mot · GB02Sf302 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:Sf 302 av m. fl. (vpk) om behandlingen av arbetsskadeärenden I budgetpropositionen 1988, bil. 7, skrivs att har gett regeringen till känna (SfU 1987/88:2, rskr. 25) att det skulle vara värdefullt med en analys av orsakerna till det ökande antalet arbetsskadeanmälningar. anför att regeringen bör ta de initiativ som erfordras för att en sådan analys kommer till stånd. Ett arbete kring dessa frågor har påbörjats inom . De nu föreslagna åtgärderna för att möta den kraftiga ärendeanhopningen inom arbetsskadeförsäkringen är otillräckliga och antalet människor som anmält arbetsskador har ökat med . hemställan om resursförstärkningar till försäkringskassorna bör därför bifallas. har förmodligen världens bästa lag när det gäller arbetsskadeförsäkring. I teorin ger den skydd och hjälp åt alla som drabbas av skada eller sjukdom i sitt arbete. Men verkligheten ser annorlunda ut. Många som drabbats av skada eller sjukdom i arbetet får den inte godkänd som arbetsskada. Till detta kommer att lagen tillämpas olika från landsdel till landsdel, från försäkringskassa till försäkringskassa. Det som på ett ställe klassas som arbetsskada anses på ett annat inte ha något med yrkesverksamheten att göra. Följden har blivit besvikelse och bitterhet men också viss uppgivenhet bland dem som den nya lagen skulle värna om. Arbetsskadeförsäkringen trädde i kraft och innebar väsentliga förbättringar och utvidgningar i förhållande till den tidigare yrkesskadeförsäkringslagen . Det verkliga utfallet av lagen kan man inte överblicka trots att den gällt . Anledningen är den stora ärendebelastningen inom försäkringskassorna och överklagningsinstanser. Många beslut måste avvakta prejudicerande utslag i de regionala försäkringsrätterna och försäkringsöverdomstolen, som är högsta instans i ärenden om socialförsäkringar. Dessa svårigheter kunde man ha förutsett vid lagens antagande. Förseningarna innebär för många som fått en arbetsskada eller för svårt sjuka arbetare att de inte får ut ersättning under sin livstid. Oklarhet i ersättningsfrågor försenar även rehabiliterande åtgärder bland skadade. Det finns också en annan diskussion om de här tragedierna som är väl så viktig att föra. De flesta arbetare och tjänstemän som drabbas av arbetsskada möter inte alls den förståelse och uppställning från samhällets sida som borde vara självklar. I stället möts många av en mur av tjänstemän och läkare som förnekar att det kan vara arbetet som slitit ut dem. De drabbade har inte bara sina tunga och monotona jobb och sin malande värk att kämpa 1987/88 Sf302 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att till Allmänna försäkringskassor för /89 anslår . utöver vad regeringen föreslagit för förstärkning av handläggningen av arbetsskadeärenden, 2. att hos regeringen begär åtgärder för att arbetsskadeanmälningarna behandlas snabbare, så att beslut normalt kan fattas från anmälningsdagen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att den som drabbas av yrkesskada eller sjukdom ej får utsättas för förnedrande bemötande av myndighetsperson. (vpk) (vpk) mot utan också det samhälle som skall vara garantin för allas sociala trygghet och välfärd. , arbetarskyddsstyrelsen, och alla de andra myndigheterna som skall stå i medborgarnas tjänst, garantera oss våra rättigheter och svara för att vi får ett så människovärdigt och bra liv som möjligt, upplevs av de arbetsskadade ofta som det största hindret för en befrielse från ytterligare skador. Som om inte lidandet vore nog. Olycksoffren skall inte behöva leva i ovisshet och inte heller vara utlämnade till experter som godtyckligt bedömer deras lidande. Om regeringen och myndigheterna såg de arbetandes hälsa och rättigheter som en förstahandsfråga, hade de uppkomna förseningarna aldrig fått uppstå.