mot · GB02A219 · 1988-01-20 00:00:00 — Få länder har lika välutbildade löntagare och företagare. Mycket talar också för att kompetensen hos de enskilda människorna kommer att få allt större betydelse framöver. Den nu pågående tekniska utvecklingen - vad som ofta kallas övergången till informationssamhället - kommer att ställa allt större krav på de anställdas kunskapsnivå. Några siffror illustrerar vad som har hänt bara . krävdes yrkesutbildning och/eller erfarenhet för av alla lediga platser som anmäldes till arbetsförmedlingen. hade denna andel ökat till . För tillverkningsindustrin hade andelen ökat från till . För de kvarstående lediga platserna, dvs. de arbetsplatser som ännu inte kunnat besättas, så har andelen platser med krav på utbildning och/eller erfarenhet ökat från till ; inom tillverkningsindustrin från till . Kraven förefaller således ha skärpts något mer inom tillverkningsindustrin än på arbetsmarknaden totalt sett. Även bristen på kvalificerade yrkesarbetare och tjänstemän inom tekniska yrken, som nämndes i inledningen, tyder på att kompetenskraven på arbetsmarknaden har ökat. Bristen på yrkesarbetare har tidigare alltid varit det säkraste tecknet på högkonjunktur. har emellertid bristen på tekniska tjänstemän varit större än bristen på yrkesarbetare. I den senaste konjunkturbarometern uppges dock bristen på arbetare vara större än antalet tekniker. Antalet utbildningsplatser inom de tekniska utbildningarna har ökat kraftigt . Det viktigaste inom högskolan är nu troligen inte ännu fler platser utan en satsning på kvalitet. Inom gymnasieskolan återstår en rad åtgärder för de elever som efterfrågar en yrkesutbildning. När det gäller de yrkesförberedande gymnasielinjerna har en statlig utredning () kommit med förslag till hur de skall reformeras. Grundtanken är att alla linjer skall vara treåriga med ett betydande inslag av yrkespraktik. anser dock att en utbildning inte bör förlängas om det inte behövs. Tillika anser att man inte behöver binda sig för en enda modell för yrkespraktik. Gymnasieskolan bör vara mycket flexibel och långtgående individuella anpassningar bör kunna göras. I de fall yrkespraktik kan erhållas genom vanlig, avlönad anställning skall detta kunna vara ett alternativ. Man får inte glömma bort att de elever sorn väljer de yrkesförberedande linjerna ofta är mycket skoltrötta. 1987/88 dessa elever kan lärlingsplatser vara en bra modell. utvärdering av försöksverksamheten visar att lärlingsutbildningen tillhör de mest framgångsrika metoderna att förmedla yrkesutbildning. Det är därför beklagligt att regeringen i så liten utsträckning arbetar för att denna form av utbildning stimuleras. Lärlingsutbildningen behandlas tvärtom mycket negativt. Genom att kringgärda inrättandet av lärlingsplatser med en mängd bestämmelser och förbehåll har regeringen medverkat till att antalet lärlingsplatser minskat. Detta används därefter som ett argument mot lärlingsutbildningen. Enligt vår åsikt visar detta stor brist på förmåga och vilja att angripa det allvarliga strukturella problem som ungdomsarbetslösheten är. På orter där elevtillgången eller strukturen på ortens näringsliv inte medger att vissa yrkesinriktade studievägar inrättas bör lärlingsutbildningen kunna vara ett alternativ till linjer i gymnasieskolan. Statsbidrag bör utgå första utbildningsåret, andra och tredje året. Vidare bör gränsen för antalet lärlingsplatser undanröjas. Anställningsformen upplevs som ett av de största hindren mot att anställa fler lärlingar. Vi föreslår därför att möjlighet att provanställa lärlingar skall införas. Den pågående utvecklingen gör det allt svårare att förutse hur arbetsmarknaden kommer att se ut och därmed svårare att bedöma vilka krav på utbildning som kommer att ställas. Detta inses lätt av följande exempel: En elev som börjar kommer att påbörja gymnasiet och eventuella högskolestudier omkring . Den förvärvsaktiva delen av denna elevs liv kommer sedan att pågå . I detta perspektiv blir naturligtvis utbildningssystemets viktigaste uppgift att ge grundläggande baskunskaper av hög kvalitet med stora möjligheter till återkommande påbyggnad genom olika former av fortoch vidareutbildning. Det finns de som hävdar att cirka hälften av de arbetsuppgifter som kommer att finnas inte finns . Som kuriosa kan det också nämnas att det i fanns ca 850 000 kolarbetare och ca 110 000 professorer. var antalet i stort sett det omvända, dvs. ca 850 000 professorer och 110 000 kolarbetare. Dessa tendenser leder till slutsatsen att utbildning bör spela en väsentlig roll bland de arbetsmarknadspolitiska insatserna. En utökad verksamhet med arbetsmarknadsutbildning för arbetslösa har visat sig mycket lyckosam. AMS redovisar i en studie avseende de elever som slutade arbetsmarknadsutbildning att två av tre elever som fullföljer arbetsmarknadsutbildning har arbete efter det att de avslutade utbildningen. Samma undersökning visar att av de som går i arbetsmarknadsutbildning fullföljer utbildningen och att erhåller arbete . Återstående avbryter utan att ha erhållit arbete. Arbetsmarknadsutbildning måste även i fortsättningen prioriteras bland de Mot. 1987/88 arbetsmarknadspolitiska åtgärderna. En fråga som aktualiseras i årets budgetproposition är den elevsociala verksamhet som bedrivs i samband med arbetsmarknadsutbildning. En särskild arbetsgrupp har sett över denna verksamhet som inkluderar hälsovård, kurativt stöd och boendeservice. Arbetsgruppen föreslår att den hälsovårdande och kurativa verksamheten skall utföras och finansieras som uppdragsverksamhet. Vad gäller boendeservice anser arbetsgruppen att kursdeltagarna själva skall ordna sitt boende. Särskilda bostäder skall finnas i den utsträckning som är nödvändig, men kursdeltagarna skall betala den faktiska hyreskostnaden. Om det behövs kan fördyringen ersättas genom förhöjda traktamenten. Departementschefen går i budgetpropositionen emot arbetsgruppens förslag i den del som avser boendeservice. anser det vara rimligt att boendekostnaden belastar den boende. Vi föreslår att arbetsgruppens förslag till en ny ordning vad gäller elevsocial verksamhet genomförs, vilket innebär en minskning av motsvarande anslag med 27,9 milj. kr. Rörlighet är en viktig del av det vi kallar flexibilitet som enligt det resonemang vi fört ovan krävs för att undvika teknologisk arbetslöshet och för att stimulera en hög tillväxt. Rörligheten på arbetsmarknaden beror på många faktorer. En rad studier tyder på att t. ex. förekomsten av eget hem, antalet barn i skolåldern, förvärvsarbetande make/maka har stor betydelse. Framför allt den sistnämnda faktorn, dvs. det faktum att båda makarna arbetar utanför hemmet i de flesta hushåll, innebär att den geografiska rörligheten har minskat. Det finns därför skäl att tro att kravet på löneökning för att byta arbete har ökat. I praktiken har emellertid den enskildes förtjänst på att byta arbete i stället minskat, främst på grund av de höga marginalskatterna, förekomsten av inkomstberoende tranfereringar och en sammanpressad lönestruktur. Enligt detta resonemang kan man således se den rörlighetsstimulerande arbetsmarknadspolitiken som delar av en mer fullständig arbetslöshetsförsäkring än vad enbart kontantbidrag utgör. Litet tillspetsat kan man därför säga att arbetslöshetsförsäkringen försämrades när starthjälpen, trots motstånd från , slopades efter förslag från regeringen. Starthjälpen fungerade dock inte i alla avseenden som en kompensation för omställningskostnader. I praktiken var det exempelvis relativt lätt för unga personer som slutat sin utbildning på en ort att få starthjälp vid flyttning till en annan ort. Det är ju ganska uppenbart att en utbildningsort inte kan bereda arbete åt alla som utbildas där. Det är också uppenbart att det inte är någon större välfärdsförlust att byta ort efter en utbildning. Regeringen bör presentera en utvärdering av starthjälpen. Om denna visar att starthjälpen haft gynnsamma effekter på rörligheten bör regeringen återkomma till med förslag. Beredskapsarbeten är en mycket kostnadskrävande men nödvändig del av arbetsmarknadspolitiken. Med tanke på de knappa resurser som står till buds och det gynnsamma arbetsmarknadsläget föreslår vi därför att det med statsbidrag finansierade grundbidraget til! beredskapsarbeten som regel får uppgå till högst av lönekostnaden utom i stödområdena A Detta ger bl. a. utrymme för en ökad satsning på arbetstillfällen till Mot. 1987/88 handikappade. Arbetslösheten för ungdomar har ökat trendmässigt . För 16- 17-åringarna bröts denna utveckling med hjälp av ungdomsplatserna och för 18- 19-åringarna genom införandet av ungdomslagen. För 19-24-åringar har dock utvecklingen varit mer negativ. Bland 2024-åringar var arbetslösheten medan den var bland ungdomar i åldrarna . Det är uppenbart att särskilt 20-24-åringama har det besvärligt på arbetsmarknaden. Detta är delvis en följd av att många 18-19-åringar sysselsätts genom olika former av arbetsmarknadspolitiska åtgärder och inte får fotfäste på den reguljära arbetsmarknaden. En effekt av detta blir en väsentligt högre öppen arbetslöshet för 20-24-åringarna. Antalet ungdomar som står utanför den reguljära arbetsmarknaden är således avsevärt högre än vad den öppna arbetslösheten visar. Ungdomsarbetslösheten är större än den genomsnittliga arbetslösheten. Det kan också bero på en naturlig önskan att pröva på många olika arbeten och en därmed sammanhängande kortvarig sökperiod när man är arbetslös mellan två arbeten. Oavsett hur man mäter är det emellertid uppenbart att ungdomarna har fått allt större svårigheter att komma in på arbetsmarknaden, att få det allra första jobbet. En orsak till detta är de ökade kostnaderna för att anställa en ung person. Ungdomslönerna har successivt närmat sig lönenivån för andra löntagare, vilket är en av förklaringarna till att en mängd arbetstillfällen som förut var första-jobb nu helt enkelt försvunnit. Ungdomarna är av naturliga skäl mindre erfarna än de som t. ex. varit yrkesverksamma . anser att ungdomars inträde på arbetsmarknaden normalt bör ske utan statliga subventioner i form av ungdomslag, beredskapsarbeten och rekryteringsbidrag. Konsekvensen av denna inställning är att arbetsmarknadens parter måste ta ett större ansvar för ungdomsarbetslösheten. För detta krävs avtal som bl. a. reglerar villkoren för företagen att anordna introduktionsutbildning i företagen för ungdomar som kommer ut på arbetsmarknaden. I praktiken måste detta innebära att de totala lönekostnaderna för ungdomarna blir lägre under en övergångstid. Sänkta arbetsgivaravgifter innebär att företagens kostnader för att anställa ungdomar snabbt kommer i bättre överensstämmelse med ungdomarnas erfarenheter och produktivitet. Vi föreslår att socialförsäkringsavgifterna temporärt sänks kraftigt. Avgifterna bör därefter successivt återgå till ursprunglig nivå. Vi föreslår att avgiftsreduktionen första året är , andra året7,, tredje året , fjärde året och sedan ingen nedsättning. Avsikten med nedtrappningen är att undvika effekten att utrymmet som skapas äts upp av höjda avtalade löner för ungdomar . Regeringen bör ta initiativ för att förmå parterna på arbetsmarknaden att nå en överenskommelse med oförändrade ungdomslöner Mot. Kostnaderna för att anställa ungdomar skulle på A219 detta sätt anpassas till en mer rimlig nivå jämfört med kostnaderna för mer erfaren arbetskraft. Det innebär en kraftig konkurrensförbättring för ungdomar och således en vidgning av den arbetsmarknad som står till deras förfogande. De minskade offentliga intäkterna till följd av en sådan temporär avgiftsnedsättning kan uppskattas till . Om parterna sluter avtal om oförändrade ungdomslöner bör det kunna motsvaras av en kraftig minskning av andra sysselsättningsskapande åtgärder för ungdomar. Totalt sett behöver därför inte någon belastning på statens budget av vårt förslag uppkomma. Det medverkar tvärtom till en vidgad arbetsmarknad för ungdomar. Förslaget får till följd att många ungdomar slipper få sin första kontakt med vuxenvärlden i form av arbetslöshet. Erfarenheten visar att det ofta tar att lösa sysselsättningsproblemen för ungdomar i åldern . Kraftansträngningar sätts ibland inte in förrän mot slutet av den period under vilken ungdomarna ändå uppbär arbetslöshetsersättning. En tanke som kan vara värd att pröva för att påskynda en anställning är att låta dessa ungdomar ta med sig återstående arbetslöshetsersättning som ett slags bonus till arbetsgivaren. Det skulle då löna sig för företagen att anställa ungdomarna så snabbt som möjligt. Det finns en rad olika åtgärdssystem för att minska arbetslösheten bland ungdomar. Skolan har ett uppföljningsansvar för 16-17-åringar vilket bl. a. innebär att de kan erbjudas s. k. ungdomsplatser. För 1819-åringar finns ungdomslag och för 20-24-åringar finns möjlighet att genomgå arbetsmarknadsutbildning eller beredskapsarbete. Åtgärderna för olika åldersgrupper är utformade efter olika principer. Hälften av ungdomsplatserna finns på den privata arbetsmarknaden medan ungdomslagen är koncentrerade till den offentliga sektorn. Ungdomslagen ger sysselsättning på halvtid medan övriga åtgärder innebär heltidssysselsättning. De olika åtgärderna handläggs olika ur organisatorisk synvinkel. Ersättningsvillkoren varierar kraftigt. Samordningen mellan de olika organisationerna är dålig och det råder en viss konkurrens. Vid den utvärdering av ungdomslagen som bl. a. genomfördes av konsultföretaget kunde man konstatera vissa grundläggande problem: ungdomslagen är alltför ofta en förstahandsåtgärd i stället för att sättas in först när den arbetssökande ungdomen och arbetsförmedlingen prövat tänkbara alternativ. Ungdomslagen ger små möjligheter att gå över till andra jobb. De är också helt koncentrerade till den offentliga sektorn där möjligheterna att få fast arbete är och kommer att vara små under överskådlig framtid. Även om målet är att minska de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för ungdomar kommer det även framöver att finnas ett behov av sådana. Det är därför angeläget att få till stånd en utvärdering av de gjorda insatserna för olika åldersgrupper och en översyn av utformningen. Vid en sådan översyn bör bl. a. subventionsgraden, fördelningen av insatser på olika arbetsgivare, arbetstider, ersättningsvillkor och den organisatoriska uppbyggnaden ses över. En sänkning av arbetsgivaravgifterna minskar behovet av de stödåtgärder Mot. som har inrättats för ungdomar. I första hand gäller detta ungdomsla- A219 Placering i ungdomslag kan behövas som en extra resurs i vissa fall. Man måste emellertid överväga att låta förflyta innan placering i ungdomslag sker. Det bör också skapas möjligheter för att inrätta flera ungdomslagsplatser inom den privata sektorn. med dessa åtgärder bör de arbetslösa ungdomarna ges ökat stöd och uppmuntran i det egna sökandet efter arbete. Många ungdomar gör försök med att starta en egen verksamhet. Det är självklart att stora svårigheter möter dem, att de behöver kunskaper om bokföring och marknadsföring och annat som har att göra med fri företagsamhet. Vi anser det vara en viktig uppgift för arbetsmarknadspolitiken att ge hjälp och stimulans åt ungdomar som vill starta eget. Ett område där vill markera att politiken har en viktig permanent uppgift är handikappades sysselsättning. Arbetslösheten bland handikappade har aldrig varit så hög som . Svårigheterna att bereda handikappade sysselsättning är mycket stora. Förmodligen är psykiskt utvecklingsstörda allra hårdast drabbade av utestängning från arbetsmarknaden. Alla människor är i behov av stimulans och aktivitet. Detta gäller i särskilt hög grad de utvecklingsstörda. har framfört önskemål om ett utökat antal platser inom dåvarande Samhällsföretag, numera . gick regeringen oss till mötes och föreslog 500 nya platser. Detta är en positiv utveckling. Det är inte bara mänskligt utan även samhällsekonomiskt motiverat att bereda människor arbete inom . Ofta är förtidspensionering alternativet till en sådan placering. föreslås i budgetpropositionen få en utökning av antalet bidragsberättigade arbetstimmar till 31,4 miljoner. har å sin sida begärt en utökning till , vilket motsvarar ytterligare 700 platser utöver regeringens förslag. anför att marginalkostnaden för att anställa ytterligare 5001 000 arbetshandikappade utöver nuvarande nivå endast skulle uppgå till av lönekostnaden för sådana tillkommande anställda. Med tanke på ökningen av övergångar från arbeten inom samhällsgruppen till ordinarie arbetsmarknaden, den höga arbetslösheten bland arbetshandikappade samt bristen på alternativa sysselsättningsmöjligheter till samma kostnad anser att ytterligare 500 platser bör tillföras . Kostnaden för detta beräknas uppgå till 40 milj. kr. Ytterligare ansträngningar måste göras för att erbjuda arbete också för de personer för vilka förtidspensionering förefaller vara det mest näraliggande alternativet. Det är alltför vattentäta skott mellan de resurser som disponeras för förtidspensionering och för arbetsmarknadspolitiska insatser. Resurserna att bereda handikappade arbete är starkt begränsade. Samma begränsning finns dock inte vad det gäller resurser för förtidspensionering. Det är nödvändigt att också beakta den minskade förtidspensionering som ökade sysselsättningsmöjligheter för handikappade medför. I vår motion om handikappade utvecklar vi vårt krav på överföringar från Mot. socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadspolitiska åtgärder. av väntan är nu regeringens utredning om bilstödet klar. I vår motion om handikappade kräver vi att regeringen presenterar förslag till ett förbättrat bilstöd . Ytterligare synpunkter på sysselsättningen för handikappade framförs i partimotion om de handikappades situation. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att godkänner de allmänna riktlinjer för sysselsättningspolitiken som redovisas i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag om finansiering av arbetslöshetsförsäkringen enligt vad som anförts i motionen, [att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ,1] 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om regionalpolitikens inriktning och betydelse för sysselsättningen, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ökad flexibilitet i fråga om arbetstider, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om inriktningen av AMS förnyelsearbete, 6. att beslutar att antalet tjänster hos AMS skall reduceras med 250, 7. att beslutar att för /89 anslå på anslaget B 1, 8. att hos regeringen begär en översyn av arbetsförmedlingslagen i syfte att möjliggöra kompletterande, fristående arbetsförmedling, 9. att hos regeringen begär förslag om ett reformerat system för arbetslöshetsförsäkring enligt vad som sägs i motionen, 10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lärlingsutbildningen, 11. att beslutar att införa en möjlighet till att provanställa lärlingar, 12. att beslutar att boendeservicen inom den elevsociala verksamheten skall avskaffas fr. o. m. , 13. att beslutar att för /89 anslå på anslaget B 3, 14. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärdering av den s. k. starthjälpen, 15. att godkänner vad i motionen förordats om ändrade bidragsregler för beredskapsarbeten, 16. att beslutar att för /89 anslå 2 . på anslaget B 5, 1 1987/88: F i206 17. att begär att regeringen aktivt verkar för att parterna upptar överläggningar om särskilda ungdomsavtal enligt vad som anförts i motionen, 18. att begär att regeringen tar initiativ till sådana diskussioner med arbetsmarknadens parter som krävs för att förslaget om en temporär nedsättning av arbetsgivaravgifterna för ungdomar kan genomföras enligt vad som redovisas i motionen, 19. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en översyn av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för ungdomar, 20. att beslutar att utöka verksamheten inom med 500 tjänster utöver regeringens förslag, 21. att beslutar att för /89 anslå 3 . på anslaget C 7. () () 1987/88 A219 () () () () ()