mot · GB02K624 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88 :K624 av () om en fri kyrka Genom reformationen knöts nära band mellan den svenska staten och den svenska lutherska kyrkan. Kungen blev i praktiken kyrkans överhuvud. Det statliga inflytandet på ledning och även dess lära har bevarats. Detta nära samband har förstås haft stor betydelse det har funnits avsevärda fördelar och avsevärda nackdelar. Kyrkan har genom sin decentraliserade organisation varit staten behjälplig inom folkbildning, sjukvård och social omvårdnad. Denna decentralisering har också gjort att har den äldsta och mest fullständiga befolkningsstatistiken i världen. Genom de etiska värderingar som stått och står för har också blivit en uppbyggande faktor för välfärdssamhället och demokratin. Statens inflytande över kyrkan har däremot inte alltid varit av godo. Den världsliga makten har och då intervenerat på det andliga området på kränkande sätt. Biskopsutnämningar var länge styrda utifrån ett förläningstänkande. har staten lagt sig i rena lärofrågor. Även om det historiskt sett kan uppvisas fördelar med ett statskyrkosystem så kan betänkligheter riktas mot det utifrån principiella skäl. Den nuvarande svenska grundlagen talar om religionsfriheten som en frihet att ensam eller tillsammans med andra utöva sin religion. I regeringsformens 2 kap. 2§ heter det: Varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot tvång att giva tillkänna sin åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. Han är därjämte gentemot det allmänna skyddad mot tvång att deltaga i sammankomst för opinionsbildning eller i demonstration eller annan meningsyttring eller att tillhöra politisk sammanslutning, trossamfund eller annan sammanslutning för åskådning som avses i första meningen. Denna grundlagsparagraf anses av många stå i strid med ett statskyrkosystem där en kyrkoriktning ges särbehandling, och där formerna för anslutning i viss mån bygger på s. k. presumtiv karaktär. Inte enbart utifrån resonemang om medborgerliga rättigheter kan ett statskyrkosystem anses vara betänkligt. I ett statskyrkosystem finns det uppenbar risk för att de statliga myndigheterna upphöjer sig själva till andligt ansvariga för kyrkans lära. Det kan och har säkerligen i praktiken lett till en andlig försvagning av . Kyrkan kan lätt bli statens lydiga tjänare och förfelar därmed sin egen uppgift. Som exempel kan omnämnas att kyrkliga reformer till viss del Mot. innebar en demokratisering av kyrkomötets sammansättning. innebar grundlagsförändringarna att kyrkolagstiftningen inte längre skulle avgöras med kyrkomötets samtycke. Rätten att stifta kyrkolag tillkommer . Detta senare innebär att formerna för kyrkans verksamhet ensamt bestäms av . Det kyrkomöte som väljs enligt ett representativt system har alltså inga direkta möjligheter att påverka de yttre ramarna för kyrkans verksamhet. Detta har medfört klara olägenheter. kyrkomöte har bifallit kravet på att de 13 biskoparna skall vara permanenta ledamöter av kyrkomötet. Från statsmakternas sida har det inte förmärkts något intresse att följa det beslut kyrkomötet fattat i detta avseende. Biskoparna intar en så betydelsefull position inom att det borde vara självklart att de också finns med i kyrkomötets ledning. Allt flera och större grupper av de i aktiva förordar för att inte säga kräver en fri kyrka. Kyrkans ungdom är en sådan grupp som vädjar om frihet. För kyrkans egen skull och sett ur demokratins principiella ståndpunkt är därför en reform för att avskaffa statskyrkosystemet en nödvändighet. Vi kristdemokrater arbetar för ett samhälle präglat av en decentraliserad maktstruktur, små självförvaltande enheter och en stor respekt för sociala, etniska, ideologiska och religiösa gruppers rättigheter - med målsättningen att främja människans frihet, ansvar, dialog och aktiva medverkan. Det är klart, att en sådan institutionaliserad pluralism är en kontroll på statens makt och en tydlig avgränsning av dess funktioner. Det är inte statens uppgift att frånta den enskilde ansvaret för sitt liv eller att frånta de sociala grupperna ansvaret för sina funktioner, utan i vidast möjliga utsträckning hjälpa till att utveckla deras egna krafter. Kristdemokratin stöttar idén om mångfald, pluralism. För kds är det således angeläget att också skall kunna räknas som ett land inom den kristna kulturkretsen. Denna målsättning står fast också i då vi har ett ökande inslag av andra kulturer och religioner i vårt land. Att klart deklarerar sin tillhörighet till den kristna kulturen och människouppfattningen, skall på intet sätt innebära att möjligheterna att utöva sin tro försämras för de som bekänner sig till andra religioner. Snarare är det av värde för det pluralistiska samhället att det existerar en klar uppfattning om vilka värderingar vårt lands kulturella och sociala liv är uppbyggt på. Mycket talar för att en klar medvetenhet om den egna identiteten är en hjälp att förstå att andra håller något för heligt och omistligt. Pluralism i ett samhälle behöver inte och får inte innebära ett utsuddande av den egna identiteten, inte heller etisk och kulturell likgiltighet. För att även skall kunna uppfattas som ett land vars kultur är förankrad i etik och människouppfattning, har det stor betydelse vilken ställning och vilka arbetsmöjligheter de kristna kyrkorna och samfunden har. Att därvidlag har en historiskt betingad särställning får anses vara till gagn och glädje även för de övriga samfunden. Staten i sig bör emellertid inte stötta en viss konfession framför andra och ingen kyrka skall behöva känna sig bunden och kontrollerad av staten. betyder dock inte att staten skall eller egentligen kan iaktta någon etisk Mot. neutralitet i sin lagstiftning. Det finns en avsevärd skillnad mellan en K624 konfessionell, kultisk, stat och en stat uppbyggd kring en grundläggande etik. I har dess värre debatten om den skillnaden endast förts i marginalen. I en annan motion behandlar därför behovet av en bindning av lagstiftningen till en etisk grund. Att staten alltså bör inta en konfessionell neutralitet innebär på intet sätt en etisk neutralitet eller en värdeneutralitet. Med detta perspektiv anser vi det därför vara en angelägen åtgärd att statsmakterna tar initiativet till att etablera frihet från konfessionalism. Med hänsyn till snart femhundraåriga historia som statskyrka är det dock viktigt att ett frigörande av kyrkan från statens band sker på ett sådant sätt att inte avhänds sina praktiska möjligheter att verka. Även med en fri luthersk kyrka kan staten ha ett betydande samarbete. Det är t. ex. inget som hindrar att med sin decentraliserade organisation har goda möjligheter att utföra entreprenadtjänster åt staten även . Regeringen bör ta initiativ till avskaffande av statskyrkosystemet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en i förhållande till staten fri svensk kyrka.