mot · GB02Ub247 · 1988-01-21 00:00:00 — Motion till 1987/88: Ub247 av () om gymnasieskolan 1987/88 Ub247249 Kunskap är viktig både för den enskilde och för samhället. Det är också viktigt att de resurser som satsas från statens sida kan utnyttjas på ett effektivt och riktigt sätt. Gymnasieskolans totala kapacitet är uppdelad på: - en del för utbildningar som för tillträde enbart kräver grundskola (den s k direktramen) - en del för utbildningar, som för tillträde kräver viss ålder, praktik eller utbildning utöver (den s. k. lilla ramen) Utrymmet inom lilla ramen är begränsat. Länsskolnämnderna måste prioritera mycket starkt bland de önskemål om utbildningar som kommuner och landsting framför i sina framställningar vaije år. Det finns endast två klasstorlekar i det svenska skolväsendet, 16- eller 30-klass. Antalet årselevplatser beräknas utifrån dessa klasstorlekar oavsett hur många elever som faktiskt finns i klassen. Minimiantalet elever som får finnas för att man skall få starta en statsbidragsberättigad kurs enligt gymnasieförordningen är 8 elever. En ettårig utbildning som endast får anordnas i form av 30-klass, men där det bara har sökt 8 elever förbrukar ändå 30 årselevplatser. Resursutrymme binds således trots att det skulle kunna utnyttjas för andra angelägna utbildningar. För vissa utbildningar, i t. ex. 40-veckors grundläggande jordbruksutbildning, har fastställt klasstorleken till 30-klass. För andra utbildningar finns valfriheten att antingen ordna utbildningen i 30eller 16-klass. De nuvarande bestämmelserna är till särskilt stor nackdel för vissa landstingskommuner. Vid vikande elevunderlag kan utbildningshuvudmannen, när 16-klass inte får anordnas, tvingas slå samman klasser som är lokaliserade till olika delar av ett län och i olika gymnasieregioner. Detta medför ökade reseavstånd för eleverna och kan ytterligare minska underlaget för den aktuella utbildningen. Med det nya statsbidrag för gymnasieskolan som gäller bör frågan om 16- eller 30-klass inte regleras på central nivå. Detta bör istället ske på lokal och regional nivå utifrån de förutsättningar som gäller ifråga om utbildningsresurser, ekonomi, statsbidragsregler, elevunderlag m. m. Också möjligheten att i enskilda klasser samordna uppdragsutbildning och reguljär utbildning i gymnasieskolan talar för ett flexiblare system där 1 1 1987/88. tilldelningen av årselevplatser på ett bättre sätt än kopplas till elevantalet i respektive klass och vilka resurser som faktiskt utgår i form av statsbidrag. Med ett flexiblare system som ger utbildningshuvudmännen större valmöjlighet att anordna 16- eller 30-klasser kan en bättre anpassning ske till resursförstärkning i form av årselevplatser. En sådan ordning torde också leda till ett effektivare utnyttjande av de resurser anvisar. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att klasser på specialkurser och påbyggnadsutbildningar som får anordnas endast som 30-klasser från och med / 89 även får anordnas som 16-klasser samt 2. att som sin mening ger regeringen till känna att en utredning tillsätts för frågan om ett flexibelt resurstilldelningssystem i gymnasieskolan efter förebild av de regler som tillämpas för högskoleutbildning. 1987/88 Ub 247