mot · GB02Ub704 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Ub704 av m. fl. (s) om läkarutbildningen i I årets budgetproposition gör utbildningsministern bedömningen att det inte finns anledning att ändra dimensioneringen av läkarlinjen. Som bakgrund till detta ställningstagande hänvisas till bedömningar av bl. a. universitets- och högskoleämbetet och . I landet som helhet råder det brist på läkare. Situationen har regelmässigt varit värst i de fyra Norrlandstingen. Läget har dessutom försämrats . I den undersökning av läkarsituationen som gjordes 1985 av och var av samtliga specialisttjäntser i helt vakanta, dvs. de hade inte ens vikarie. Enligt preliminära uppgifter från motsvarande undersökning är inte av tjänsterna helt vakanta. Det innebär att nästan 300 av omkring 1 500 specialisttjänster är vakanta. Till detta kommer 150 vakanta tjänster som underläkare för blivande specialister. Det har också blivit svårare att besätta AT-blocken. Som ett exempel kan nämnas att antalet utannonserade block i i genomsnitt är 22 men att endast mellan 11 och 15 tillsatts . Att utbildningstjänsterna inte besätts är dubbelt oroande, dels går landstingen miste om underläkarans arbetsinsatser, dels urholkas underlaget till specialisttjänsterna. Att den största andelen vakanser finns inom de sjukvårdspolitiskt prioriterade områdena förvärrar läget ytterligare. Värst är situationen i psykiatri där av tjänsterna är vakanta. Under dessa omständigheter är det helt omöjligt att bedriva den sjukvård som befolkningen har rätt att kräva. Det är patienterna som får betala det högsta priset för läkarbristen. Även om man lyckas få vikarier är det klart otillfredsställande att, som i , möta 65 olika personer som vikarierar på sju av de elva distriktsläkartjänsterna. Landstingen har också stora extra kostnader på grund av läkarbristen. Uppskattningsvis 20 milj. kr. kostar det Norrlandstingen med rekryteringskampanjer, annonsering, läkarstafetter, administration av vikariat, extra löne- och utbildningsförmåner m. m. Mera svårberäknade är kostnaderna för att ordna med bostäder, barnomsorg och arbete till make/maka. Det finns flera förhållanden som pekar mot att situationen kommer att fortsätta att förvärras . Vi vet redan nu att vi har att räkna med stora pensionsavgångar inom läkarkåren under 1990- och början av 2000-talen. Dessutom har avhoppen från utbildningen ökat och alla som avlägger läkarexamen börjar inte arbeta inom landstingen. Oberoende av vad som händer med arbetstiderna generellt i samhället ökar antalet deltidsarbetare bland läkarna, vilket bl. a. hänger samman med att andelen kvinnor växer. Redan beslutade sjukvårdspolitiska satsningar kommer att öka kraven på landstingen. Det gäller t. ex. kranskärls-, höftleds- och starroperationer, transplantationer och mammografi. Kraven på insatser på grund av aidsepidemin är svåra att förutsäga. Givetvis kommer nya medicinska landvinningar att ytterligare öka förväntningarna på den offentliga hälso- och sjukvården. I alla dessa satsningar spelar läkarna en central roll. Det finns således en rad skäl som visar att bristen på läkare kommer att bestå. Landstingen har vidtagit en mängd åtgärder för att komma till rätta med bristsituationen men det behövs ytterligare insatser. antas 102 studerande till läkarutbildningen i . har förklarat sig berett att för en kostnad av 15 milj. kr. totalt för de 5 1/läkarutbildningen tar att utbilda ytterligare 20 studerande . Detta belopp skall ställas mot landstingens årliga merkostnader på 20 milj. kr. Erfarenhetsmässigt visar det sig att de studerande på läkarlinjen i till stor del rekryteras från norra och också till övervägande del stannar kvar i Norrlandstingen. Mot denna bakgrund bör läkarutbildningen i ökas genom att ytterligare 20 platser tillkommer fr. o. m. /89. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utökad läkarutbildning i . () () 1987/88 Ub704