mot · GB02U212 · 1988-01-26 00:00:00 — av () om miljöhänsyn i biståndet Miljöförstörelsen utgör ett av de allvarligaste problemen i tredje världen. I många pågår en rovdrift på knappa naturresurser och en dramatisk förstörelse av livsmiljön. Miljöförstörelsen i är delvis av annan karaktär än i flertalet i-länder. Den drabbar ofta mera direkt och möjligheterna att tillgodose de mänskliga basbehoven. skiljer sig också i viktiga hänseenden från i-länderna när det gäller orsakerna till miljöförstörelsen. Människorna i tvingas för sitt dagliga uppehälle att utnyttja naturresurserna på ett sätt som riskerar att drastiskt reducera dessas långsiktiga avkastningsförmåga. Exempel på detta är hårdhänta ingrepp i de tropiska skogarna och extremt övernyttjande av ekologiskt känsliga områden för åkerbruk och bostadsskötsel. drabbas också i ökande grad av de miljöproblem som förekommer i i-länderna, ofta i mera allvarliga former p. g. a. ett sämre utvecklat miljöskydd. I-länderna är inte utan skuld till den allvarliga miljösituationen i uländerna. Vi överför teknik och kunnande till utan att beakta de annorlunda ekologiska och socio-ekonomiska förhållandena i dessa länder. Det märks vidare en ökande tendens att förlägga särskilt miljöfarlig verksamhet till . I-länderna har ett egenintresse av att förbättra miljövården i , av att få till stånd en integration av miljö och utveckling. Ändå har biståndet till inte fullt ut beaktat miljövårdens avgörande betydelse för utvecklingen. Det har bl. a. bidragit till en traditionell utveckling karaktäriserad av resursslöseri, storskalighet och avancerad teknologi. Den tidigare vanliga uppfattningen att miljöförstörelse enbart är ett problem för de utvecklade industriländerna och att miljövård är något som inte har råd med håller på att framstå som alltmer orimlig. I stället har medvetenheten om att utvecklingen måste anpassas till de ekologiska förutsättningarna fått allt större spridning. Detsamma gäller medvetenheten om att miljöförstörelsen utgör ett direkt hot mot utvecklingen och att en aktiv miljövård är en förutsättning för utvecklingen. Dessa problem har belysts i rapporten från världskommissionen för miljö och utveckling (Vår gemensamma framtid), den s. k. . Vår gemensamma framtid visar på ett övertygande sätt vilken avgörande betydelse miljö- och resursfrågorna har för utvecklingen i , likväl som för i-länderna. För att få till stånd en uthållig utveckling (sustainable development), som är ett nyckelbegrepp i kommissionens rapport, måste utvecklingspolitiken läggas om i riktning mot avsevärt större 1 1 1987/88. hänsyn till miljö och naturresurser. Detta gäller såväl på det nationella som Mot. 1987/88 internationella planet. har i ett beslut ställt sig bakom den s. k. . I detta beslut uttalar generalförsamlingen bland annat: att det är ett gemensamt intresse för alla länder att bedriva en politik som syftar till en uthållig och miljövänlig utveckling, att det finns behov av ett nytt synsätt på ekonomisk tillväxt som en viktig förutsättning för utrotning av fattigdom och förstärkning av den resursbas som dagens och morgondagens generationer är beroende av. att det är nödvändigt att påverka miljöförstörelsens orsaker i form av mänsklig verksamhet, särskilt ekonomisk sådan, för att kunna avhjälpa miljöproblemen och därigenom lägga grunden till en uthållig utveckling, att målen för miljö- och utvecklingspolitiken bl. a. måste inkludera återupptagen tillväxt med ändrad inriktning mot kvalitet, att alla regeringar anmodas att i sin politik, sina program och sin budget främja en uthållig utveckling samt att stärka sina miljö- och naturresursmyndigheter i deras roll att ge råd och hjälp i denna uppgift. Jag anser att i ett uttalande bör ansluta sig till tillämpliga delar av generalförsamlingens beslut och uppdra åt regeringen att se till att rekommendationerna genomsyrar svensk bistånds- och utrikespolitik. Beträffande beslutets konsekvenser för vårt agerande på det nationella planet hänvisas till miljöpolitiska motion. Ett sätt att uppfylla generalförsamlingens intentioner kan ske genom det av regeringen föreslagna nya biståndsmålet, ett miljö- och naturresursmål. ställer sig bakom detta femte biståndsmål, liksom vad som sägs i propositionen om innebörden av detta mål, dess relation till övriga biståndsmål m. m. har tidigare gjort uttalanden om miljöhänsyn och framhållit att god miljö i praktiken redan kan sägas utgöra ett av målen för svenskt bistånd. Trots detta har miljöaspekterna inte fått den tyngd i biståndet som deras betydelse motiverar. De har inte alls genomsyrat biståndsarbetet på de sätt som världskommissionen rekommenderar i sin rapport. Miljömålet ger en tydlig signal till svenska organ och myndigheter, biståndsmottagare, internationella organ m. fl. om vilken avgörande betydelse statsmakterna fäster vid miljöomsorg och naturresurshushållning i svenskt bistånd. Det räcker emellertid inte med att fastställa ett miljömål, utan konkreta åtgärder för att förverkliga intentionerna bakom målet måste också till. Från folkparitets sida föreslås i en motion angående ett effektivare bistånd ett särskilt anslag om 150 milj. kr för specifika miljövårdsinsatser (inkl. miljökonsekvensanalyser) vid sidan av landramarna. Medlen skall i första hand utgå till projekt och verksamheter på miljövårdsområdet med inslag av försök och metodutveckling, demonstrationsvärde o. dyl. och till insatser av typ brandkårsutryckning (t. ex. för att slå vakt om hotade naturområden och genetiska resurser). Insatser bör kunna ske även utanför landramarna och via både bilaterala och multilaterala kanaler. Enligt min mening bör vidare gör ett uttalande om särskilda Mot. 1987/88 satsningar inom landramarna och via miljöanslaget på följande områden: U212 o regionalt miljövårdssamarbete, bl. a. kring vården av gemensamma naturresurser o upprättnade av nationella naturresursstrategier o åtgärder för att få till stånd lagstiftning, administration och annan infrastruktur på miljövårdsområdet hos mottagarländerna så att dessa själva kan hantera miljöfrågorna o åtgärder för att restaurera naturresursbasen o åtgärder för att bevara tropisk skog o åtgärder för att bevara andra biotoper och genetiska resurser o åtgärder för att reducera föroreningar o åtgärder för att främja miljövänlig och resurssnål teknologi Det är nödvändigt med en betydligt förstärkt kapacitet på SIDA, för att hantera miljöfrågorna. a. måste ytterligare miljösakkunskap (inkl. professionell ekologisk kompetens) tillföras. bör uppdra åt regeringen att genomföra en sådan kapacitetsförstärkning. Här måste också behovet av fortbildning av befintlig personal uppmärksammas. Kunskaperna om miljöfrågorna är på många håll helt otillräckliga. Obligatoriska miljökonsekvensanalyser av alla biståndsprojekt, som kan påverka miljön, är ett effektivt sätt att öka miljöhänsynen. saknar regler om och en organisation för att genomföra sådana analyser. I detta avseende ligger vi långt efter flertalet andra givarländer. Resultatet har blivit att SIDA stödjer en hel del aktiviteter som är tveksamma från miljövårdssynpunkt, t. ex. avverkning av tropisk regnskog i . bör göra ett uttalande om att miljökonsekvensanalyser skall genomföras av alla biståndsprojekt som kan tänkas påverka miljön och uppdra åt regeringen att se till att sådana analyser kommer still stånd rutinmässigt. Ideella organisationer gör många fina insatser inom biståndet. På miljövårdsområdet har dock engagemanget varit begränsat trots ett starkt och ökande intresse inom en rad enskilda organisationer för insatser inom detta nya fält. En viktig orsak därtill är, att det tar tid att bygga upp kunskap och finna lämpliga projekt inom ett nytt område. En annan orsak är att och rutiner tycks innebära vissa svårigheter att ge stöd till miljövårdsorganisationer för arbete i u-land. Dessa svårigheter måste undanröjas. bör göra ett uttalande med denna innebörd. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att uttalar sitt stöd för FN:s generalförsamlings beslut avseende den s. k. , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om särskilda insatser inom landramarna och via miljöanslaget i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kapacitetsförstärkning i miljöfrågor på SIDA, 3 1* 1987/88. 4. att hos regeringen begär att SIDA får i uppdrag att Mot. göra miljökonsekvensanalyser av alla biståndsprojekt som kan tänkas U212 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fortbildning av biståndspersonal samt 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ideella organisationers möjligheter att göra insatser inom miljövårdsbiståndet.