bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — I samband med ett skifte är det - enligt den bedömning somvi gjorde - en särskilt känslig tid, och jag tog kontakt med statsministernOlof dagen efter valet, så tidigt som jag anständigtvis kunde, redovisadevår uppfattning och erbjöd att vi skulle ställa livvakter till förfogande. Hansade då att han hade tänkt på detta men att han ville avvakta litet grand ochskulle återkomma. Det gjorde han inte, men uppkom konkreta hotsom gjorde att vi tog kontakt, och det gjordes livvaktsinsatser. Från börjanvar de begränsade och trappades ner, men de blev efter hand litet meromfattande. , Till slut blev det så att det 1984, tror jag det var, träffadesen överenskommelse som innebar att skulle ha livvakter alltid - det vargrunden för det hela - utom i det som man har kallat den gyllene triangelneller zonen bostaden-riksdagshuset-Rosenbad och på . Den idén hade kommit från . Han hade sagt det tilllivvakterna, och de förde upp den till den som var ansvarig för den härverksamheten hos oss. Det var då byråchefen . Jag såg för övrigtatt han har skrivit om det i , så def är en ganskakoncentrerad redovisning som jag kan lämna. Vi reagerade på detta när det kom till vår kännedom. Justdetta att röra sig regelbundet inom ett område tyckte vi egentligen var denallra farligaste situationen. Jag förde de här synpunkterna vidare tillrikspolischefen, som tog upp dem med , men han var mycket bestämd på denhär punkten och sade att han ville ha det på detta sätt. Vi föreslog då att mani stället skulle ha någon form av fast bevakning på de här tre platserna, mendet avvisade han mycket bestämt. Vid särskilda tillfällen efter detta har det varitinsatser då han har varit skyddad även inom det härområdet. Det var litet grand av och till så att han vid resor ut - särskilt närhan skulle träffa enbart människor som han kände i partisammanhang osv. -avböjde att ha med livvakter. Det rapporterade de tillbaka, och så tog vi uppdet. blev ganska irriterad på det och sade till livvakterna att han ochde kunde klara ut detta sinsemellan. Han ville inte att ledningen skulleblandas in i det hela. Vi har inte haft någon möjlighet... Det har diskuteratsmycket kring detta efteråt. Det har sagts att vi skulle ha ett distansskydd,att vi skulle hyra någon lokal utanför bostaden och ha ständig övervakning. Detvar totalt emot de intenfioner som själv hade. Eftermordet har vi i en diskussion med dåvarande statssekreteraren i 386 statsrådsberedningenfått besked om att man i hans närmaste omgivning var KU 1988/89:30 mycketväl medveten om hans inställning. Statssekreteraren sade: Om vi Bilagedel Chade vidtagit några åtgärder för en dold övervakning och det hade kommittill Bilaga B 12 Palmes kännedom så hade jag inte hunnit till jobbet dagenefter förrän jag hade varit avskedad. Det var alltså mycket klara besked somlämnades i det här sammanhanget. Vi hade alltså då rimligen ingen möjlighet aft kontrolleraatt den överenskommelse som vi hade träffat inte innebar att han någon gånggick ut utan livvakt. Han sade ofta till livvakterna vid slutet på veckan attdet inte var något officiellt program men att det kunde tänkas att han gav sigut på någon promenad eller något annat och då skulle ringa. Det var precislikadant vid det här tillfället också. I korthet kan man säga att vi har drivit frågan genom attvi ansåg att den allmänna situationen, hans ställning och hans internationellaengagemang gjorde att han borde ha livvakt . Vi har också sett det såatt vi inte mot statsministerns vilja kan bestämma att det skall vara på någotannat sätt. Det är ett resonemang som sedan också har accepterats av de härkommissionerna, som fått ingående redovisningar av det här problemkomplexetfrån vår sida. : Jag vill bara tillägga några ord. Jag träffade själv i de här frågorna delsregelbundet en gång , då vi talades vid bara vi två, dels i olikasammanhang, sociala eller andra, då jag tog upp de här frågorna för att ändåpåverka honom. Utvecklingen var ju utan tvekan oroande under de här åren.Terrorismen i världen ökade, och vi blev mer och mer medvetna om det. Men inställning var ett utslag av ideologifrån hans sida. Han hade tänkt mycket över detta i opposition, dåhan hade fått leva fri från detta. Han ville se och möta medmänniskorna påannat sätt än genom pansrade bilfönster. Det var ett utslag av den uppfattning som alla vet att hanhade: våld skall mötas inte med maktspråk utan med politiska eller andraåtgärder. Han ville alltså i största möjliga utsträckning ha kvar dennamöjlighet att leva ett normalt liv i ett öppet, demokratiskt samhälle. Det var inget vi kunde påverka. Vi framförde vårasynpunkter, men det är klart att så här fick det bli. Det är också denståndpunkt som har accepterats. Frågan var närmast - och det är naturligtvis den som kanvara aktuell här -om det förekom eller inte förekom konkret hot som föranleddeatt man skulle skärpa bevakningen. Varje gång det förekom ett sådant hot gickOlof med på skärpt bevakning utan några svårigheter - det vill jagframhålla. : Det är just den frågan som har varitföremål för diskussion under våratidigare utfrågningar här, nämligen om det fanns kunskaper som borde ha gjort att man kundeingripa och förebygga mordet. När jag nu ställer frågor utgår jag ifrån detidigare utfrågningarna. Jag börjar med ett uttalande som hargjort. Han sade: "Mitt intresse för vad säkerhetspolisen kunde ha vetatföre mordet väcktes Så fort jag hörde att hade mördats tänkte ° jag på ettsamtal jag dagen hade fört med dåvarande säpochefen . Hjälmroth ringde mig till förlaget i ett bokärende. Jagfrågade honom då -eftersom jag var nyfiken - hur det allmänna läget var. "Vi har bekymmer med kurderna. De har sagt på linjenatt de skall hålla bröllop, vilket som du vet betyder att de planerar ett mord.Vi kan inte räkna ut vem de avser att mörda. Läskiga typer, de där." Det var alltså vad som sades inför ,och jag vill då fråga dig, : Vilket är ditt minne av dettelefonsamtalet? : Jag hörde inte utfrågningen. Men jagblev förvånad när jag läste vad vid KU-förhöret påstod att jagskulle ha sagt i ett telefonsamtal med honom dagen före mordet - det skullealltså ha varit den 27 februrari. Jag har försökt att erinra mig ett sådant samtal överhuvud taget, men det har jag misslyckats med. Jag borde komma ihåg det eftersomjag mycket väl minns ett annat samtal, på mordnatten, när mig från för att han ville få hjälp i med entransport. Vi har inte talats vid oftare än att jag skulle ha kopplat ihop detvå samtalen i så fall. Det är min uppfattning. De kontakter som jag har haft med honom har skett medlånga mellanrum, efter det att jag träffade honom först, i samband med att jagtillträdde vid säkerhetsavdelningen , då han var informationssekreterarehos . Något skäl att ringa honom vid det här tillfället i hansegenskap av bokförläggare hade jag inte, eftersom jag då ännu inte hade lästden bok som jag ville ge honom ett tips om atf ge ut - det blev aktuellt långtsenare. Boken handlar för övrigt om judarnas situation i under kriget, om"holo-caust". Dessutom är det helt osannolikt att jag skulle ha fällt deyttranden som han tillskriver mig. Jag yttrar mig inte på det sättet, allraminst i telefon. Jag tycker också det är fullständigt ologiskt att jagskulle förutsätta att han kände till betydelsen av vissa uttryck: "deskall hålla bröllop, vilket som du vet betyder att de planerar ett mord".Att "bröllop" skulle betyda "mord" var en teori ellersnarare en misstanke - som än , vill jag påstå, är obestyrkt - som vissahade på säkerhetsavdelningen och som inte var offentlig vid den här fidpunkten.Den blev offentlig någon vecka efter mordet, tror jag, och det väckte storuppmärksamhet. Jag tycker att det är fullständigt omöjligt. Det talar föratt detta inte har skett. Dessutom är det så att om jag skulle ha svarat på en frågaallmänt om vår situation vid den här tidpunkten, så var det andra områden somingav större bekymmer. : Om vi skulle kunna ställa den här fråganunder ed, skulle du då kunna försäkra att något sådant telefonsamtal över huvudtaget inte har förekommit? KU1988/89:30 Bilagedel C Bilaga B 12 Sven-ÅkeHjälmroth: Som jag har sagt har jag försökt erinra mig samtalet, KU1988/89:30 och jag säger att jag har misslyckats. Man kan inte göra mer. Det är en mycket obehaglig situation när det framställssom ett rakt Bilaga B 12 påstående och man försöker att erinra sig om dethar ägt rum. Jag kommer inte ihåg det. Jag kan inte säga något mer. : Jag vill bara som ordförande säga att detär rimligt att vi då i protokollet har dels uttalande, dels dittsvar på mina frågor -det är därför som jag har ställt de här frågorna. Den diskussion som förde här beträffandeOlof Palmes inställning osv. överensstämmer inte helt med vad personer i Palmesomedelbara vänkrets, såsom , har uppfattat saken. Det stämmer säkert att kände ett behov av att fåarbeta i ett öppet samhälle osv. och kunde ha den inställningen. Men det somändå är avgörande - det framgick också av vad sade senare - ärom det fanns några särskilda omständigheter som var kända för säkerhetsavdelningenoch som motiverade en skärpt bevakning. Om sådana konkreta exempelvisattentatsplaner hade förelegat uppfattade jag att menade attOlof säkert skulle ha tagit intryck av dem. Då har vi de uppgifter som har lämnats till oss här frånCari . Den kommitté som han ledde kommenterar den interna utredning somhar gjorts inom av . Jag går här ingalunda in pånågra påståenden om Näss eller något sådant, utan jag går bara in på vad ettmaterial har visat. Utgångspunkten är då att PKK-are förde ett antaltelefonsamtal med förhållande mot men ätt någon systematisköversättning, utskrift och analys av dessa samtal inte har skett. Utredningenuttrycker sig försiktigt, men det är ändå värt att citera vad de har sagt: "Materialet visar visserligen att det förekommithotfulla och aggressiva uttalanden bl.a. mot i ett antaltelefonavlyssnade samtal mellan personer med anknytning till den nämndaterroristorganisationen. I några av dessa talas i förtäckta ordalag om attentateller mord som skall utföras. Det förefaller i och för sig egendomligt attsäkerhetspolisen inte med anledning av detta material försökt ordna medständig, noggrann bevakning av ." Då vill jag fråga: Hur kommenterar ni uttalandet att detvar egendomligt att säkerhetspolisen inte med anledning av dessa hot bevakadeOlof på ett mer omsorgsfullt sätt? : För min del kan jag bara säga: Under dethär året, dvs. 1986, fick jag kännedom om bara ettförhållande som kunde uppfattas som ett hot. Det var en information som komfrån en främmande vänlig tjänst om att det var rörelse av terrorister upp motnorra . Det visade sig att detta inte hade någon relevansför , , så det kunde avföras. Däremot fick jag inte någon som helst information om attdet från PKK:s sida skulle föreligga något hot vid den här tidpunkten. Jag skallväl göra den lilla reservationen att jag den inte var i tjänst.Jag hade semester då, men hade det förekommit någonting som var KU1988/89:30 alarmerande hade jag fått information om det. Jag utgår alltså ifrån att man på säkerhetsavdelningen vidden här Bilaga B 12 tidpunkten inte hade någon information som var av denbeskaffenheten att den borde ha underställts mig eller tagits upp med OlofPalme. När det förekom konkreta hot var det något som kom uppmycket snabbt och krävde omedelbara åtgärder. Därför var rutinen den attantingen byråchefen , som var ansvarig för detta, ellerlivvakterna direkt framförde det hela så att man kunde agera. Jag tror aft , som var i tjänst, kan gemer detaljerad information om detta. : Eftersom vi har säkerhetspolischefen härvill jag gärna ha dina kommentarer till detta. Skedde det några försummelserhär? Fördes viktig information inte vidare? : Jag fick ingen information som kundetolkas på det sättet att det fanns ett hot, ett konkret hot som skulle varariktat mot statsministern eller egentligen mot någon annan person. Beträffande den information som kom fram vid den härtelefonavlyssningen: Det fanns sådan information som gick långt tillbaka itiden. Näss berörde det litet grand när han var här och hördes av KU. Hantalade om pulserna, kan man säga, i de här uttalandena. I sådana här samtalberördes en oändlig massa olika ämnesområden. Det fördes inte fram till mig,och jag hade, av det som jag fick tillfälle att diskutera, inte någon som helstanledning atf dra en sådan slutsats att det fanns ett konkret hot. Det är ocksåden uppfattning som jag har nämnt fidigare för de här kommissionerna. Jag har erfarenheten att den minnesbild som man har ochlämnar tidigast naturligtvis är den rätta eller riktigaste. Här är det ju ensådan mängd information som kommer under tidsförloppet som gör att man får hänvisatill just den information som man har lämnat tidigare. Det är klart att det inte fördes fram någon informationeller inte fanns kännedom om någonting som pekade på att det var något konkrethot. : Menar du då att det som sägs av kommittén,som väl är enig på den här punkten, om att det ändå fanns i förtäckta ordalaguppgifter om attentat eller mord som man fick genom telefonavlyssning ...Finner du alltså inte att det var egendomligt aft man inte lät översätta defhär och föra det vidare, så att man fick kännedom om detta och därmed skullekunna höja beredskapen och eventuellt undvika mord eller i varje fall vidtaåtgärder som skulle kunna vara hindrande för en händelse av det tragiska slagsom vi sedan upplevde? : Då måste man göra en distinktion. Jagsäger att det inte fanns någon information av det slaget som hade kommit tillmin kännedom eller som fördes fram. Då kommer man till den situationen - somockså har diskuterats här - att det fanns information som möjligen har kommitfram efteråt och som inte var tillgänglig vid den här tidpunkten. Om den kan jag säga: Vi gjorde självfallet allt vad vikunde för att få tillgång till den information som kom in på det här sättet. Jag tror inte attdet 390 fanns samtal som inte varbearbetade, men det fanns bitar i de här samtalen som var av den karaktären attvi kanske inte kunde få dem tolkade eller översatta. Det växlade ju mellanolika språk, och det fanns en lång rad svårigheter med att få klart för sig vadman egentligen sade. Vividtog - det tror jag också att Näss var inne på litet grand - långtgåendeåtgärder för att försöka få hela händelseförloppet klart. Men det visade hänvändelse till andra tjänster att de var i ungefär samma situation. Detvar över huvud taget brist och svårigheter. Inomen säkerhetstjänst tar man risker till en viss grad, och i det här sammanhangetkunde vi inte göra som man möjligen gjorde senare, att man utan vidare lade utdet och inte visste om informationen då gick förlorad på ett sätt som ocksåkunde medföra skador. Detär viktigt att göra den distinktionen. Detta kan jag inte uttala mig om, förden utredningen och vad man kommit fram till där är något som jag inte kännertill. : Den undersökning som har gjorts har utförts inom ,på eget initiativ. Skulle du, med tanke på de motstridigauppgifterna, tycka att det var till fördel om man fick t.ex. JK eller någonannan att syna vad som faktiskt har skett? Sven-ÅkeHjälmroth: Förlåt, jag uppfattade inte frågan. : Jag menar den undersökning som rör allmänt sett vad som uppfattas sommissförhållanden och - inom en svår organisation - eventuellt bristandekommunikationer e.d. Den utredningen gjordes ju inom själva rikspolisstyrelsen.Skulle du, med tanke på de olika uppfattningar som har kommit fram om vad somhar hänt, värdesätta om man t.ex. genom JK eller på annat sätt kunde undersöka,så att man därmed fick största möjliga trovärdighet beträffande slutsatserna?Jag skulle vilja ställa den frågan också till . HolgerRomander: Mitt svar på den frågan är närmast: I och med att det kom frampåståenden om att allting inte hade fungerat perfekt inom avdelningen hade detvarit värdefullt att få en undersökning av detta av en objektiv instans, dånärmast JK. RÅ hade kanske varit det naturliga. Med tanke på att han ärförundersökningsledare hade dock JK varit en lämplig instans för att undersökadetta. : Slutligen vill jag ta upp ett uttalande av länspolismästare har väckt stor uppmärksamhet inte minst i massmedia. Han sade under vårutfrågning: "Jag vill----- sägaatt om en främmande underrättelsetjänst hade velat skada den svenska säkerhetsavdelningenriktigt ordentligt i djupet, så kunde den inte ha lyckats bättre än EbbeCarlsson har gjort. Det har slagit sönder någonting som i detta sammanhang ärutomordentligt viktigt, nämligen relationerna till andra länderssäkerhetstjänster. Det förtroende som finns där har skadats i märgen. Jag haren stark känsla av att man åtminstone på visst håll i världen är utomordentligtnöjd med utvecklingen. Jag är det inte." KU1988/89:30 Bilagedel C Jag vill fråga er om ni vill instämma i detta uttalande,om det stämmer KU 1988/89:30 också med ert intryck? : P-G Näss är en mycket skicklig yrkesman,med gott internationellt renommé inom underrättelsesamhället. Vad han här haruttalat grundar sig på stor sakkunskap, och jag delar i allt väsentligt debedömningar som han har gjort. : Jag har ingen avvikande mening. Manskulle kunna utveckla det ytterligare, men jag tycker att det kan räcka med attdet är klarlagt på detta sätt. : Det här skulle alltså vara det värsta somskulle kunna hända, det som har hänt i anslutning till vad harlämnat för uppgifter, enligt Näss. Men är inte det som kanske skadat oss mestatt ett mord har begåtts på landets statsminister och att vi har visat enoförmåga att kunna lösa detta? : Mordet på är självfallet enoerhörd tragedi, men det är inte någon rättsskandal. Det är djupt olyckligt ännu inte har lyckats klara ut detta mord, mendet är inte någon rättsskandal det heller. Samhället har satt in alla möjliga resurser för detta. Manhar arbetat intensivt och skickligt på att utreda det hela.Men det har inte lyckats, och det beror på att det är svårt - så enkelt är det.Jag vågar påstå att ingen annan makt i världen hade kunnat göra det bättre änvi, i varje fall med de förutsättningar som vi har. Det var som sagt inte heller någon rättsskandal att mordetägde rum. Självfallet är det ytterligt beklagligt på alla sätt att samhälletinte kunde stoppa mordet. Men ingen myndighet har här förfarit på ett sätt somär klandervärt, utan tvärtom har alla gjort en insats för att göra sitt bästa. Det var ingen lätt uppgift att vara livvakt för OlofPalme, med de begränsningar som gällde. De stred så bestämt emot den yrkesetikoch de krav som man ställer på verksamheten. Dessa polismän hade en svåruppgift, och de gjorde ett gott arbete. När man efteråt ser på vilka tillfällen så attsäga undandrog sig bevakning, finner man att det rör sig om få fillfällen. Mendet hände i privata sammanhang. Det är självklart att ett biobesök inte skulle få äga rumutan livvakter. Hade man känt till detta hade man självfallet stoppat det, ävenom det inte förelåg någon konkret hotsituation. Det är alldeles givet. Men detta är inte någon rättsskandal. Samhället harfungerat med sina institutioner på ett riktigt sätt. Som jag ser det ställs nude demokratiska och rättsliga institutionerna i landet verkHgen på prov när detgäller att hantera denna situation på ett värdigt sätt. : Jag har givetvis inte hävdat att detta ärnågon rättsskandal. Jag bara ställde dessa frågor och gjorde dessa jämförelser.Det är väl infe heller riktigt klart hur man skall karakterisera utvecklingenunder de senaste Det får väl vi bedöma när vi har gåttigenom alla förhållanden. Då går de övriga frågorna vidare. AndersBjörck: Herr ordförande! Jag vill börja med att ställa ytteriigare en fråga omdet samtal som påstår att han hade med dagenföre mordet. Har från tiden för mordet till dess atthans aktiviteter avslöjades och han själv tog upp det här åberopat dettasamtal, som du inte påstår dig ha någon kännedom om eller kunna erinra dig? är ju en verbal begåvning, för att uttrycka mig artigt. Har han interefererat till detta samtal, för det hade ju varit mums? Har han påmint dig omsamtalet ofta? Sven-AkeHjälmroth: Jag tror inte att jag har talat med honom efter mordet. AndersBjörck: Har du inte av någon annan hört att han har sagt: Jag talade faktisktmed dåvarande säpochefen natten innan, och då sade han det och det? Har någotsådant inte nått dig ryktesvägen? Sven-AkeHjälmroth: Jag talade med honom eller hälsade på honom någon eller ett pardagar efter mordet, uppe i rummet där spaningsledningen var. Men det var baraatt jag växlade ett ord med honom. Sedan har jag inte hört någonting om dettaförrän efter den här publiciteten. Det var någon journalist som nämndenågonting för mig om ett samtal, utan någon konkretisering. AndersBjörck: Har alltså inte sagt till dig: "Vad var det jagsade? Du skulle ha lyssnat till mitt råd!" och erinrat dig om samtalet?Det är nämligen en viktig pusselbit. Jag menar att det skulle ha legat i sakensnatur alt om samtalet hade ägt rum, han också hade gjort detta. Men det har hanalltså inte gjort? Sven-AkeHjälmroth: Nej, det har han inte. AndersBjörck: Då får vi gå vidare. sade inför KU att efter mordet "lämnade dåvarande rikspolischefenoch dåvarande chefen för säkerhetspolisen vilseledande information om vilkarutiner som gällt för statsministerns livvaktsskydd". Kan ni kommenteradet uttalandet? Vad kan det vara för vilseledande information som ni enligtEbbe har lämnat? HolgerRomander: Det är inte lätt att svara på den frågan. Jag har för min del tolkatdet så att har bildat sig en uppfattning om vad vi har sagt ochsedan kritiserat den, men den stämmer då inte med verkligheten. Det var närmastett uttalande i den riktningen att det var själv som bestämde hurlivvaktsskyddet skulle vara, men så förhöll det sig infe. Varje gång detförekom ett konkret hot eHer en skärpning av det allmänna säkerhetslägetaccepterade våra bedömningar. Han förklarade uttryckligen att han alltidvar beredd atf godta säkerhetspolisens riskbedömningar. KU 1988/89:30 Bilagedel C AndersBjörck: Det kanske vore bra om kan svara på KU 1988/89:30 frågan om han, vilket påstår, har lämnatnågra vilseledande Bilagedel C ochfelaktiga informationer till de utredningar som har skett och vad det i så Bilaga B 12 fall skulle kunna vara. : Nej, jag har lämnat precis sammainformation som lämnades redan dagen efter mordet vid en presskonferens och somsedan har lämnats till juristkommissionen och den parlamentariska kommissionen. Den information som jag har lämnat är också avstämd med desynpunkter som har haft. Vi är helt överens om hur det här hargått till och hur det har växt fram. Vi har varit aktiva för att få ett så bra skyddsom möjligt. Det finns i det sammanhanget inte någon som helst brist påambition. : Men , med s.k. facit i hand-vi är allamedvetna om att det är lätt att vara efterklok i sådana här och andrasituationer- är det någonting som ni borde ha sagt till de utredningar som harförekommit som skulle kunna vara en förklaring till den diskussion som haruppstått, några uppgifter som ni nu efteråt tycker att ni borde ha meddelat? : Jag kan inte påstå att det ärnågonting ytterligare. Det enda man kan göra i sådana här sammanhang är att manfår berätta det man kommer ihåg och som det har varit, och det har jag gjorttill båda de här kommissionerna. : Jag tror att jag praktiskt tagetordagrant har använt samma beskrivning som inför de båda kommissionerna,även om det är omöjligt att komma ihåg exakt. Men det är så jag har upplevtdet, och jag har inte haft anledning att ändra någonting. Jag vill passa på tillfället att säga något som enkommentar till det som ordföranden nämnde, att personer i närmasteumgänge, och andra, hade kunnat uppfatta att hade enannan inställning än den som vi hade. Det förhåller ju sig så att vi alltidtalade med ensamma om detta. Dessa andra människor var inte närvarande.Det är självklart att de kan ha fått en annan bild och att kan ha uttalatsig på annat sätt för dem. Det är bekymmersamt för oss när det förekommer sådanapåståenden, men man får verkligen ta oss på orden och tro oss, för det har mananledning att göra.