ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GB02L614 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:L614 av m. fl. om det allmännas skadeståndsansvar vid myndighetsutövning Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:Ju812 hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att göra en översyn av det allmännas skadeståndsansvar vid myndighetsutövning som har vållat skada för företag och enskilda. () () bie (fp) () () ()
mot · GB02L615 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :L615 om jämkning av skadestånd till skadelidande brottsling Skadeståndslagen innehåller de grundläggande reglerna för skyldigheten att utge skadestånd och därmed också rättigheten för den enskilde att få ersättning för åsamkade skador. Härutöver finns vissa speciella skadeståndsregler i andra författningar exempelvis lagen om tillsyn av hundar. Lagstiftningen kan nog anses tillfredsställande i dess huvuddrag med ett par uppenbara undantag. Skadeståndsansvaret är orimligt begränsat beträffande det allmännas ansvar för skada som uppkommit genom felaktig myndighetsutövning och förslag till ändring framförs i särskild motion. På en annan punkt är den allmänna uppfattningen att skadeståndsansvaret är alltför omfattande. Det gäller den skyldighet som kan uppkomma att utge skadestånd till en tjuv som skadats genom halkning eller av vaktdjur eller på annat dylikt sätt vid inbrott i en bostad eller annan lokal. Gällande rätt ger vissa möjligheter att fria från skadeståndsansvar i sådana situationer. Enligt den allmänna skadeståndslagen kan skadeståndet jämkas och det ända ned till noll om den skadelidande av uppsåt eller grov oaktsamhet medverkat till skadan. Speciallagarna inkl. ovannämnda hundtillsynslag saknar ofta sådana jämkningsregler. Men de allmänna bestämmelserna får då anses analogt tillämpliga. Lagen och domstolarna friar dock alltför sällan från skadeståndsansvar i nu aktuella fall. Allmänhetens uppfattning är att man favoriserar ohederligt folk på hederliga människors bekostnad. Mot denna bakgrund föreslås att de lagliga möjligheterna att jämka skadestånd vidgas i nu aktuella situationer. I de fall där skada drabbat person vid obehörigt eller i vart fall brottsligt tillträde till annans bostad eller lokal bör redan på denna grund inträda frihet från skadeståndsansvar eller i vart fall jämkning kunna ske även om den skadelidande endast av oaktsamhet medverkat till skadan. En sådan lagändring skulle leda till harmoni mellan den legala rättsordningen och det allmänna rättsmedvetandet. I anledning av det anförda hemställs L615 att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i skadeståndslagen (1972:207) att de lagliga möjligheterna att jämka skadestånd till skadelidande brottsling vidgas i enlighet med vad som anförs i motionen.
mot · GB02L616 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:L616 av och () om ersättningsfrågor vid personskador inom naturreservat gör nu en storsatsning för att få folk att upptäcka naturreservaten; man satsar . på en kampanj som kallas Nära till naturen. Satsningen är värd allt stöd, inte minst för att den har anknytning till friskvården. Kampanjen kulminerar med en naturreservatens dag, då förhoppningsvis 500 000 människor skall röra sig inom landets många reservatområden. Som fallet är ibland med bra saker i samhället, så finns det tyvärr också en negativt inslag i att människor rör sig inom reservats- och fritidsområden. Vi vill peka på ett sådant problem där enskilda reservatbesökare råkat illa ut. Bakgrunden är att det rätt ofta hålls djur i reservaten, vanligen får, men också nötboskap. Vad som hänt är att djur gått till angrepp mot besökare. Det är inte möjligt avgöra om djuren provocerats eller ej. I enskilda fall har skadorna varit så omfattande att sjukhusvård har erfordrats. När personskadorna efterhand lett till krav mot försäkringsbolag uppstår svårigheterna. Lagen kräver att den skadade skall bevisa att djurägaren varit vårdslös för att ersättning skall utgå. finns en ägofredslag som gör djurägaren ansvarig för åverkan på mark. Skulle djurägarens boskap skada annans egendom så är han alltså ansvarig härför - skulle samma djurägare råka ha en tjur eller bagge som skadar en människa är det mycket som talar för att ägaren frias. Vad målsägaren måste bevisa gentemot djurägaren är att denne brustit i tillsyn, vilket vanligen innebär att inhägnaden är undermålig. Då det är mycket viktigt att det finns goda relationer mellan djurhållare och reservatbesökare, bör frågan om ersättningsanspråk, orsakade av s. k. hemdjur, inte leda till utdragna juridiska processer mellan den skadade och försäkringsbolag. Det bör räcka med normala intyg för att den som skadats skall få ersättning härför. Enligt vår mening ligger det nära till att tar ett ekonomiskt ansvar för dessa incidenter, som troligen inte är så många, men som i det enskilda fallet kan upplevas som besvärande. Om läget här kräver någon form av lagändring eller andra beslut på statlig eller regional nivå, bör medverka till att dessa frågor belyses genom ett uppdrag till regeringen. 1987/88 L616 Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning av frågan om ansvarsförhållanden för personskador åsamkade av djur inom naturreservatområden. Keuth Skårvik (fp)
mot · GB02L617 · 1988-01-22 00:00:00 — Motion till 1987/88:L617 av (m) om skadeståndsrättsliga konsekvenser av sprängningsolyckan i sprängdes ett stort ammunitionsförråd i närheten av . Förövarna kunde gripas och lagforas. Ett 80-tal fastighetsägare på den kringliggande landsbygden och i tätorten drabbades av skador på sina hus, mest sprängda fönsterrutor, men också andra skador. Glaskostnaderna för skyltfönster, växthus, hönshus och dylikt är mycket höga, och även där ordinarie försäkringar trätt in har ägarna fått vidkännas förlust i självrisk. Många djur drabbades av psykiska skador, skador som är svåra att värdera och kräva ersättning för. Formellt är naturligtvis dynamitarderna ersättningsskyldiga, men möjligheterna att den vägen få ut någonting är obefintliga. Men också staten är medskyldig. Sprängämnena förvarades inte på ett betryggande sätt, bevakningen var sporadisk och enligt uppgifter vid polisförhören tog det att forcera dörren till förrådet och föra bort stora mängder ammunition. har ingenting gjorts från statens sida för att tillmötesgå de krav som fastighetsägarna ställt. Dåvarande justitieministern, , framhöll på min fråga i att en händelse av detta slag aktualiserar olika möjligheter att få ersättning, t. ex. från försäkring eller enligt brottskadelagen eller skadeståndsrättens allmänna regler. Han ansåg det emellertid för tidigt att då uttala sig om huruvida det var påkallat med några särskilda åtgärder. Sådana händelser som denna inträffar dessbättre ytterst sällan, och någon praxis kan knappast bildas. Det kan dock hävdas att staten har juridisk och i alla händelser moralisk skyldighet att ersätta skillnaden mellan försäkringsbelopp och skadorna, dvs. de skadelidandes självrisk. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att fastighetsägarna i bör erhålla full ersättning för sprängningsskador
mot · GB02L619 · 1988-01-24 00:00:00 — Motion till 1987/88:L619 av och () om uppräkning av skadeståndslivräntor Med anledning av skrivelse (rskr 1979/80:336) om uppräkning av skadeståndslivräntor uppdrog regeringen åt försäkringsinspektionen att undersöka vilka lösningar som kan komma ifråga för att förbättra ställningen för livräntetagare med maximerad värdesäkringsnivå samt att redovisa för- och nackdelar med de olika lösningarna. Inspektionen fullgjorde sitt uppdrag genom att till regeringen överlämna en promemoria beträffande dessa frågor vilken utarbetats av en arbetsgrupp med representanter för inspektionen och försäkringsbranschen. Sedan promemorian remissbehandlats, diskuterades den vid överläggningar med företrädare för bl. a. inspektionen och försäkringsbranschen . Som en följd av dessa överläggningar utfäste sig alla försäkringsbolag med koncession för trafik- eller ansvarsförsäkringsbolag, genom en frivillig överenskommelse , att fr. o. m. utge värdesäkringstillägg till vissa skadeståndslivräntor utöver vad som följer av lag eller annan författning. I regeringsbeslut den 2/2 1984 med anledning av den inledningsvis nämnda riksdagsskrivelsen sägs som avslutning följande: Frågan om en ytterligare värdesäkring av skadeståndslivräntor med maximerad värdesäkringsnivå får anses ha fått en tillfredsställande lösning genom det åtagande som försäkringsbolagen har gjort. Det kan förväntas att s. k. självförsäkrare som utger skadeståndslivräntor, dvs. främst vissa kommuner och landsting, kommer att värdesäkra livräntorna efter de grunder som anges i den angivna överenskommelsen. Även statliga myndigheter som utger skadeståndslivräntor bör värdesäkra dessa på motsvarande sätt. a. mot denna bakgrund har frågan om ytterligare värdesäkring genom lagstiftning mist sin aktualitet. Den fortsatta utvecklingen bör dock följas med uppmärksamhet. Om det finns skäl till det, kan frågan om lagstiftning om ytterligare värdesäkring tas upp på nytt. Vid en jämförelse mellan utvecklingen för livräntor och för basbeloppet kan enkelt konstateras att livräntorna släpar efter. Detta kan inte vara en rimlig utveckling. Enligt vår uppfattning bör på nytt uppdra åt regeringen att göra en motsvarande utvärdering som den som gjordes 1980/81. bör också uttala sig för att principen bör vara en utveckling av livräntorna som är socialt och ekonomiskt acceptabelt i förhållande till andra motsvarande förmåner. 1* 1987/88. 1987/88 L619 Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om översyn och uppräkning av skadeståndslivräntor. () ()
mot · GB02L620 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:L620 av () om ändringar i trafikskadelagen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88 :T431 hemställs att begär att regeringen framlägger förslag om ändringar i trafikskadelagen och därtill hörande tillämpningar så att de negativa effekterna för bl. a. motorcyklisterna försvinner.
mot · GB02L621 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:L621 om ersättning vid felaktigt ingripande från skattemyndighet Den skada som en skattskyldig förorsakas genom ett felaktigt ingripande från skattemyndigheter inskränker sig inte bara till kostnaderna för själva skattemålet. Följden av skattemyndigheternas agerande kan också bli stora förluster, ibland även konkurs för personen ifråga eller för företaget. Framförallt på mindre orter har publiciteten åstadkommit livslånga familjetragedier. Det är därför naturligt och nödvändigt, att dessa förluster ersättes av staten och att det ofta stora personliga lidandet kompenseras genom ett realistiskt skadestånd. Enbart detta att få alla sina handlingar tillbaka huller om buller i plastsäckar tar att ordna upp. För att få en enhetlig norm vid utdömandet av ersättning och skadestånd bör en särskild blankett utarbetas. I denna bör ersättnings- och skadeståndsanspråk kunna specificeras. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om regler som ger fysiska och juridiska personer rätt att få rimlig ersättnig för skada vid ett felaktigt ingripande från skattemyndigheter i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · GB02L622 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:L622 av () om förbättring av patientförsäkringen Människor som drabbas av skador i samband med sjukvårdsbehandling måste få en fullgod kompensation för sina skador. Nuvarande ersättningsanordningar vid behandlingsskador har tillkommit avtalsvägen och tillgodoser många angelägna behov. Men en uppenbar brist är att det har föreskrivits en självrisk till ett belopp som utgör av gällande basbelopp, alltså ca . Härigenom blir försäkringsskyddet urholkat i väsentlig mån och i många fall utgår ingen ersättning alls trots att skada bevisligen uppkommit. Det ankommer i princip inte på att uttala sig om innehållet i försäkringsavtal. Emellertid kan och skall bedöma om ersättningsanordningarna är bristfälliga. Sådant behov föreligger otvetydigt i dessa fall. Därför bör - om inte parterna avtalsvägen kan komma överens - lagstiftningsvägen meddelas förbud mot självrisk vid patientförsäkring. bör nu uppmana parterna att avtalsvägen komma överens om en omedelbar avveckling av självrisken vid patientförsäkring. Mot denna bakgrund hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om slopande av självrisken vid patientförsäkring.
mot · GB02L624 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:L624 av m. fl. (c) om försäkringsinformation till diabetiker Med hänvisning till vad som anförts i motion 1987/88:Sf338 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändig information till kroniskt sjuka om det sociala trygghetssystemet () ()
mot · GB02L701 · 1988-01-12 00:00:00 — av () om information till kontokortskunder 1987/88 L701707 började kontokort att användas i . Ett stort varuhus i torde vara det handelsföretag som stod för introduktionen. De stora affärsbankerna tog upp idén. bildades särskilda företag för att ge ut kontokort riktade till allmänheten och handeln. Bakom denna utveckling ligger ett intresse från bankernas, finansbolagens och handelns sida att skapa ett smidigt betalningssystem med möjlighet till viss tids kredit. Branschen är mycket dynamisk och så ny att den söker sin slutgiltiga form. finns det i uppskattningsvis 5 miljoner kort i cirka 200 olika skepnader. Den samlade försäljningen ligger runt och antalet transaktioner mellan 40-50 miljarder. Antalet kort fortsätter att öka. Man kan fråga sig vad det kommer att innebära för handeln. En ännu viktigare fråga är vad som händer för medborgarna i gemen i skilda avseenden. En väsentlig delfråga kan vara vad som går förlorat av personlig integritet när allt högre krav på kontroll måste ställas. Mer raffinerade metoder än spärrlistor tillämpas redan. testas ett nytt system för elektronisk transaktionsinsamling. Vid en terminal kan alla säljställen i kontrollera kontokorten . När beloppet registrerats och kortet förts genom terminalen ringer den själv upp Kontocentralens dator och genomför en spärr- och saldokontroll. Besked om huruvida köpet kan godkännas eller ej kommer upp i klartext på terminalens bildfönster. Exempelvis kortet gäller inte... eller på kortet finns... kronor kvar... Det torde vara osäkert om alla kontokortsinnehavare är införstådda med att en mängd säljställen har denna kontrollmöjlighet. Det borde klarare framgå på blanketten för kontokortsansökan hur kontroll av saldo m. m. kommer att ske. En utförlig beskrivning kan medverka till att kunskaper ökar om vad som gäller integritetsmässigt vid kontokortsinnehav. borde kunna utveckla regelgivningar i detta avseende. 1 1987/88. Nr L701 -707 Med hänvisning till ovanstående hemställer jag L701 att hos regeringen begär att får i uppdrag att se över marknadsföringen av kontokort så att integritetsfrågor ges en skärpt uppmärksamhet.
mot · GB02L702 · 1988-01-11 00:00:00 — av och () om översyn av lagen om fastighetsmäklare Den som yrkesmässigt förmedlar fastighetsöverlåtelser spelar en viktig roll i samhället. Denna typ av överlåtelser har som regel stor ekonomisk betydelse för både säljaren och köparen. Den statliga regleringen av mäklarverksamheten syftade till att ge trygghet och sakkunnig hjälp till personer som stod i begrepp att kanske göra sitt livs största affär. Mäklaren skall, enligt lagen, utföra sitt uppdrag omsorgsfullt och med iakttagande av god mäklarsed, vilket innebär att såväl säljare som köpare skall tillgodoses. Mäklaren skall bistå med råd och upplysningar som parterna kan behöva. Enligt lagen kan mäklaren bli skadeståndsskyldig om han uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina förpliktelser och därigenom vållar köparen och säljaren skada. Lagstiftningen har inte fått den effekt som det var ämnat. , från det att lagen trädde i kraft, har konsumentvägledare runt om i landet fått åtskilliga anmälningar från personer som känt sig lurade. Många ärenden har handlagts på ett sådant sätt att man kan ifrågasätta god mäklarsed. Brist på tydlig lagstiftning om vad som är god mäklarsed har inneburit stora problem för såväl säljaren som köparen samt svårigheter att stoppa mindre nogräknade registrerade mäklare. Vitesföreläggande är ett alldeles för trubbigt instrument. Det stoppar inte en icke registrerad mäklare, verksamheten kan pågå och många människor kan bli lurade medan överklaganden pågår. Brist på resurser och oklar lagstiftning om länsstyrelsernas roll har omöjliggjort att de blev det kontrollorgan som var tänkt. Allmänhetens klagomål registreras inte alltid hos länsstyrelserna och möjligheter att övervaka och följa upp verksamheten är därför obefintlig. De mäklare som tillhör har i sitt förbund en granskningsinstans. I det fall denna fäller mäklaren träder en försäkring in och garanterar kunden ersättning. Invändningar kan dock göras mot detta system, dels talar i egen sak och dels finns det många mäklare som inte är medlemmar i detta samfund och därmed står utan försäkring. För att lösa tvister krävs i många fall ett domstolsförfarande som genom överklagande kan bli mycket långdraget. Det kan ta år innan ärenden är uppklarade. Vid en översyn av mäklarverksamheter bör det övervägas om inte man kan tillskapa ett tvistlösningsinstitut där bägge parter finns representerade, exempelvis en särskild nämnd under Allmänna reklama- Mot. 1987/88 tionsnämnden, som kan handlägga fastighetsmäklartvister. Med det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av fastighetsmäklarlagen i enlighet med motionens syfte. () ()
mot · GB02L703 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88:L703 av m. fl. (vpk) om förbud mot tobaksreklam Rökningen är en av våra vanligaste sjukdoms- och dödsorsaker. dör 10 000 människor i på grund av sina rökvanor. De flesta av dessa dör i lungcancer. Lungcancer är svår att bota. Bara var tionde som drabbas lever efter det att cancern upptäckts. Nya metoder utvecklas för att upptäcka och fastställa var i lungorna cancern sitter. Tobaksrökning medför också andra skador i lungorna. De vanligaste är kronisk luftrörskatarr kallad cigarrettos - och emfysem. Lungornas uppgift är dels att ta upp syre från luften och syresätta blodet, dels avge kroppens koldioxid till luften. Genom blodet tillförs sedan kroppens vävnader näring. Lungorna har dessutom en annan viktig men inte lika känd funktion. De bildar ett effektivt försvar mot skadliga och irriterande ämnen i luften. När man röker sker en kraftig retning. Slem produceras och för att få bort det måste man hosta. Röker man eller vistas i en miljö med mycket luftföroreningar förändras försvaret och det bryts ned. Slemmet blir tjockare och slemkörtlarna förstoras. Det allvarliga för rökaren är att de områden som förlorat sin försvarsmekanism är öppen för cancerangrepp och andra allvarliga störningar. Det behövs betydligt mindre koncentration av luftföroreningar för att skada en rökare jämfört med en icke-rökare. Detta förlopp kan ske i etapper och ta . Det rör sig ofta . Det finns således ett mycket nära samband mellan rökning och lungcancer. Det har visat sig att ju mer man röker och ju yngre man var när man började och ju djupare man drar in tobaksröken desto större är risken att drabbas och dö av cancer i lungorna. Varje cigarrett har en cancereffekt motsvarande 2 . Arbetsplatser skulle stängas, om deras luft innehöll bara hundradelen av de luftföroreningar man får i sig ett enda bloss. Cancern har ökat med . Ändå finns det nu medel att både förebygga och åtgärda cancersjukdomar. Det är hudcancer och lungcancer som ökat mest. I synnerhet ökar lungcancer hos kvinnorna beroende på att allt fler kvinnor röker. Dödligheten för kvinnor i cancer har ökat . Det finns ännu inget effektivt preventivt åtgärdsprogram för att intensi fiera kampen mot rökningen. Tobaksbolaget lägger ner 30 milj. kr. Reklam och marknadsföring för den hälsofarliga tobaken är L703 I 21 länder i världen är tobaksreklamen förbjuden, däribland , och . Internationella organisationer, t. ex. WHO, säger att alla former av marknadsföring av tobak bör förbjudas. Det minsta man kan göra för att minska rökningen är att förbjuda all tobaksreklam. Regeringen bör därför återkomma till med ett lagförslag mot reklam för tobak. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om förbud mot tobaksreklam. (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · GB02L704 · 1988-01-19 00:00:00 — Motion till 1987/88 :L704 av () om bullernivån på hushållsapparater I ett modernt hushåll finns ofta ett flertal olika elektriska hushållsapparater. Bullret från dessa apparater kan ibland vara mycket besvärande och psykiskt störande. Det finns anledning att tro att det ständiga buller, som de flesta människor utsätts för skapar stress och oro. Trafiken bullrar, på arbetsplatserna finns det buller från maskiner eller ventilationsanläggningar och hemma kan vi ha kyl, frys, diskmaskin, dammsugare, tvättmaskin, torktumlare och hushållsmaskiner. Ljudet hemma hos en barnfamilj en vanlig vardagskväll kan vara mycket högt. Sammantaget är det nästan aldrig tyst. Det finns alldeles för lite kunskap om hur det påverkar människor . Däremot har vi regler när det gäller att maskiner inte får överstiga visst decibeltal på arbetsplatsen t. ex. Självfallet upplevs det buller som vi själva direkt kan påverka t. ex. diskmaskin eller dammsugare som mindre påfrestande än det buller som vi som individer inte alls kan styra. Ändå är ljudnivån på dessa apparater alldeles för hög i onödan. En hushållsassistent når en ljudnivå på , och det är en ljudnivå som är ungefär lika hög som hos en tung lastbil. En dammsugare bullrar som en personbil. Tvättmaskinen och köksfläkten låter som ett samtal i normalt röstläge. Men kyl och frys låter inte mer än en viskning. Det beror förmodligen på att det finns krav på apparater som är i kontinuerlig drift. Det måste finnas krav även på apparater som inte går i kontinuerlig drift. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om regler för bullernivån på hushållsapparater som inte går i kontinuerlig drift.
mot · GB02L705 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88 :L705 av () om ränteberäkning vid konsumentköp Konsumenternas situation vid köp Konsumenternas situation vid köp har påtagligt försämrats genom att villkoren vid betalning blivit hårdare. Handeln inför krav på allt snabbare betalningar som t. ex. , , osv. Det sker bl. a. med stöd av köplag § 12. Dröjsmålsränta debiteras om betalning erläggs efter den utsatta förfallodagen. gällde god köpmanssed, vilket bl. innebar kontant betalning , dvs. om konsumenten betalade från det att han/hon erhållit faktura så ansågs detta vara detsamma som kontant betalning. Beträffande dröjsmålsränta gällde tidigare handelsbalken 9:10. Enligt detta lagrum kunde debitering av dröjsmålsränta inte ske på grund av bristande betalning förrän säljaren anmält ärendet till tingsrätt. I och med lagändring 1975 har handeln fått det mycket enklare att debitera köparna dröjsmålsränta. Flertalet konsumenter har någon form av månadslön och tillämpar mycket ofta betalningsförmedlingar via banker och andra finansinstitut. Det är då naturligt att göra betalningsförmedlingen en gång i samband med att den normala månadslönen betalas ut. Därför är den gamla sedvänjan om kontant det ur konsumentens synpunkt mest lämpliga. Det innebär att han/hon alltid har en månadslön på sig att betala med. Lagstiftningen bör därför anpassas till den normala betalningsperiod som i övrigt finns i samhället när det gäller lönerna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om konsumenternas situation vid köp.