ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GC02Sk392 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89:Sk392 av och (båda m) Med anledning av den dubbelbeskattning som förekommer i anslutning till samebyarnas beskattning återkommer vi med motion i detta ärende. Samebyarna innehar och förvaltar anläggningar för renskötseldrift. Verksamheten inom rennäringen bygger helt på obligatoriskt medlemskap i samebyarna. Medlemmarna är personligt ansvariga för byns åtaganden. Finansieringen av byns verksamhet ordnas dels genom debiteringar på medlemmarna, dels genom intäkter av olika slag, såsom ersättning för försålda omärkta renar, rovdjursrivna och bildödade renar samt ersättning för jakt- och fiskerättsupplåtelse. Samebyn är en märklig associationsform. Den företer stora likheter med den ekonomiska föreningen. Byn är oinskränkt skattskyldig. Den saknar möjlighet till skattefria reserveringar. Byn kan heller inte utan skattekonsekvenser fördela ett eventuellt uppkommet överskott på sina medlemmar. Någon avdragsgill återbäring, som förekommer hos den ekonomiska föreningen, är inte tillåten. Eftersom byns intäkter bl. a. består av ersättningar för medlemmarnas renar och för inskränkning i betesrätten, är det uppenbart att uppkommet överskott borde i form av avdragsgill återbäring kunna fördelas på medlemmarna. Förarbetena till gällande lagstiftning har rekommenderat en sådan lösning. Samebyns intäkter av renar och ersättning för jakt- och fiskerättsupplåtelse uppgår till betydande belopp. Stora vinster har därmed redovisats. Handölsdalens sameby utvisar följande omsättning för nedan angivna räkenskapsår: Rovdjursrivna och bildödade renar jakt- och fiskeupplåtelse övrig omsättning 468 170 59 400 53 700 388 443 21 453 447 462 73 113 432 809 Rovdjursrivna och bildödade renar Jakt- och fiskeupplåtelse övrig omsättning 75 746 885 293 Samebyn har beskattats för uppkommen vinst. Medlemmarna har beskattats för erhållen s. k. återbäring. På så sätt har medelemmarna dubbelbeskattats. Det är inte rimligt att samebyarna och deras medlemmar skall bli föremål för en sådan dubbelbeskattning. Enligt vår mening bör de skatteregler som gäller för ekonomiska föreningar även gälla för ifrågavarande kategori skattskyldiga. I samband med en förändrad företagsbeskattning bör samebyarnas beskattningssituation i övrigt beaktas. Sammanfattningsvis föreslår vi således att avdragsrätt för s. k. återbäring införs omgående. Det torde ankomma på utskottet att utarbeta erforderliga författningsändringar. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att samebyar års taxering medges rätt till avdrag i förvärvskällan rörelse för s. k. återbäring till byns medlemmar, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om samebyarnas beskattningssituation i övrigt. () () 1988/89 Sk392
mot · GC02Sk617 · 1988-01-01 00:00:00 — Slopande av skatten på resor mellan och Röros I är turismen en basnäring, och vintersäsongen är därför av största betydelse för näringen. Det är många faktorer som påverkar lönsamheten. Vissa är påverkbara, andra inte. Kommunikationerna är av största betydelse. Turistorterna måste vara lättillgängliga. Det har en avgörande betydelse när människor skall välja turistmål. Konkurrensen från är påtaglig på grund av de goda flygförbindelserna och de relativt korta avstånden från till kontinenten. Det görs stora regionalpolitiska satsningar för att stimulera utvecklingen i Norrlandslänen. Alla insatser ger inte det goda resultat som åsyftas. När det gäller kommunikationer är alla förbättringar av stort värde. består till större delen av familjeägda turistanläggningar. Kringliggande service är helt beroende av denna näring. Åtgärder som förbättrar kommunikationerna är av speciellt stor betydelse, eftersom järnväg saknas. Turisterna är därför helt beroende av den egna bilen för att nå hotellet eller den hyrda stugan. Det innebär långa resor, alltför långa anser en del, och resmålet blir i stället . Bra flygförbindelser skulle naturligtvis göra betydligt attraktivare som turistmål. I Röros endast från finns flygfält som har tillräcklig kapacitet för charterresor från t.ex. och . På grund av den relativt korta flygsträckan innebär reseskatten på en alltför stor ökning av flygpriset till Röros. Ett borttagande av reseskatten mellan och Röros borde vara en åtgärd som blir betydelsefull och får en positiv inverkan på det arbete som bedrivs för att förbättra transporterna på denna sträcka. Något inkomstbortfall för statens del torde det inte bli fråga om eftersom reseskatten avhåller alla från charterflyg mellan de nordiska länderna. Med tanke på det nordiska samarbetet bör det även finnas skäl att helt avskaffa reseskatten inom . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar om avskaffande av reseskatten mellan de nordiska länderna. 2. att , om inte yrkande 1 bifalls, beslutar om avskaffande Mot. 1988/89 av reseskatten mellan och Röros.
mot · GC02Sk689 · 1988-01-01 00:00:00 — 1988/89 :Sk689 av och (båda m) En ny skatteklass för öl Ständigt betonas att den svenska alkolholpolitiken skall syfta till såväl minskad totalkonsumtion av alkohol som en övergång till konsumtion av svagare drycker. tog ett steg, som innebar att vi fick ytterligare en tämligen alkoholsvag dryck i och med att en skatteklass för det allra svagaste vinet inrättades. Detta har emellertid inte gett någon nämnvärd effekt på alkoholkonsumtionen i den önskvärda riktningen. Populäraste dryck i systembutiken är starkölet, som visat stora ökningstal. I och för sig är detta glädjande då det är den svagaste alkoholdrycken, som säljs av Systembolaget och därmed kan man påstå att ökningen av starkölet är alkoholpolitisk riktig. Det förhållandet att starköl ökar mest ger också anledning att peka på ett annat intressant men i debatten utelämnat faktum - priskänsligheten hos kunderna i systembutikerna är stor. Man väljer gärna det som är billigast när man kommit in i butiken. Och i valet mellan starköl i olika prisklasser väljs företrädesvis de billigaste. Detta ger anledning till spekulation att det svagaste starkölet i en egen skatteklass borde kunna ta stora andelar från det vanliga starkölet. finns starköl med alkoholhalter från ca 3,5 till 4,5 viktprocent. Skattesatsen är densamma för alla, vilket missgynnar de svagare varianterna. Enkäter, bl.a. genomförda av , visar att införandet av en ny skatteklass för Systembolagets svagaste starköl, t ex genom att låta detta öl behålla nuvarande starkölsskatt vid nästa uppjustering, har utsikter att underlätta omfördelningen av konsumtion från starkare till svagare varianter. Beräkningar visar att en så stor andel som av dagens starkölsvolym skulle kunna ersättas med det nya, svagare ölet om detta hade ett påtagligt lägre pris. Om av dagens starkölsvolym skulle ersättas med ett öl som håller 3,5 viktprocent innebär detta att den totala konsumtionen av ren alkohol från öl minskar med . Det innebär också att den absoluta totalkonsumtionen av all alkohol minskar . Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om inrättandet av ytterligare en skatteklass för öl, tillgängligt endast i systembutiker och på restauranger med starkölsrättigheter och med en alkoholhalt av högst 3,5 viktprocent. () () 1988/89 Sk689
mot · GC02Sk901 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89: Sk901 av och Hans Leghammar (båda mp) Ändrade regler för personnummer Det unika svenska systemet med personnummer hotar alltmer den enskildes integritet. Allt fler datorsystem hos myndigheter och företag med uppgifter om medborgarna skapar ökade möjligheter till samköming och sammanställande av uppgifter i en omfattning som vi aldrig hade kunnat föreställa oss. Ett lämpligt sätt att försvåra samköming och samanställning av uppgifter vöre att slopa de fyra sista siffrorna i personnummret. Skulle detta emellertid visa sig omöjligt kan en metod vara att förbjuda andra än folkbokföringsmyndigheten att använda alla siffrorna i personnummret. Under alla omständigheter bör dock alla kommersiella register förbjudas att använda personnummer. att hos regeringen begär förslag till lämplig lagändring så att i första hand de sista fyra siffrorna i personnummret slopas och i andra hand att användningen av det kompletta personnummret begränsas på sätt som ovan angivits. den 16 janauri 1989 () Hans Leghammar (mp) 1 1988/89.3 sami.
mot · GC02So268 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89: So268 av (vpk) Narkomanvården Utbyggnaden av narkomanvården har i många stycken varit framgångsrik men offensiven har också stött på svårforcerade hinder: oklar ansvarsfördelning mellan olika huvudmän, svårigheter med personalrekryteringen, omkringboendes protester mot etablering av institutioner. Detta är hinder som omintetgör eller försenar nödvändiga satsningar. Rapporter (RRV 1988:273) visar att kommuner och landsting använder statsbidraget inom missbrukarvården på ett sätt som missgynnar de mest utsatta grupperna. Andra undersökningar visar att det bland narkotikamissbrukare finns en relativt stor grupp med allvarliga psykiska störningar, som den traditionella narkomanvården saknar kompetens och resurser för att arbeta med. Det finns indikationer på att behandlingshemmen har uppenbara problem med att behålla HIV-smittade missbrukare. Det finns färre HIV-smittade på behandlingshem än . Det räder starka motsättningar mellan den drogfria narkomanvården och underhållsbehandlingen med metadon. Det sker nu en expansion av metadonbehandlingen och möjligen kan en del av flykten från behandlingshemmen förklaras med detta. Det kan vara svårt att intressera klienter för krävande behandlingsprogram när det finns metadon inom räckhåll och de flesta behandlingshem vägrar eller saknar metodik för att arbeta med klienter som får eller väntar på metadon. Resultatet blir att många HIV-smittade heroinmissbrukare inte nås av adekvata behandlingsinsatser. I finns t. ex. uppskattningsvis 400 smittade missbrukare som saknar en fungerande behandlingskontakt. Dessutom är av denna grupp bostadslösa. Sammantaget ger den aktuella bilden inom narkomanvården intrycket att resurserna är som sämst för de mest utslagna och mest vårdkrävande patienterna. De åtgärder som vidtagits har varit otillräckliga och/eller missriktade. Situationen är akut, inte minst i , som måste betraktas som central även ur ett hela-Sverige-perspektiv. Regeringen har ett övergripande ansvar och måste enligt vpk:s mening nu komma med förslag till akuta insatser för att förbättra situationen. Särskilda utbildningsinsatser för narkomanvårdspersonal, metodutveckling, insatser för att lösa motsättningarna och öka samarbetet mellan olika personalkategorier och olika huvudmän, utveckling av alternativa vårdformer, översyn av statsbidragssystemet, är några av de konkreta åtgärder som regeringen borde ta initiativ till. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen lägger fram ett åtgärdsprogram för narkomanvården, i enlighet med motionens förslag. 1988/89 So268
mot · GC02So285 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So285 Anslag till frivilligorganisationer i kampen mot narkotika Under hotet av HIV/aids har statsmakterna satsat avsevärda resurser i kampen mot narkotika både till den offentliga sektorn och till frivilligorganisationer. De frivilligorganisationer som är verksamma inom detta område, t.ex. åt läkemedelsmissbrukare (RFHL) och (), har gjort stora insatser. RFHL har utvecklat en rad nya verksamheter, inte minst nya behandlingshem - en satsning som föranletts av behovet av en utbyggd narkomanvård med tanke på HIV/aids-hotet. Projektbidrag har oftast utgått för igångsättande av dessa nya verksamheter. När organisationernas åtaganden blir allt fler och verksamheterna expanderar, ökar också kraven på organisationerna vad gäller internt stöd och utvecklingsarbete, och externt i fråga om presentationer, förhandlingar etc. Det är därför angeläget att organisationerna kan erhålla ett ökat, mera långsiktigt stöd, så att de verksamheter som initieras verkligen kan etableras och konsolideras. Så är tyvärr inte fallet. Organisationerna kommer att ligga kvar på fjolårets nivå, vilket i realiteten innebär en sänkning av grundanslagen. är det naturligtvis en orimlig situation med den nuvarande diskrepansen mellan projektanslag och de s.k. länkanslagen. För att organisationerna skall kunna fortsätta sitt målmedvetna arbete fordras en avsevärd höjning av grundanslagen. Finansministern uttalade sig i ett telefonväkteri på radion angående anslagen till frivilligorganisationer. Han menade att det inte endast var en ekonomisk fråga utan även en ideologisk. För stora anslag från statsmakterna skulle inskränka frivilligorganisationernas oberoende. Men generösa öronmärkta projektbidrag på bekostnad av en uppskrivning av de s.k. länkanslagen är ingenting annat än en styrning av organisationernas verksamhet och ett hot mot deras oberoende, hämmande för organisationernas kreativitet och flexibilitet - att satsa resurserna där de för tillfället bäst behövs. Oberoendet säkras bättre med större länkanslag och mindre projektpengar. De ovan nämnda organisationerna har genom sin praktik visat ett kunnande och en seriositet som för fortsatta goda insatser vad gäller kampen mot HIV/aids på narkotikaområdet och bör få uppskrivningar av grundanslagen för att garantera ett fortsatt nödvändigt arbete. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna behovet av ökade grundanslag till frivilligorganisationer i kampen mot narkotika. 1988/89 So285
mot · GC02So291 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89:So291 av m.fl. (vpk) Ökade anslag till handikapporganisationer Förändringar i samhället som av många upplevs som positiva, t.ex. minskad reglering, decentralisering, ramlagstiftning, ställer allt större krav på den eller de organisationer som ur ett underläge försöker bevaka sina rättigheter. Ett alltmer decentraliserat samhälle ställer stora och kostnadskrävande krav på handikapporganisationerna om de skall kunna vara med och påverka och tillvarata sina medlemmars intressen. Det har blivit allt svårare att finansiera verksamheten. De statliga anslagen är otillräckliga, och samhällets ökade engagemang i lotterier och spel har inneburit att folkrörelsernas möjligheter att få in pengar den vägen kraftigt har begränsats. Snålt tilltagna statliga anslag innebär desutom att organisationerna tvingas lägga ner orimligt mycket energi, tid och uppfinningsrikedom för att dra in pengar till verksamheten, energi som så väl behövs för att tillvarata medlemmarnas intressen. Vpk anser att det är statens skyldighet att med generösa statsbidrag garantera en väl fungerande handikapprörelse och att anslagen till handikapporganisationer skall höjas med 10 milj. kr. utöver vad regeringen föreslår i budgetpropositionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att med ändring i prop. 1988/89:100 Bil. 7 G 10 Bidrag till handikapporganisationer anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp till . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GC02So322 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89:So322 av och (båda c) Depåverksamhet för synskadade hantverkare har genom ett avtal, träffat 1953, med staten åtagit sig att driva depåverksamhet för synskadade hantverkare. Statens åtagande innebar kostnadstäckning för verksamheten. Depåverksamheten innebär att inköper råmaterial till synskadade hantverkare, hjälper till med försäljningen av de färdiga produkterna, samt svarar för viss annan service till hantverkarna. Verksamheten har fungerat bra. Förbundet har fullgjort och även utvecklat servicen till hantverkarna och staten har i allt väsentligt svarat för de faktiska kostnaderna. Utvecklingen i samhället har inneburit att nya kostnader tillkommit sedan avtalet träffades. Som exempel kan nämnas kostnader för datorer och företagshälsovård. Företagshälsovård och andra insatser som är av personalvårdande karaktär bör enligt vår mening inte ifrågasättas. Inte heller rationaliseringsåtgärder som minskat personalkostnaderna. En ytterligare orsak till kostnadsökningen är räntekostnaden. I depåverksamhetens funktioner ingår att lagerhålla färdiga produkter, vilket binder kapital och ger företaget höga räntekostnader. Verksamheten fyller en utomordentligt viktig uppgift vad det gäller att hjälpa synskadade att upprätthålla ett hantverk. Det är därför av största vikt att depåverksamheten kan fortsätta. Det anslag som finns upptaget för ändamålet i statsbudgeten innebär att staten frångår sitt åtagande att svara för full kostnadstäckning. Enligt vår uppfattning bör för depåverksamheten få ett med förhöjt anslag. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om höjt anslag till depåverksamhet för synskadade hantverkare.
mot · GC02So330 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89:So330 av m. fl. (vpk) Insatser för unga lagöverträdare Med hänvisning till vad som anförts i motion I988/89:Ju821 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående åtgärdsplan samt samordnande instanser när det gäller unga lagöverträdare. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · GC02So483 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89: So483 av m. fl. Sakkunnigförfarandet vid tillsättning av läkartjänster Vid tillsättning av tjänster för specialistutbildade läkare tillämpas fortfarande ett särskilt sakkunnigförfarande (SFS 1982:771). Detta består i att tre av utsedda sakkunniga (läkare) granskar och sammanställer de sökandes förtjänst och skicklighet. Fyra sökanden uppsätts i förslagsrum. Bland dessa fyra får anställningsmyndigheten (, sjukhuset, sjukvårdsdistriktet) utse innehavaren av den utlysta tjänsten. Systemet är omständligt. Det tar dessutom läkartid i anspråk för pappersgranskning. Enligt vår mening har detta särskilda tillsättningssystem för läkartjänster överlevt sig självt. Läkarnas behörighet framgår dels av deras legitimation och examina, dels går den att enkelt kontrollera på samma sätt som för övriga tjänster. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att det särskilda sakkunnigförfarandet vid tillsättning av läkartjänster bör upphävas. () ()
mot · GC02So606 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89 :So606 kommunisterna har föreslagit att barnbidraget ska höjas till en nivå som motsvarar av basbeloppet. höjdes barnbidraget kraftigt och motsvarade då i det närmaste den nivå som vpk föreslagit. De senaste årens utveckling visar att barnbidraget ånyo urholkats i värde. För att nå upp till en nivå som motsvarar av basbeloppet måste barnbidraget höjas per barn och år, vilket innebär att bidraget skulle utgå med per barn och år. Barnbidraget som andel av basbeloppet (i %) Barnbidraget skall vara ett grundläggande ekonomiskt stöd för alla barnfamiljer. I den politiska diskussionen måste man naturligtvis kunna ha en förutsättningslös prövning av på vilket sätt stödet till barnfamiljerna bör utformas för att nå de mest behövande, men det motiverar inte de ständiga urholkningarna av just barnbidraget. Utvecklingen visar att de ständiga urholkningarna följs av ständiga uppjusteringar, i efterhand. Det kan inte vara rimligt att varje nödvändig barnbidragshöjning skall behöva föregås av en så ingående och långsam process som en prövning av riksdag och regering innebär. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att barnbidraget skall utgå av basbeloppet till följd varav barnbidraget höjs med per barn och år, 1 * 1988/89. 2. att till Allmänna barnbidrag för /90 anslår utöver vad regeringen har föreslagit, dvs. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1988/89 S06O6
mot · GC02So615 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89:So615 av (vpk) Daghem/deltidsgrupp med samiska som språk erbjuds kommuner möjligheten att starta daghem/deltidsgrupp på samiska som språk, genom att statsbidrag för hemspråksträning utgår även om samiska inte är dagligt umgängesspråk i barnens hem. skall enligt direktiven bl a föreslå insatser för att stärka och bevara det samiska språket. Kommitténs arbete i denna del är inte slutförd. Det samiska språkets ställning stärktes dock genom beslut av i anledning av prop. 1976/77:80 om insatser för samerna. Departementschefen framhöll där att man i princip bör eftersträva inslag av samiskt språk och kultur på alla utbildningsnivåer och i den omfattning som motsvarar samernas berättigade önskemål. Den viktigaste perioden vad gäller att tillägna sig sitt språk och kultur är förskoleåldern. I förskoleåldern läggs den språk- och kulturgrund som senare kunskaper skall bygga på. Den svenska kolonisationen av sameland har inneburit att samerna i stor utsträckning har tvingats bort från sina näringar och utflyttat till andra delar av . Antalet samer i kan uppskattas till 15 00020 000, medan den renskötande delen av folket är ca 2500. I städer som finns stora grupper av samer. Rätten till hemspråksträning för samebarn gäller såvitt jag förstår även de barn som bor utanför det egentliga renskötselområdet. I kommun har sameföräldrar krävt att ett daghem för deras barn inrättas, med samiska som språk. kommun motsätter sig detta, och ärendet har varit uppe i kammarrätten. Kammarrättens uttalande var att kommunen inte har skyldighet att tillmötesgå kravet. De svenska samerna är - till skillnad från vad som är fallet i och - i minoritet i alla kommuner i och kan således inte som folkgrupp få något avgörande inflytande på kommunala beslut. Därför räcker det inte enligt vår mening med ett erbjudande till kommunen genom statsbidrag. Regeringen måste ta ansvar för att intentionerna förverkligas i den samevänliga politik som lagts fast genom grundlagens bestämmelser i regeringsformen 1 kap. 2§ jämte motivuttalanden och riksdagsbeslutet med anledning av samepropositionen. Denna politik innebär långtgående förpliktelser mot samerna. Om man vill stärka samiskt språk och kultur, måste man ge samebarnen möjlighet och tillgång till sitt modersmål och sitt kulturarv. Det kan inte få vara upp till kommunerna att enväldigt bestämma detta. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär snara åtgärder, så att möjligheten för upprättande av enhetliga språkgrupper/modersmålsträning för samebarn kan förverkligas. 1988/89 So615
mot · GC02T245 · 1988-01-01 00:00:00 — Motion till 1988/89:T245 av och (båda fp) Kommunikationerna i norra Med hänvisning till vad som anförts i motion 1988/89:A466 hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande betydelsen av kanaltrafiken från transport- och miljösynpunkt, 2. att riksdgen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande vikten av satsningar på såväl stamjärnvägarna som ett pendeltågsnät med stationer, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande bilvägarnas standard, kapacitet och betydelse, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande flygets utveckling i regionen.