mot · GB02Sk470 · 1988-01-26 00:00:00 — En skattesänkning ger upphov till en ökning av produktionens värde som är betydligt större än den ursprungliga skattesänkningen. I vår motion 1987/88:Fi4 om den ekonomiska politiken på medellång sikt ges exempel på vilka gynnsamma effekter som skattesänkningar har på samhällsekonomin. I motionen visas en kalkyl som innebär att tillväxten skulle bli åtminstone en halv procentenhet högre , om skattetrycket sänks jämfört med eller jämfört med . Den höga tillväxttakten ger stora utslag på den materiella välfärden . Efter en tioårsperiod skulle det svenska folkhushållet vara drygt 50 miljarder rikare. De dynamiska effekterna är mycket försiktigt beräknade och bygger på publicerade teoretiska studier på svenska förhållanden. Resultatet av kalkylerna visar att skattesänkningarna till övervägande del blir självfinansierande genom att den högre tillväxten skapar större skatteintäkter. All internationell erfarenhet visar att låga skatter är en fördel för en snabb ekonomisk tillväxt. De sänkta skatterna och avbyråkratiseringen var utgångspunkten för det ekonomiska under som gjorde till det ekonomiskt viktigaste landet i . President skattesänkningar medförde en stor stimulans för den amerikanska ekonomin. Det låga skattetrycket i bidrar till detta lands mycket snabba ekonomiska utveckling. Målet för en genomgripande imkomstskattereform skall vara att öka de enskilda människornas valfrihet som de snedvridningar som uppkommer till följd av skattesystemets struktur minskar kraftigt. Genom mindre snedvridning fungerar det ekonomiska systemet bättre och tillväxten blir högre. När valfriheten okar och tillväxttakten i ekonomin blir högre ökar också välfärden. 6.1 Utgångspunkter för en skattereform o Skattereformen skall utformas så att det stora flertalet medborgare får sänkt skatt. Ingen skall få höjd skatt, o Skattereformen måste utformas så att hänsyn tas till enskilda människors ekonomiska situation. Medborgarna måste kunna lita på att spelreglerna inte förändras drastiskt i negativ riktning. Därför krävs exempelvis full avdragsrätt för bostadsräntor. o Skattereformen skall utformas så att de mest skadliga effekterna i nuvarande system undanröjes eller minskas. Det viktigaste inslaget i skattereformen blir därför en kraftig sänkning av skatten på inkomstökningar marginalskatten. Lägre skatt på inkomstökningar underlättar lönebildningen och gör det lönande att spara, arbeta och satsa på företagande, o Marginalskattesänkningarna måste omfatta inkomsttagare i vanliga inkomstlägen om lönebildningen skall kunna påverkas i tillräcklig omfattning och de postitiva effekterna därigenom skall slå igenom i högre tillväxttakt. o Skattereformen skall innebära att inkomstbeskattningen utformas med hänsynstagande till olika familjers olika försörjningsbörda, o Skattereformen måste ha den internationella utvecklingen som utgångspunkt. kan i längden inte vara isolerat med ett högt skattetryck och höga marginalskatter. En anpassning av skatteuttaget skulle underlätta fortsatta avregleringar och förbättra möjligheterna till god konkurrenskraft. Särskild hänsyn måste självfallet tas till utvecklingen inom EG. o Skattereformen bör genomföras snabbt. De negativa effekterna av det höga skattetrycket och skattesystemets struktur har sannolikt inte visat sig fullt ut . Det är också angeläget att utnyttja den nuvarande situationen med överskott i den offentliga sektorn till följd av den långvariga högkonjunkturen. Sorn tidigare visats har redan tidigare rekordhöga skattetryck ökat ytterligare. Det beräknas 1988 överstiga av bruttonationalprodukten. Samhällsekonomin påverkas negativt inte bara av skattesystemets utformning utan också av det höga skatteuttaget. Visserligen kan skattesystemet förbättras genom en skatteomläggning inom ramen för ett oförändrat skattetryck men det sker till priset av otillräckliga vinster för samhällsekonomin och negativa effekter för många enskilda människor. behöver en genomgripande skattereform som syftar till ökad frihet och högre tillväxt. En skattereform med detta syfte måste innebära en successiv minskning av skattetrycket med ungefär en procentenhet . o Det är bara om skattetrycket sänks som människor får behålla en större del av sina egna inkomster efter skatt. Därmed ökar deras möjligheter att ta ansvar för sig själva och de sina och att välja mellan olika altenativ. o Det är bara om skattetrycket sänks som de snedvridningar i ekonomin som uppkommer genom skattesystemets utformning kan minskas i tillräcklig omfattning. En skatteomläggning ger bara begränsade effekter, o Det är bara om skattetrycket sänks som en skattereform kan genomföras utan att några medborgare genom skärpt skatt får betala skattesänkningar för andra. Skattesatserna i den statliga inkomstskatteskalan skall sänkas så att den helt övervägande delen av inkomsttagarna får en marginalskatt på högst (vid en kommunalskatt på ). Inkomsttagare med högre inkomster skall ha en marginalskatt på högst . Den statliga skatteskalan kan 1991 få följande utseende: Skattesats inom skiktet: Marginalskatt (vid . 70 000 kr.-140 000 kr. 1 Uttryckt penningvärde. Skiktgränserna kan komma att förskjutas beroende på den ekonomiska utvecklingen. När marginalskattereformen genomförts bör inriktningen vara att slopa den statliga inkomstskatten utom vid höga inkomster. Det skulle innebära att de allra flesta inkomsttagare kommer att ha en marginalskatt på . Marginalskattereformen måste inledas och inte uppskjutas i avvaktan på att den statliga inkomstskatteutredningen fullföljer sitt uppdrag. Därigenom förbättras förutsättningarna avtalsrörelse avsevärt. I tabellen nedan redovisas vårt förslag till skatteskala : 1989 enl. (m) Sänkningen i det lägsta inkomstskiktet får samma effekt som en sänkning av kommunalskatten med . Det har särskilt stor betydelse för deltidsarbetande, många småföretagare och jordbrukare och inte minst pensionärer. I avsnitt 6.9.1 redovisas de dramatiska effekter denna sänkning av marginalskatterna medför vad avser lönebildningen. Hosten infördes genom riksdagsbeslut ett inflationsskydd för den statliga inkomstskatteskalan. Detta innebar att skiktgränserna i skalan justera des i takt med inflationen. Därmed tilläts inte skatteuttaget att som tidigare automatiskt stiga med inflationen. I den uppgörelse som träffades mellan socialdemokraterna och mittenpartierna 1981 begränsades inflationsskyddet till . Den tillträdande socialdemokratiska regeringen gjorde ytterligare inskränkningar så att inflationsskyddet bara kom att gälla inflation och 1985 upp till en inflation på . Eftersom prisutvecklingen i realiteten legat klart över dessa tal har skatteuttaget åter ökat i takt med inflationen. I samband med beslutet om den statliga inkomstskatten avskaffades slutligen inflationsskyddet av den socialistiska riksdagsmajoriteten. De justeringar av skatteskalorna som beslöts har inte motsvarat ett inflationsskydd. Förutsättningen för en varaktig skattereform är att inflationen inte tillåts höja skattetrycket automatiskt. Endast vid ett fullgott inflationsskydd kommer skatteuttag och skattesats att vara oförändrade vid real inkomstnivå. Förändringar i det reala skatteuttaget bör endast kunna ske genom politiska beslut och inte som en konsekvens av inflationstakten. Fullt inflationsskydd bör därför återinföras. Inkomstbeskattningens nuvarande utformning leder till stora orättvisor mellan olika familjer. Genom progressiviteten i statsskatteskalan leder olikheter vid fördelningen av inkomster mellan två föräldrar till stora variationer i skatteuttaget. Det drabbar framför allt flerbarnsfamiljerna, som mer än andra är hänvisade till att leva på en inkomst. Detta problem kan bara lösas genom övergång till en mera proportionell inkomstskatt. En av de flesta, åtminstone i ord, omfattad skattepolitisk princip är att skatteuttaget skall ske med hänsyn till bärkraft. Detta innebär bl. a. att inkomstbeskattningen måste utformas på ett sådant sätt att skatteuttaget relateras till inkomsttagarnas försörjningsbörda. Familjer med olika antal barn har självfallet olika förmåga att betala skatt, eftersom familjens totala kostnader varierar med antalet barn. En reformerad inkomstbeskattning i syfte att skapa rättvisa för barnfamiljerna måste därför innebära att den beskattningsbara inkomsten reduceras med ett belopp som motsvarar kostnaderna för barnen. För att hänsyn till försörjningsbörda skall tas vid beskattningen bör ett grundavdrag för barn införas. Dess storlek beräknas med utgångspunkt i att nödvändiga kostnader för barnens konsumtion (med avräkning för direkta bidrag) skall undantas från beskattningen. Eftersom vi vill avskaffa den statliga inkomstskatten, bör reformen genomföras inom ramen för den kommunala inkomstbeskattningen, som för flertalet barnfamiljer också utgör den tyngsta belastningen. Kostnaderna för grundavdraget för barn uttryckt i skattebortfall för kommunerna uppgår till ca . för hela reformen. Grundavdraget för barn finansieras 1989 inom ramen för det moderata budgetalternativet. Vårt förslag innebär: o Grundavdrag för barn med . per hemmavarande barn införs vid den kommunala beskattningen. Avdragsrätten skall också omfatta hemmavarande barn mellan som går i gymnasieskolan och uppbär studiestöd, o De som har så låga inkomster och/eller så många barn att de inte kan utnyttja grundavdraget fullt ut kompenseras genom negativ skatt. Detta innebär att ett belopp motsvarande nettoeffekten av den inte utnyttjade delen av grundavdraget utbetalas kontant. Därigenom kommer alla, oavsett inkomstförhållanden och antal barn, att kunna utnyttja avdragets effekt fullt ut. o Inom ramen för den kommunala skatteutjämningen sker en utjämning av skatteunderlaget mellan kommuner med olika antal barn. Reformen bör genomföras med början . Av tekniska skäl utformas avdraget så att det för hela blir , , . I tabell nedan redovisas förändringarna av den disponibla inkomsten vid införande av ett grundavdrag för barn. Som framgår av tabellen leder vårt förslag till att skatten sänks mest för de familjer som har flera barn. Familj med 1 barn I en gemensam motion om familjepolitiken föreslår de tre borgerliga partierna därtill införande av rätt till avdrag för styrkta barntillsynskostnader upptill . per barn i åldern . Förslaget kombineras också med införande av ett vårdnadsbidrag som är beskattningsbart på . per barn i motsvarande åldrar. Med detta system kommer förvärvsarbetande föräldrar att kunna betala mer än vad som är möjligt för enskild barnomsorg eller motsvarande högre avgift till den kommunala barnomsorgen. Detta kommer att minska behovet av stöd i annan form till den offentliga barnomsorgen. Effekten av den nya rätten till avdrag kommer också att bli att den svarta barnomsorgen kan överföras till den öppna marknaden för barnomsorg. Därmed kan sociala förmåner också utgå till de berörda. 6.6 Lägre beskattning av sparande Den höga beskattningen av inkomster i drabbar särskilt hårt avkastningen av sparande. Vid en inflationstakt på måste en inkomsttagare marginalskatt ha en avkastning på sitt sparande som uppgår till om det sparade beloppet inte skall urholkas. Skulle marginalskatten uppgå till blir avkastningskravet . Det är uppenbart att ett skattesystem med sådana verkningar motverkar ett ökat hushållssparande. Ett inslag i en genomgripande inkomstskattereform måste enligt vår mening innebära en klart lägre beskattning av sparandets avkastning. I första hand skall den lägre beskattningen genomföras genom sänkta skattesatser. Någon form av ytterligare begränsning av skatteuttaget kan emellertid övervägas. Det bör i så fall i görligaste mån utformas symmetriskt. En oavvislig restriktion måste i detta sammanhang emellertid vara att skydda de många människor som investerat i och sparar i egna hem. Dessa människor har vid sina kalkyler utgått från tidigare och gällande skatteregler. Den avdragsbegränsning som infördes till följd av skatteuppgörelsen 1981 och som trädde i kraft fullt ut ökade kostnaderna för många småhusägare och ägare av egna lägenheter. Till detta kom ett kraftigt prisfall på fastigheter som främst tog sig uttryck i nominellt stillastående priser . Avdragsbegränsningen hade uppenbarligen inga positiva effekter på det totala hushållssparandet. Tvärtom har det minskat kraftigt . Ett skäl till detta är naturligtvis att avdragsbegränsningen i så stor utsträckning drabbade det mycket betydelsefulla sparandet i egen bostad. Även om en skattereform innebär en lägre beskattning av sparande får det inte leda till att småhusägare och andra med egen bostad inte får tillgång till full rätt till avdrag för samtliga sina kapitalkostnader. 1 vår motion om hushållssparandet läggs dessutom förslag om särskild stimulans av det långsiktiga sparandet. Det gäller ett s. k. startsparande där föräldrar och andra släktingar kan sätta in medel för barn, förbättrade möjligheter för pensionssparande och ett särskilt bosparande. I den allmänna debatten talas det ofta om kapitalinkomster och kapitalvinster som om de vore utbytbara storheter. Så är inte fallet. Medan en kapitalinkomst avser ett beskattningsår uppkommer en kapitalvinst under (oftast) och beskattas först vid försäljningen. Det är således inte rimligt att införa fullkomligt lika regler för beskattningen av kapitalinkomster och kapitalvinster. Vad beträffar kapitalvinster är det dessutom nödvändigt att ta stor hänsyn till de regler som gäller i vår omvärld, eftersom kapitalet har hög internationell rörlighet. Mot den bakgrunden bör det övervägas att införa regler för beskattning av vinster som uppkommer vid värdepappersförsäljning så att full skattefrihet uppkommer efter en period. Dessutom bör en ändring av nuvarande regler, innebärande att av vinsten tas upp till beskattning vid kortare innehav, övervägas. Den nuvarande omsättningsskatten på aktier bör avskaffas när det statsfinansiella läget så medger. Den nuvarande beskattningen av aktiebolag måste reformeras i syfte att uppnå en mer ändamålsenlig och investeringsfrämjande beskattning. Så långt möjligt bör politiska styrmöjligheter undvikas. Bolagsskattesatsen bör sänkas kraftigt som avsättningsmöjligheterna till investeringsfonder slopas. Dessutom genomförs andra breddningar av den beskattningsbara basen. Skattesatsen, som skall sänkas fullt ut så mycket som möjliggörs genom den ökade skattebasen, bör därmed kunna sättas till . Dubbelbeskattningen av aktieutdelningar bör slopas så att riskkapitalförsörjningen ytterligare underlättas. Vinstdelningsskatten inom löntagarfondssystemet slopas. Regler om förlustutjämning enligt det s. k. carry back-systemet införs. Dessa förändringar bör ske inom ramen för ett totalt sett oförändrat skatteuttag i bolagssektorn. De förändringar av rätten att göra t. ex. lagernedskrivningar som kan övervägas i samband med en reformering av bolagsbeskattningen får inte innebära att skattesituationen försämras för egenföretagare eller ägare av fåmansaktiebolag. Egenföretagarnas konsolideringsmöjligheter måste även i fortsättningen tillgodose deras särskilda behov. Egenföretagarnas skattesituation förbättras avsevärt genom sänkta marginalskatter. Regelsystemet för fåmansföretagare måste förenklas. Förmögenhetsskatten på arbetande kapital slopas för mindre och medelstora företag. Det förslag till skattereform som ovan redovisats leder till en klart högre ekonomisk tillväxt och därigenom också till större skatteintäkter. Det går emellertid inte att exakt förutsäga hur snabbt de dynamiska tillväxteffekterna slår igenom även om det är sannolikt att vissa effekter kommer . En ökning av arbetstiden skapar redan vid små förändringar omfattande inkomstförbättringar för den offentliga sektorn. Trots detta bör en ansvarsfull sänkning av skattetrycket innebära att de närmast förestående skattesänkningarna pareras med besparingar. Det skattebortfall som uppkommer till följd av de konkreta skattesänkningar vi föreslår pareras fullt ut genom de besparingar vi föreslår i vår motion om den ekonomiska politiken. Det totala behovet av kompenserade besparingar för den återstående delen av skattereformen får senare avgöras mot bakgrund av den samhällsekonomiska utvecklingen. För det första är konjunkturbilden för slutet av oklar. I en situation då den inhemska efterfrågan skulle komma att befinna sig på en alltför låg nivå med åtföljande ökning av arbetslösheten minskar behovet av besparingar. För det andra har det skett en trendmässig nedgång i hushållens sparande. Parallellt med denna utveckling har sparandeöverskott uppstått i den offentliga sektorn. Var sparandet skall ske är i allra högsta grad en ideologisk fråga. Den socialdemokratiska regeringens uttalade ambitioner är att skapa ett bestående överskott i den konsoliderade offentliga sektorn. Vi anser till skillnad från regeringen att det varken är önskvärt eller nödvändigt. Det sparande och den kapitalbildning som är nödvändig för näringslivets behov bör i stället ske i hushållen och i företagen. En verkningsfull stimulans av hushållens sparande kan därför innebära att dagens sparandeöverskott i den offentliga sektorn överförs till den privata sektorn. En uppgång i hushållssparande! minskar därför också behovet av besparingar när skatterna sänks. Den tredje faktorn har att göra med de dynamiska effekter som följer av lägre skatter. När den pågående konkurrenskraftsförsämringen hejdas och arbetsutbudet ökar, till följd av lägre marginalskatter, stärks den konkurrensutsatta sektorns position. En sådan utveckling leder till en varaktigt högre tillväxttakt i den svenska ekonomin, vilket ökar skatteintäkterna. Därigenom minskar också behovet av parerande besparingar när skatterna sänks. Oavsett hur stort det exakta behovet av offentliga besparingar är för att skatterna skall kunna sänkas kvarstår ändå kravet på en restriktiv offentlig utgiftsprövning. De offentliga utgiftsökningarna bör inriktas på att den offentliga sektorns andel av totalproduktionen minskar med i genomsnitt ungefär en procentenhet , sett över en konjunkturcykel, . Detta är en förutsättning för en varaktig sänkning av skattetrycket. 6.9.1 Bättre lönebildning stärkt konkurrenskraft När marginalskatten sänks minskar de bruttolönekrav som behövs för att uppnå en viss given nettolöneökning. I den skattereform vi föreslår sänks marginalskatten för alla. För en industriarbetare sänks den statliga skattesatsen så att marginalskatten 1989 blir (vid en utdebitering på .) Under reformens genomförandetid uppkommer dessutom skattesänkningar i kronor som motsvarar ganska stora bruttolönesänkningar. Den sammantagna effekten av dessa skattesänkningar och av att löneökningen beskattas med lägre skattesats öppnar möjlighet till ett rejält trendbrott i lönebildningen 1989. Regeringen har själv avstått från en sådan möjlighet . Effekten av vårt förslag till sänkta marginalskatter blir dramatisk. En industriarbetare kan beräknas ha en genomsnittlig inkomst på åtminstone . (bygger på lönestatistik ). Nedan visas vilka bruttolönekrav som måste ställas för att en industriarbetare skall få en real inkomstökning efter skatt på 1989 (vi har utgått från regeringens bedömning av att inflationen mellan åren blir ). Förutsättningar: Bruttolöneökningar: Sänkta marginalskatter enligt (m), För hela treårsperioden skulle löneökningsbehovet vid oförändrade skatteregler bli och vid ett genomförande av den av oss förordade skattereformen . Det är uppenbart att avtalsrörelserna efter en marginalskattereform och återinfört inflationsskydd skulle kunna leda till en klart lägre löneökningstakt. Därmed minskar inflationstakten och konkurrenskraften stärks. 6.9.2 Arbete och utbildning lönar sig Som en effekt av de sänkta marginalskatterna kommer den s. k. skattekilen att minska väsentligt. Den enskilde får behålla en större del av sin arbetsersättning, vilket innebär att en ökning av arbetstiden, extraarbete, nyföretagande etc. blir mera lönsamt. Arbetsutbudet kommer att öka. Intresset för utbildning kan väntas växa med tanke på att de inkomstförbättringar som kan bli följden blir betydligt mer värda. 6.9.3 Tjänstesektorn kan öka Utrymme ges för expansion av den privata tjänstesektorn. Som tidigare nämnts har en stor del av sysselsättningsökningen i ägt rum inom den privata tjänstesektorn. Dagens höga marginalskatter motverkar en sådan utveckling i . För att kunna betala en nettoersättning efter skatt på . för ett arbete måste uppdragsgivaren (om bägge har marginalskatt) själv arbeta ihop . vilket leder till att dennes arbetsgivare dessutom får erlägga . När marginalskatten sänkts till behöver uppdragsgivaren arbeta ihop endast . en minskning med . (eller ). Detta bör självfallet leda till en ökad efterfrågan på tjänster. 6.9.4 Räntekänsligheten ökar sparande blir lönande Genom de sänkta marginalskatterna blir också det skattemässiga värdet av avdrag betydligt lägre. Det innebär att räntekänsligheten ökar utan att individernas betalningsförmåga minskar genom särskilda avdragsbegränsningar. Vid en ränta för ett konsumtionslån på blir nettokostnaden för normalinkomsttagaren . Efter den föreslagna skattereformen blir kostnaden . lönar det sig bättre att spara. Avkastningskravet för sparande minskar. För en individ som redan utnyttjat sparavdraget på . blir kravet för att sparat kapital skall behålla sitt värde vid inflation en nominell ränta på det dubbla beloppet . Efter den föreslagna skattereformen minskar kravet till . 6.9.5 Färre i fattigdomsfällan sitter många familjer fast i vad som brukar kallas fattigdomsfällan. De sammantagna marginaleffekterna till följd av marginalskatt, avtrappade bostadsbidrag och i vissa fall progressiva daghemsavgifter, leder till att det inte genom eget arbete går att förbättra sin ekonomiska situation. Dessa negativa effekter minskar genom vårt förslag. Bara i undantagsfall kommer den totala effekten av skatt och avtrappade bidrag att överstiga . Dessutom kommer behovet av inkomstprövade bidrag att minska. I avsnitt 3 har tidigare redovisats hur den svenska tillväxttakten varit väsentligt lägre än i jämförbara industriländer. stor del av denna utveckling kan hänföras till det höga skattetrycket och den dåliga skattestrukturen. Man torde kunna hävda att i resursbortfall blivit effekten av vår extrema skattesituation. Sänkt skattetryck och reformerad skattestruktur leder till en ökad tillväxttakt. Dessa effekter torde i viss utsträckning kunna göra sig märkbara på relativt kort sikt. På något kan effekterna bli omfattande. Enligt SNS konjunkturråds rapport (Brookingsrapporten en kommentar) skulle en sänkning av marginaleffekten för arbetsinkomster kunna minska skatternas indirekta kostnader. Arbetsutbud och BNP skulle därvid kunna öka . Som tidigare redovisats har vi i motion 1987/88:Fi4 i en kalkyl visat att tillväxten skulle bli åtminstone en halv procentenhet högre , om skattetrycket sänks jämfört med eller jämfört med . Vårt förslag om sänkning av skattetrycket med i genomsnitt skulle mot bakgrund av bl. a. och den av oss redovisade kalkylen av allt att döma innebära en väsentligt ökad tillväxt i den svenska ekonomin. Det ekonomisk-politiska målet om en ökad tillväxt kan också betecknas som ett fördelningspolitiskt mål. Om de resurser som finns att fördela växer snabbt gynnar det främst dem med lägre inkomster. Det är det växande välståndet som möjliggjort den snabba standardökningen för alla inte fördelningspolitiska åtgärder. En skattereform som leder till ökad tillväxt är därför i sig fördelningspolitiskt positiv. har den högsta förmögenhetsbeskattningen bland OECDländerna. Redan på en förmögenhet på . utgår en förmögenhetsskatt på . uppgår skattesatsen till . Denna beskattning utgör en extraskatt på kapitalavkastning utöver den progressiva inkomstbeskattningen. Effekten accentueras av att förmögenhetsskatten måste betalas med redan beskattade medel, dvs. en individ måste först betala inkomstskatt och eventuella arbetsgivaravgifter på det belopp han eller hon därefter skall betala i förmögenhetsskatt.