mot · GB02Kr214 · 1988-01-20 00:00:00 — Motion till 1987/88 :Kr214 om behovet av resurser för vård av värdefulla miljöer Fornvården har i finansierats med beredskapsmedel. har omdaningen av arbetsmarknadspolitiken medfört att denna resurs drastiskt beskurits i de flesta län. I några har den helt försvunnit. , som har flest fornvårdsobjekt i landet och också den största vårdvolymen sett i antal dagsverkan, har lyckats balansera förändringarna bra. har försökt att hålla en viss nivå. Gjorda neddragningar har dock lett till att vården eftersatts på flera objekt. Effekten har förstärkts av att AMS egenregiverksamhet lagts ned. Prognosen är dyster för fornvården i länet. När vården av fornlämningar och det kulturlandskap dessa ligger i upphör, förstörs en del av vår historia. Minnen av människors verk i landskapet utplånas och livsrummet för växter och djur som är gynnande eller beroende av viss hävd försvinner. Det kapital som investerats i vård förstörs. Skolorna går miste om värdefulla pedagogiska exempel ute i det fria. Turismen förlorar de värden som en bygds historiska förankring betyder. Boendemiljön blir torftigare. Även om möjligheten att utföra vårdarbeten med beredskapsmedel kommer att finnas kvar i viss omfattning, så måste det beaktas att denna verksamhet är tillfällig till sin natur. Den vänder sig främst till arbetslösa, som skall stå till arbetsmarknadens förfogande även som de omfattas av arbetsmarknadsåtgärderna. Beredskapsarbeten, liksom andra tillfälliga resurser får ses som värdefulla komplement. En samordnad, systematisk och målmedveten verksamhet kan däremot inte grundas på sådana premisser. Vården av länets och landets kulturminnen i landskapet måste få sina basresurser anvisade via statsbudgeten. Anvisning av specialdestinerade medel bör kunna ske utan ökad kostnad för staten och utan att sysselsättningstillfällena minskar. En omfördelning av medel från sysselsättningsskapande åtgärder till ett anslag för direkt vård är angelägen. En central fördelning av de medel som beviljar bör ske till länsstyrelserna, som direkt destinerar dessa till arbeten i enskilda vårdobjekt och vårdarbeten av övergripande slag. Arbetet med natur- och kulturminnesvårdsprogrammen närmar sig slutskedet, som bl. a. skall innehålla åtgärdsdelar. Särskilt i kulturlandskapets agrara delar sammanfaller natur- och kulturminnesvårdens intressen. Båda sektorernas speciallagar kan komma att användas i säkerställandearbetet. är t. ex. naturvårdslagen det instrument som finns för att tillgodose kulturminnesvårdens intresse av att säkerställa miljöer som faller utanför byggnadslagstiftningens och fornminneslagens räckvidd. Även om detta framgår av lagens förarbeten så bör lagtexten förtydligas på denna punkt. Administrativt och legislativt är be varande verksamheten splittrad. Länsstyrelsernas kulturminnesvårdsenheter respektive naturvårdsenheter ansvarar för såväl lagtillämpningen som vården och andra frågor som rör de båda sektorerna, () och () har överinseende över verksamheten. Därtill berörs emellertid en mängd andra myndigheter på olika nivåer. De författningar bevarandeintressena kan stödja sig på i säkerställandearbetet är sedan gammalt naturvårdslagen, fornminneslagen och byggnadslagstiftningen. Därtill kommer naturresurslagen, samt bl. a. skötsellagen och skogsvårdslagen med krav på hänsyn till bevarandeintressena. En splittrad verksamhet medför ett dåligt utnyttjande av de resurser som finns. I har frågan om samordning av natur- och kulturminnesvårdens intressen i bevarandearbetet tidigare berörts. Förslag har framförts om en förutsättningslös utredning om organisatorisk och ekonomisk samordning av kulturminnesvård och naturvård. Detta avslogs med hänvisning till att pågående utredningar förutsattes beakta behovet av samordning. De aktuella utredningarna har emellertid undvikit att behandla samverkansmöjligheterna. Det ovan anförda visar att det är angeläget med en sådan utredning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av resurser för vård av värdefulla miljöer. () () () () 1987/88 Kr214