mot · GB02Jo24 · 1988-04-05 00:00:00 — Motion till 1987/88:Jo24 av m. fl. (fp) med anledning av prop. 1987/88:85 om miljöpolitiken inför 1990-talet Regeringens miljöpolitik lider av avsevärda brister. Värdefull tid har gått förlorad genom att avgörande beslut under en följd av år skjutits . Miljöpropositionen har luckor framför allt när det gäller naturvården och avfallsproblemen. Viktiga förslag till konkreta åtgärder saknas. I denna motion redovisas syn på framtidens miljöpolitik. Den bör läsas parallellt med partiets motion från den allmänna motionstiden . Dess principresonemang och krav utvecklas här ytterligare. Internationella åtgärder är nödvändiga för att komma till rätta med miljöproblemen. måste öka sin aktivitet när det gäller att få till stånd överenskommelser mot exempelvis kväveutsläppen och freonanvändningen. Riskerna för klimatförändringar måste uppmärksammas genom att upprättar ett långsiktigt handläggningsprogram mot utsläppen av koldioxid. rekommendationer måste bli vägledande det gäller bl. a. slopandet av handelsrestriktionerna på tekoområdet och ett ökat miljöbistånd. Det nordiska samarbetet måste intensifieras - det gäller t. ex. kusthavens situation. Den bör kräva konsultationer när beslut skall fattas i våra grannländer om verksamhet som har miljöstörande inverkan på svenskt territorium. Regelsystem och miljövårdens organisation måste bli än effektivare. Miljölagstiftningen bör därför ses över i syfte att skapa samordning och åstadkomma en paraplylag för både naturvård och miljöskydd. Samma utredning bör se över möjligheterna att i miljöskyddsområden genom lagändring ge miljökraven större tyngd i förhållande till den ekonomiska hänsynen vid tillståndsprövning. Miljöskyddsavgift bör utgå automatiskt vid överträdelse av de tillåtna utsläppen. Ideella och vetenskapliga organisationer måste få överklaga beslut i miljöfrågor. Kommunerna bör ha rätt att helt eller delvis överta tillsynen från länsstyrelserna. Däremot avstyrks regeringens förslag att kommunerna skall ta över tillsynen över ett ökat antal anmälningspliktiga anläggningar. En svavelavgift bör redan nu införas. För industriprocesser bör den relateras till utsläppets storlek och uppgå till . per ton svaveldioxid. 1 1987/88. det gäller förbränningsanläggningar bör miljöavgifter utgå i form av en av- Mot. 1987/88 gift på svavel i olja. Den bör motsvara storleken på utsläppsavgiften, vilket Jo24 blir . per ton svavel. Långtgående åtgärder mot försurning och kemiska ämnen måste vidtas Målet måste vara att de inhemska utsläppen av svaveldioxid minskas och kväveoxider räknat . Högsta tillåtna svavelhalt i tjock eldningsolja måste sänkas till 0,, i tunn eldningsolja till 0,. Skärpta avgaskrav bör införas på lätta fordon fr. o. m. 1990, på tunga fordon års modeller. Det innebär en tidigareläggning i förhållande till regeringens förslag. Ett statligt stöd på . bör utgå till bilägare som kompletterar sin begagnade bil med katalytisk avgasrening. Skrotningspremien bör höjas till . för att stimulera att gamla bilar tas ur trafik. Kemikalieinspektionen bör få fyra nya tjänster - de nuvarande resurserna är otillräckliga. Naturvården mäste fä ökat stöd. Det kräver en fördubbling från 40 till 80 milj. kr. för mark för naturvård. Vidare måste domänverksmark utan ersättning kunna överföras till Naturvårdsfonden. Länsstyrelsernas naturvårdsenheter bör tillföras 7 milj. kr. för att förstärka den gröna naturvården. Havs föroreningarna måste bekämpas, bl. a. genom ett totalförbud mot användning av miljögiftet PCB. Kraven på massaindustrin måste skärpas utsläppen måste vara i det närmaste helt eliminerade . Freonanvändningen måste upphöra. Regeringens förslag måste kompletteras, dels med ett uttryckligt förbud mot användning av freon på nya områden, dels med krav på effektiv återvinning. De växande avfallsproblemen mäste bemästras. Lagstiftningen måste kompletteras med ett generellt krav på återvinning. Pantsystem på miljöfarliga batterier och bilbatterier måste införas. har larmrapporterna om miljöförstöringen blivit allt vanligare. Allt oftare handlar de om direkta hot mot människors hälsa: luftföroreningar ger andningsbesvär, dricksvatten förgiftas genom försurningen, de höga radonhalterna i många hus utsätter människor för höga stråldoser. För att komma till rätta med problemen krävs effektiva åtgärder på en lång rad områden och framför allt: Tiden hastar, vi måste handla nu! Det är mot den bakgrunden regeringens miljöpolitik skall bedömas. Den har varit inriktad på att genomföra utredningar på olika områden. Det har resulterat i värdefullt bakgrundsmaterial och ett stort antal förslag till åtgärder t. ex. för att bekämpa havsföroreningarna. Men har regeringens strategi inneburit stora förseningar. begärde ett handlingsprogram mot användningen Mot. 1987/88 av freoner. begärde en rabatt för dem som installerar katalytisk avgasrening på sin begagnade bil. begärdes ett pantsystem på miljöfarliga batterier. väntan kommer beskeden i miljöpropositionen. Det blir ett ambitiöst program mot freonerna till priset av onödig försening. Däremot presenteras inga åtgärder för att komma till rätta med utsläppen från den äldre bilparken, ej heller några åtgärder för att skynda på insamlingen av miljöfarliga batterier. Propositionen innehåller en lång rad historiska tillbakablickar. De bekräftar att miljöproblemen långt ifrån har negligerats under 1960- och . För att göra bilden än mer fullständig vill vi peka på några exempel på åtgärder som genomfördes på förslag av borgerliga regeringar. Dit hör förbuden mot kadmium och mot freoner i sprayförpackningar. De återstående älvarna fick ett förstärkt skydd. Från folkpartiregeringens tid vill vi bl. a. peka på förstärkningen av oljeskadeskyddet och kraven på säkrare sjötransporter. Naturvården fick en starkare ställning genom en kraftig ökning av resurserna för bildande av naturreservat. Två nya nationalparker, och , inrättades. Miljöpropositionen har presenterats som en heltäckande genomgång av den svenska miljösituationen. Det motivet har varit regeringens alibi för att avsevärd tid har gått förlorad i miljöarbetet. Men propositionen svarar dess värre inte mot förväntningarna. Den innehåller många ambitiösa mål, men långt färre konkreta åtgärder. Även nu väljer regeringen att skjuta viktiga åtgärder . Det gäller t. ex. frågan om införandet av miljöavgifter och miljörevisorer för att effektivisera miljöarbetet. Avsnittet om naturvård är torftigt. Det växande avfallsberget ägnas ett förstrött intresse. I vår partimotion från den allmänna motionstiden har vi på olika områden lagt fram konkreta förslag till åtgärder. Vi vill påminna om utgångspunkterna: - måste spela en mer offensiv roll i den internationella miljöpolitiken. - En effektiv miljöorganisation och effektiva styrmedel måste utvecklas. - Offensiva åtgärder måste utan tidsspillan genomföras för att stoppa miljöförstöringen. Flera av våra krav har tillgodosetts. Andra tvingas vi upprepa i denna motion. De flesta miljöproblem är internationella. Även om problemen måste angripas nationellt är internationella överenskommelser mycket viktiga i miljövårdsarbetet. I vår partimotion om miljöpolitiken lyfte vi särskilt fram vikten av att Sve- Mot. rige spelar en mer offensiv roll i den internationella miljöpolitiken. våra krav märks: o ökad aktivitet från svensk sida inom ramen för ECE:s konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar för att få till stånd dels en konvention om begränsning av kväveoxidutsläpp, dels ytterligare begränsningar av svaveldioxidutsläpp, o krav på en internationell luftvårdsfond finansierad genom avgifter på fossila bränslen för att underlätta investeringar i reningsanläggningar, o skyddet för måste förbättras genom att en liknande den som finns för inrättas, o förbättrat samarbete, såväl med strandstaterna kring som länderna kring , o krav på att vid i skall väcka talan mot och utsläpp av svaveldioxider, o ett närmare tekniskt och ekonomiskt samarbete med på miljöskyddsområdet bör övervägas, o totalförbud mot PCB-användning i och kraftfullt agerande för att motsvarande åtgärder möjligt införs i övriga Östersjöstater, o initiativ genom för att få förklarat som internationell nationalpark. Miljöfrågorna kommer att stå högt upp på agendan för den internationella politiska debatten. Utsläpp av föroreningar drabbar inte bara det egna landet utan också kringliggande länder. Alla länder är offer för andra länders miljöpåverkan. Alla länder drabbas av hotet mot det skyddande ozonskiktet och risken för en klimatförändring. Men det internationella miljöarbetet går trots det alltför trögt. Engagemanget är mindre än tidigare, byråkratin har ökat. I och för sig välformulerade konventioner träder sällan i kraft, eftersom för få länder ratificerar dem. De som träder i kraft är oftast tandlösa. När det gäller konventioner mot föroreningar av haven är den internationella miljörätten relativt väl utvecklad. Dock är det av miljöskäl olyckligt att havsrättskonventionen (Convention on the of the Sea) inte synes ha förutsättningar att träda i kraft. På luftföroreningsområdet är det sämre. Protokollet om svavelreduktion till om långväga gränsöverskridande luftföroreningar var ett viktigt steg. Men kraven är inte tillräckliga i förhållande till vad naturen tål. Förhandlingarna om begränsningar av kväveoxidutsläpp har ännu inte nått resultat. Det är därför viktigt att ökar aktiviteten för att snabbt nå resultat om långtgående nedtrappningar av utsläppen inom rimlig tid. finns , vari de halogenerade kolvätena erkänns som ett problem som måste åtgärdas. I slöts 1987 en överenskommelse mellan 24 industriländer om globala begränsningar av freonanvändningen. Dess värre leder Montrealprotokollet endast till en halvering av freonan- 4 vändningen - och detta först . Mot bakgrund av att ut- Mot. tunningen av ozonskiktet över det norra halvklotet sannolikt är värre än be- Jo24 räknat framstår det som än angelägnare att också internationellt verkar mycket aktivt för ett totalt stopp för freonanvändningen. Rubbningar i jordens klimat på grund av drivhuseffekt förorsakad av bl. a. ökad koldioxidhalt i atmosfären framstår som ett av de stora framtida miljöproblemen. En utveckling mot varmare klimat skulle främst drabba de människor som bor i de länder som lider av torka. Det är viktigt att redan nu går före genom att upprätta ett långsiktigt handlingsprogram mot koldioxidutsläppen. Förslag om detta lades fram i vår partimotion . Regeringens passivitet på denna punkt är anmärkningsvärd. Regeringen redogör i propositionen för redan vidtagna och kommande åtgärder i anslutning till och den enhälliga resolution som med anledning av denna antagit. Vi vill understryka vikten av att rekommendationerna blir vägledande för . Det gäller också underlättandet av ekonomiska utveckling genom att slopa tekorestriktionerna samt ett ökat miljöbistånd. har i partimotionen om biståndspolitiken föreslagit ett anslag för miljö, markvård och energi på 150 milj. kr. Regeringens ambitioner på det internationella miljöområdet är, som de framstår i propositionens redovisning, otillräckliga. Vi har från sida föreslagit att skall aktualisera en rad åtgärder på internationell nivå. Det gäller bl. a. att förstärka den icke konventionsbundna folkrätten genom att hävda grundläggande internationella sedvanor som t. ex. sic utere-principen (sic utere tuo ut alienum non laedas ungefär använd ditt territorium så att du inte skadar dina grannars). Vi upprepar kravet att bör väcka talan mot och vid i på grund av deras ovilja att skriva under internationella åtaganden om att begränsa svavelutsläppen. Det internationella samarbetet kring våra kusthav måste förbättras. En rad hot mot kusthaven kan nämnas: dit hör finska utsläpp från pappersmassaindustrin, planer på mycket omfattande fosforitbrytning och norska utsläpp från industrier efter . Vi vill understryka vikten av att agerar mycket kraftfullt bl. a. inom ramen för Helsingforskonventionen för att minska hotet mot . Vi har också krävt att initiativ tas till bildande av en , liknande den som redan finns för . Även i är föroreningssituationen mycket allvarlig. Regionala konventioner har visat sig vara ett relativt effektivt sätt att komma till rätta med problemen. Nordiska miljöskyddskonventionen med , , och , introducerade ett nytt element i miljötraktaträtten. De nationella gränserna och den nationella suveräniteten mellan staterna i miljörättslig bemärkelse upphörde mer eller mindre. i internationell miljörätt uttalades explicit att en stat som överväger att ge tillstånd för miljöstörande verksamhet har skyldighet att också beakta den störning som kan drabba grannstaterna. 1* 1987/88. Regeringen kan, med stöd av konventionen, kräva konsultationer med Mot. 1987/88 den regering som står i begrepp att ge tillstånd till miljöstörande verksam- Jo24 het. Den bör därför kräva konsultationer när beslut skall fattas i våra grannländer om verksamhet som bedöms ha en betydande miljöstörande inverkan på svenskt territorium. Även krav om åtgärder mot redan tillåtna utsläpp som påverkar miljön i bör övervägas. bör i motsvarande mån vara lyhört för krav från grannländerna. Miljöskador, regelsystem och organisation I vår partimotion från den allmänna motionstiden lade vi fram en rad förslag på detta område, bl. o en obligatorisk miljöskadeförsäkring, o införandet av ett särskilt miljö- och naturresursdepartement, skilt från exploateringsfrågor som energipolitiken, o överföring av uppgiften att övervaka och samordna hushållningen med naturresurser från plan- och bostadsverket till , o rätt för kommunerna att ta över tillsynsansvaret enligt miljöskyddslagen, o en bättre samordning mellan centrala miljömyndigheter som och kemikalieinspektionen, o obligatoriska miljökonsekvensanalyser o en utredning om bättre samordning av miljölagstiftningen, o avskaffande av kravet att en förorenare skall ha haft ekonomisk av ett otillåtet utsläpp för att miljöskyddsavgift skall kunna utdömas, o ett system med miljörevisorer utsedda av bolagsstämman, o rätt för ideella och vetenskapliga organisationer att överklaga beslut enligt miljöskyddslagen, o möjlighet till rättshjälp i miljömål. Regeringen behandlar i denna del främst förslagen från miljöskadefondsutredningen och utredningen om miljövårdens organisation. Vi konstaterar med tillfredsställelse att regeringen avvisat tanken på en miljöskadefond och i stället föreslår en miljöskadeförsäkring enligt den modell som näringslivet utarbetat. För återställningsåtgärder anvisas särskilda budgetmedel, 50 milj. kr. Även om det är sannolikt att detta i längden inte är tillräckligt är medelsbehovet svårbedömt. Vi har därför valt att tillstyrka den föreslagna summan i ett inledande skede - för nästa budgetår. I den del av propositionen som gäller miljöskyddslagen och kraven på industrin är propositionen otillräcklig. I vår partimotion föreslog vi en samlad översyn av miljölagstiftningen - inkl. bl. a. naturvårdslagen, miljöskyddslagen och lagen om kemiska produkter - i syfte att åstadkomma en ökad samordning och effektivisering. Ett viktigt underlag för en sådan utredning borde svenska förslag till ny naturskyddslag vara. Detta förslag avvisas nu av regeringen. Inte ens den av utredningen föreslagna översynen av miljöstraffrätten kommer till stånd. Regeringen väljer att begränsa sig till en översyn av naturvårdslagen. Det är i och för sig väl Det snäva uppdraget innebär dock att en viktig tanke bakom Mot. SNF:s förslag - att åstadkomma en paraplylag för både naturvård och mil- Jo24 jöskydd - förfuskas. En ytterligare svaghet med propositionen i denna del är att den saknar resonemang om möjligheterna att i högre grad utgå från vad naturen tål när utsläppskrav fastställs. Man skulle t. ex. kunna tänka sig att sådana miljökvalitetsnormer skall vara utgångspunkten när miljökraven för ett miljöskyddsområde beslutas. Därmed skulle en annan och för naturen förmånligare avvägning mellan miljökrav och ekonomiska hänsyn kunna göras vid tillståndsprövning i dessa områden. Denna fråga bör prövas av den utredning om framtidens miljölagar som vi tidigare föreslagit. I vår partimotion föreslog vi att miljöskyddsavgift vid överträdelse av miljöskyddslagen skall utgå så fort en utsläppsgräns överskridits. Något krav på att förorenaren haft ekonomisk av utsläppet skulle inte ställas. Precis som vid fortkörning skulle påföljden komma automatiskt. Vi beklagar att regeringen inte tagit tillfället i akt och lagt fram detta förslag. Vi beklagar i lika hög grad att regeringen avvisar utredningens förslag - tillstyrkt bl. a. av koncessionsnämnden - att låta ideella och vetenskapliga organisationer överklaga beslut i miljöfrågor. Utredningen om den framtida miljövårdsorganisationen föreslog att straffriheten vid miljöbrott i ringa fall skulle avskaffas. Det vore en viktig markering av hur allvarligt samhället ser på dessa brott. Regeringen avvisar detta förslag med en enda mening. Vi anser att det bör genomföras. Den allvarligaste bristen i den nuvarande miljövårdsorganisationen har tveklöst varit de otillräckliga resurserna för tillsynen. har länge begärt ökade anslag till länsstyrelsernas naturvårdsenheter. Vi välkomnar därför den förstärkning av resurserna för tillsynen som aviseras i propositionen. Enligt vår uppfattning bör kommunerna ges rätt, inte bara möjlighet, att ta över hela eller delar av tillsynen från länsstyrelserna. skall dessa följa miljö- och hälsoskyddsnämndernas verksamhet och vid uppenbara försummelser från en kommuns sida kunna ingripa med initiativ till ett rättsligt förfarande mot kommunen. I en sådan organisation utnyttjar man det miljöintresse och kunnande som finns i många kommuner utan att för den skull tvinga på kommuner med otillräckliga förutsättningar ett tillsynsansvar. Regeringen föreslår nu att antalet anmälningspliktiga anläggningar skall öka och att kommunerna skall ta över tillsynen över dessa. Detta ansvar blir sannolikt en övermäktig börda för många små kommuner som bara har någon enstaka tjänsteman som sysslar med miljövård. Vi avvisar därför förslaget om en obligatorisk tillsyn över dessa anläggningar. har länge hävdat att ett system med obligatoriska miljökonsekvensanalyser bör införas i . Innan viktiga beslut fattas bör konsekvenserna för miljön vara klarlagda. Ett litet steg i denna riktning togs 1987 när ett sådant krav fördes in i väglagen. Det är en betydande svaghet i propositionen att regeringen nöjer sig med att uttala ett allmänt önskemål om den här typen av bedömningar utan att vidta några konkreta åtgärder. Regeringen redovisar i propositionen en relativt skeptisk attityd till tan- Mot. 1987/88 ken på miljörevisorer. avvisade den modell för miljörevisorer som föreslagits av utredningen om miljövårdens organisation bl. a. eftersom den skulle ge revisorn en dubbelroll med lojaliteter både mot företaget och mot det allmänna. Den oklara rollfördelningen var också ett viktigt skäl för flera remissinstanser att avvisa utredningens förslag. I vår januarimotion föreslog vi i stället ett system där miljörevisorerna har aktieägarna som uppdragsgivare och sålunda utses av bolagsstämman. Det skulle i så fall byggas upp i analogi med de ekonomiska revisorerna. Fördelen vore att det skulle kunna ge företagens egenkontroll ökad trovärdighet och kunna förstärka främst de mindre företagens miljöskyddsarbete. Med tanke på behovet av kvalificerad personal bör ett system med miljörevisorer byggas upp successivt. Regeringen bör återkomma till med förslag i denna riktning. I vår partimotion från den allmänna motionstiden pekar vi på behovet av att ekonomiska styrmedel införs som ett komplement till de administrativa regleringar, vilka dominerat den svenska miljöpolitiken. Genom avgifter på företagens redan tillåtna utsläpp skulle företagen stimuleras att med olika åtgärder öka reningen av sina utsläpp. Även forskning kring miljövänlig teknik skulle stimuleras. Motionen utmynnar i krav på miljöavgifter på följande typer av utsläpp: o utsläpp av svaveldioxid, o utsläpp av kväveoxider från förbränningsanläggningar och industriprocesser och organiska lösningsmedel, o utsläpp av kväveföreningar och klorerade ligninrester i vatten. Vi konstaterar att regeringen i sin proposition givit upp det principiella motståndet mot att använda marknadsekonomiska inslag i miljöpolitiken. Tyvärr har värdefull tid gått förlorad genom att man först nu föreslår en utredning. Den borde ha tillsatts . För att skynda på åtgärderna mot försurningen bör redan nu en miljöavgift på svavel införas. Som ett första steg bör följande villkor gälla: Utsläpp från industriprocesser bör beläggas med en avgift på /ton svaveldioxid. Det innebär att avgiften relateras till utsläppets storlek. När det gäller förbränningsanläggningar bör en miljöavgift i form av en avgift på svavel i olja införas. Avgiften bör sättas per kilogram svavel i den olja som förbränns och motsvara storleken på utsläppsavgiften. Den blir då /kg svavel, vilket motsvarar /ton svavel. Avgiften bör kombineras med att företaget får restitution för den mängd svavel som renas. Svavelavgiften får därmed i praktiken samma effekt som en avgift på utsläppen. Forskning kring och övergång till mer miljövänlig teknik stimuleras genom att varje minskning av utsläppen också minskar företagets oljekostnader. Åtgärder mot försurningen och kemiska ämnen Mot. Luftföroreningar skapar försurning av mark, skog och vatten - det har blivit ett av den industrialiserade världens svåraste miljöhot. Långtgående åtgärder är nödvändiga för att avvärja detta hot. I vår miljöpolitiska partimotion från den allmänna motionstiden har vi redovisat krav på sådana åtgärder. Ett handlingsprogram mot försurningen bör upprättas med utgångspunkt i vad naturen tål på lång sikt. Målet bör vara att nedbringa utsläppen till denna nivå. För att nå målet erfordras skärpta krav på minskade utsläpp från industri, energiproduktion och trafik etc. Bland de ståndpunkter som framförs i motionen från den allmänna motionstiden märks bl. - skärpta miljökrav vid kolförbränning där bl. a. gränsvärdet för svavelutsläpp sänks till svavel per MJ bränsle, - sänkning av högsta tillåtna svavelhalt i tjock eldningsolja till och i tunn eldningsolja till , - ekonomiska stimulanser för att stödja en övergång till avgasrening i befintlig bilpark, - ekonomiska styrmedel för att påskynda övergången till en modernare bilpark, - bättre kontroll av att gällande hastighetsbestämmelser efterlevs och möjlighet att införa regionala hastighetsbegränsningar i områden med stora luftföroreningsproblem, - möjlighet för kommuner att få använda ekonomiska styrmedel för att stimulera övergång från färd med egen bil till allmänna kommunikationsmedel, - skärpta avgasregler för dieselfordon genom övergång till de s. k. Kalifornienkraven, - ett regionalt handlingsprogram mot luftföroreningarna i , - åtgärder i jord- och skogsbruk för att öka motståndskraften mot försurning och minska tillförseln av försurande ämnen, - åtgärder mot försurningens skadeverkningar på kulturminnen. Propositionens mål för utsläppsminskningar är otillräckliga när det gäller att anpassa belastningen till vad naturen tål. Därför måste målsättningen skärpas genom att uttalar sig för en minskning av de inhemska utsläppen av svaveldioxid och av kväveoxider , räknat , . En minskning av mängden ozon och andra fotokemiska oxidanter måste också ingå i denna målsättning. kan krävas ytterligare minskningar om utsläppen skall kunna begränsas till vad naturen tål också i känsliga områden. För att nå vår högre ambitionsnivå i kampen mot luftföroreningar och försurning krävs ytterligare eller mer långtgående åtgärder i förhållande till 9 vad regeringen föreslår på en rad områden. Dessa redovisas i det följande. 1987/88 övrigt ansluter vi oss till propositionens problembeskrivningar och förslag. Begränsning av högsta tillåtna svavelhalt i eldningsolja och av svavelutsläpp vid förbränning av fasta bränslen har genomförts i flera etapper .