mot · GB02Ju223 · 1988-01-26 00:00:00 — 1987/88 :Ju223 av och () om ökade polisinsatser mot våldet i storstäderna Gatuvåldet är vanligare i storstäderna än i landet i övrigt. är gärningsmannen okänd för offret. Gruppen ungdomar är kraftigt överrepresenterad som gärningsmän. Mer än var fjärde våldsbrottsling är ung. Samhället måste klart och tydligt visa även ungdomar att våld inte tolereras i vårt demokratiska samhälle och att reaktioner följer på en överträdelse. Fr. o. m. finns statistik över antalet anmälda brott. Fram hade antalet anmälda brott mer än femdubblats och uppgick i hela landet till över 1 miljon. Brottsligheten är starkt koncentrerad till vissa delar av landet. Antalet anmälda men outredda våldsbrott ökade . Detta gäller även brott mot åldringar, våldsbrott som begås av unga och andra brott som förövats med stor hänsynslöshet. kan man läsa om utbrott av våld på gator och torg i vardagliga situationer. Det kusliga med detta våld är att det långt ifrån alltid är fråga om uppgörelse mellan inbördes rivaliserande gäng. I så fall skulle ju människor som står utanför dessa kunna känna sig trygga. Men så är det inte. drabbas helt oskyldiga människor på ett oberäkneligt sätt av eruptivt våld som drabbar blint. Vem som helst kan alltså drabbas. Osäkerheten och otryggheten inför den blinda slumpen - som avgör om man skall drabbas av ett plötsligt uppbrusande våld, som kanske innebär att utseendet vanställs som en följd av sparkar i ansiktet och som kanske gör människor handikappade inte bara fysiskt utan också, och kanske framför allt, psykiskt - får inte bagatelliseras. Det finns alltså en oroande statistik men det finns också många gränsfall som aldrig kommer in i statistiken. Människor lär sig helt enkelt att dra sig undan. Den otryggheten upplever många fler människor än de som finns bakom statistiken och då kanske alldeles speciellt äldre människor. Därför räcker det inte att peka på kalla siffror vid beskrivandet av brottsligheten även om de är oroande i sig. Det döljer sig många fler fall än som redovisas och det är ännu många fler som känner sig hotade. Den officiella reaktionen tycks huvudsakligen inriktas på att uppmana människor till egen brottsskyddande verksamhet. Men skydd för liv och hälsa och egendom får inte göras till enbart en privat angelägenhet utanför samhällets intresse. En följd har blivit att privata vaktbolag anlitas i allt större utsträckning. Det finns också exempel på att människor själva sluter sig samman för att bevaka villaområden, båtuppläggningsplatser osv. En sådan utveckling är en följd av att polisens resurser tillåts bli allt sämre. 1 1987/88. Utvecklingen i våra storstäder och är oroande. Vi tror att det hjälper med bättre tillsyn från i första hand polisens sida och föreslår därför att polisen åter skall patrullera till fots i stor utsträckning. Närvaron av uniformerad polis på gator och torg verkar dämpande på de störande elementen och ökar tryggheten hos den övriga befolkningen. Vid fotpatrullering har poliserna möjlighet att skapa kontakt med de boende i området och får en bättre kontroll på det som händer där. Polisen måste ges de resurser på personalsidan som fordras för att allmänheten skall kunna vistas i staden utan att känna rädsla och oro. Ett samhälle där medborgarna inte vågar vistas utomhus oavsett tidpunkt och oavsett var det är - det är inget bra samhälle. Regeringen har underdimensionerat polisutbildningen. Antalet extra polisassistenter har på något minskat i storstadslänen. Från sida kräver vi i en partimotion att utbildningen vid skall planeras för 460 aspiranter vardera . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ökade polisinsatser mot våldet i våra storstäder. () () 1987/88 Ju223