppen från industrier och hushållen i fylke förstört vattenmiljön utanför norra . Man vet också att de danska utsläppen i hög grad påverkar vattenkvaliteten i . Därför är extrasession en av de viktigaste i rådets historia, därför att man både har chans och plikt att uppnå enighet om åtgärder, som måste gå längre än det miljöprogram som Nordennationerna tidigare antagit. Vad som behövs är framför allt att , och enar sig om ett program där åtgärder från länderna samordnas och sker i rätt följd. Tyvärr dröjer det innan de av regeringen aviserade satsningarna får ett positivt genomslag för fiskenäringen. Att läget är kritiskt för näringen framkom inte minst vid . I propositionen saknas en belysning av yrkeskårens situation, både den och under den närmaste framtiden. Det är rimligt att regeringen och ansvariga statsråd tar intryck av den situation som får många fiskare att känna stor förtvivlan - och hopplöshet . För uppehåll i fisket kan för de enskilda yrkesutövarna få stora konsekvenser. För att få lån till båtar och redskap man sina hem och vad man i övrigt har av tillgångar. Görs inget kommer det att bli konkurser och det är inte säkert att båtarna går att sälja till acceptabla priser med en näring präglad av kris. Att låta det gå dithän är långt ifrån klokt - trots allt finns ju hoppet att fiskevattnen en gång skall bli rena och då behövs den svenska fiskeflottan, och i lika hög grad fiskarkåren. Det vore också fel att tro att fiskarkåren är så liten, att den inte spelar så stor roll i när arbetsmarknaden är expansiv. För vidkommande är antalet yrkesfiskare ca 1 400, men antalet sysselsatta i fiskets näringar är betydligt större. Antalet av fisket mer eller mindre beroende människor kan för och läns del vara i närheten av 20 000. Vår slutsats av läget för fiskerinäringens utövare är att fiskarna måste Jo9 hållas skadeslösa, så långt det går, under de år fiskevattnen restaureras, så att näringen kan gå någorlunda intakt ur den kris som miljöförstöringen försatt den i. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna om behovet av ett gemensamt åtgärdsprogram för , och i syfte att angripa utsläppen inom dessa länder, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att en beredskapsplan skall tas fram för fisket med lösningar på hur näringen skall överleva under rådande förhållanden, 3. att hos regeringen begär en snabbutredning om hur fiskarna skall kunna stödjas där fisket ligger nere. () ()