bet · GC01LU30 · 1988-12-31 00:00:00 — Inte heller synes kritikerna ha tagit hänsyn tillden begränsning av förslagets tillämpningsområde som ligger däri att skadeståndsansvarför utnyttjande eller röjande av en företagshemlighet kan inträda endast närförfarandet är obehörigt. Detanförda utesluter emellertid inte att det finns anledning att närmare överväga huruvida lagförslaget fått en i alla avseenden lämplig utformning med hänsyn till bl.a. den fria opinionsbildning som garanteras genom RF. I de följande avsnitten kommer utskottet att ingående granska hur försla gets bestämmelser om förbud mot inhämtande av information, tystnads plikt m.m. förhåller sig till de regler i TF, radioansvarighetslagen m.fl. författningar som värnar om yttrandefriheten. På grundval av en inom utskottet upprättad promemoria och det yttrande som inhämtats häröver från lagrådet samt i ärendet avgivna yttrande kom mer utskottet också att framlägga förslag till ändringar i den föreslagna lagen samt att göra motivuttalanden till ledning för lagens tillämpning. Utskottet vill redan nu understryka att förslaget i propositionen inte inkräktar på de rättigheter som TF ger eller som följer av radioansvarig hetslagen och liknande författningar. På de punkter där konflikter kan uppkomma mellan bestämmelserna om skydd för företagshemligheter och de yttrandefrihetsrättsliga reglerna tar nämligen de senare, i kraft av att dessa regler exklusivt bestämmer gränserna för yttrandefriheten i resp. 16 medium, alltid över ochskyddet för företagshemligheterna sätts då auto- 1988/89:LU30 matiskt ur spel.Utskottet vill vidare fömtskicka att de ändringar som kommer att föreslås iväsentlig mån syftar till att säkra en fri opinionsbildning också utanförtillämpningsområdet för TF och radioansvarighetslagen m.m. Såväl lagrådet somkonstitutionsutskottet har också i sina yttranden förklarat att hinder intemöter mot ett genomförande av förslaget från yttrandefrihetsrättsligautgångspunkter. Lagrådet har sålunda framhållit att det med anledning avlagutskottets promemoria har ägnat särskild uppmärksamhet åt frågan om denbegränsning i den gmndlagsfäs-ta yttrande- och informationsfriheten som görsgenom förslaget är godtagbar. Lagrådet har därvid konstaterat att denföreslagna lagen inte inverkar på den tryckfrihet som medborgarnatillförsäkras i TF och inte heller på den yttrandefrihet som gäller enligtyttrandefrihetsrättslig lagstiftning som radioansvarighetslagen. Vidare harlagrådet funnit att den föreslagna lagen med de ändringar lagrådet förordat innebär en förstärkning av skyddet för företagshemligheter utan att den utgörett hot mot den fria opinionsbildningen. har i sittyttrande uttalat att lagförslaget med de ändringar som föreslagits avlagrådet inte kan anses strida mot de intressen som bär upp den gmndlagsfästayttrande- och informationsfriheten. har också påpekatatt lagförslaget närmast kan ses som en förbättring i förhållande till nulägetnär det gäller de anställdas möjligheter att påtala och till allmän diskussionföra ut iakttagelser vad gäller brott och andra missförhållanden påarbetsplatsen. har erinrat om att frågan ommeddelarfrihet på den enskilda sektorn är föremål för utredning.Från de synpunkter har att beakta har utskottet intefunnit något hinder föreligga mot att nu genomföra den aktuella lagstiftningen. Sammanfattningsvisanser lagutskottet att en lagstiftning om skydd för företagshemligheter ienlighet med det förslag som utskottet kommer att framlägga i det följande kangenomföras utan att den fria opinionsbildningen hotas. Något fog för denkritik som i detta hänseende riktats mot den föreslagna lagen kommer såledesinte längre att finnas kvar om förslaget med de av utskottet förordadeändringaraa antas av . Även i övrigt innebär utskottetsställningstaganden att motionärernas önskemål särskilt de i motionema Lll ochLI4 framförda synpunkterna blir tillgodosedda. Av de i den sistnämndamotionen framförda invändningarna är det sålunda blott den invändningen attskyddet för företagshemligheter bör reformeras först i samband med enutsträckning av meddelarfriheten till den privata sektorn som inte blirbeaktad av utskottet. Som framhållit utgör emellertiddet pågående utredningsarbetet i denna fråga inte något hinder mot att nugenomföra en lagstiftning om skydd för företagshemligheter. Med det sagdabortfaller också behovet av sådana ytteriigare utredningar och förslag som begärsi de motioner i vilka yrkas avslag på propositionen. Inte heller av någon annananledning finner utskottet att det föreligger några hinder mot attlagstiftningen genomförs. Utskottet avstyrker följaktligen bifall tillmotionerna 1987/88:L11, 1987/88:L12, 1987/88:L14och 1988/89:L1. Beträffande yrkandet imotion L13 om en skyndsam utredning rörande 17 2 1988/89. 8 sami Nr 30 meddelarskyddet på denprivata sektora vill utskottet hänvisa till att, som 1988/89:LU30 närmare redovisats ovan,regeringen sedan motionen väcktes har tillkallat en kommitté för att utredafrågan om meddelarfriheten i förhållandet mellan enskilda.Motionäremas önskemål är således numera tillgodosett och någon åtgärd frånriksdagens sida med anledning av motionen är därför inte påkallad. Vadhärefter angår önskemålet i motion L804 om åtgärder mot idéstöld ochpatentintrång har utskottet ovan konstaterat att det i den nu aktuellapropositionen framlagda lagförslaget innebär en förstärkning av skyddet ocksåför uppfinnare. Utskottet vill hämtöver peka på att även andraåtgärder övervägts eller genomförts i syfte att motverka illojalt utnyttjandeav resultaten av uppfinnares och andras skapande verksamhet. Genom ändringar ipatentlagen (prop. 1985/86:86, LU 29) effektiviseradessanktionssystemet vid patentintrång genom att dels det infördes en möjlighetför domstol att meddela vitesförbud, dels skade-ståndsreglema ändrades så attdet vid beräkningen av ersättningen blev möjligt att beakta även omständigheterav annan än rent ekonomisk natur. Också andra ändringar genomfördes, vilka allasyftade till att stärka pa-tenthavarens ställning vid patentintrång. Utskottetvill vidare hänvisa till att som inledningsvis berörts utredningen om skydd förföretagshemligheter i betänkandet (SOU 1987:1) Otillbörlig efterbildning lagtfram förslag till lagstiftning som skall ge möjlighet till vitesförbud,skadestånd och andra sanktioner i många fall då de nuvarande reglema på detindustriella rättsskyddets område är otillräckliga eller inte tillämpliga.Betänkandet är föremål för överväganden inomjustitiedepartementet. Enligt vad utskottet inhämtat har departementet som ettled i beredningen av ärendet hållit en hearing med företrädare förberörda myndigheter, organisationer m.m. i syfte att utröna vilkaförbättringar på det industriella rättsskyddets område som erfordras. Pågmnd av det anförda anser utskottet att inte heller motion L804 påkallar någonriksdagens vidare åtgärd, och utskottet avstyrker därför bifall till motionen. Tillämpningsområdet för lagen om skydd förföretagshemligheter 1den inledande paragrafen i regeringens förslag till lag om skydd förföretagshemligheter ges en definition av begreppet företagshemlighet. Medföretagshemlighet skall enligt 1 § förstås sådan information om affärs- ellerdriftförhållanden i en näringsidkares rörelse som näringsidkaren håller hemligoch vars röjande är ägnat att medföra skada för honom. Somnärmare framgår av propositionen (s. 13 och 34 ff.) kan i princip varje uppgifti en näringsverksamhet utgöra en företagshemlighet. Enligt propositionen är detalltså inte uppgiftens karaktär i sig som blir avgörande för om uppgiftenskyddas av lagen. Styrande blir i stället om uppgiften hålls hemlig och om ettavslöjande kan medföra skada. Sistnämnda rekvi-sit medför att det ställs kravpå att informationen skall ha ett värde för näringsidkaren. I vilka avseendenskada skall uppkomma anges inte när- mare i lagmmmet. Inteheller uppställs det några krav på att hemlighållan- 1988/89:LU30 det skallvara motiverat av särskilda omständigheter. Medden utformning begreppet företagshemlighet givits i propositionen framstår detför utskottet som tydligt att information om exempelvis brottsliga förfaranden i linje med vad som gäller enligt sekretesslagen inte avsetts bli uteslutenfrån skydd. Denna konsekvens har också uppmärksammats av departementschefen.Som exempel på företagshemligheter anges sålunda i propositionen (s. 37)uppgifter om att företag bryter mot skatte- eller miljölagstiftningen ellerkonkurrenslagen. Av propositionen framgår emellertid att avsikten inte varitatt alla uppgifter som en näringsidkare vill hålla hemliga skall åtnjuta skydd.Som ovan redovisats (s. 15 och 16) bygger i stället förslaget på en avvägningmellan olika intressen. Konflikten mellan de delvis motstridiga intressen somgör sig gällande på området har i propositionen lösts på bl. a. det sättet attskadeståndsansvaret enligt 4 7 §§ för utnyttjande eller röjande av enföretagshemlighet skall inträda endast när utnyttjandet eller röjandet ärobehörigt. Något motsvarande krav uppställs däremot inte för att någon skallkunna dömas till ansvar för företagsspioneri eller olovlig befattning medföretagshemlighet eller bli ersättningsskyldig för den skada som uppkommer genombrottet (2-4 §§). Som exempel på när ett utnyttjande eller röjande inte ärobehörigt nämns i propositionen (s. 45) fall då det föreligger ett uttryckligteller tyst medgivande från näringsidkarens sida eller då uppgifter lämnas ut ienlighet med särskilda författningsbestämmelser. Som obehörigt skall inteheller anses att en arbetstagare enligt 22 § lagen (1976:580) om medbestämmandei arbetslivet lämnar över information till en ledamot i styrelsen för sinarbetstagarorganisation. I propositionen framhålls (s. 37) som andra exempelatt någon inför en myndighet eller annat behörigt organ avslöjar ett olagligtförhållande inom ett företag. I 7 § andra stycket lagförslaget har intagits ensärskild bestämmelse om att det inte skall anses som obehörigt när någonutnyttjar eller röjer en företagshemlighet som han själv eller någon annanföre honom fått del av i god tro. En ytterligare begränsning i skyddet liggerdäri att enligt vad som uttalas i propositionen (s. 13) enbart uppgiftersom kan anses så väsentliga för näringsverksamheten att ett röjande skulleförändra konkurrensförmågan i negativ riktning bör utgöra företagshemligheter. Sombegreppet företagshemlighet definierats i lagförslagets inledande paragraf är det enligt utskottets mening i och för sig förståeligt att man såväl i motionema som i den allmänna debatten uppfattat propositionen såsom innebärande ett hinder mot att brottsliga förfaranden och andra allvarliga missförhållanden inom näringslivet bringas till all män kännedom och att man därvid förbisett de begränsningar av tillämp ningsområdet som vissa andra bestämmelser innebär. Ett tungt vägande skäl för att lagen i systematiskt hänseende bör utformas på det sätt som föreslås anser utskottet vara att det knappast går att i lagtext bestämma begreppet företagshemlighet så att det dras en klar och ändamålsenlig gräns mellan sådan information som bör åtnjuta skydd och sådan som fritt bör få avslöjas. Det får därför godtas att begreppet företagshemlighet ges en tämligen vidsträckt innebörd. 1 stället bör det skapas andra garantier 19 för att skyddet förföretagshemligheter inte blir för långtgående. Uttalan- 1988/89:LU30 dena imotionerna och den allmänna debatten visaratt inskränkningarna i skyddet intebetonats tillräckligt i lagförslaget. Begränsningama av lageris tillämpningsområdebehöver därför förtydligas och ges en klarare framtoning. Motbakgmnd av de redovisade övervägandena förordades i den till lagrådetremitterade promemorian (bilaga 3) att det i lagtexten skulle slås fast vad sommotivledes anförs i propositionen, nämligen att endast information som är avbetydelse för ett företags konkurrensförmåga skall åtnjuta skydd somföretagshemlighet. Vidare borde det redan i lagens inledande bestämmelserklargöras att skyddet för företagshemligheter inte innebär något hinder mot attarbetstagare och andra avslöjar allvarliga missförhållanden inom ett företag.I enlighet härmed föreslogs i promemorian att I § lagförslaget ändras så attendast information vars röjande kan leda till skada för näringsidkaren ikonkurrenshänseende skall anses som företagshemlighet. Vidare föreslogs att ien ny 2 § införs en bestämmelse om att lagen endast gäller obehöriga angrepp påen företagshemlighet. Bestämmelsen avsågs ange att lagen över huvud taget inteskall ha avseende på annat än obehöriga angrepp på företagshemligheter ochskulle ersätta vad som stadgas i 5 7 §§ om frihet från skadeståndsskyldighetnär ett utnyttjande eller röjande av en företagshemlighet inte är obehörigt.Ordet obehörigen i de nämnda paragraferna kunde enligt promemorian därmedutgå. Det förordades vidare att i ett andra stycke i 2 § skulle föreskrivas attsom ett obehörigt angrepp anses inte att någon anskaffar, utnyttjar eller röjeren företagshemlighet hos en näringsidkare för att inför en myndighet, annatbehörigt organ eller allmänheten avslöja något som skäligen kan misstänkasutgöra brott eller som kan anses utgöra annat allvarligt missförhållande inäringsidkarens rörelse. Till 2 § borde slutligen överföras bestämmelsen i 7 §om inverkan av god tro. Beträffandedet i promemorian föreslagna tillägget till deflnitionen av begreppetföretagshemlighet i 1 § har lagrådet i sitt yttrande (bilaga 4) anförtföljande. I§ innehåller en legaldefinition av begreppet företagshemlighet. I dennalegaldefinition ingår som ett nödvändigt element att röjande av hemlighetenskall vara "ägnat att medföra skada" för näringsidkaren. Vid tolkningenav vad som avses med uttrycket "skada" måste följande beaktas. allmänna motiveringen till lagförslaget framhöll föredragande statsrådetatt det från samhällsekonomisk synpunkt är väsentligt att det råder en effektivoch sund konkurrens inom näringslivet. Eftersom företagens kunskaper ijämförelse med andra produktionsfaktorer får allt större betydelse för förmåganatt konkurrera på marknaden var det angeläget att kunna ge ett skydd förföretagshemligheter. Endast relevanta företagshemligheter borde emellertidskyddas. Först om en uppgift kunde anses som så väsentlig förnäringsverksamheten att ett röjande skulle förändra konkurrensförmågan inegativ riktning, dvs. medföra en skada, borde uppgiften enligt statsrådetanses utgöra en företagshemlighet (prop. s. 8 9 och s. 13). Dessamotivuttalanden visar att avsikten har varit atl ge ett skydd för sådanakunskaper som har betydelse för en näringsidkare när han konkur- rerar på marknaden med dekonkurrensmedel som är förenliga med kravet 1988/89:LU30 på en sundkonkurrens. Det i promemorian föreslagna tillägget till lagtexten som innebäratt det skall vara fråga om skada "i konkurrenshänseende"harmonierar väl med den principiella uppläggningen av lagförslaget. Motivuttalandenautvisar emellertid också att lagförslaget inte kan ypp-fattas så att detskyddar direkt brottsliga förfaranden mot avslöjanden. Den skrothandlare som isin rörelse också ägnar sig åt yrkesmässig häleriverksamhet får inte på gmndav den föreslagna lagen något som helst skydd mot att hans brottsligaverksamhet avslöjas. Lika litet ger lagen skydd åt den näringsidkare som genomsystematiskt felaktig redovisning av underlaget för mervärdeskatt gör sigskyldig till skattebedrägeri. I båda dessa fall lider visserligennäringsidkaren ett slags "skada" av att hans brottsliga verksamhetavslöjas. Men det är inte fråga om en sådan skada som kan utlösa skyldighet attutge ersättning. "Skadan" skyddas med andra ord inte avrättsordningen. Det i 1 § använda skadebegreppet måste därför tolkas så att detavser endast sådan skada som i och för sig skulle kunna föranleda attskadevållaren av domstol åläggs att utge ersättning för den lidna skadan. Lagrådetmenar alltså att det av den i 1 § intagna definitionen på begreppetföretagshemlighet följer att det inte kan betraktas som en företagshemlighetatt en näringsidkare bedriver brottslig verksamhet eller begår brott i eneljest legal verksamhet. Därmed blir inte de i lagförslaget intagna straff- ochskadeståndsbestämmelsema tillämpliga på den som avslöjar att en näringsidkarebegått brott. En annan sak är att straff kan komma att utkrävas för denhändelse den som gör avslöjandet använt en brottslig metod för att komma överde uppgifter som visar att brott har begåtts i rörelsen. Ispeciella fall kan möjligen komplikationer uppkomma för den händelsesituationen är den att det är i praktiken omöjligt att avslöja ett brott utanatt man också röjer en så att säga legal företagshemlighet. Härtillåterkommer lagrådet vid 2 §. Direktbrottsliga förfaranden utgör enligt det anförda inte någon företagshemlighet ilagens mening. Undantaget från lagens tillämpningsområde torde emellertid varanågot mer vidsträckt än som följer av att det är fråga om brott. Frågan kannämligen ställas, om inte motsvarande synsätt bör anläggas när det visserligeninte är fråga om brottsliga förfaranden utan om förhållanden i rörelsen somfrån samhällets synpunkt ter sig helt oacceptabla därför att de utgör ettallvarligt åsidosättande av lagstiftning som är avsedd att skydda t. ex. livoch hälsa. Sådana fall berörs i viss mån i promemorian i anslutning till dennya 2 §. Andrastycket i 2 § gäller i fråga om vad som i lagtexten anges utgöra annat allvarligt missförhållande i näringsidkarens rörelse. I promemorian anförs som exempel härpå att ett företag överträder bestämmelserna i arbetsmiljölagen eller i miljöskyddslagen eller på annat sätt utsätter sina anställda eller de kringboende för allvarliga miljörisker eller att företaget i strid med marknadsföringslagen eller livsmedelslagstiftningen tillhanda håller konsumenteraa hälsofarliga eller andra uppenbart otjänliga produk ter. Med anledning härav bör framhållas att själva det förhållandet att hälsofarliga livsmedel produceras knappast kan utgöra någon företagshem lighet i lagens mening. Att förhållandet bringas till allmän kännedom medför nämligen inte att någon ersättningsgill skada uppkommer, i varje fall inte om hälsorisken är mycket påtaglig. Saken kan också uttryckas så att det från allmän synpunkt är vid ett objektivt bedömande fullt försvar ligt, ja t. o. m. önskvärt, att det avslöjas om en näringsidkare bedriver sin verksamhet så att allmänheten utsätts för allvarliga hälsorisker. till att någonersättningsgill skada inte uppkommer på gmnd av avslöjan- 1988/89:LU30 det (jfrKarigren, Skadeståndsrätt, 5:e uppl., s. 74, , Skadeståndsrätt, 4:euppl., s. 47 O- Detsamma gäller om det är fråga om mycket allvariigamiljörisker. Detta resonemang kan föras när det är fråga om att en störrekrets utsätts för allvarliga risker. Det är mera tveksamt hur saken ter sig isituationer som inte är lika drastiska. Konstitutionsutskottethar i sitt yttrande i ärendet (bilaga 5) instämt i lagrådets slutsats att denföreslagna lagen inte ger något skydd mot att en företagares brottsliga ellersamhällsfariiga verksamhet avslöjas. har vidare uttalatatt någon form av skydd i dessa fall ej heller torde kunna införas genom avtal. Lagutskottetkan för sin del biträda lagrådets och synpunkter attmed skada enligt 1 § i lagförslaget bör avses endast ersättningsgill skada.Uttrycket skada i lagen kommer därmed att få en snävare innebörd än motsvarandeuttryck i sekretesslagen, vilken i princip bygger på att skada kan uppkomma äveni fall då brott avslöjas (se t.ex. 14 kap. 2 § sekretesslagen). Lagutskottetanser följaktligen att I § i lagförslaget innebär en grundläggande begränsningav lagens tillämpningsområde där-utinnan att lagen inte omfattar och därmedinte heller skyddar sådana uppgifter som avser brottsliga eller från samhälletssynpunkt eljest helt oacceptabla förhållanden. Till sistnämnda kategori hör,som lagrådet närmare utvecklat, särskilt allvarliga åsidosättanden avlagstiftning som är avsedd att skydda t. ex. liv och hälsa. I sammanhanget villutskottet emellertid understryka att det anförda inte äger tillämpning vidblotta misstankar om brott och andra förhållanden. För att en uppgift överhuvud taget inte skall anses som företagshemlighet måste brottet faktiskt habegåtts eller annan helt oacceptabel verksamhet ha utövats. Till denna frågaåterkommer utskottet nedan. När det gäller den närmare utformningen avlagtexten i I § har lagrådet inte haft några erinringar mot det i promemorianföreslagna tillägget och utskottet förordar att paragrafen får den föreslagnalydelsen. Beträffandeden i promemorian föreslagna nya bestämmelsen (2 §) om att endast obehörigaangrepp omfattas av lagen har lagrådet förklarat sig inte ha något att erinramot att förslagets räckvidd uttryckligen begränsas i huvudsak efterriktlinjerna i det föreslagna lagmmmet. I yttrandet påpekas emellertid att medden avgränsning som enligt lagrådets mening måste göras av självalegaldefinitionen på begreppet företagshemlighet - nämligen så att därmed inteavses brottsliga och vissa andra samhällsfariiga förfaranden i näringsidkarensrörelse bortfaller till en del behovet av den föreslagna nya bestämmelsen.Lagrådet har trots det förståelse för att det kan vara på sin plats att i ensärskild lagregel klargöra att i vissa angivna situationer hänsynen tillyttrandefriheten och den fria opinionsbildningen måste väga tyngre än skyddetför företagshemligheter. Enligt lagrådet väcker dock lagtexten i 2 § ochdärtill anknytande motivuttalanden en del frågor. Lagrådet anför härvidlagföljande i yttrandet. 2§ andra stycket tar sikte på brott och andra allvariiga missförhållanden i näringsidkarens rörelse. Förslaget innebär att bestämmelsen är tillämplig bl. a. när anställda inför allmänheten avslöjar sådana missförhållanden i 22 arbetsgivarens rörelse.Det bör i anledning härav påpekas att arbetsdom- 1988/89:LU30 stolen i sinpraxis angående uppsägningar och avskedanden har uttalat, att . när det interör sig om särskilt allvarliga missförhållanden arbetstagaren först har attvända sig till arbetsgivaren för att söka nå rättelse (AD 1986 nr 95 jfr även1982 nr 110 och 1988 nr 67). Promemorieförslaget anknyter i viss mån till dennapraxis när det i lagtexten krävs att det skall vara fråga om allvarligamissförhållanden. Är det fråga om rena ordningsförseelser torde det knappastvara förenligt med arbetsdomstolens angivna uttalanden att en arbetstagareoffentligen påtalar sådana och därmed röjer en företagshemlighet utan att förstförsöka få till stånd rättelse internt inom företaget. Lagrådet föreslår attlagregeln i 2 § andra stycket begränsas så att den inte gäller alla slags brottutan endast sådana brott på vilka fängelse kan följa, jfr även uttalandet i promemorianatt det inte är tillåtet för någon att röja en för näringsidkaren betydelsefullhemlighet för att avslöja en bagatellartad förseelse. Ipromemorian görs vissa uttalanden som, sedda isolerade för sig, skulle kunnatolkas så att det står anställda fritt att avslöja alla slags missförhållandeni företaget vid t. ex. demonstrationer och möten. Dessa mera vidsträcktauttalanden har emellertid inte någon täckning i lagtexten och är dessutom svåraatt förena med den nämnda praxisen i arbetsdomstolen. Lagrådet uppfattarför sin del den föreslagna lagbestämmelsen så att den gäller allvarligamissförhållanden i företaget. Medden tolkning lagrådet har gjort av begreppet företagshemlighet i I § får desärskilda bestämmelseraa i 2 § andra stycket ganska begränsad räckvidd. De blirtillämpliga bl.a. när det är fråga om information om sådana allvarligamissförhållanden som kan betecknas som företagshemlighet, jfr vad som anförtsovan vid 1 §. Vidare kan bestämmelserna tillämpas i vad som skulle kunna kallaskombinationsfallen, dvs. situationer när brott och allvarliga missförhållandeni praktiken inte kan avslöjas utan att en legal företagshemlighetröjs. Ett exempel på en sådan situation kan kanske vara att ett avslöjande avett miljöbrott i praktiken förutsätter att man också röjer en i och för sigskyddsvärd teknisk hemlighet i själva produktionsprocessen.