mot · GB02Bo249 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Bo249 av m. fl. om ungdomars problem på bostadsmarknaden Ungdomarnas bostadsproblem kan lösas Ungdomarna har stora problem på bostadsmarknaden. syns nya löpsedelstexter, rubriker och artiklar om de bekymmer som möter ungdomar när de vill sätta eget bo. Rivnings- och ombyggnadsfastigheter ockuperas. Ungdomar uppvaktar politiker. De allra flesta unga inordnar sig dock i systemet, anmäler sig till den kommunala bostadskön, och framför på sin höjd kritiska synpunkter i samtal med vänner och bekanta. köar mer än 130000 ungdomar efter bostad. I står över 40000 ungdomar i kö, i och 16000 respektive 4000. Många politiker är tagna på sängen. I ren desperation presenterar de idéer om att bygga tillfälliga ungdomsbostäder i baracker. Makthavare som för predikade att bostadsbyggandet behövde begränsas, talar om vikten av att öka nyproduktionen. Många har dock börjat inse sambanden. De förstår att ungdomarnas nuvarande problem på bostadsmarknaden är ett direkt resultat av den tidigare förda bostadspolitiken. Den sociala bostadspolitiken har blivit asocial Bostadssektorn är ett av de mest genomreglerade områdena i det svenska samhället. Lagar och regler har producerats i en strid ström. Myndigheter och institutioner har skapats och fått allt mer att bestämma över. Subventioner har följts av nya subventioner, oftast ihopkopplade med styrande krav. S. k. allmännyttiga bostadsföretag har bildats och expanderat på övriga företags bekostnad. Signaler från statsmakterna har förstärkts och genomförts av politikerna i kommuner och i SABO-företagens (för ) lokala och centrala styrelser. Människornas önskemål har negligerats. I stället har deras påstådda behov varit styrande för bostadsbyggandet. Vilka behov som människorna anses ha, artikuleras enligt den sociala bostadspolitikens företrädare bäst av dessa - inte av människorna själva. Den sociala bostadspolitiken har sina rötter i arbetarrörelsens efterkrigsprogram . Bakom begreppet döljer sig en medveten vilja att styra användningen av resurserna i samhället på ett annat sätt än vad med 1 1987/88. Begriper inte människorna själva att bra och rymliga bostäder är viktigare än ett sommarställe eller en bil får folkets företrädare bekosta en stor del över statsbudgeten så att pengarna inte slösas bort på onyttiga saker, har varit de styrande politikernas inställning. De olika inslagen i socialdemokraternas bostadspolitik har resulterat i mycket stora problem, inte minst för ungdomarna. Det har uppstått köer som i en kommuniststat. Svarta pengar blir allt mer vanligt. Och vid bostadsförmedlingen i har en mutaffär avslöjats. Den s. k. sociala bostadspolitiken har blivit asocial. En flora av tyckande, regler och begränsningar Med hjälp av lagstiftning, lån och bidrag har politikerna fått allt större möjligheter att bestämma såväl bostädernas läge, som utformning och upplåtelseform. På den alltmer genomreglerade bostadsmarknaden, där byggnormer och låneregler har varit avgörande för såväl nybyggnad som ombyggnad, har byggkostnaderna rakat i höjden. Arkitekter har tvingats att rita hus efter statliga lånebestämmelser, inte efter människornas önskemål. Bruksvärdessystemet i hyressättningen har medfört att nya bostäder i ytterområden har blivit lika dyra eller dyrare än större och mer centralt belägna bostäder. Härigenom har efterfrågan ökat på de centrala lägenheterna, eftersom dessa för de flesta människor har ett högre värde. har utformningen av bostadsfinansieringssystemet minskat möjligheterna till nybyggnadsprojekt, inte minst i storstadsregionerna. I skapas ständigt fler och fler regler och begränsningar för bostadsmarknaden. I är också byggandet rekordlågt. Byggandet av hyreshus och egnahem var 1986 det lägsta . Fördelningen av lägenhetsstorlekar när nya bostadsområden skall byggas har inte baserats på människornas önskemål, utan oftast på centralt uppställda procentsatser. I många fall har fördelningen skett enligt 25-5025-modellen, dvs. tvåor och mindre, treor och resterande fyror och större. Efterfrågan på mindre bostäder är bl. a. därför mycket större än utbudet. Inte minst ungdomar som ofta önskar en liten bostad har stora problem att få sina önskemål tillgodosedda. har byggandet av nya enrummare i stort sett stått stilla. Orsaken har varit centralt uppställda mål om att enpersonshushåll skall ha en bostad bestående av ett separat sovrum och ett rum för samvaro. Lokala politiker har fullföljt resonemanget och beskrivit ettor såsom omänskliga bostäder. Det har medfört att det i stort sett endast funnits minst tvårummare att tillgå i nyproduktion. var andelen ettor i nyproduktionen av lägenheterna i flerbostadshus, 1985 var andelen , vilket är en bottennotering. Om andelen ettor varit densamma i nyproduktionen till skulle det ha funnits mer än 80000 fler enrummare på bostadsmarknaden. , hissar och bostadsförmedlingen De speciella bestämmelser som kräver hissinstallation vid ombyggnad av exempelvis vindar till lägenheter har medfört att stora bostadsytor inte utnyttjas till bostäder. I storstadsområdena skulle tusentals nya bostäder kunna komma till stånd om bl. a. hisskravet avskaffades. En stelbent, monopoliserad bostadsförmedling har ytterligare förstärkt ungdomarnas problem på bostadsmarknaden. I det äldre bostadsbeståndet har andelen mindre lägenheter minskat kontinuerligt. Inte minst de styrande reglerna för lån till ombyggnadsåtgärder () har gjort att många mindre lägenheter har slagits ihop till färre större. Kostnaden för nyproduktion av bostäder i är bland de högsta i världen. De höga produktionskostnaderna medför höga hyror. Orsaken till de höga kostnaderna är i stor utsträckning den väldiga av detaljerade bestämmelser. Subventioner och regleringar påverkar inte människors grundläggande preferenser och prioriteringar. Bedömningen av vad en viss bostad verkligen är värd förändras inte av subventionerna. Betalningsviljan är i princip oförändrad. Därmed blir det möjligt för byggaren att ta ut samma pris som tidigare av köparen plus subventionen, dvs. resultatet på marknaden blir att betalningsviljan ökar och inte att marknadspriset sjunker. Effekten av subventionen kan tvärtom bli att priset ökar. Flera exempel på hur man kan sänka boendekostnaderna genom s. k. förenklat byggande finns dock. Lägre boendekostnader på har kunnat påvisas. Efterfrågan på bostäder i dessa områden har också varit mycket stort. Det visar att politikerna bör stimulera denna typ av förenklat byggande i stället för att motarbeta det. De 185 000 försvunna lägenheterna Andelen smålägenheter har minskat markant också i det befintliga bostadsbeståndet. Orsaken är även i detta fall politiskt fastställda styrande regler. En historisk tillbakablick förklarar sambanden. Nybyggnationen har allt subventionerats med stora statliga bidrag. Hyresregleringen medförde att hyrorna i det äldre bostadsbeståndet var förhållandevis låga. Det var därför mera lönsamt för fastighetsägarna att riva och bygga nytt än att underhålla det gamla beståndet. Många mindre lägenheter försvann på detta sätt. reagerade människor mot rivningsraseriet och ställde krav på att husen i stadskärnorna skulle bevaras. Eftersom bruksvärdeshyressystemet motverkade renovering infördes olika bidrag och subventionerade låneformer för reparationer, om- och tillbyggnader. Lånen och bidragen styrde renoveringen mot sammanslagningar av många små lägenheter till större. En ändrad lägenhetssammansättning blev fastighetsekonomiskt lönsam. Nystandard garanterade, i och med bruksvärdessystemet, också högre hyror. försvann mer än 185 000 enrumslägenheter. har ytterligare ett antal tusental ettor försvunnit. Enbart i försvann mer än 5200 lägenheter vid ombyggnationer mellan 1980 och 1986.1 försvann över 4000 lägenheter . En av huvudanledningarna är att många politiker ansett att ettor är omänskliga bostäder. Lägenhetsavgången kan ställas i relation till att det i finns mer än 40000 ungdomar registerade som bostadssökande. I är det totalt 16000. De allmännyttiga bostadsföretagen har lett utvecklingen De allmännyttiga bostadsföretagen förvaltas och styrs av politiker. Därför har de också i större utsträckning än övriga fastighetsägare aktivt medverkat till att smålägenheter försvunnit och till att så få nya byggts. Det förekommer t. o. m. att allmännyttiga bostadsföretag (exempelvis i ) låter ettor stå tomma, eftersom de inte uppfyller politikernas uttalanden om god bostadsstandard. Exempelvis bostadsrättsföreningar har i mindre utsträckning låtit sig påverkas av politikernas uttalanden. De har i större utsträckning - men inom mycket snäva politiska ramar - låtit människornas efterfrågan styra utvecklingen. Utvecklingen i och i bodde 1,5 miljoner svenskar, eller , trångt eller i hus som betecknades som förfallna. bor i bostäder som karaktäriseras som trånga eller omoderna. har för trångboddhet ändrats från mer än fem personer till mer än två personer i en tvårummare med kök. Man kan fråga sig om det verkligen är bostadspolitikens regleringar och subventioner som åstadkommit den starka förbättring av bostadsstandarden som ägt rum. Skulle vi inte ha fått den ändå? I har investeringar i bostäder utgjort 5,av BNP . Det motsvarar genomsnittet för . I har dock investeringarna uppgått till av BNP. Trots det omtalade miljonbyggandet kommer långt ned i tabellen över bostadsbyggande. Av de utvecklade industriländerna är det endast , , och som ligger efter oss. har halkat efter ytterligare med våra 4,av BNP att jämföra med deras 5,. Jämförelsen är egentligen än mer ofördelaktig, eftersom vi till följd av klimatet och regleringarna haft högre kostnader för bostadsbyggandet. har haft en klart högre BNP-tillväxt. Det finns mycket som talar för att den sociala bostadspolitiken har medfört en negativ utveckling i jämfört med övriga . Det bidde inte ens en tumme Regeringen har i sin proposition om bostäder för unga (prop. 1986/87:93) presenterat sina förslag till lösningar på ungdomens bostadsproblem. socialistiska majoritet godtog i huvudsak regeringens idéer. - Bidrag på 200:- utgår för genomgångslägenheter som förmedlas av kommuner eller av kommun utsett organ. Bidrag utgår endast till de lägenheter där den boende är . - Studentbostadsföretag får större lånesubventioner än . Vid nybyggnad av studentbostäder jämställs subventionen med den som de allmännyttiga bostadsföretagen får. - Ett bostadsbidrag till vissa hushåll utan barn införs. Bidrag är relaterat till såväl boendekostnaden som inkomst och förmögenhetsinnehav. Kostnaden delas 50/50 mellan staten och kommunen. - Delegationen för ungdomsboende får ytterligare 2000 000:-. Den socialdemokratiska bostadspolitiken skapar nya problem Regeringens politik löser inte några problem. De nya reglerna leder inte till att nya bostäder tillkommer. snedvrider ytterligare subventioner bostadsmarknaden ännu mer. Det speciella bostadsbidraget kommer på grund av sin utformning att endast tillfalla studerande. De som redan lyckats få tag på en bostad premieras. Bostadsbidraget är illa genomtänkt och kan ge marginaleffekter på för studerande med extrainkomster. En extrainkomst på 5000:- kan betyda 6000:- mindre i plånboken för tusentals ungdomar. beslut öppnar också vägen för speciella ungdomskontrakt där besittningsskyddet försvinner den dag någon fyller och hyresgästen därmed formligen kan slängas ut på gatan. En andra klassens bostadsmarknad för ungdomar kommer att uppstå. Risk finns även för omfattande fusk och utökade svarta affärer. Den speciella delegationens för ungdomsboende arbete har inte resulterat i några nya bostäder. Det lär inte heller bli resultatet i och med att de erhållit ytterligare . Tanken på speciella ungdomskontrakt är inte ny. Det var ursprungligen , , som förde fram idén i sin Ungbo-utredning. Samma tankar fördes fram i betänkande, Bostäder åt unga (Ds Bo 1984:10), . SSU:s utredning och betänkande bygger på en nedvärderande syn på ungdomarna. I Bostäder åt unga finns bl. a. följande två stycken att läsa: Kommunen har vid förmedlingen av bostäder med ungdomskontrakt möjlighet att avgöra vilken bostad eller boendeform som kan bedömas som mest lämplig för en viss person.. En form av social stödverksamhet kan vara att till en grupp ungdomsbostäder knyta en socialarbetare, som har uppsökande verksamhet och som vid behov finns till hands för rådgivning m. m. Tanken att knyta en socialarbetare till ungdomsbostäder avslöjar en syn på ungdomarnas självständighet som inte kan tillåtas ligga till grund för bostadspolitiken. Samma inställning visar uttalandet om att bostadsförmedlingen skall avgöra vilken bostad eller boendeform som kan bedömas lämplig för en viss person... Enligt svensk lag är man myndig . Det är därför svårt att förstå den socialdemokratiska inställningen till ungdomarna som medborgargrupp. 18-25-åringar skall, lika väl som andra myndiga invånare, behandlas som fullvärdiga medborgare. Omprövningens tid är inne Ungdomarnas utsatta situation på bostadsmarknaden är ett direkt resultat av den förda bostadspolitiken. Politiker har ansett sig bättre lämpade än människorna själva att styra utvecklingen. I bilaga 22 till långtidsutredningen redovisas en utredning av statens pris- och kartellnämnd. I denna finns bl. a. följande att läsa under rubriken : Utifrån detta kan subventionssystemet betraktas som resultat av s. k. förmyndarskap, dvs. staten anser att individerna fattar irrationella beslut om de själva får avgöra hur de skall fördela sin konsumtion. I utredningen sägs vidare, under kapitlet Sammanfattande synpunkter (subventionssystemet): Genomgången i detta kapitel visar att det nuvarande systemet med olika former av bostadssubventioner medfört flera negativa effekter som vissa centrala bostadspolitiska målsättningar som bl. a. är avsedda att uppfyllas via detta system, inte utvecklats i önskvärd riktning. Även har insett att bruksvärdessystemet behöver reformeras genom att den s. k. lägesfaktorn ges en större tyngd vid hyressättningen. Många andra, från regeringen fristående, organisationer och enskilda har insett att något måste göras. Dessvärre har inte de som har den verkliga makten gjort det. Bostadsministern anser inte att politiken behöver omprövas. I stället föreslår han ytterligare regler och styrningar. En ny inriktning behövs behöver en bostadspolitik som underlättar för människor att få bo enligt sina egna önskemål. Politikerna måste inse att de är till för människorna, och inte tvärt om. Regler behöver avskaffas liksom styrande bidrag och subventiner. Ett lånesystem som inte verkar kostnadshöjande för nybyggnation behöver införas. Om mark- och konkurrensvillkoren avskaffades och fler- och småhus byggande ökade skulle nya möjligheter öppnas. Alla tendenser till att klassa ungdomarna som ett B-lag måste också upphöra. Om rörligheten på bostadsmarknaden ökar löses många av de nuvarande problemen. En ökad rörlighet blir också resultatet om de olika regleringarna avskaffas. Om en ny inriktning av bostadspolitiken skulle resultera i en ökad rörlighet motsvarande att i genomsnitt en kvadratmeter bostadsyta frigjordes från varje bostad skulle det sammantaget ge ett nytillskott på mer än 55000 lägenheter å (vilket är det svenska bostadsbeståndets genomsnittsstorlek). Femton åtgärder för att lösa ungdomarnas bostadsproblem Det detaljstyrande ROT-systemet bör avskaffas. Därigenom minskar onödiga ombyggnader och sammanslagningar av smålägenheter. De nuvarande byggnormerna måste bort. De bär skulden till såväl höga byggkostnader som att det byggs så få smålägenheter. Normerna skall endast omfatta grundläggande säkerhets- och brandsäkerhetskrav. Ta bort mark- och konkurrensvillkoren gäller som villkor för staltiga bostadslån att marken skall vara i ägo eller förmedlad av kommunen och att byggandet upphandlas i konkurrens. Det har fått till följd att möjligheterna för enskilt byggande är dåliga. Villkoren har gjort det svårare att exploatera i privat regi och, inte minst, motverkat privat byggande på egen mark. Långsiktig planering har försvårats. Villabyggandet har minskat markant . Orsaken är främst att statsmakterna genom avdragsbegränsningar, fastighetsskatt m. m. motarbetat egnahemsbyggandet. Ett ökat antal småhus skulle medföra ett ökat antal ledigblivna lägenheter. Det finns en betydande potential att snabbt få fram nya lägenheter. Många fastigheter i storstäderna har vindsvåningar som lämpar sig väl att inreda till lägenheter. sker inte detta i någon betydande omfattning, eftersom reglerna gör detta alldeles för dyrt. Det är främst kravet på hiss som motverkar vindsinredningar. Även centrala riktlinjer om rumsyta, höjd och Om dessa krav avskaffades skulle tusentals nya lägenheter kunna tillkomma i städerna. Det nuvarande finansieringssystemet motverkar nybyggande. I storstadsområdena har byggandet i huvudsak skett på jungfrulig mark med relativt låga exploaterings- och byggkostnader. De markområden som står till buds är mer svårtillgängliga och kostsammare att bebygga. S. k. överkostnader måste få finansieras via den fria kreditmarknaden och täckas över hyrorna. Då kommer många nybyggnadsprojekt att kunna sättas i gång. De höga byggkostnaderna ger höga boendekostnader. a. statens planverks byggnormer driver upp kostnaderna. På olika håll i har s. k. fribyggen, med vissa avsteg från byggnormerna, tillåtits. Resultatet har blivit lägre kostnader . De boende har också uppskattat bostäderna. Fler fribyggen ger lägre boendekostnader till fromma för bl. a. ungdomar. Premiera bosparande för ungdomar Ett statligt premierat bosparande, för att inte minst unga människor skall få råd att köpa t. ex. en bostadsrätt, bör införas. Om man sparar skall en premie utgå vid köp av bostad, oavsett om denna är nyproducerad eller ej. är de bäst belägna markerna i huvudsak utbyggda. För att slippa kostsamma investeringar i infrastruktur kan redan bebyggda områden förtätas. Befintliga hus kan också byggas på med ytterligare våningar. Enformiga och sterila områden kan ges en mer estetiskt tilltalande utformning. Ges dispens från hisskravet kan byggkostnaderna hållas nere. Satsa på infrastruktur i storstadsområdena Nybyggnation i förortskommunerna i bl. a. försvåras avsevärt av de dåliga kommunikationerna. Därför är det nödvändigt att till-, tvär- och kringfartsleder byggs ut. Inför borgen för köp av bostadsrätt I många kommuner ges borgen för köp av bostadsrättslägenheter. Det är bra. Inte minst ungdomar utnyttjar denna möjlighet. borgen behöver införas i fler kommuner, bl. a. för att underlätta ungdomars bostadssituation. Privat bostadsrättsbyggande ger billigare bostäder I inånga kommuner har HSB mer eller mindre monopol när det gäller nya bostadsrättsfastigheter. Även på detta område skulle en friare konkurrens gynna de boende. I , utanför , har man jämfört boendekostnader i två likvärdiga nybyggda bostadsrättsområden. Jämförelsen visar att en HSB-lägenhet har mer än dubbelt så hög insats och en hyra som är dryga tusenlappen högre jämfört med motsvarande privata bostadsrätt. Stoppa avvecklingen av ålderdomshemmen De äldre skulle själva få avgöra vilken boendeform de vill ha. Om man fullföljer socialdemokraternas tömning av ålderdomshem negligeras inte enbart de äldres önskemål och deras rätt till valfrihet. Det medför även ett ökat tryck på den reguljära bostadsmarknaden. Äldreberedningen har beräknat att behovet av smålägenheter skulle öka med närmare 50000 enbart för att klara en nedläggning av dagens ålderdomshem. En mänskligare äldreomsorgspolitik skulle även förbättra ungdomarnas situation. Släpp fram alternativa bostadsförmedlingar Trots att de kommunala bostadsförmedlingarna i många städer har en monopolliknande ställning har de inte bidragit till att lösa ungdomarnas bostadsproblem. De kommunala bostadsförmedlingarna förmedlar endast ett fåtal av de lediga bostäderna på marknaden. Ungdomars första bostad förmedlas endast i av fallen av en bostadsförmedling. Att utöka bostadsanvisningslagen löser inga problem. Alternativa förmedlingar måste i stället släppas fram. S.k. ungdomskontrakt hör inte hemma i ett fritt samhälle. Myndiga medborgare skall ha samma rättigheter och skyldigheter. När de som erhållit ett ungdomskontrakt fyller upphör besittningsrätten till bostaden. De litet äldre ungdomarna hamnar därmed åter i samma situation som de tidigare var i. Ungdomskontrakten medför inte att en enda ny lägenhet tillkommer. Det behövs en ny inriktning av bostadspolitiken. Att enbart bygga nytt räcker inte. Det måste till en politik som låser upp de trögheter som finns . Med en ökad rörlighet på bostadsmarknaden skulle förbättringar snabbt uppstå. Kombinationen av avreglering och valfrihet är därvidlag den enda möjligheten. Det skulle alla, inte minst ungdomen, tjäna på. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om styrande regler vid bostadsrenovering och sammanslagning av smålägenheter, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om byggnormerna, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om mark- och konkurrensvillkoren, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hisskravet vid vindsinredningar, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bosparande för ungdomar,1] 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om s. k. ungdomskontrakt. Per () () Per Stenmarck (m) 1 1987/88:Fi606