mot · GB02Sf245 · 1988-01-14 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Sf245 av m. fl. (m) om reformering av arbetsskadeförsäkringen Några data om arbetsskadeförsäkringen gäller lagen om arbetsskadeförsäkring (LAF) och lagen om statligt personskadeskydd (LSP). Arbetsskadeförsäkringen intar en särställning inom socialförsäkringen. Om en skada/sjukdom bedöms vara orsakad av skadlig inverkan i arbetet utgår 100-procentig ersättning efter de första 90 dagarnas s. k. samordningstid med sjukförsäkringen. Dessutom utgår ersättning för sjukvårdskostnader jämte resor och andra kostnader, som är förknippade med arbetsskadan. Den allmänna försäkringens bedömning i arbetsskadefallen ligger även till grund för AMF-försäkringen och andra privata försäkringar på området. Den nya arbetsskadelagstiftningen har visat sig mycket administrativt krånglig, svårhanterlig och kostnadskrävande och allt fler röster höjs för en radikal förändring av försäkringen. () generaldirektör uttalade : Utan kraftfulla åtgärder från statsmakterna är handläggningen av arbetsskadeförsäkringen på väg mot den totala katastrofen. RFV har äskat 330 nya tjänster enbart för att ärendebalanserna inte ska öka ytterligare (!). (), som granskat RFV:s äskande, har funnit att det var tilltaget i underkant. RRV ansåg att regeringen har skäl att ompröva hela arbetsskadeförsäkringen då denna utvecklats på ett sätt som inte kunnat förutses. Antal ärenden och balanser i arbetsskadeärenden: 1981 1982 1983 1984 1985 1986 Inkomna ärenden 41 400 42 900 45 600 54 400 64 600 79 000 Avgjorda ärenden 43 700 41 800 40 700 45 900 57 100 62 000 Därav bifall 24 000 24 200 25 500 29 000 38 600 50 000 Balans 31/12 18 000 19 200 24 000 32 500 40 000 50 400 har balanserna fortsatt att öka och uppgick efter första Mot. halvåret till ca 58 000 ärenden. Detta inträffade trots att 15 milj. kr. anvisades till försäkringskassorna under /87, samt 30 milj. kr. som en engångsanvisning under innevarande budgetår, för att möta den ökade ärendetillströmningen. Arbetsskadefonden hade ca i underskott vid slutet av . Därför har arbetsskadeavgiften höjts från 0,6 till fr. o. m. . Enligt skulle dock arbetsskadeavgiften behöva höjas till , om inget radikalt görs åt försäkringen. Kostnaden för själva arbetsskadeförsäkringen var ca 3,6 miljarder , men beräknas öka till ca 15 miljarder /91, beroende på att kostnaderna för livräntor ökar genom att allt fler ärenden, , godkänns som arbetsskada. Ett vanligt argument för arbetsskadeförsäkringen har varit att utredningarna har gett kunskaper för att förbättra arbetsmiljön. Detta argument har mer eller mindre bortfallit. Utredningarnas värde vad gäller förbättringar i arbetsmiljön ifrågasätts alltmer av såväl företagshälsovården som försäkringskassornas personal. Enligt en utredning, som bedrivs av i , tyder allt på att försäkringen inte spelar någon som helst roll för arbetsmiljöförbättringar. Grundläggande problem med försäkringen Den ständigt ökande ärendetillströmningen Fortlöpande ändring av praxis genom försäkringsöverdomstolens domar En förskjutning från medicinska till försäkringspolitiska bedömningar Mer pengar - mer personal löser inte problemen. Den medicinska bedömningen i arbetsskadeärenden görs i två steg. För det första skall avgöras, om en sjukdom/skada beror på skadlig inverkan och för det andra om denna sjukdom eller skada uppkommit i arbetet. Särskilt svåra är bedömningarna av psykiska och psykosomatiska sjukdomar och sådana sjukdomar, där grundsjukdomen kan hänföras till degenerativa förändringar eller vilkas ursprung över huvud taget inte kan fastställas. om ambitionen över huvud taget är att göra en medicinsk bedömning! I specialmotiveringen till LAF uttalades: Till de sjukdomar som kan föranleda ersättning från arbetsskadeförsäkringen kommer att höra reumatiska sjukdomar, andra sjukdomar i ryggrad och leder samt psykiska och psykosomatiska sjukdomar. Det finns anledning att understryka att dessa sjukdomar ofta är särskilt svårbedömda. Det kan helt naturligt inte accepteras att sjukdomar, som drabbar de försäkrade oberoende av om de förvärvsarbetar eller ej blir betraktade som arbetsskador. (Vår kursivering). Ständiga praxisförskjutningar i besvärsinstanserna, särskilt i försäkrings- Mot. överdomstolen, har emellertid givit vid handen att tillämpningen inte längre Sf245 kan sägas överensstämma med lagstiftarens intentioner. Sålunda skrev i till RFV : Praxisförskjutningarna i besvärsinstanserna har med tiden skapat en allt större osäkerhet vid den tvåstegsprövning som föreskrivs i 2 kap. LAF. Nuvarande tillämpning är att i stort sett varje arbetssituation bedöms som skadlig inverkan. Beträffande sambandsbedömningen visar tillämpningen att sådana förhållanden som att t. ex. vissa sjukdomsförlopp är höljda i dunkel beträffande uppkomstsätt och förlopp som vidare att en rad förändringsprocesser i andra sammanhang ses som ett led i det normala åldrandet inte leder till att betydligt starkare skäl kan tala emot orsakssamband. Vårt sammantagna intryck av det aktuella rättsläget är att lagstiftarens intention med arbetsskadeförsäkringen har förändrats genom praxisutvecklingen. I sin nya tillämpning är arbetsskadelagen inte längre ett försäkringsskydd enbart för de skadliga faktorer, som kan förekomma i en arbetsmiljö, utan även för till synes normala fall med degenerativ förändring synes kunna betraktas som varaktiga sjukdomstillstånd uppkomna genom arbetet. Arbetsskadeförsäkringen tenderar att övergå till en allmän försäkring, som kan träda i kraft när individen efter ett visst antal år i arbetslivet börjar få känning av åldersbetingade förändringar. Den nya arbetsskadebedömningen innebär med andra ord att lagstiftarens intentioner med arbetsskadeförsäkringen frångåtts. De fackliga organisationerna, främst LO, har påskyndat en ny ärendebedömning. LO var bl. a. pådrivande när det gällde att avskaffa den medicinska sakkunskapen i de nya socialförsäkringsnämnderna. De tidigare läkarrepresentanterna ersattes med representanter för arbetsmarknadens parter. Kassapersonalen har gett upp Försäkringskassornas personal anser det föga meningsfyllt med ett utredningsarbete i arbetsskadeärenden, när av ärendena godkänns oavsett arbetsmiljö och oavsett om en fullgod utredning presenteras eller ej. Vi har i praktiken kommit dithän att nära nog allt arbete betraktas som skadligt. Detta kan inte vara rimligt! Kassorna har delvis tagit konsekvenserna av praxisändringen och har reducerat utredningskraven väsentligt, nedbringat antalet konsultationer med förtroendeläkare och andra läkare samt förenklat bedömningen betydligt vad gäller orsakssamband i ärenden rörande degenerativa skador, rygg- och ledbesvär. Arbetsskadelagen har mer eller mindre blivit ett instrument för en 100-procentig sjukersättning över hela linjen. Enda villkoret är att man anmäler sin sjukdom/skada som arbetsskada. Rehabiliteringsarbetet i arbetsskadeärenden ligger praktiskt taget helt nere i väntan på slutligt besked i arbetsskadefrågan. Ett sådant kan dröja , om besvären förs ända upp till försäkringsdomstolen. Regeringen måste vara medveten om att arbetsskadeförsäkringen urartat och ändå sker inget nytänkande i frågan. Under den senaste höstsessionen begärde en analys av orsakerna till den stora ärendeanhopningen och enligt budgetpropositionen förbereds en sådan i . Det är allt. En utredning avgav ett förslag, som var en besvikelse för alla. Utredningsförslaget innebar i korthet: Ingen förlängd samordningstid. - Utredningen ville lägga ett förslag om en samordningstid men fick ej tillåtelse till detta av regeringen. 18 miljoner i resurstillskott . Datainformation från arbetsmiljöforskningen. Företagshälsovården skulle ha en central roll vid arbetsskadeutredningar. Specialisering av utredare och pensionsföredragande och viss vidgad behörighet för tjänstemän att fatta beslut. Intet av dessa förslag har haft någon avgörande betydelse för arbetsskadehandläggningen. Antalet ärenden ökar, balanserna bara växer. En ytterligare komplikation i sammanhanget är utan tvekan den decentralisering av arbetsskadehandläggningen till lokalkontoren som pågår. Vid försäkringskassornas centralkontor var utredarna specialiserade för sin uppgift och hade erfarenhet av ett stort antal ärenden. skall oerfarna utredare ta över. RFV har, som nämnts, begärt 330 nya tjänster för kommande budgetår. Enligt propositionen 1987/88:100 säger föredragande statsrådet: har hemställt om betydande resursförstärkningar - ca till försäkringskassorna för att klara den kraftiga ärendetillströmningen av arbetsskadeärenden. RFV föreslår bl. a. att ytterligare resurser motsvarande 330 årsarbetskrafter tillförs försäkringskassorna . Enligt min bedömning bör den engångsanvisning på som beviljades för innevarande budgetår förnyas. Det innebär att persontillskottet för innevarande budgetår med 220 årsarbetare behålls även nästkommande budgetår. Vidare förordar jag att medel motsvarande ytterligare 100 nya årsarbetskrafter tilldelas försäkringskassorna för nästa budgetår. Jag beräknar därmed sammanlagt för förstärkning av handläggningen av arbetsskadeärenden för /89. Det är med stor besvikelse - men knappast med förvåning - vi tar del av regeringens förslag. En ansvarsfull politik borde innebära radikala åtgärder. Vilka vägar att gå? Följande alternativ har framförts i olika sammanhang: En utökning av personalresurserna inom kassorna enligt RFV:s beräkningar - vilket dock inte löser problemen. Ärendebalanserna fortsätter att växa. 1987/88 Sf245 En 100-procentig ersättningsnivå såväl inom sjuk- som arbetsskadeförsäk- Mot. I RFV:s yttrande över betänkandet Översyn av arbetsskadeför- Sf245 säkringen (SOU 1985:54) sägs bl. a. följande: Ett radikalt alternativ, som borde undersökas, vore att bringa ersättningsnivån inom den allmänna sjukförsäkringen i överensstämmelse med ersättningsnivån inom arbetsskadeförsäkringen genom att höja nivån vid sjukdomsfall inom den allmänna försäkringen till . Enligt gjorda beräkningar skulle den totala årliga nettokostnaden för en sådan förändring bli . En ökning av samordningstiden från nuvarande , som enligt arbetsskadeutredningen skulle minska antalet arbetsskadeärenden med och därmed förkorta väntetiderna samt minska balanserna. En total samordning mellan sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen till sjukförsäkringens ersättningsnivå samt satsning av resurserna till fall av långvarig eller livsvarig sjukdom eller skada, dvs. Angivande i lag vilka sjukdomar/skador som kan anses ersättningsberättigande. En helt ny typ av ansvarighetsförsäkring tecknad i försäkringsbolag eller hos RFV. En sådan bör föregås av en snabbutredning. Som vi framhållit har den nuvarande arbetsskadeförsäkringen helt fjärmat sig från lagstiftarens intentioner vad gäller ersättning vid arbetssjukdom/ skada. Den är ett svårhanterligt och alltför kostnadskrävande instrument för att tillgodose de ofta marginella behoven utöver sjukförsäkringen. P. g. a. försäkringsdomstolens ändrade praxis har försäkringen blivit ett tillskott utöver sjukförsäkringen för praktiskt taget var och en som anmäler sin sjukdom/skada som arbetsskada. Därtill kommer att de allmänna försäkringskassorna får bestå med praktiskt taget allt utredningsarbete och all statistik för vissa försäkringsbolag, t. ex. AMF. Vi anser att bör ha full kostnadstäckning för detta. Såväl RFV som RRV anser att något radikalt måste göras åt arbetsskadeförsäkringen. Vi delar den uppfattningen och anser att en snabbutredning måste tillsättas. Vi ifrågasätter, om det inte är dags att tillgodose ev. behov av trygghet utöver den allmänna sjukförsäkringen på annat sätt än genom en särskild arbetsskadeförsäkring inom den allmänna försäkringens ram. Utgångspunkten bör vara att den allmänna sjukförsäkringen - oavsett orsaken till skadan eller sjukdomen - täcker alla vårdkostnader och, i princip, den för sjukpenningförsäkringen giltiga andelen av inkomstbortfallet. I årets avtalsrörelse har framkommit förslag om att arbetsgivaren kunde stå för av inkomstbortfallet genom ett s. k. arbetsgivarinträde. På det sättet skulle frågan om en särskild arbetsskadeersättning bortfalla. Vi anser, att det bör utredas huruvida det finns ett särskilt behov av en arbetsskadeförsäkring och huruvida detta kunde tillgodoses genom att kombinera den allmänna sjukförsäkringen med en obligatorisk ansvarig hetsförsäkring för arbetsgivare. En sådan försäkring borde kunna tecknas i Mot. vilket försäkringsbolag som helst - även hos RFV om det kan konkurrera. Försäkringar bör kunna tecknas av varje företag för sig eller branschvis. bör vara möjligt att i avtal mellan parterna reglera hur försäkringen i detalj skall vara uppbyggd. En försäkring enligt denna modell skulle också kunna omfatta oförsäkrade grupper eller enskilda personer. Den personal, som handlägger arbetsskadeärenden vid försäkringskassorna, kunde, om det ovan skisserade förslaget genomfördes, frigöras till långt angelägnare uppgifter inom socialförsäkringen: rehabilitering av långtidssjukskrivna och handikappade. Detta skulle väsentligt minska kostnaderna för den allmänna försäkringen genom kortare sjukskrivningar och minskat antal förtidspensioneringar. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär skyndsam utredning och förslag syftande till reformering av arbetsskadeförsäkringen enligt den i motionen skisserade modellen, 2. att i avvaktan på en reformering av arbetsskadeförsäkringen beslutar att samordningstiden mellan sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen skall förlängas fr. o. m. samt 3. att som sin mening ger regeringen till känna att bör erhålla full kostnadstäckning för utredningsarbete och administration av statistik m. m. från försäkringsbolag, som anlitar kassans tjänster. hamre (m) () () () () () () ()