mot · GB02T706 · 1988-01-25 00:00:00 — av och () om avskaffande av förbudet mot fotografering från Luftfartslagen föreskriver förbud mot fotografering från luftfartyg med undantag av bl. a. luftfartyg i linjefart. Detta innebär t. ex. att utländska luftfartyg i linjefart har tillåtelse att fotografera och kan för detta ändamål vid behov använda mycket avancerad utrustning medan det för den svenska allmänflygaren och hans passagerare råder förbud att för rent privata ändamål använda den enklaste amatörkamera under flygning i . Luftfartslagen ålägger föraren (befälhavaren) på allmänflygplanet att kontrollera att hans passagerare inte medför kameror och använder dessa ombord. Med de små kameror som finns skulle en passagerare mycket väl kunna gömma en kamera i fickan varför lagen i praktiken fordrar att föraren kroppsvisiterar sina passagerare. saknar föraren lagliga befogenheter att utföra kroppsvisitation. Under flygning är det i första hand förarens uppgift att manövrera flygplanet och han har inga möjligheter att kontrollera att passagerarna inte smygfotograferar. Luftfartslagen lägger trots detta hela ansvaret - för att kamera inte medföres och används av passagerare - på föraren (befälhavaren), något som han uppenbarligen saknar möjlighet att kontrollera), något som han uppenbarligen saknar möjlighet att kontrollera. Detta innebär en för flygplanets förare avsevärd rättsosäkerhet. Till att börja med gällde lagen all luftfart men efter klagomål från passagerare, flygbolag och befälhavare på luftfartyg i linjefart införde man i lagen undantag för dessa. Det var helt enkelt omöjligt att upprätthålla förbudet på dessa flygplan. Passagerarna uppfattade förbudet som kränkande och befälhavarna hade inga praktiska möjligheter att ta personligt ansvar för förbudets efterlevnad. Exakt samma sak gäller naturligtvis för allmänflyget och taxiflyget men för dessa typer av luftfart har förbudet ändå kvarlevt. Man bör även ha klart för sig att lagen i praktiken är omöjlig att kontrollera och att kontroll av dess efterlevnad knappast förekommer. Lagen har därför inte heller något som helst stöd i det allmänna rättsmedvetandet utan fungerar ungefär som en hastighetsbegränsning för bilar när man aldrig har någon fartkontroll. En lag som fungerar så illa minskar generellt respekten för lagstiftningen och bör redan av detta skäl avskaffas. Då lagen tillkom för nära var dessutom förutsättningarna helt annorlunda. finns satelliter och extremt högtflygande flygplan med vars hjälp utomstående mycket detaljerat kan kartlägga stora områden. ursprungliga motiv för lagens tillkomst har därvid försvunnit och några nya T706 motiveringar för lagens bibehållande har inte presenterats. Skulle sådana motiv eventuellt finnas bör de vägas mot den inskränkning i den personliga friheten och den rättsosäkerhet förbudet innebär för allmänflygets piloter. Att frånta en viss grupp människor en rättighet som tillkomer andra måste vara mycket väl grundat. Majoriteten av världens allmänflygare har frihet att fotografera från flygplan. Inte ens i med dess omfattande försvarsanläggningar råder något förbud inte heller i länder som , , , , , , , och . Man finner det mycket märkligt att motsvarande fri- och rättigheter inte tillkommer de svenska allmänflygarna. Det är således vår uppfattning att motiven till luftfartslagens förbud mot flygfotografering försvunnit (eller kraftigt försvagats) så att förbudet enbart utgör en för allmänflyget diskriminerande och rättsosäker kvarleva från en annan tidsperiod. Luftfartslagen bör enligt vår mening således ändras så att fotografering från luftfartyg med normala kameror blir tillåtet i de områden i där luftfart är tillåten. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om en sådan ändring i luftfartslagen att det blir tillåtet att fotografera även från allmänflyg. () ()