mot · GB02Fi223 · 1988-01-26 00:00:00 — Den bärande tanken i detta förslag är att finansieringen i högre grad skall följa medborgaren och inte tillfalla den offentliga producenten. Att släppa in enskilda initiativ innebär inte bara möjligheter till billigare produktion och därmed ökad produktivitet utan också större variationsrikedom i tjänsteutbudet. Valfriheten ökar både för konsumenter och för producenter. Valfriheten är särskilt viktig för den som genom ålder eller handikapp är beroende av andra för vård eller stöd. En utbyggnad av den privata tjänstesektorn innebär också valfrihet för alla dem som arbetar i berörda yrken att välja andra arbetsgivare eller starta eget. har t. ex. personalen inom sjukvård och äldreomsorg i praktiken en enda arbetsgivare i . Detta synes också motverka benägenheten att söka sig till dessa viktiga arbetsområden. Förbud och föreskrifter som hämmar näringslivet bör så långt som möjligt tas bort. Syftet skall vara att förbättra effektivitet och förnyelseförmåga genom att avskaffa olika typer av regleringar. En avreglerad kapital- och valutamarknad fördelar de finansiella resurserna smidigare, snabbare och säkrare till de områden där de gör mest nytta. Investeringsfonderna tillskapades ursprungligen som konjunkturpolitiskt 3 1987188.3 sami. Av olika skäl är det inte längre lämpligt att bedriva stabiliserings- Mot. politik som syftar till att kortsiktigt utnämna svängningar i den internationel- Fi223 Vi anser därför att såväl investeringsfonderna som investeringsreserverna generellt bör vara frisläppta. Frågan om investeringsfondernas framtid bör prövas i samband med att hela företagsbeskattningen reformeras. De ständigt återkommande prisregleringarna utgör ett konkurrens- och tillväxthämmande inslag. De lagar och institutioner (SPK) som gör prisregleringar möjliga bör avvecklas. Detta innebär också att kvarvarande rester av det tidigare prisstoppet bör upphävas. Regeringens beslut att förlänga det 1986 införda stoppet för annat byggande än bostäder i storstadsområdena måste hävas. Redan när byggstoppet infördes hävdade vi att det inte skulle lösa några problem men skapa desto fler. Utvecklingen har visat att dessa farhågor var välgrundade. Byråkratin frodas och redan nu är byggkvoten i exempelvis intecknad för 1988-1990. Företag med god lönsamhet kan inte bygga ut sin kapacitet. Förhoppningen att regleringen skulle resultera i ett avsevärt ökat bostadsbyggande har inte infriats. Enligt vår uppfattning bör avskaffa möjligheten för regeringen att tillgripa regleringar som byggstopp. Lagstiftningen på arbetsmarknaden bör moderniseras så att den underlättar och inte försvårar strukturomvandlingen. Bostadsmarknaden måste fås att fungera bättre genom att subventioner successivt tas bort, fastighetsskatten stegvis avskaffas, och centralstyrning och byråkrati ersätts med rörlighet och anpassning. Löntagarfonderna skall avvecklas. Fonderna hämmar tillväxten i ekonomin bl. a. genom att vinstmedel tas från de företag som har högst avkastning. Att sprida aktieägandet genom avskaffandet av fondsocialismen stärker marknadsekonomin. Likaså bör förslaget om socialavgifter på de anställdas vinstmedel avskaffas. I stället bör företagsanknutna vinstdelningssystem stimuleras. Ett viktigt inslag i en politik för högre tillväxt är att ekonomins spelregler är någorlunda stabila över tiden. Den kortsiktighet och ryckighet som kännetecknat den socialdemokratiska politiken har förstärkt osäkerheten för företagare och anställda. Ständiga ändringar av spelreglerna genom skattehöjningar, nya ingrepp och regleringar skapar ett klimat där långsiktiga satsningar och investeringar över huvud taget inte kommer till stånd. Den ekonomiska politikens inriktning bör därför ligga fast över tiden. går åter mot växande underskott i bytesbalansen. Bytesunderskotten är ett uttryck för den synliga sparandebristen i landet. Den verkliga sparandebristen är emellertid ännu större, eftersom investeringsnivån är för låg med hänsyn till näringslivets utbyggnadsbehov. En viktig utgångspunkt i den s. k. tredje vägens politik var att öka sparandet och kapitalbildningen. Det enda som skett sedan regeringsskiftet är emellertid att de tidigare underskotten i de offentliga finanserna har omvandlats till sparandeunderskott i den enskilda sektorn (se tabell 10). Finansiellt sparande i olika sektorer, mdr kr Enskild sektor, företag och hushåll Bytesbalans = totalt inhemskt spa Det är föga meningsfullt att genom skattehöjningar, med åtföljande negativa verkningar för ekonomin, förbättra balansen mellan utgifter och inkomster i den offentliga sektorn, om sparandet försämras i motsvarande mån i den enskilda sektorn. Den inriktning av politiken som socialdemokraterna förespråkar mot bestående offentliga överskott innebär att den politiska sfären ackumulerar fordringar på övriga sektorer. Denna väg leder mot ett successivt överförande av ägandet från den privata till den offentliga sektorn. Utvidgningen av AP-fondens placeringsmöjligheter, uttagandet av pensionsskatten och införandet av löntagarfonderna är konkreta exempel på att denna utveckling redan inletts. Moderata samlingspartiet förespråkar en annan väg. Det sparande och den kapitalbildning som krävs för näringslivets utbyggnad skall ske i företagen och i hushållen. Det offentliga sparandet bör i stort vara i balans. Förändringar i hushållens konsumtions- och sparandemönster har stor inverkan på utvecklingen av det totala sparandet i ekonomin, då den privata konsumtionen svarar för ca hälften av BNP. Förskjutningar i konsumtionsrespektive sparandeandelen av hushållens disponibla inkomster kan alltså leda till kraftiga genomslag på den samlade efterfrågan i ekonomin. Det dåliga hushållssparande! utgör därför ett allvarligt problem i den svenska ekonomin. Regeringen räknar med att hushållens sparkvot summan av hushållens reala och finansiella sparande i förhållande till den disponibla inkomsten kommer att vara minus både 1988 och 1989. Det innebär att hushållen fortsätter att låna och ta av sina sparmedel för att konsumera. Denna utveckling leder därmed till fortsatt alltför hög inhemsk efterfrågan. Genom hushållssparandets stora betydelse för utvecklingen av det totala sparandet å ena sidan och den inhemska efterfrågan å den andra är det, enligt vår uppfattning, en viktig uppgift för den ekonomiska politiken att vända den allt trendmässiga minskningen av hushållssparande!. Ett ökat hushållssparande förutsätter en generell politik. Det går inte att nämnvärt öka sparandet med hjälp av skattemässiga styråtgärder som t. ex. nu sker i allemanssparandet. Inte heller påverkas hushållens sparvilja av påkostade annonskampanjer av den typ som spardelegationen genomfört. För att öka hushållens sparande krävs i första hand stabila spelregler. Dessutom krävs ett sänkt skattetryck som höjer avkastningen efter skatt på sparandet. Våra förslag om sänkta marginalskatter gör det t. ex. mer lönsamt att spara och mindre lönsamt att låna. Därutöver är det viktigt att särskilt Mot. stimulera långsiktigt bundet sparande samt att sprida ägandet av bostäder Fi223 Våra konkreta förslag för att öka hushållssparande! återfinns i en särskild motion. Statsbudgetpolitiken spelar en central roll i den moderata politiken för ökad valfrihet, högre tillväxt och tryggare välfärd . Den långsiktiga utvecklingen mot att såväl statsbudgetens inkomst- som utgiftssida ökar i förhållande till den samlade produktionen (BNP) måste brytas. Enligt vår mening är det nödvändigt att såväl skattetryck som offentlig utgiftsandel sänks. Till skillnad från regeringen anser vi inte att det finns anledning att långsiktigt bygga upp finansiella överskott i den samlade offentliga sektorn. Det sparande och den kapitalbildning som krävs i samhällsekonomin bör i allt väsentligt ske hos de enskilda människorna, familjerna och företagen. En politik som syftar till att bygga upp stora offentliga överskott leder till en successiv kollektivisering av det framtida sparandet i samhället. Enligt vår mening kommer en sådan politik att undergräva såväl de enskilda individernas och familjernas möjlighet till egen trygghet som det fria näringslivets förmåga till utveckling och anpassning. Enligt vår mening bör budgetpolitiken inriktas på att de offentliga finanserna skall vara i balans. Självfallet måste detta mål ses över en konjunkturcykel. Som utgångspunkt för en politik som syftar till att hålla de offentliga finanserna i balans över en konjunkturcykel bör gälla, att offentliga underskott bör bemötas med utgiftssänkningar och offentliga överskott hanteras med skattesänkningar, vilket i sin tur förutsätter ett tillräckligt stort sparande i den privata sektorn. För att en successiv sänkning av skattetrycket skall vara möjlig måste de offentliga utgifternas andel av BNP löpande sänkas. Att en sådan utveckling är fullt möjlig visar bl. a. utvecklingen 19821987, då de offentliga utgifternas andel av BNP successivt sänktes från till . Vårt mål är att skattetrycket i genomsnitt skall kunna sänkas med cirka en procentenhet . Om tillväxten av totalproduktionen (BNP) blir 2,02,måste ökningen av de totala offentliga utgifterna i fasta priser begränsas till 0,5-1,. Enligt vår mening är en sådan inriktning av budgetpolitiken fullt realistisk. De avregleringar och avmonopoliseringar som vi har föreslagit skapar tillsammans med nödvändiga besparingar ett tillräckligt utrymme för att klara också de nytillkommande offentliga utgiftsbehov som enligt vår mening är nödvändiga och angelägna. Vårt förslag till statsbudget för /89 innebär en utgiftsnivå som ligger lägre än regeringens förslag. Av dessa utgiftsminskningar är av mer eller mindre engångskaraktär. Vårt förslag till statsbudget innebär vidare att skatteintäkterna vid en Mot. statisk beräkning kan beräknas bli . mindre än vad regeringen Skulle vi ta hänsyn till den stimulanseffekt en skattesänkning bör kunna få begränsas intäktsminskningen redan kommande budgetår till ca . Vårt kassamässiga underskott blir därmed nästan . mindre än vad regeringen föreslagit. Bortser vi från såväl de icke-permanenta effekterna, som är ett resultat av de föreslagna engångsåtgärderna, som stimulanseffekterna av en skattesänkning kommer det av oss föreslagna underskottet att bli . mindre än regeringens. Detta innebär att vi, utöver de förslag om stimulanser för att öka hushållssparande! som redovisats i separat partimotion, föreslår en finanspolitik som är stramare än den regeringen föreslagit. Enligt vår bedömning leder den oroande utvecklingen av bytesbalansen till att kravet på stramhet i finanspolitiken måste ställas högre än i regeringens förslag. Budgetförändringar, netto (milj. BÅ 88/89 Minskade statliga intäkter till följd av ändring ar i vissa försäkringssystem 1 Hänsyn har ej tagits till minskade socialhjälpskostnader för kommunerna om 1 500 milj. kr. (BÅ 625 milj. till följd av grundavdraget för barn vid den kommunala beskattningen. De förslag till förändringar på statsbudgetens inkomst- och utgiftssidor som vi utförligt redovisat i parti- och kommittémotioner ansluter nära till den politik vi förordat i dessa hänseenden. Tyngdpunkten har, , lagts på förändringar som minskar automatiken i de offentliga utgiftsökningarna, ökar valfriheten för såväl enskilda som kommuner och företag och avvecklar onödiga subventioner. Avvägningen mellan utgiftsbegränsningar och skattesänkningar har gjorts Mot. så att hushållens ekonomiska situation skall förbättras. Vårt förslag innebär ökade utgifter med . Den oroande brottsutvecklingen och den utomordentligt ansträngda personalsituationen inom polis- och domstolsväsendet gör det, enligt vår mening, nödvändigt med förstärkningar i förhållande till regeringens förslag. Antalet aspiranter till ökas till 640, vilket innebär att neddragningen av polisens personella resurser kan bromsas. Ökade resurser anvisas domstolsväsendet och kriminalvården. Vårt förslag innebär minskade utgifter med 1088 milj. kr. Mot bakgrund av att de av anslagna biståndsmedlen inte har kunnat förbrukas och att reservationer därmed uppstått föreslår vi för det kommande budgetåret besparingar inom vissa av länderramarna för biståndet. Det finns, enligt vår mening, ingen anledning för att anslå mer pengar än vad det faktiskt förefaller möjligt att göra av med. Vi vidhåller vårt krav på en avveckling av biståndet till . Inom biståndspolitiken föreslås ökad satsning på anslagen för miljö, mark och energi, demokratiutveckling, regionala insatser och enskilda organisationer. Dessa ökade insatser ligger i linje med den förändrade inriktning av biståndspolitiken som vi förordar. Vårt förslag innebär ökade utgifter med 600 milj. kr. inom försvarsdepartementets område. Det ökade anslaget möjliggör att angelägna repetitionsövningar kan genomföras. Därmed förhindras en snabb nedgång i krigsorganisationens kvalitet och beredskap. Vi föreslår också förstärkningar i förhållande till försvarsbeslut på angelägna områden. a. föreslås beslut om en andra ubåtsskyddsstyrka. Vårt förslag innebär ökade utgifter med 182 milj. kr. Den största ökningen står det av oss tillsammans med och föreslagna vårdnadsbidraget på . per barn i förskoleåldern för. Denna familjepolitiska reform innebär att småbarnsföräldrarna ges verklig valfrihet i barnomsorgen. Vi föreslår också en höjning av garantibeloppet i föräldraförsäkringen . Vi upprepar vidare vårt krav på att de som begärt undantagande från ATP får rätt till pensionstillskott. Vi för åter fram tidigare års förslag om sänkt kompensationsnivå från till inom sjuk- och föräldraförsäkringen. Därutöver föreslås att kompensationsnivån för delpensionen återförs till tidigare gällande . Inom verksamhetsområde föreslås minskade utgifter med 465 milj. kr. Budgeten påverkas dessutom av våra förslag till bl. a. utförsäljningar inom området på totalt 800 milj. kr. I detta ligger utförsäljning av flera av affärsverkens dotterbolag, minskad ersättning till SJ för köp av tjänster, avskaffande av rederistödet och en avgiftsfinansiering av trafiksäkerhetsverkets verksamhet. Vi föreslår minskade utgifter på område på 2730 Mot. Kommunerna ges genom bl. a. avregleringar frihet att själva avgöra Fi223 var tillgängliga resurser skall satsas. Vi föreslår att skatteutjämningsavgiften och den s. k. avskaffas. Våra förslag gör det möjligt att minska transfereringarna till kommunerna med sammantaget . för budgetåret, vilket möjliggör för kommunerna att bibehålla en realt oförändrad verksamhet. Inom område föreslås minskade utgifter med 700 milj. kr. Besparingar görs inom vuxenutbildningen och presstödet. Därmed skapas utrymme för insatser för att förstärka undervisningens kvalitet i , bl. a. genom att ge kommunerna ökade möjligheter att fatta beslut om t. ex. mindre klasser. Ökade medel anvisas för att stärka ämnenas ställning inom universitetsutbildningen. Inom område räknar vi med ökade inkomster genom bl. a. utförsäljning av delar av domänverkets mark. Eftersom vi föreslår en sänkning av skogsvårdsavgiften kan vissa anslagsposter som avses täckas av avgiften minskas. Vi föreslår inom område minskade utgifter på 1666 milj. kr. Våra förslag innebär att bidragen till kommunerna för beredskapsarbeten sänks, ungdomslagen avskaffas och ersätts med utbildning och arbetspraktik, och statens ersättning till arbetslöshetsförsäkringen sänks till . Starthjälpen föreslås återinföras. En avtrappning av räntebidragen till flerfamiljshus byggda föreslås på område. De generella subventionerna bör minskas och ett nytt lånesystem införas. ROT-programmets subventioner bör avvecklas. Våra förslag medför utgiftsminskningar på 839 milj. kr. Moderat politik leder till ett minskat behov av medel för stöd till näringslivet. Inom industridepartementets område föreslås därför minskningar av det selektiva näringslivsstödet. Vissa besparingar görs på de regionalpolitiska stöden, men dessutom föreslås att socialavgifterna sänks i stödområde A och i stödområde B. Utförsäljning av ett antal statliga företag beräknas ge intäkter på . Utgiftsminskningarna på departementet blir sammantagna 5025 milj. kr. Besparingarna av engångskaraktär utgörs till största delen av försäljningar av statliga företag. Detta är med andra ord besparingar som under en följd av år kan upprepas. De utgiftsminskningar som avser socialförsäkringssektorn - . - kommer inte formellt att påverka budgetunderskottet. De leder i stället till ett större överskott inom socialförsäkringssektorn. Från samhällsekonomisk synpunkt är dock dessa förändringar att jämföra med utgiftsminskningar som får direkta budgeteffekter. Bokföringsmässiga dispositioner bör vidtas så att besparingarna formellt påverkar statsbudgeten. Inom ramen för ett oförändrat uttag av socialförsäkringsavgifter bör storleksförhållandena mellan de olika avgifterna justeras. Regeringen har beräknat anslagsposten Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto till . Någon specifikation av hur medlen avses användas anges inte. Anslaget skall bl. a. användas för att täcka de kostnader som blir följden av de särpropositioner som ännu inte förelagts . Under anslagsposten ryms emellertid - såvitt vi kan bedöma - både Mot. utgiftsökningar och skatteintäkter. Vi förutsätter att bl. a. intäkterna från Fi223 den föreslagna bensinskattehöjningen och höjningen av kilometerskatten om sammantaget ca . Vi kommer i annan motion att avvisa dessa förslag. Kostnaderna för en justering av skatteskalorna för bör likaledes ingå. Under anslagsposten ryms också kostnaderna för bl. a. den aviserade propositionen om förändringar av arbetslöshetsförsäkringen, troligtvis inkluderande ett borttagande av karensdagarna och en höjning av dagersättningen. I ett besvärligt statsfinansiellt läge måste, enligt vår mening, angelägna reformer noga prövas och vägas mot andra reformförslag. Vi anser för vår del att den mest angelägna reformen är det av de tre borgerliga partierna föreslagna vårdnadsbidraget i familjepolitiken. Vi kommer därför inte att kunna biträda andra kostnadskrävande reformer. Den aviserade förändringen av arbetslöshetsförsäkringen beräknar vi skulle leda till ökade kostnader om ca . Det är självfallet ogörligt att exakt uppskatta de möjligheter till besparingar som ryms inom anslagsposten. Vi föreslår därför att anslaget Beräknat tillkommande utgiftsbehov, netto uppförs med ett i förhållande till regeringens förslag oförändrat belopp. I vår partimotion om skattepolitiken redogörs för alla våra förslag på skatteområdet. I tabell 12 redovisas de statsfinansiella konsekvenserna av det första steget av vårt program för skattesänkningar. Finansiella kostnader av våra skatteförslag (milj. Helårseffekt 1989 milj. kr. 1988/89 milj. kr. Ökade skatteintäkter genom bl. Förändring av den offentliga sektorns in 1 Effekten av den uteblivna skattehöjningen som inflationsskyddet medför ingår i netto tillkommande poster i statsbudgeten. 2 Grundavdraget tas ut vid den kommunala beskattningen och påverkar därmed inte de statliga intäkterna. En reduktion av de skattemedel som staten transfererat till kommunerna bör göras så att effekten av grundavdraget träffar kommunerna . 3 Sänkningen av skogsvårdsavgiften motsvaras av minskade utgifter som redovisas i vår jordbrukspolitiska motion. , och moderata samlingspartiet har i gemen belastat statsbudgeten med . i helårseffekt och med halva beloppet för /89, eftersom reformen träder i kraft . I förslaget ingår en reducering av statsbidraget till den kommunala Mot. barnomsorgen, vilket innebär en minskad statsutgift med , Fi223 beräknad med hänsyn till den i budgetpropositionen antagna daghemssituationen . (Det programledes lämnade förslaget baserades beräknade daghemssiffror, vilka innefattade ca 25000 färre barn.) Beskattningen av vårdnadsbidraget samt effekterna av avdragsrätten för barnomsorgskostnader inbringar, då staten tillgodogjort sig kommunalskattedelen, . Med de nu gällande förutsättningarna blir finansieringsbehovet . (Till skillnad från den beräknade kostnaden om .) Finansiering av resterande . sker på två sätt. Kommunerna kompenseras inte för den uteblivna beskattningen av juridiska personer och inte heller för avskaffandet av den kommunala garantibeskattningen. Detta motsvarar en besparing på . (helårseffekt). Vidare föreslås att schablonavdraget vid inkomstbeskattningen sänks från . Staten tillgodogör sig hela effekten av denna sänkning, vilket frigör ytterligare . (helårseffekt). Statsskulden uppgick /88 till . Det är något mindre än , vilket bl. a. sammanhänger med inbetalningen av pensionsskatt . Sedan socialdemokraterna återkom till regeringsmakten har dock statsskulden ökat med närmare 300 miljarder, vilket är mer än under den borgerliga regeringsperioden 19761982, då skuldökningen uppgick till 250 miljarder. Statens utlandsskuld minskade likaledes från ca 126 miljarder till knappt 120 miljarder. En bidragande orsak var dollarkursens nedgång. Över hälften av utlandsskulden är placerad i amerikansk valuta. Det minskade upplåningsbehovet skapade vissa problem för . Det kontinuerliga tillflödet till allemanssparande! och kravet att även i övrigt suga upp likviditet från hushållen medförde att det var svårt att förse penning- och obligationsmarknaderna med erforderlig mängd statsskuldsväxlar och riksobligationer. I planeringen förutses en något minskad upplåning från hushållssektorn. Därmed förskjuts tyngdpunkten i nettoupplåningen till statsskuldsväxlar och riksobligationer. Dessa upplåningsformer fungerar smidigt och är kostnadseffektiva, varför de på avsett sätt bör ges företräde. Allemanssparande samt premie- och sparobligationer är alla försedda med betydande skattefavörer, och särskilt de båda obligationstyperna är administrativt krävande, vilket ytterligare höjer kostnaderna. Det är svårt att motivera varför just sparande åt staten från hushållens sida skall vara särskilt gynnat i skattehänseende. Sparstimulansen bör i stället ges en mera generell utformning. Huvuddelen av hushållens bidrag till statens upplåning får då lämnas via avkastningsfonder, som i sin tur placerar i statspapper av Mot. Sparobligationen bör successivt avvecklas som upplånings- Fi223 form, och volymen av premieobligationer bör inte öka. Statens upplåning utomlands fungerar numera smidigt, särskilt efter tillkomsten av korta faciliteter på eurodollarmarknaden och den inhemska amerikanska marknaden. Den fortlöpande hanteringen av utlandslånen med bl. a. förtidsinlösen och skuldbytesavtal ger betydande kostnadsreduktioner. att staten inte skall låna i utlandet bör, som framhålls i finansplanen, ligga fast. Vi delar bedömningen i finansplanen att avregleringen av kreditmarknaden har varit positiv för den svenska ekonomin. Strävan bör därför vara att avlägsna återstående rester av kreditregleringen som förbudet mot realränteindexlån för försäkringsbolag. Den under föregående år genomförda utvidgningen av rätten att föreskriva kassakrav till att omfatta andra kreditinstitut än banker har - trots anförda motiv om rättvisa och konkurrensneutralitet - inte utnyttjats i praktiken, vilket vi med tillfredsställelse konstaterar. Vi vidhåller att rättvisa i stället bör uppnås genom att banker erhåller skälig ränta på kassakravsmedel hos . Den fullt genomförda avregleringen bör bekräftas genom att lagen om kreditpolitiska medel ersätts med en regelrätt beredskapslag för extraordinära situationer. Omläggningen av kreditpolitiken betyder att diskontot numera saknar betydelse för räntebildningen. Det har ändå behållits med motiveringen att hänvisningar till diskontot fortfarande förekommer i äldre lånekontrakt liksom i många civilrättsliga avtal. Diskontot har legat oförändrat vid har betydande variationer förekommit i marknadsräntorna. Bankerna frigör sig alltmer från diskontot i sin räntesättning. a. noteras numera ett slags jämförelseränta i form av STIBOR (Interbank Offered Rates). Denna borde kunna ersätta diskontot där så behövs, och skulle därmed kunna avskaffa diskontot. Bytesbalansen försvagades och slutade i ett visst underskott.