bet · GC01LU1 · 1988-12-31 00:00:00 — prövaockså mäklartvister, kan verksamheten till en början komma att drivas Bilaga på försök.Nämnden är beredd att starta verksamheten även om särskilda medel inteställs till förfogande. I så fall kan prövningen av mäklartvisterna komma attfinansieras genom att nämnden tills vidare undantar någon annan typ avtvist från sin prövning, efter samråd med det till nämnden knutna rådet.Nämnden ser dock helst att särskilda medel tillskjuts för ändamålet, så att dessnuvarande verksamhet inte behöver inskränkas. verksamhetenär nämligen ägnad att öka statens kostnader på domstolssidan, och endomstolsprövning är avsevärt dyrare för staten än en prövning i Vad som närmast erfordras är pengar för att anställa en handläggareför mäklarfrågorna på nämndens kansli. behörighet på området, framstårdet inte som särskilt angeläget att nu se över fastighetsmäklarlagen. beslut får nämligen länsstyrelserna ett bättre underlag för sinbedömning av mäklarnas lämplighet. Vid i är ca 1 100fastighetsmäklare registrerade. De näringsrättsliga bestämmelserna i lagen omfastighetsmäklare fungerar i stort tillfredsställande. Praxis avseendelämplighetsbedömningen och dispens från utbildningskravet vid ansökningar omregistrering synes ha nått en viss enhetlighet. Det råder dock oklarhet om fastighetsmäklarlagen ärtillämplig på en fastighetsmäklare som förmedlar ulomlands belägna objekt.Förarbetena synes inte ge någon vägledning beträffande lagstiftningenstillämpningsområde. har också att utöva tillsyn över deregistrerade fasfighets-mäklarna (6 §). Tillsynsärenden initieras i de flestafall av allmänheten, som fill anmäler olämpligafastighetsmäklare. Anmälningen rör ofta frågor beträffande mäklarens rätt tillprovision, ersättningens storlek samt uppdragsvillkoren i övrigt. I dessaärenden finns som regel inget skriftligt avtal mellan mäklare och konsument.Länsstyrelsen har också uppmärksammat att det i många tillsynsärenden äroklart för konsumenten om ett uppdragsavtal verkligen föreligger. Ilagstiftningen saknas bestämmelser om tillsynsverksamhet vilketmedför problem i handläggningen av anmälningsärendena. En hos anmälaren vanligt förekommande uppfattning är attlänsstyrelsen avgör tvister mellan anmälaren och fiistighetsmäklare. I dessafall informerar om fastighetsmäklarlagen, så att anmälaren fårklart för sig att inte har någon dömande funktion och att tvisterslutligen får prövas vid domstol. I motionen framförs, att inte tar uppsamtliga anmälningsärenden till prövning. vill därför påpeka,att alla icke anonyma skrivelser med klagomål mot fastighetsmäklare sominkommer till i diarieförs och handläggs enligtbestämmelserna i fastighetmäklarlagen. Har en konsument inte möjlighet attinkomma med en skriftlig anmälan kan han vid ett pe:rsonligt besök hoslänsstyrelsen anmäla mäklaren. Andra anmälningar mot mäklare frånkonsumentverket, mäklarnas branschorganisationer, kronofogdemyndigheter etc.handläggs givetvis i vederbörlig ordning. I har emellertid på grund avbristande resurser nödgats prioritera ärenden som rör registret överfastighetsmäklare, exempelvis nyansökningar. försöker också medhjälp av vitesföreläggandeenligt 8 § fasfighetsmäklariagen stoppa de mäklare som 1988/89:LU1 utan attvara registrerade bedriver förmedlingsverksamhet i länet. Tillsyns- Bilagaärenden enligt 6 § fastighetsmäklarlagen har på grund av den påtvingadenedprioriteringen en förhållandevis lång handlägghingstid. Fastighetsmäklaren skall enligt 9 § fasfighetsmäklariagenutföra sitt uppdrag omsorgsfullt och med iakttagande av godfasfighetsmäklarsed. I förarbetena till fastighetsmäklarlagen (prop.1983/84:16) sägs, att innebörden av begreppet god fastighetsmäklarsed börkunna utvecklas och förändras . Innebörden får bero bl.a. avutvecklingen inom branschen, överenskommelser, branschorganisationernas etiskaregler samt rättspraxis. Enligt 6 § fastighetsmäklarlagen kan , omfastighetsmäklaren inte längre uppfyller t.ex. lämplighetskravet i 5 §,avregistrera mäklaren eller, om det anses tillräckligt, meddela mäklaren envarning. 1983,'84:16 anges, att en åtgärd som återkallelse avregistrering är så ingripande för den enskilda näringsidkaren att den endastkan tillgripas när bristen på lämplighet är starkt uttalad. Konsumenten kanenligt de civilrättsliga bestämmelserna få skadestånd enligt 14 § samtmäklarens ersättning kan nedsättas enligt 18 § fastighetsmäklarlagen, utan attlänsstyrelsen enligt de näringsrättsliga bestämmelserna i 6 § ingriper medåterkallelse eller varning. Som ovan nämnts uppfattas felaktigt avallmänheten som den myndighet som löser fasfighetsmäklartvister. Att vid allmändomstol lösa tvister är som framhålls i motionen ofta ett långdragetförfarande. Många anser också, att det är för kostsamt och vänder sig tilllänsstyrelsen för råd och hjälp. Tillskapandet av ett tvistlösningsinstitut förfastighetsmäklartvister skulle ha flera fördelar. Konsumenterna får billigareoch snabbare handläggning av fastighetsmäklartvister. Rättstillämpningen bl.a.avseende innebörden av begreppet god fastighetsmäklarsed blir enhetlig, vilketäven skulle vara till hjälp vid handläggningen av ärenden enligt6 § fastighetsmäklarlagen. tillstyrker därför förslaget i motionen atten särskild inrättas. Begreppet godfastighetsmäklarsed bör ej preciseras i lagstiftningen, då det är under ständigutveckling. Det är uppfattning att endast ett fåtal avde oregistrerade mäklare som enligt 8 § fastighetsmäklarlagen vid viteförelagts att upphöra med verksamheten rättar sig efter föreläggandet.Länsstyrelsen har inte heller de resurser, som erfordras för att få kännedom omsamtliga personer som i bedriver fastighetsmäklarverksamhet utan attvara registrerade. Vissa oregistrerade mäklare inrättar sin verksamhet så attde anställer en registrerad mäklare som utåt står för verksamheten. Andra menaratt de hellre betalar vitet än upphör med verksamheten. Dessa mäklare är mångagånger sådana som fått avslag på sin ansökan om registrering på grund avbristande lämplighet. Försäkring saknas också i de flesta fall. Länsstyrelsenanser att en lagändring med skärpta sanktioner mot de oregistrerade mäklarnasverksamhet är nödvändig. Det vore en fördel om möjlighet fanns till allmäntåtal mot de oregistrerade mäklare som yrkesmässigt förmedlar bl.a. fastigheter. Sammanfattning 1988/89: LUl instämmer i motionärernas uppfattning attlagstiftningen bör skärpas i vissa delar för att uppfylla syftet att vara enkonsumentlagstiftning, och att en särskild nämnd bör inrättas för lösandet avfastighetsmäklartvister. Vidare föreslår att möjlighet skapas attväcka allmänt åtal mot de mäklare som bedriver yrkesmässig fastighetsförmedlingutan att vara registrerade hos . Bestämmelse om att uppdragsavtalmellan mäklare och uppdragsgivare skall vara skrifthga bör enligtlänsstyrelsens uppfattning införas. Därigenom skulle tvister om avtaletsinnehåll lättare kunna undvikas. avser inte att innebörden avbegreppet god fastighetsmäklarsed bör förtydligas i lagstiftningen då det ärett begrepp som förändras . Inrättandet av ett särskilttvistlösningsinstitut skulle enligt uppfattning främja enenhetligare rättstillämpning. I övrigt anser att lagstiftningenavseende tillsynsverksamheten bör förtydligas. Av fastighetsmäklarlagen böräven framgå huruvida och i vilken omfattning lagstiftningen skall varatillämplig även på fastighetsmäklare som förmedlar utomlands belägna objekt. kan i allt väsentligt instämma i denbakgrundsteckning som motionärerna ger. Lagsfiftningen är svag och tillsynenmånga gånger bristfällig. Detta är allvarligt med hänsyn fill att allmänhetengenom den offentliga registreringen får en inte alltid berättigad filltro tillde registrerade mäklarna. Vad angår lagstiftningen är det framför allt på trepunkter som vill ha en ändring till stånd. För det första ärviteshotet ett alltför klent och omständligt instrument för att avskräcka ickeregistrerade mäklare från att driva förmedling. Det räcker inte med attkonstatera ett övertramp. Det är först vid det andra konstaterade övertrampetsom vitet kan dömas ut. Det hade varit bättre om överträdelse hade varit direktstraffbelagd. Det egendomliga systemet med brott ulan straff gynnar bara deoregistrerade mäklarna. För det andra borde lämplighetskravet ställas i vart fallhögre än vad som görs i nuvarande kammarrättspraxis. Det har således förekommitatt personer med upp till en kvarts miljon i skatteskulder har fått fortsättasin verksamhet. Även en mäklare som uteslutits från sitt förbund på grund avbristande redovisning fill en klient har fått stå kvar i registret. Nämnas kanäven att en f.d. kontorschef, som dömts till åtta månaders fängelse för grovförskingring, av kammarrätten ansetts uppfylla kravet på lämplighet och därförregistrerats som mäklare. I andra ärendegrupper som också harerfarenhet av, såsom tillstånd till utskänkning och till yrkesmässig trafik,ställs lämplighetskravet betydligt högre. förordar en skärpningav lämplighetskravet. För det tredje saknas bestämmelser om tillsyn i lagen.Länsstyrelserna saknar alltså laga grund för en mera aktiv tillsyn i den månman nu har resurser härför. I motionen diskuteras även inrättande av ett särskilttvistlösningsinstitut som kan handlägga mäklarbrister för att undvika det långdragna domstolsförfarandet. Enligt mening är det ur de flesta synpunkter olyckligt att skapa fler specialinstanser än de som redan finns. I många fall kan en tvist handläggas i en enklare och snabbare ordning som s.k. småmål. För övrigt torde det finnas möjlighet att ta in en skiljedomsklausul i uppdragsavtalet. I detta sammanhang vill också erinra om attdet råder stor 1988/89:LU1 oklarhet om eller i vilken utsträckningregistrering skall krävas för formed- Bilaga ling av fasfigheter utomlands.Lagtext och förarbeten ger ingen vägledning. Bland mäklarorganisationerna ärmeningarna delade. Att märka är slutligen att länsstyrelserna inte erhålliten enda krona för sina uppgifter med registrering av fastighetsmäklare. Detförutsattes kunna ske inom ramen för redan beviljade medel. I länsysselsätter mäklarärendena f.n. mindre än en halv handläggare och ett halvtbiträde. I detta sammanhang kan nämnas att justitieministern i bifogadeskrivelser fill framhållit att deoregistrerade mäklarna är ett problem framför allt i Malmö- ochStockholmsområdet samt att länsstyrelserna är alltför arbetsbelastade för atttillräckligt effekfivt kunna övervaka att registreringskraven respekteras. Sammanfattningsvis tillstyrker en översyn avmäklarlagen i skärpande riktning men avstyrker inrättande av ett särskilttvistlösningsinsfi-tut. anser även att resursfrågan bör ses över. Mofionärerna tar upp ett angeläget problem. Den nya lagenfrån om fastighetsmäklare har inte haft den genomslagskraft somförväntats, och innehåller möjligheter till verksamhet som inte gagnarkonsumenterna. Vi vill här peka på några sådana exempel: I det fall ett ärende blir överklagat till kammarrättenenligt 7 § borde det finnas möjlighet att interimistiskt kunna avstänga enmäklare från vidare verksamhet till dess att kammarrättens dom meddelats. Somläget är nu kan ett beslut om återkallelse av registrering ta mycket lång tidatt verkställa. bedriver mäklaren verksamhet som vanligt. Detta ärinte att rekommendera. roll som övervakare måste göras tydligare.1 stort sett är denna roll att övervaka registreringen av fastighetsmäklarna.Men man har också i 5 § punkt 3 möjlighet att ingripa i det fall mäklaren iövrigt bedöms som olämplig som fastighetsmäklare. Ingripande enligt dennaparagraf måste göras tydligare och klarare. har vid fiera tillfällen utnyttjats möjlighetenatt pröva ärenden i de tvistlösningsorgan som fastighetsmäklarbranscheninrättat. Erfarenheterna visar att i det fall ord stått mot ord så harfastighetsmäklarens version vunnit gehör i dessa instanser. Någon störretilltro till dessa kan vi inte redovisa. Tvister kring 9 § och följande i lagen måste prövas idomstol och detta innebär ett långt och besvärligt förfarande därkonsumentens insatser inte är disponibla förrän domen fallit. Vi kan konstateraatt i ett ärende i angående dubbla provisioner gjordes anmälan tillFastighetsbranschens , anmälan till tingsrätten86-03-20, dom i tingsrätten , överklagande och dom i hovrätten 87-12-17och överklagande och beslut i högsta domstolen , dvs. ca 2 1/2 årsbehandlingstid innan det tvistiga beloppet kan betalas ut. Detta kan inte anses vara rimligt, eftersom konsumenternamånga gånger i samband med en försäljning avser att använda likviden för insatsi ett annat objekt och i det läget måste låna upp pengar för att kunnagenomföra detta. Motionärernas förslag om ett tvistlösningsinstitut som arpartssammansatt är därför att hälsa med tillfredsställelse. Vi är övertygade omatt orn ett sådant lägges under , att konsumenternasintressen skulle bli väl tillgodosedda. Sammanfattningsvis delar vi motionärernas åsikt om attlagen om fastig- 1988/89:LU1 hetsmäklare bör ses över och behovet av ett tvistlösningsinstitut. Lagen om fasfighetsmäklare blev inte den hjälp som manförväntat sig. 1 synnerhet gäller det tolkningen av "godmäklarsed" och den tröga hantering som sker vid utredningar angåendetolkningen av lagstiftningen. Jag ser det därför angeläget att motionärernas hemställanblir positivt behandlad. delar motionärernas syn på att mäklarlageninte fått den effekt på mäklarbranschen som varit avsedd. Anledningarna härtillär flera och kommer nedan att nämna några problem i sammanhanget. Enligt 4 § p. 4 och 6 § mäklarlagen skall länsstyrelsenbedöma om mäklaren kan anses lämplig som fastighetsmäklare. skallåterkalla registreringen om finner att en fastighetsmäklare intelängre uppfyller lämplighetskravet. Av propositionen till mäklarlagen framgår att kravet påallmän lämplighet innebär att mäklaren skall vara en redbar och seriösyrkesutövare. Om utredning ger vid handen att mäklaren ibetydande utsträckning misskött uppdrag som fastighetsmäklare bör registreringvägras liksom om utredningen ger belägg för att mäklaren ägnat sig åt mindreseriös affärsverksamhet. Andra omständigheter som är av betydelse för lämplighetsbedömningenär om mäklaren själv eller olika företag som drivits av honom upprepade gångerhar försatts i konkurs eller har stora skatteskulder. Vidare framgår att om mäklaren begått brottslig gärningeller gjort sig skyldig till förmögenhetsbrott kan omständigheterna ofta varasådana att det bör inverka på hans registrering. Registreringen bör återkallasom mäklaren gjort sig skyldig till förmögenhetsbrott under utövandet avmäklarsysslan. Även sådana förmögenhetsbrott som har begåtts vid sidan avmäklarsysslan bör kunna föranleda återkallelse. kan numerakonstatera att kammarrätten vid sin prövning av överklagade beslut angåendeåterkallelse eller vägrad registrering har en helt annan bedömning ilämplighetsfrågan än . I flera fall där ansett dethelt klart att mäklaren inte uppfyllt lämplighetskravet och därför vägratregistrering eller återkallat en registrering har kammarrätten upphävtlänsstyrelsens beslut. Om kammarrättens bedömningar i dessa fall varit riktigamåste som tillsynsmyndighet ifrågasätta om det är meningsfulltatt prövar lämpligheten. Kammarrättens domar har medfört att bådeseriösa fastighetsmäklare och allmänheten ringer till ochifrågasätter hela vår tillsynsverksamhet och hela nyttan av mäklarlagen.Länsstyrelsen har också erfarit att den första respekten för mäklarlagen ochlänsstyrelsen som tillsynsmyndighet har försvunnit. De mäklare som arbetaroseriöst kan tryggt fortsätta med detta då det för det första är sällan derasoseriösa verksamhet kommer till kännedom och då de för det andraär väl medvetna om kammarrättens inställning i lämplighetsfrågan. För att inte syftet med mäklarlagen skall förfelas krävsen skärpning av lagstiftningen i denna del. bör också få möjlighet att överklaga Vite 1988/89:LU1 Bilaga erfarenhet avvitesföreläggande enligt 8 § mäklarlagen är att 1 vart fall har endast i ett fall en ny anmälan inkommit mot enmäklare. 1 detta fall har länsrätten utdömt vitet och kammarrätten har fastställtdet. Om anledningen till att inga fler klagomål inkommit mot dem som fåttvitesföreläggande är att de slutat förmedla fastigheter eller att de fortsätterförmedla fastän på ett mer diskret och försiktigt sätt är svårt att ha någonbestämd uppfattning. Av alla de förfrågningar på telefon, orn olika personer ärregistrerade som fastighetsmäklare, kan man emellertid dra slutsatsen att detfortfarande finns ett antal personer som förmedlar fastigheter utan att vararegistrerade som fastighetsmäklare. Motionärernas uppfattning attvitesföreläggandet är "trubbigt" delas delvis av . Detär en långsam procedur där först en anmälan skall inkomma där det framgår attmäklaren utan att vara registrerad förmedlar fastigheter. Därefter skalllänsstyrelsen inhämta yttrande från mäklaren för att därefter anmoda honom attvid vite upphöra med förmedlingsverksamheten. Om det därefter skulle kommaytterligare anmälan mot fastighetsmäklaren skall förstkommunicera anmälan med mäklaren för att därefter hos länsrätten begära attvitet utdöms. Av 17 § mäklarlagen framgår att självinträde är tillåtetmen att fastighetsmäklaren då inte har rätt till provision. harfått flera både skriftliga och muntliga anmälningar där mäklaren själv gått inoch köpt ett objekt för att själv använda sig av bostaden. ,ofta endast , har mäklaren annonserat ut objektet till försäljningför ett avsevärt högre pris än han själv betalat. När utreder svararmäklaren att han tyvärr av olika anledningar inte kunde ha objektet kvar utantvingats sälja. Skälen kan vara alltifrån en hastigt påkommen skilsmässa tillatt han inte lyckats sälja den gamla fastigheten. Denna verksamhet medsjälvinträde borde förbjudas i lagen men kunde efter ansökan frånmäklaren få medge undantag. Ett annat stort problem är de företag som köper och säljerfastigheter. har dessa företag registrerad fastighetsmäklare anställd.Dessa mäklare köper och säljer huvudsakligen för arbetsgivarens räkning. Närsäljaren begär ett så högt pris för fastigheten att det inte är lönsamt förföretaget att träda in som köpare åtar sig mäklaren att förmedla fastighetenmot provision. För kunden som vänder sig till en registrerad fastighetsmäklareär detta helt oacceptabelt. Vänder sig kunden till en fastighetsmäklare skallhan kunna utgå från att mäklaren värderar fasfigheten till marknadsvärde ochinte i stället värderar ner den för att hans arbetsgivare skall kunna köpa denoch vid en snabb försäljning göra en oskäligt hög vinst. Det borde därförinföras ett förbud i lagen att den som är anställd på företag som huvudsakligenköper och säljer fastigheter inte kan vara registrerad som fastighetsmäklare. Enligt 5 § skall varje registrerad fastighetsmäklare ha enförsäkring som täcker den skadeståndsskyldighet intill för varje skadefall som kan drabba honom om han åsidosätter sina åligganden. Mot bakgrund av de kraftigt höjda priserna på fastigheter ifrågasätter 15 länsstyrelsenom inte försäkringsbeloppet borde höjas till . 1988/89:LU1Redan i dag har flera branschorganisationer i sina kollek- Bilaga livförsäkringar. Mäklarlagen omfattar också kommersiella fastigheter därfastighetsvärdet kan uppgå till många miljoner och där en skada på en halvmiljon inte är särskilt stor. Ett annat problem med mäklarförsäkringar är attförsäkringsbolagen och någon branschorganisation inte anser att mäklarlagengäller fastigheter som är belägna i utlandet. I förarbetena till mäklarlagenfinns inte nämnt om avsikten varit att mäklarlagen skall gälla även fastigheteri utlandet. hävdar att mäklarlagen skall gälla även utomlands.Det vore bra med ett förtydligande i denna fråga. Det enklaste för konsumentenvore naturligtvis att säga att mäklarlagen skall omfatta även fastigheter iutlandet och att försäkringen skall gälla även fastigheter i utlandet. Ettannat sätt är att mäklaren när han tecknar försäkring får bestämma omförsäkringen skall gälla utomlands. Om försäkringen endast gäller i Sverigemåste på mäklarens registreringsbevis ange detta. Frånkonsumentens synpunkt är detta alternativ sämre. Anslutning till någon branschorganisation är frivillig.Flera av organisationerna har inrättat interna "hedersdomstolar" ianslutning till organisationen. Till dessa kan en klagande allmänhet vända sigorn han känner till att "domstolen" finns. Alla fastighetsmäklare haren mäklarförsäkring. De som är anslutna till branschorganisation har oftast enkollektiv mäklarförsäkring. Det är inte den s.k. som avgörom skadestånd skall utbetalas av försäkringen. kan däremotanmäla skadan till det försäkringsbolag där kollektivförsäkringen är tecknad.Försäkringsbolaget avgör självständigt om skadestånd skall utgå. erfarenhet är att branschanslutning i siginte är en garanti för att anslutna mäklare är seriösa eller att alla som harskadeståndsanspråk på en ansluten mäklare blir skadeslösa genom ingripande frånbranschorganisationen. I rnotionen uppges att allmänhetens klagomål inte alltidregistreras hos . får därför upplysa att allaskriftliga klagomål diarieföres hos . Klagomål som framförs påtelefon medför i allmänhet inte att gör några anteckningar omklagomålet. De flesta som ringer och klagar vill vara anonyma. Att med enanonym telefonanmälan som grund ta kontakt med den utpekade mäklaren finnerlänsstyrelsen vara mycket tveksamt. Klagomålen kan vara helt grundlösa ochendast ägnade att misstänkliggöra m.aklaren inför . Länsstyrelsenhar tagit upp anonyma anmälningar när man hänvisat tillannons i tidningen. Alla klagomål som inkommer skickas som första åtgärd tillmäklaren för yttrande. Bristen på personalresurser är kanske den störstaanledningen till att inte kunnat ta tag i tillsynen överfastighetsmäklarbranschen i den utsträckning som är önskvärd. Lånsstyrelsen kanmed nuvarande resurser inte bedriva någon aktiv tillsyn överfastighetsmäklarna. fall detkommer in skriftliga klagomål mot någon mäklare gör 1988/89:LUl en utredning. I propositionen till mäklarlagen sägs att uppgiften attregistrera samtliga mäklare efter lagensikraftträdande kommer att innebära ett visst merarbete, som det kommer attfordras vissa extra arbetsinsatser för. Merarbetet sedan det inledanderegistreringsarbetet utförts torde inte bli omfattande, varför arbetsinsatsernamed anledning av reformen ryms inom ramen för länsstyrelsernas nuvaranderesurser. får med anledning härav lämna några statistikuppgifterom antalet ärenden angående fastighetsmäklare. Antalet registrerade fastighetsmäklare vid iGöteborgs och län var 551 stycken. Sammanlagt har 202stycken mäklare avregistrerats av olika anledningar. Antalet diariefördaärenden har varit följande: 1984 ca 500 st., 1985 266 st., 1986 511 st. och1987 371 st. Utöver dessa diarieförda ärenden får telefonsamtaldär allmänheten hör efter om någon viss person är registrerad somfastighetsmäklare. Dessutom kommer , oftast på telefon men även genompersonliga besök, klagomål från allmänheten mot fastighetsmäklare som de anserpå något sätt misskött sig som fastighetsmäklare. Allmänheten har då krav påatt skall gripa in mot fastighetsmäklaren. Telefonsamtalen medallmänheten är många och ofta mycket tidskrävande. har denklagande endast en vag uppfattning om vilka fel mäklaren egentligen gjort. Föratt få sammanhanget klart måste klaganden då redogöra för helahändelseförloppet. Ofta vänder man sig till för att få en tvistlöst. En annan resurskrävande del är utredningarna på skriftliga klagomål därofta yttranden från parterna skall kommuniceras med motparten vid fleratillfällen. begärs också yttrande från branschorganisation. Enligtlänsstyrelsen måste tilldelas personella resurser. Annars kommertillsynen att förbli en passiv tillsyn där möjlighet att kommaåt oseriösa mäklare endast är en from förhoppning. Inledningsvis får vi göra ett tillrättaläggandebeträffande ett sakfel i motionen. Det anges i motionen att vissa mäklare stårutan försäkring. Enligt lag om fastighetsmäklare är alla mäklare skyldiga attha ansvarsförsäkring. Detta kontrolleras av .