mot · GB02U524 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :U524 av () om och den västeuropeiska integrationen 1987/88 ställning i den västeuropeiska integrationen har fått ny aktualitet i och med beslutet inom de Europeiska gemenskaperna (EG) att före utgången av 1992 skapa en inre marknad utan gränser för varor, tjänster, människor och kapital. När denna inre marknad förverkligas riskerar den att ställa och övriga icke-medlemmar på andra sidan av de barriärer som byggs upp mot omvärlden. Därför måste en målmedveten inriktning mot närmast möjliga samverkansform som är förenlig med neutralitetspolitik läggs fast av . Enligt kds uppfattning bör dock anknytningsform inte slutligt avgöras förrän efter en bred och folklig debatt. Man bör inte utesluta möjligheten att frågan avgörs genom en rådgivande folkomröstning. Regeringen bör dessutom på nytt aktualisera frågan om en tullunion med EG, om neutralitetspolitikens krav kan tillgodoses. Den svenska EG-debatten har i allt för hög utsträckning utgått från ekonomiska och säkerhetspolitiska överväganden. Det innebär att den viktigaste dimensionen för bildandet av de europeiska gemenskaperna nästan helt gått den svenska debatten och medborgarna förbi. Därför är det naturligt för ett kristdemokratiskt parti att ge en förhållandevis utförlig historisk bakgrund till Europa-tanken som den drivits av kristdemokrater och de riktlinjer för relationer till EG som kommer att föreslås nedan. Tanken om ett enat är inte ny. delades den av många ledande personligheter som Mazzini, och . De uppfattade européerna som en enda stor familj som är arvinge till en värdefull och gemensam kultur. De protesterade mot den splittring som ledde till oavbrutna krig, där även segerherrarna tillhörde förlorarna. Europa-tanken knöts i speciell grad till den tvärpolitiska , vilken nådde en betydande framgång under ledning av den franske utrikesministern och den österrikiske greven . Paneuropa-rörelsen kallade in till en kongress 1926 i . Samlingen som räknade över 2 000 representanter från alla europeiska länder antog följande uttalande vid mötet: Anarki är i verkligheten den enda rätta beteckningen för ett samhälle med 34 stater, som saknar gemensamma lagar och organisation, gemensamma organ och myndigheter, gemensamt rätts väsen och polisstyrka, ett samhälle, vars medlemmar ligger i ständigt krig Mot. med varandra, och som reser mordiska vapen mot varandra. Ett samhälle, U524 där makten dominerar över rätten, och där normala förhandlingsmetoder är hot och utpressning. Resultatet av förhandlingarna på kongressen blev ett utkast till en europeisk union. Som den första huvudprincipen nämndes: europeisk solidaritet, baserad på gemensamt mynt, en tullunion, gemensamma vattenvägar och gemensam säkerhets- och utrikespolitik. framställdes som ett förenat i miniatyr. Schweizarna skiljer sig mycket från varandra: religiöst, politiskt och språkligt, och likväl har de många små kantonerna under århundraden samlats i ett förbund med gemensam ekonomi, utrikes- och försvarspolitik, utan att någon kanton har offrat sin speciella kultur eller sina egna traditioner. De kristdemokratiska partierna i har tidigt arbetat för Europatanken. , kort efter , framlade den ledande kristdemokraten ett förslag om att inrätta en gemensam europeisk marknad, som skulle ha en gemensam tull- och handelspolitik utåt och arbeta för en avveckling av kolonialpolitiken och införande av kontrollerade rustningsbegränsningar. Som landsflyktig undan fascistiska förföljelser kallade Sturzo kristliga partier till konferens i . Det kom ledande representanter från partierna i , , , , , , , , , , och . Det lyckades till och med för Sturzo att samla dessa partier i ett internationellt sekretariat för demokratiska partier med inspiration. Dess betydelse i detta sammanhang ligger i att det var ett litet men dock ett steg i riktning mot ett samlat . Sturzos organisation av kristna partier höll återkommande möten och på en kongress i - alltså i som präglades av ekonomiska och sociala kriser och av den framväxande nazismen i - gick organisationen uttryckligen in för bildandet av en gemensam marknad just för att möta de allvarliga kriser som behärskade . På kongressen antogs en resolution, där det heter: De kristet inspirerade demokratiska partierna bör samla sina strävanden på allt sätt och möjligt för att återskapa en anda av förtroende, vilken är absolut nödvändig för fredliga förhållanden mellan nationer och människor. Den brist på förtroende som dominerar hela världen och som har påskyndat den nuvarande krisen bör betraktas både som en psykologisk, ekonomisk och politisk faktor. Resolutionen kommer in på nödvändigheten av ett politiskt samarbete mellan länderna, påbörjandet av en gemensam jordbrukspolitik och en gemensam insats mot arbetslösheten på ett sätt som bekräftar människans värde framför de materiella tingens och som tryggar en för bättring av familjernas förhållanden. Kriget efterlämnade ett i ruiner. Var det något som kunde förena européerna mitt i förlust av familjer och vänner, mitt i deras fattigdom, svält, epidemier och bitterhet, så var det önskan: aldrig mera krig mellan de europeiska länderna. Därför drogs åter Paneuropa-tanken fram ur glömskans mörker. Den fick till och med större chanser att lyckas än någonsin förr, eftersom den tyska nationalismen nu hade brutits. Det stod dock klart att Paneuropa-tanken inte lät sig genomföras i sin ursprungliga form. Ursprungligen hade t. ex. de italienska önskat ett verkligt Paneuropa, dvs. ett som omfattade så många stater som möjligt, och i alla fall de som byggde på kristna och demokratiska värderingar. Men delades i väst och öst. genom reste sig järnridån, genom vilken skar bort de kommunistiskt kontrollerade områden från . Till följd av detta ställde in sig på att bygga upp väst om järnridån. , Adenauer och de Gasperi I sitt berömda tal på i framförde sin manande appell om att skapa eller vilket namn de nu kommer att få, som han uttryckte det. Bland dem som tog de första konkreta stegen i denna riktning var de tre ledande : (), () och Alcide de Gasperi (). De tre toppolitikerna hade inte svårt för att komma på samtalsnivå med varandra. Alla tre växte upp i skuggan av de nationella motsättningarna och hade upplevt dess allvarliga följder på nära håll: växte upp i , ett stridsäpple i de fransk-tyska krigen. För rhenländaren var en minst lika tilltalande samarbetspartner som det militäriska . Och de Gasperi härstammade från , som länge hade varit en kastboll mellan österrikiska och italienska intressen. Alla tre var ledande kristdemokrater, och var regeringschefer i sina respektive länder. De hade alla tre stått i opposition till fascismen. De var troende katoliker. De hade förståelse för kulturarv. Och framför allt gick de alla tre in för ett fritt, demokratiskt och enat , som skulle vara vänt mot varje form av totalitarism, antingen det nu var kommunism eller fascism. Om det hade berott på dessa statsmän så skulle bildandet av ett federalt ha påbörjats efter kriget. Åtskilliga uttalanden vittnar om detta. På ett möte för de europeiska utrikesministrarna erkände de Gasperi att han var förkämpe för ett nytt federalt , som var villigt att göra de nödvändiga offren för. Adenauer sa på samma sätt: Jag är tysk och vill förbli det, men jag är europé och har alltid känt mig som europé. Och 1947 tog till orda på sitt partis kongress. Det var nödvändigt att 3 förbereda ett europeiskt federalt europeiskt system, baserat på respekt för Mot. 1987/88 de europeiska folkens skilda kulturer, sa han. tog det steget att man samlade alla sina europeiska partier i en organisation. På en kongress i Chaudfontaine i bildades den sameuropeiska organisationen: Nouvelles Equipes Internationales (NEI). Den antog sedan namnet European Union of (EUCD), vilket utgjorde en del av den kristdemokratiska internationalen. Detta förtjänar att nämnas därför att NEI och EUCD på många sätt blev en viktig bas för formuleringen av en gemensam europeisk politik. Världsfreden kan inte bevaras utan skapande ansträngningar. Med dessa ord inledde utrikesminister sin berömda deklaration från , vilket betecknas som EG:s födelsedag. På den franska regeringens vägnar inbjöd han alla europeiska länder, som så ville, att göra produktion och konsumtion av kol och stål till en gemensam angelägenhet. Denna Schuman-plan, som hade inspirerats av , ledde fram till upprättandet av den europeiska 1951. , , , och (de sex), gick med i gemenskapen. Meningen med var, att eftersom rustningsindustrin helt och hållet var beroende av kol- och stålproduktionen skulle gemenskapen kring denna produktion, enligt , göra varje krig mellan och otänkbart, materiellt sett omöjligt. Utöver att trygga freden, menade , skulle en sådan gemenskap höja levnadsstandard och därmed frigöra medel för en utveckling av den afrikanska kontinenten. i historien uppgav de sex staterna därmed frivilligt en del av sin suveränitet, visserligen på avgränsade områden. Suveräniteten skulle överlämnas till en hög myndighet, vars medlemmar hade valts av staterna, men som arbetade oavhängigt av dem och som uteslutande fattade beslut utifrån helhetens krav. Dessutom bestod gemenskapen av ett ministerråd, en domstol och en lagstiftande församling. Den belgiske kristdemokraten gjorde i en skrivelse gällande att den rådgivande församlingen skulle fungera bäst när varje medlem talade på en bestämd politisk grupps vägnar. Detta ledde till att det började upprättas politiska grupper (fraktioner) varvid grunden lades till dagens EGparlament. Den kristdemokratiska gruppen var den största och bildades officiellt . Förutom den tillkom en socialistisk och en liberalkonservativ grupp. Den franske kristdemokraten tog således det första steget mot det EG vi känner . I verkligheten ansåg för som han uttryckte det, den första etappen mot en europeisk federation. Målet var: att trygga freden, att förbättra européernas levnadsvillkor och att lösa de stora uppgifterna i gemenskap. Tanken på en , ett Eu- 4 ropas förenta stater är fortfarande mycket levande, även om förespråkarna med tiden fått en mera realistisk syn på hur avlägset målet är. Det är enligt kds uppfattning av stor vikt att ha förhistorien och målsättningen för EG:s bildande klar för sig när inriktningen på framtida relationer till gemenskaperna skall debatteras och fastställas. De europeiska integrationssträvandena bygger egentligen på samma utgångspunkter och har samma motiv som de nordiska ländernas strävan efter gemenskap, integration och samordning inom ramen för samarbetet i . är en del av , här finns våra historiska och kulturella rötter. Vårt samarbete i (och utveckling), med EG och EFTA (Europeiska frihandelssammanslutningen) har varit till stort gagn för vår ekonomi och levnadsstandard, som det bidragit till att utveckla handeln och levnadsstandarden i som helhet. Detta breda samarbete befordrar avspänning och fredlig samlevnad mellan de europeiska länderna. Detta samarbete är nu så intensivt och givande att nya krig mellan de forna fienderna framstår som otänkbara. engagemang i det breda och självfallet mycket väsentliga västeuropeiska samarbetet har alltid varit naturligt. Den enda restriktionen är vår neutralitetspolitik, som i sig är ett väsentligt bidrag till fred och stabilitet i norra . neutralitetspolitik är inte förhandlingsbar. är neutralt i säkerhetspolitiskt hänseende - alliansfritt i fred med sikt på neutralitet i krig. Detta innebär inte att vi vill isolera oss. Vi är inte heller ideologiskt neutrala. Detta breda västeuropeiska engagemang har visserligen drivits fram av våra ekonomiska intressen. Men det speglar också en känsla av samhörighet som har flera andra dimensioner än de rent ekonomiska. Där finns en värdegemenskap som omfattar begrepp som demokrati, försvar för mänskliga rättigheter och det gemensamma kristna kulturarvet. Detta uttrycks även av växande turistströmmar, intensifierat studentutbyte, ökad migration och ett större kulturellt och vetenskapligt utbyte. Från och med årsskiftet 1983/84 råder full tullfrihet för alla industrivaror i handeln mellan EFTA och EG. Därmed deltar alla EFTA- och i ett frihandelsområde som omfattar 350 miljoner människor. Arbetet för en ökad integration går vidare. EG har lagt fast ett mycket ambitiöst program för att utveckla sitt interna samarbete. Fysiska, tekniska och fiskala hinder skall avlägsnas helt och hållet. Målet är att skapa en fri rörlighet för varor och tjänster, människor och kapital. Detta kombineras med en ökad öppenhet emot EFTA-länderna. Luxemburgdeklarationen är det främsta uttrycket för EGoch EFTA-ländernas gemensamma strävan att bygga ut samarbetet. Målet är att skapa ett dynamiskt europeiskt ekonomiskt samarbetsområde, a dy- 5 1* 1987188. namie European Economic Space (EES). I realiteten är samtliga EFTA- Mot. länder i färd med att stärka sina band med EG, även bilateralt. ens proposition 1987/88:66 om och den västeuropeiska integrationen, tas inte heller tillräcklig hänsyn till att EES-processen för EG:s del komplicerats efter antagandet av enhetsakten. Detta kan medföra att EFTA-ländernas förhoppningar om att förenas med EG i ett enda ekonomiskt område inte automatiskt kan förväntas bli infriade. Regeringens proposition om och EG I regeringens proposition om och den västeuropeiska integrationen 1987/88:66 konstaterar utrikeshandelsministern att har ett starkt intresse av att medverka i ett brett västeuropeiskt samarbete och föreslår följande riktlinjer till grund för det fortsatta arbetet: - skall gå vidare i det nordiska samarbetet, stärka EFTA som vi skall bredda och fördjupa samarbetet med EG så långt detta är förenligt med neutralitetspolitiken. Den bedömning som gjordes att medlemskap i inte är förenligt med neutralitetspolitiken står enligt regeringen fast. - Vi skall verka för att utveckla det västeuropeiska samarbetet på forsknings- och utvecklingsområdet. - Vi skall verka för att den sociala dimensionen ges en ökad tyngd i det västeuropeiska samarbetet. Detta innebär att vi skall främja sysselsättning och social trygghet och samverka inom ekonomisk politik, arbetsmiljö- och miljöpolitik liksom konsumentpolitik. Med detta för ögonen skall regeringen - arbeta för att en gemensam marknad, omfattande samtliga 18 länder i EFTA och EG, upprättas i - arbeta för att EFTA:s ställning stärks som ett medel att uppnå denna gemensamma marknad - arbeta för ett nära och gott samarbete med EG:s olika institutioner på alla områden utanför det säkerhets- och utrikespolitiska - särskilt arbeta för ett fortsatt och fördjupat samarbete mellan de nordiska länderna - initiera en bred informationsverksamhet om det västeuropeiska integrationsarbetet - fördjupa kontakterna i Europafrågor med löntagarorganisationerna och näringslivet. - förstärka den interna samordningen inom i fråga om Europasamarbetet - verka för smidiga och effektiva samverkansformer med och mellan statliga verk och myndigheter i det internationella harmoniseringsarbetet. Vidare i propositionen redovisas ekonomi i ett västeuropeiskt per- Mot. spektiv, en historisk återblick, hur långt den västeuropeiska integrationen U524 har nått och vilka planer som finns för framtiden. Därefter redovisas var står och vilka utgångspunkter regeringen har för det fortsatta arbetet följt av en mera detaljerad genomgång av olika sakområden. ekonomi i ett västeuropeiskt perspektiv De svenska industriföretagen har haft en så snabb produktivitetsutveckling att det har varit möjligt att bära högre lönekostnader än företagen i flertalet andra jämförbara länder. spelade tillgången på inhemska råvaror som skog och järnmalm en viktig roll liksom tillgång till billig energi som utbyggnaden av vattenkraften innebar. En viktig roll spelade även en rad tekniska uppfinningar som kullagret, dynamiten, säkerhetständstickan och separatorn. är det en hög teknologisk utveckling och en mycket stark industriell tradition, med en i många avseenden gemensam syn mellan arbetsgivare och fackliga organisationer om behovet av teknisk utveckling och rationaliseringar som har bidragit till att göra till en avancerad och teknologiskt stark industrination. Det finns ett klart samband mellan den svenska industrins snabba utveckling, och den successiva liberaliseringen av utrikeshandeln som ägde rum med början åren efter inte minst inom det Allmänna tull- och handelsavtalet (), bildandet av EFTA och vårt frihandelsavtal med EG. Dessa senare händelser har inneburit att vi nu åtnjuter fullständig tullfrihet för två tredjedelar av industriexporten från . Även tullarna på importen från detta länderområde har eliminerats. Frihandeln har lett till en långtgående strukturomvandling. Icke konkurrenskraftiga näringsgrenar slås ut i ett land med en öppen ekonomi när man på så sätt deltar i en internationell arbetsfördelning. Genom att föra en socialt inriktat arbetsmarknadspolitik, som givit stöd till de människor som drabbats av strukturomvandlingarna har de ekonomiska effekterna burits solidariskt. Enligt kds uppfattning har strukturomvandlingen trots detta haft ett högt icke-materiellt pris genom den regionala obalans och de stora folkomflyttningar som den medfört. Detta har enligt kds uppfattning lett till sociala och ekonomiska bekymmer både för samhället och den enskilde. Ett annat resultat är den bostadsbrist som drabbar särskilt ungdomar i de tillväxtintensiva områdena, som bostäder står tomma i glesbygd och områden med låg tillväxt. Denna utveckling har dessutom lett till stora påfrestningar på den yttre miljön. Strukturomvandlingen i kombination med den starka exportinriktningen har fått till resultat att var tredje svensk industriarbetare är sysselsatt med att direkt producera varor för den västeuropeiska marknaden. Till detta kommer underleverantörer, distributörer och transportörer. är EG:s tredje viktigaste handelspartner Det är inte bara sorn har stort intresse av EG-marknaden. EG torde även ha ett starkt intresse att utveckla handeln med och övriga EFTA-länder. Handeln är faktiskt lika stor i båda riktningarna - båda parter har dessutom vunnit på en ökad handel och ett förstärkt ekonomiskt samarbete. EFTA-länderna är i själva verket EG:s viktigaste handelspartner och en större exportmarknad än . är, närmast efter och , EG:s tredje viktigaste handelspartner och en nästan dubbelt så stor exportmarknad som . Antalet svenskar som arbetar i andra länder i och antalet medborgare från andra länder i som arbetar i har ökat kraftigt, mycket som en följd av näringslivets internationalisering. har studentutbytet och turistströmmarna ökat. Nationsgränserna känns t. ex. inte lika påtagliga för dagens tågluffande och språkkunniga ungdomar som de gjorde för deras föräldrar när de var i samma ålder. EG okar takten i integrationen Allt fler områden europeiseras, ekonomi, sociala- och kulturella, men även behovet av att möta de gränsöverskridande miljöhoten. Inom EG växer nu kraven på att gå fram snabbare än i integrationen, både av ekonomiska och politiska skäl. Man upplever allt starkare att har växande svårigheter att hävda sig i konkurrensen med och . Tillväxttakten är lägre i , sysselsättningsproblemen större och satsningarna på centrala områden som forskning och utveckling inte bara mindre utan även mera splittrade. Utan fortsatt integration riskerar att allvarligt hamna på efterkälken. EG har börjat en kraftsamling för att uppnå målet med den inre marknaden. förhandlades den s. k. europeiska enhetsakten fram. Den drar upp riktlinjerna för den inre marknaden. Arbetet skall som sagt vara avslutat före utgången av . Parallellt med detta är man inriktad på att som ett led i arbetet på att skapa ett medborgarnas vidta ett antal åtgärder som gör att enskilda människor blir delaktiga i integrationen. T. ex. skall det bli lättare att röra sig över gränserna och man planerar att införa ett EG-pass. Meningen är inte att nationella olikheter skall suddas ut när detta gränslösa med stor sannolikhet blir en realitet. Man räknar med stora fördelar. Bara gränskontrollerna beräknas inom EG fördyra varorna , dvs. ofta mer än de tullar som förhandlats bort, eller sammantaget motsvarande ca , eller 1,av EG:s bruttonationalprodukt (BNP). Den inre marknaden växer fram Medlet att nå den inre marknaden är enligt den s. k. vitboken som lade fram 1985 att undanröja orsakerna till dessa hinder, t. ex. skillnader i miljö- och säkerhetsföreskrifter, regler för transportmedel, 8 utbildningskrav, skattesatser för moms och andra varuskatter. Men harmo- Mot. niseringen skall begränsas till sådant som är absolut nödvändigt för att av- U524 skaffa gränskontrollerna, t. ex. viktiga säkerhetskrav. För övrigt skall principen vara att en produkt eller tjänst som framställts i ett land enligt de regler som gäller där också skall godkännas i de andra medlemsländerna. De kontroller som fortfarande behövs skall i första hand göras i ursprungslandet och inte vid gränserna. skärps i vissa fall kontrollen vid de yttre gränserna. Medlemsländerna har redan i princip godkänt innehållet i vitboken, medan arbetet pågår med de olika delförslagen. En av de svåraste och viktigaste reformerna i enhetsakten gällde beslutsreglerna. hade det krävts enhällighet. I fortsättningen blir det möjligt att fatta beslut med kvalificerad majoritet även i frågor om lagstiftning som rör den inre marknaden. I medlemslandet krävdes en folkomröstning innan regeringen kunde biträda förslaget. Ett medlemsland som av hälso-, säkerhets- eller miljöskäl anser det nödvändigt att tillämpa strängare bestämmelser än de som beslutats med kvalificerad majoritet skall kunna göra det, om det inte innebär godtycklig diskriminering eller leder till dolda handelshinder. Frågan kommer i sista hand att prövas av EG:s domstol. Det kommer även i fortsättningen att krävas enhällighet i beslut om skatter och monetära frågor, personers fria rörlighet och integration av arbetsmarknaden. Genom enhetsakten har EG nu ett organiserat samarbete om forskning och utveckling, miljöskydd och arbetsmiljö, dessutom har monetära frågor tagit fastare former. Man lägger mycket stor vikt vid social och ekonomisk utjämning mellan Gemenskapens rika och fattiga delar. De sydliga medlemsländerna anser sig inte kunna medverka till att genomföra den inre marknaden utan en sådan utjämning. Kommissionen har därför föreslagit en fördubbling av de s. k. regionalfonderna. EG:s politiska samarbete, EPS EPS, EG:s politiska samarbete har konkretiserats i enhetsakten. En förstärkt struktur med bl. a. ett sekretariat har inrättats i . Även i fortsättningen blir EPS ett organ för ömsesidig information och samråd i utrikespolitiska frågor, men medlemsstaterna åtar sig att så långt möjligt försöka harmonisera sina positioner i såväl utrikes- som säkerhetspolitiska frågor. På det neutrala starka önskemål har det slagits fast att detta endast gäller säkerhetspolitikens politiska och ekonomiska aspekter och därmed inte de militära. Inom EPS överlägger man om så gott som alla internationella tvistefrågor, liksom utrikespolitiska frågor i allmänhet. Dessa överläggningar brukar utmynna i gemensamma uttalanden. Det förtjänar att påpekas att det alltmer omfattande samarbetet inom EPS också har lett till att kontakterna med andra regionala grupper har stärkts. EG:s utrikesministrar har t. ex. årliga politiska överläggningar med sina kollegor från de centralamerikanska staterna och Contadoragruppen. Man har etablerat en dialog i politiska, ekonomiska, sociala och kulturella 9 frågor med och markerat intresse för ett närmare samarbete Mot. med (). Ett brev från den U524 sovjetiske utrikesministern till hans belgiske kollega i dennes egenskap av ordförande i med begäran om EG:s stöd för förslaget om en internationell fredskonferens för , har uppfattats som det första officiella sovjetiska erkännandet av EPS. Det har av och till framförts förslag om att även försvarspolitiska frågor skulle diskuteras i EPS. Dessa tankar har avvisats.