mot · GB02Fi215 · 1988-01-25 00:00:00 — Motion till 1987/88:Fi215 av och () om ökad decentralisering av den statliga förvaltningen Jämlikhet, valfrihet, god miljö och delaktighet förutsätter en decentraliserad samhällsorganisation. Allt beslutsfattande måste i så stor utsträckning som möjligt decentraliseras. Det svenska samhället har bättre grundläggande förutsättningar än de flesta västerländska demokratier att förverkliga en decentraliserad struktur och undgå de värsta nackdelarna i form av byråkrati och stelhet som annars förefaller vara den moderna välfärdsstatens ofrånkomliga följeslagare. En viktig sak är vår gamla tradition med självstyrelse. En annan är folkrörelsernas stora betydelse för vårt land. Likafullt har vårt land drabbats av minst lika stora svårigheter i form av byråkrati och bristfällig demokratisk förankring som andra oss närstående länder med sämre utgångsförutsättningar. En förklaring har legat i behovet av ny, särskild kompetens på de olika områden dit samhället successivt utsträckt sin verksamhet. Effektivitetsskäl har ofta talat för en satsning på en central kompetensuppbyggnad i statens regi snarare än att avvakta en utveckling hos kommuner och folkrörelser. är emellertid situationen förändrad i grunden. Erforderlig kompetens finns nu uppbyggd ute i samhället, på lokal och regional nivå, och en fortsatt utveckling pågår på alla områden. Kraven på decentralisering har i motsvarande mån förlorat bärkraft. Varken behovet av kompetens eller behovet av mera ingående tillsyn och kontroll talar längre för centrala lösningar. I stället får kravet på decentralisering ständigt större tyngd. Det gäller inte bara bättre lokal anpassning och större demokratisk delaktighet i besluten - fundamentala saker i sig - utan även ökad snabbhet och effektivitet. Decentraliseringskraven har rests med kraft , särskilt som led i kritik av centraliseringspolitiken på samhällslivets alla områden. har kraven successivt mött allt större gensvar. Det har emellertid saknats politisk vilja att sätta upp och genomföra konkreta målsättningar. Det har vanligen stannat vid en principiell avslutning till kraven på decentralisering. En sådan konkret målsättning borde kunna vara att den statliga centralförvaltningen skall minskas till högst hälften av nuvararande omfattning. Vad som skall vara kvar bör i första hand vara små, högkvalitativa centrala enheter. Till en del bör en sådan målsättning kunna förverkligas genom att onödiga Mot. och otidsenliga uppgifter avvecklas. Huvudinsatsen måste emellertid göras Fi215 genom en medveten decentralisering av uppgifter och funktioner till kommuner och län. I första hand bör inriktningen vara att flytta uppgifter från central till lokal nivå - i den mån de inte rentav helt enkelt kan anförtros de enskilda människorna själva genom avreglering. En kraftinsats för avreglering och ökad valfrihet för de enskilda är en ofrånkomlig del av ett decentraliseringsarbete. Där man inte kan gå ända ned till de enskilda och/eller kommunerna bör decentralisering ske till länsnivå. Grundläggande för möjligheterna till framgång med ett sådant systematiskt decentraliseringsarbete som skisseras här är att man inte begränsar sig till frågans administrativa aspekter. Minst lika stor betydelse har bl. a. den ekonomiska styrningens vägar och former. En effektiv decentralisering fortsätter på det området framför allt att de speciella statsbidragen avvecklas. I fråga om kommunerna bör specialbidragen tillföras den allmänna skatteutjämningen. Decentralisering har även andra sidor än de berörda. Två bör särskilt uppmärksammas. Den ena är den rent geografiska innebörden i form av utlokalisering av enheter och funktioner. Regionalpolitik och decentralisering har alltid legat nära i praktiken. Vad som bör understrykas särskilt är att utlokalisering ofta kan ske till andra orter än länshuvudstäder. Den andra synpunkten som bör framhållas gäller verksamhetsformerna. Vi måste komma ifrån den nuvarande byråkratiska stelheten. En större varationsrikedom, en större anpassning till de berörda människornas önskningar och behov och till de lokala förutsättningarna etc. är naturliga att eftersträva för den som vill öka den reella valfriheten i samhället. har sökandet efter nya verksamhetsformer främst lett till ökning av den verksamhet som drivs i privaträttsliga former såsom aktiebolag och stiftelser. Minskad insyn och kontroll har blivit nackdelar från medborgarnas synpunkt. Vad man nu bör pröva, mera förutsättningslöst än , är bl. a. ren privatisering genom tillvaratagande av de resurser som ligger i enskilda initiativ, folkrörelsealternativ m. m. att dels som sin mening ger regeringen till känna att en målmedveten decentralisering bör ske inom den offentliga förvaltningen, främst genom minskning av den centrala statsförvaltningen, dels hos regeringen begär konkreta riktlinjer för decentraliseringsarbetet med beaktande av vad som anförts i motionen.