mot · GB02U222 · 1988-01-26 00:00:00 — Motion till 1987/88:U222 av () om hjälpproj ektet Bushmen-Aid sista bushmän hotar att dö ut. Det är bara 50 kvar, och om de skall kunna räddas måste det ske nu genast. Detta stolta jägar- och samlarfolk dominerade en gång den afrikanska kontinenten. De lever än på stenåldersvis. Kanske är de spillrorna av världens äldsta folkslag. Bushmännen har körts bort från den som de länge har haft i . Området där de bodde är nationalpark med en ökande turism. Safariturismen ger stora inkomster. Och bushmännen är ett störande inslag, anser myndigheterna. Det finns risk att de jagar viltet. Bushmännen är oerhört sårbara i kontakten med andra folkslag. Turister har gett dem pengar, sprit, tobak och ibland även hasch. Några har det gått illa för; de har blivit tiggare. Så blev bushmännen tvångsförflyttade till en by som heter (välkommen), långt från deras tidigare hemvist. Där skulle de bo i hus av tegel och inlemmas i det moderna samhället. Resultatet blev en katastrof. Velkom är enligt de sydafrikanska lagarna för rasåtskillnad en boplats för färgade, det vill säga folk av blandras. Dit hör inte bushmän, som är ett eget folkslag. Bushmännen var inte välkomna i Velkom. De behandlades som kreatur; de fick inte bo i husen och inte dricka av brunnsvattnet. Sex små barn dog efter att ha druckit förorenat vatten. Efter ingripande av en safariguide fick gruppen en tillfällig på en farm från Velkom. Men om bushmännen skall överleva måste de få leva på sitt eget vis. har de blivit allt mer trängda, bl. a. i konflikt med viltvården. En olagligt skjuten giraff kan betyda fängelsestraff - och i fängelset dör de. Bushmen-Aid i är en underavdelning av i . Projektet vill ge bushmännen ett eget stycke mark med gott om vilt att jaga. Ett sådant område erbjuds av en farmare. Det ligger i , inte långt från bushmännens gamla hemvist. Priset är 2,3 miljoner. Av detta har 45 000 samlats in i . På området finns gott om vilt och vatten. Bushmännen odlar inte jorden. kan man enligt deras mening inte äga; de står frågande när myndigheterna sätter upp taggtråd. Jaktbytet och de insamlade vegetabilierna - mest rötter och vildmeloner - delar de lika. De har inga egna ägodelar utom sina jaktredskap och de strutsäggskal där de samlar vatten. Bushmännen är över huvud taget mycket solidariska med varandra. Sig själva kallar de för människor - inte bushmän. De menar att vi alla är män niskor, det räcker att vi skiljer ut oss från djuren. De sydafrikanska myndigheterna säger att bushmännens tid är förbi. Det U222 finns plats för folk som vägrar att lära sig läsa och skriva. Men bushmännen klarar inte den inrutade tillvaro som skolor och arbetsplatser kräver. Så länge de fick vara i fred levde de på många sätt lyckligt, i en nära gemenskap, där det inte fanns avund eller stölder, inte heller barnsjukdomar och könssjukdomar. Bushmännen har en rik mytologisk och religiös tradition. De är oerhört skickliga i sitt umgänge med naturen. Konstnär , som väl känner bushmännen och deras liv och som förestår stödföreningen , säger bl. a. så här: Vi skall inte uppmuntra bushmännen att leva kvar på stenåldersstadiet, men vi skall inte heller tvinga dem att byta liv. De måste få välja. Själv skulle jag vilja hjälpa dem att ta vara på sin målarkonst och sin hantverkstradition. I sina grottmålningar har de fångat djurens rörelser, det är skickligt, det beundrades av . Jag hoppas att SIDA skall ge bidrag till en målarskola. Bushmännen har visat en väldig styrka. Genom alla förföljelser har de bevarat sin särart. var det boernas söndagsnöje att sadla sin häst, ta sitt gevär och ge sig ut på bushmansjakt. Ända in fick man skottpengar när man visade upp de avhuggna öronen av en dödad bushman. Därför ser jag det som vår - den vite mannens - skyldighet att hjälpa bushmännen att överleva. Om de skulle utplånas förlorar en del av sin själ. Just nu finns det endast ca 50 bushmän kvar i . I finns 34 000 och i 5-10 000. En del av bushfolket i de båda senare länderna vill förena sig med sina kvarvarande fränder i om det ovan omtalade markområdet kan inköpas. läggs ut på att bevara den utrotningshotade vita noshörningen, men det hotade naturfolket har inget skydd. Om skänkte 2 milj. kr. för att via köpa in det offererade landområdet, då skulle ha gjort en väsentlig insats för att rädda ett av världens sista naturfolk. Med anledning av ovanstående hemställer jag att beslutar att ställa 2 milj. kr. till hjälpprojektet förfogande att användas till inköp av det i motionen omtalade området i och med som ansvarig för projektet i .