bet · GC01LU33 · 1988-12-31 00:00:00 — För att underlätta en uppgörelse i godo mellan tvistande föräldrarbör enligt motionärerna en regel införas om obligatoriska samarbetssamtal underförmedling av socialförvaltningen innan rätten fattar interimistiskt beslut iärendet (yrkande 1). Motionärerna anser vidare att interimistiska beslut ivårdnadsmål skall avse endast barnets bostad. Av stor betydelse är också atttidsåtgången för vårdnadsutredningarna nedbringas. Motionärerna anser att detbör åligga de sociala myndigheterna att se till att vårdnadsutredningarna ärklara (yrkande 2). Motionärerna anför vidare att barnets umgänge med bådaföräldrarna har mycket stor betydelse och att det därför är oacceptabelt attvärdnadshavaren - som det visat sig i många fall - saboterar eller heltomöjliggör barnets umgänge med den andra föräldern. Enligt mofionärerna bör denförälder som saboterar rättens beslut om umgänge kunna fråntas vårdnaden, omdet inte är oförenligt med barnets bästa. Vidare, påpekas också vikten av attumgänget utformas så att barnet tillförsäkras en vardagskontakt med föräldern ifråga och inte bara vid m.m. Ett annat problem som måste lösas är attden ena föräldern oftast tappar kontakten med barnet tvist omumgänget pågår. I syfte att förkorta processtiderna anser motionärerna attprocesser inte bör få föras i flera olika rättsinstanser . Dessutombör det interimistiskt beslutas om fortsatt umgänge under processen.Motionärerna begär ett tillkännagivande i enlighet med det anförda (yrkande 3). Vidare framhålls i motionen att barnet måste skyddas frånatt utsättas för psykisk press i vårdnads- och umgängestvister. Mofionärernabegär (yrkande 4) i det sammanhanget ett tillkännagivande om behovet avlagstiftning som innebär att barn i sådana tvister får rätt fill ett egetjuridiskt ombud. I motionen tas också upp frågor om underhållsbidrag, omekonomiska bidrag till resekostnader i vissa umgängessituationer och om barnssekretessskydd. Dessa frågor behandlas i senare avsnitt av betänkandet. I mofion L416 av () framhåller motionärenatt en god regelbunden kontakt med bägge föräldrarna är av central vikt för ettbarns självkänsla, identitet och utveckling. Ansvaret för att det efter enseparation skapas goda och nära kontakter mellan gemensamma barn ochföräldrarna åvilar enligt motionären i första hand dem själva. För att ökaförutsättningarna för en sådan kontakt föreslår motionären emellertid olikaåtgärder. Motionären framhåller att det finns alltförstora möjligheter för en vårdnadshavare att på olika sätt försvåra kontaktenmellan umgängesberättigad förälder och barn. Motionären anser (yrkande 3)därför att FB skall ges en ökad inriktning på vårdnadshavarens ansvar för attden umgängesberättigade föräldern skall få möjlighet till en god regelbundenkontakt med.barnet och yrkar tillkännagivande därom. motionärenkritik mot det interimistiska beslutets betydelse för det slutliga /89:LU33 avgörandetoch anser det angeläget (yrkande 4) att en lösning åstadkoms där detta beslutsbetydelse för det sluthga avgörandet reduceras. också uppfrågor om gemensam vårdnad vid samboförhållanden och avdragsrättför resekostnader i samband med umgänge med barn. spörsmålbehandlas i senare avsnitt av betänkandet. I motion L417 av och ()betonas barnens behov av nära kontakter med båda sina föräldrar också efter detatt föräldrarna separerat. Mofionärerna framhåller att det förekommer skilsmässorsom leder fill upprepade och onödiga vårdnadstvister. Sådana utdragnavårdnadsprocesser kan enligt motionärerna medföra att den ene föräldern underlång tid har svårigheter eller helt saknar möjlighet att upprätthålla kontaktenmed barnet och att det senare blir svårt för föräldern att återuppta kontakten.Motionärerna anser det nödvändigt att man försöker förhindra att föräldrarnaoch barnen orsakas onödigt lidande i samband med skilsmässor och att fiden förvårdnadsprocessen förkortas utan att rättssäkerheten och kvaliteten försämras. Dettasyfte bör kunna nås om handläggningen blir effektivare och det bör därförövervägas om inte det i praktiken dubbla processandet inför socialnämnden ochdomstolen kän slopas. Motionärerna förordar att socialnämnden vidvårdnadsutredningen inte skall ha något ansvar utöver att föreslå vem som skallavge yttrande till domstolen. I motionen framhålls vidare att det förekommeratt en förälder som förlorar en vårdnads- och umgängesprocess tämligen omgåendesätter i gång en ny sådan. I syfte att motverka uppslitande och tidsödandevårdnads-och umgängestvister mellan föräldrarna anser motionärerna att en visstid bör ha förflutit sedan vårdnadsfrågan senast genom dom vann laga kraftinnan en ny talan skall få väckas! Även de interimistiska beslutens styrande verkantas upp av motionärerna, som anser att dessa beslut bör inskränkas till attavse enbart var barnet skall bo. Enligt motionärema måste större hänsyn tas till barnensuppfattning. Ett sätt att ta till vara barnens önskemål skulle vaia atttillsätta ett offentligt biträde som ställföreträdare i mål där föräldrarnainte kan komma överens. Det offentliga biträdet skulle ha behörighet attföreträda barnet i alla delar av målet. Motionärerna förutsätter att förslag till ändrade reglersnarast framläggs i syfte att det skall skapas reella möjligheter för barnenatt upprätthålla goda relationer till båda föräldrarna även efter det att envårdnadstvist avgjorts. Frågan om expertmedverkan i de allmänna domstolarna harövervägts av rättegångsutredningen. I betänkandet (SOU 1987:13) Expertmedverkanoch specialisering föreslår utredningen att tingsrätterna och hovrätterna skallfå en generell möjlighet att förordna en expert som särskild ledamot i rätten.Reglerna i FB om rättegången i vårdnads- och umgängesmål föreslås ändrade såatt expert kan medverka vid avgörande av sådana mål. Rättegångsutredningensförslag har remissbehandlats och övervägs inomjustitiedepartementet. Inom övervägs också den framtidautformningen av , 1988/89:LU33 domstolsväsendet. Inom departementet harupprättats en promemoria, (Ds Ju 1989:2) Domstolarna - en idéskiss,vari bl.a. anförs att vissa grupper av mål kan föras över från länsrätternatill tingsrätterna. Det framhålls att flera av länsrätternas målgrupper harberöringspunkter med dem som handläggs vid tingsrätterna. I promemorian pekashärvidlag på bl.a. mål enligt lagstiftningen om vård av unga och mål om verkställighetenligt 21 kap. FB. Vad som anförts leder enligt promemorian till den slutsatsenatt länsrätternas nuvarande uppgifter bör fördelas mellankammarrätterna och tingsrätterna och att länsrättsorganisationen kan avvecklas.Promemorian remissbehandlas . Utredningen om barnens rätt föreslog i sitt andradelbetänkande (SOU . 1979:63) omfattande ändringar i regler om vårdnad, um gänge och överlämnande av barn. Förslagen lades till grund för ny , lagstiftning om vårdnad och umgänge m.m. (prop. 1981/82:168 och 1982/ 83:165, LU 1982/83:17 och 41). Vissa av utredningens förslag ansågs dock böra övervägas ytterligare. Det gällde bl.a. frågan om talerätt och represen tanter för barn i mål om vårdnad m.m. 1982 gavs utredningen i uppdrag attfullfölja arbetet med frågan om talerätt och representanter för barn ivårdnadsmål m.m. Utredningen skulle också överväga hur barns rättsligaställning kan stärkas i mål och ärenden enligt socialtjänstlagen och LVU.Vidare lades en del ytterligare uppgifter på utredningen. Det gällde dels enutvärdering av förmynderskapslagstiftning ochfrågor i övrigt rörande lagstiftningen om förmynderskap och godmanskap, dels enöversyn av lagstiftningen om adoption och dels vissa frågor om skydd för oföddaoch om äktenskap med minderåriga. Utredningen fick nya tilläggsdirektiv. Enligtdessa skulle utredningen i fortsättningen överväga frågor om talerätt ochrepresentation för barn i mål om vårdnad m.m., barns rättsliga ställning enligtsocialtjänstlagen m.m., handläggningen av mål eller ärenden om vårdnad om ellervård av barn och sekretesskydd för barn. I direktiven angavs närmareutredningens uppgifter i dessa delar. Dessutom skulle utredningen fullföljasitt tidigare uppdrag beträffande vissa frågor om adoption. I tilläggsdirektiven angavs bl.a. att utredningen bordeöverväga i vad mån man bör vidta särskilda åtgärder för att tillföradomstolarna barnpsykologisk sakkunskap vid handläggningen av särskiltkomplicerade mål eller ärenden om vårdnad om eller vård av barn och attutredningen i nämnda frågor skulle samråda med rättegångsutredningen som,enligt uppgift i direktiven, i sitt fortsatta arbete torde komma in pånärgränsande frågor. Utredningen om barnens rätt avgav som inledningsvis nämntsi sitt tredje delbetänkande (SOU 1987:7) Barnets rätt 3. Om barn i vårdnadstvister-talerätt för barn m.m., vari bl.a. läggs fram förslag i de av utredningen tidigare behandlade frågorna om barn i vårdnadskonflikter och barns rättsliga ställning i mål som rör barns personliga angelägenheter. I betänkandet föreslås bl.a. att barnet får talerätt i mål om vårdnad och umgänge, dvs. blir en med föräldrarna i princip likvärdig part i sådana mål, att barnet fr.o.m. ålder får rätt att självt föra sin talan, att barnunder 11 tolv årskall kunna få ett offentligt biträde som i egenskap av dess särskilda1988/89:LU33 ställföreträdare får föra barnets talan inför domstolar och andramyndigheter samt att också barn skall ha möjlighet att fåstöd och hjälp av ett offentligt biträde. Vidare föreslås att det sekretesskyddsom rättsordningen tillförsäkrar varje medborgare i fråga om barn skall gällaockså i förhållande till värdnadshavaren i vissa fall och att barn under tolvår under vissa förutsättningar skall ha möjlighet att få socialt bistånd ävenom värdnadshavaren inte samtycker till det. Utredningen uppmärksammar också frågan om de interimistiskabeslutens styrande inverkan på de slutliga avgörandena i vårdnadstvister. Föratt motverka sådana effekter föreslår utredningen att domstolen så långt det ärmöjligt försöker undvika att meddela interimistiska beslut om vårdnad. Om dettrots allt blir nödvändigt att fatta ett interimistiskt beslut skall domstoleni första hand tillgripa en av utredningen föreslagen ny möjlighet att bestämmaendast var barnet skall bo fram till dess vårdnadsfrågan slutligtavgörs. I utredningens betänkande föreslås vidare att åtgärdervidtas med syfte att motverka upprepade och onödigt långdragnavårdnadsprocesser. Som ett led i denna strävan föreslås att socialnämnden intelängre skall yttra sig i vårdnads- och umgängesprocesser. Härigenom skulle derättegångsliknande förfaranden som ibland förekommer hos socialnämnden kunnaundvikas. Domstolen föreslås få ökade styrfunktioner genom attvårdnadsutredningens omfattning och inriktning skall bestämmas i samråd medutredaren och genom att domstolen skall kunna fastställa inom vilkenutredningen skall vara slutförd. I fall då den som förlorat en vårdnads- ellerumgängesprocess därefter på nytt väcker talan inför domstolföreslår utredningen att domstolen under vissa förutsättningar skall kunnameddela dom på handlingarna och utan att stämning utfärdas. Åven spörsmålet om expertmedverkan har tagits upp avutredningen om barnens rätt. I betänkandet hänvisas till rättegångsutredningensovan nämnda förslag. Enligt utredningen om barnens rätt finns det inteanledning att föra fram tanken på att speciellt för mål om barninföra en ordning med särskilda barnpsykologiska experter i domstolen.Utredningen vill dock inte utesluta att det kan förekomma mål där det skullekunna vara till fördel om det medverkade en expert. Frågan om det bör öppnas en möjlighet till expertmedverkanbör enligt utredningen bedömas i samband med rättegångsutredningens förslag.Utredningen om barnens rätt förordar för sin del att domstolarna i ökadomfattning bör förordna att en erfaren barnpsykolog, barnpsykiatriker ellerannan med särskilda kunskaper om barn och barns behov skall anlitas somsakkunnig vid handläggningen av mål om barn. Det av utredningen om barnens rätt i januari 1987överlämnade betänkan det har remissbehandlats och förslagen övervägs inom . höll bl.a. som ett led i beredningsarbetet överläggningar med ett stort antal myndigheter och organisationer rörande reglerna om vårdnad om och umgänge med barn. Vid överläggningarna förekom ingående diskussioner av frågor med anknytning såväl till utredningens förslag som till flertalet av de i lagutskottets 12 betänkandeLU 1987/88:33 behandlade motionsyrkandena. Departementets 1988/89:LU33beredningsarbete beräknas resultera i en departementspromemoria till sommaren1989. Sedan (LU 1986/87:25) begärt attverksamheten med samarbetssamtal m.m. i vårdnads-och umgängeskonflikter skulleutvärderas har regeringen () i beslut den 14 januari 1988uppdragit åt att företa den begärda utvärderingen samt attundersöka hur verksamheten med familjerådgivning skall kunna tryggas. Iuppdraget ingår även att utreda i vilken utsträckning samarbetssamtalförekommer , hur dessa leds och vilka kvalifikationer som fordrashos samtalsledarna. Vidare ingår att utvärdera i vilken mån sådana samtal ledertill att föräldrarna blir överens om hur vårdnads- och umgängesfrågorna skalllösas vid separationen samt i vilken utsträckning enigheten består i tidenefter separationen. () har i sin vid /83avgivna ämbets-berättelse gjort vissa uttalanden rörande handläggningstider ivårdnadsärenden (s. 189 ff). Sålunda bör enligt vad JO uttalade envårdnadsutredning, om samarbetssamtal inte äger rum och speciella förhållandeninte föranleder annat, kunna slutföras inom sådan tid att socialnämndensyttrande är domstolen till hända inom tre eller högst från detbegäran om yttrande inkom till socialförvaltningen. I den utsträckning somsamarbetssamtal förekommer måste emellertid godtas att förflyter,innan domstolen kan få yttrandet. Även i dessa senare fall bör dock tillses attlängre tid inte anslås än som är nödvändigt för att uppnå ändamålet medsamtalen eller för att konstatera att man inte uppnår syftet med dem. Detta böri flertalet fall kunna ske inom loppet av tre eller högst . Åven ombåde samarbetssamtal äger rum och vårdnadsutredning sker, bör alltså yttrandetkunna vara domstolen till banda inom sju eller högst . Frågornas tidigare behandling i har vid flera tillfällenbehandlat motioner rörande om vårdnad och umgänge. Senast prövadesvårdnads- och umgängesfrågor med anledning av ett flertal motionermed samma syften som de nu aktuella motionerna. På förslag av lagutskottetavslog motionerna med hänvisning i huvudsak till att spörsmålenskulle komma att tas upp under regeringens beredning av förslagen i det sistadelbetänkandet från utredningen om barnens rätt. Beträffande de närmare skälenför och innebörden av utskottets ställningstaganden hänvisas till utskottetsbetänkande LU 1987/88:33. 1** 1988/89. Underhållsbidragtill barn, kostnad för umgänge med i988/89:LU33 barn, m.m. Som framgår av den inledningsvis lämnade redogörelsenskedde , genomgripande förändringar i om underhållsbidrag till barn. gällande bestämmelser innebär i huvudsak följande. . , Föräldrarnas underhållsskyldighet gäller i princip tilldess barnet fyller 18 , år men kan i vissa fall utsträckas till dess barnetblir . Underhållsplikten är aldrig ovillkorlig utan beror avföräldrarnas ekonomiska förmåga och barnets behov. Föräldrarna skallsinsemellan ta del i kostnaderna för barnets underhåll efter vars och ensförmåga. förälder har rätt att förbehålla sig ett belopp för sitt egetunderhåll när underhållsbidraget skall bestämmas till ett barn. Förbehåll fårockså ske för skälig bostadskostnad. I vissa fall kan den underhållsskyldigeförbehållas även belopp för hemmavarande makes eller samboendes underhåll.Också försörjningsskyldighet mot egna barn som vistas hemma beaktas närbidraget skall beräknas. Enligt 7 kap. 2 § FB skall förälder fullgöra sin underhållsskyldighetgenom att betala underhållsbidrag till barnet om föräldern inte har vårdnadenom barnet och inte heller varaktigt bor tillsammans med barnet. Om föräldrarnahar gemensam vårdnad föreligger skyldighet för förälder att utge underhållsbidragom barnet varaktigt bor tillsammans rned endast den andra föräldern.Underhållsbidraget skall vanligtvis betalas förskottsvis för kalendermånad tillvärdnadshavaren eller vid gemensam vårdnad till den förälder som bortillsammans med barnet. En förälder som är skyldig att betala underhållsbidrag harenligt 7 kap. 4 § FB rätt till avdrag på bidraget, om han eller hon här haftbarnet hos sig av minst fem hela dygn. Avdraget ären fyrtiondel av underhållsbidraget för varje helt dygn som barnet vistas hosföräldern. Varar vistelsen en hel månad, blir avdraget alltså tre fjärdedelarav det månatliga underhållsbidraget. Om det finns särskilda skäl kan domstolbestämma andra villkor för denna avdragsrätt. Föräldrarna kan också själva avtalaom andra avdragsregler och får också sluta s.k. nettoavtal. Sådana nettoavtalinnebär att underhållsbidraget redan från början reduceras med hänsyn till denbidragsskyldiges umgänge med barnet. Om den icke vårdnadshavande föräldern är bosatt på annanort kan utövandet av den förälderns umgänge med barnet vara förenat medsärskilda kostnader. Någon generell möjlighet för den föräldern att, utöver vadsom följer av de nyssnämnda reglerna i 7 kap. 4 § FB, få ersättning för sådanakostnader finns inte. Underhållsbidrag fastställs genom avtal eller av allmändomstol genom dom. I princip har föräldrarna full frihet att träffa avtal omunderhållsbidrag. Dom eller avtal om underhållsbidrag kan jämkas, bl. a. omändring i förhållandena föranleder det. Vidare kan ett löpande underhållsbidragomprövas utan att någon ändring i förhållandena inträtt. Underhållsbidrag till bl. a. barn är indexreglerade genomatt de enligt lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag skall justeras i 14 förhållande till penningvärdets förändring. Anpassningen av bidragets 1988/89:LU33 storlekföljer ändringarna i basbeloppet. till barnvar tidigare begränsad till sju tiondelar av det procenttal med vilket basbeloppetändrats, och ändring skulle ske först om basbeloppet ändrats med minst5 %. Efter lagändring som trädde i kraft följer ändringenav underhållsbidraget helt ändringarna av basbeloppet. påobetalda underhållsbidrag preskriberas . Nära samband med reglerna om underhållsbidrag harbestämmelserna i lagen (1964:143) om bidragsförskott. Bidragsförskott fårlämnas när barnet är bosatt i . Är barnet inte svensk medborgare krävs attvärdnadshavaren är bosatt här och att denne eller barnet vistats här sedanminst . Bidragsförskott utgår i princip när ingendera av föräldrarnaeller bara den ena föräldern har vårdnaden om barnet. Bor barnet tillsammansmed en förälder som inte är vårdnadshavare utgår dock inte förmånen. Har bådaföräldrarna vårdnaden gemensamt kan bidragsförskott utgå om den ene förälderninte varaktigt bor tillsammans med barnet. Bidragsförskott lämnas inte omvärdnadshavaren uppenbarligen utan giftigt skäl underlåter att bidra eller attmedverka till att få underhållsbidrag eller faderskap till barnet fastställt.Åven i vissa andra fall kan bidragsförskott vägras, bl. a. om fastställtunderhållsbidrag betalas i vederbörlig ordning och bidraget inte understigervad som kan utgå i bidragsförskott. Bidragsförskott utgår normalt längst till dess barnetfyller och i regel -efter lagändring som trädde i kraft den 1 januari1987 - av basbeloppet . Om den underhållsskyldige betalar detfastställda underhållsbidraget och detta är lägre än vad som kan utgå i form avbidragsförskott, utgör bidragsförskottet skillnaden mellan underhållsbidragetoch av basbeloppet. Något återkrav riktas i dessa fall inte mot denunderhållsskyldige. Vidare gäller att om ett fastställt underhållsbidraguppenbarligen understiger vad den underhållsskyldige bör betala i bidrag, utgårbidragsförskott inte med högre belopp än underhållsbidraget. När en underhållsskyldig har delgivits beslut om attbidragsförskott har beviljats, skall inbetalningarna av underhållsbidraget upptill bidragsförskottsnivån i fortsättningen göras till försäkringskassan.Utgivna bidragsförskott skall i princip återbetalas av den bidragsskyldigeföräldern. Den ovan redovisade rätten till avdrag på underhållsbidragföreligger också då bidragsförskott utgår. Om den underhållsskyldige har rättatt göra avdrag minskas utgående bidragsförskott i motsvarande mån. För en utförligare redogörelse för bestämmelserna omunderhållsbidrag och bidragsförskott hänvisas till lagutskottets yttranden LU1985/86:2 y och LU 1986/87:3 y samt till socialutskottets betänkanden SoU1985/86:29 och SoU 1986/87:10. I motion L411 av m.fl, (s) anförs att orsakentill att en del skilsmässobarn inte har något egentligt umgänge med den ena föräldern kan vara geografiska avstånd i förening med brist på ekonomiska resurser. För att stödja dessa barn bör, framhåller motionärerna, staten genom försäkrings- ic kassanbidra med ett visst antal resor och övernattningsmöjligheter på 1988/89:LU33barnets hemort. Härutöver bör de föräldrar som själva står för resor ges rätttill avdrag därför i sin självdeklaration. Motionärerna begär (yrkande 5) etttillkännagivande om det anförda; I anslutning härtill framhålls att deföräldrar som av skilda anledningar inte vill ha umgänge med sina barn börbetala ett högre underhållsbidrag för att kompensera värdnadshavaren för dennesmerutgifter till följd av det uteblivna umgänget. Motionärerna kritiserarvidare reglerna för fastställande och utbetalning av underhållsbidrag. Enligtmotionärerna är reglerna krångliga och bidrar till att konflikter uppkommermellan parterna. Motionärerna anser (yrkande 6) att underhållsbidragetsstorlek skall fastställas av och inte som av domstol.Försäkringskassans beslut om storleken av underhållsbidraget skall vara baseratpå inkomst och det antal barn som den bidragsskyldige har försörjningsplikt för.Besluten skall kunna överprövas av en särskild försäkringsnämnd, vars beslutskall kunna överklagas hos domstol. I motion L414 av ().anförs att denuvarande reglerna om automatisk indexuppräkning av fastställdaunderhållsbidrag kan skapa betydande svårigheter för bidragsgivaren, eftersomdennes nominella löneökningar i regel inte räcker för att kompenseraindexuppräkningen av bidraget. Effekten härav förstärks av deskattekonsekvenser som inträder vid inkomstökning. kan det därföruppstå en betydande skevhet i de ekonomiska relationerna mellan denbidragsskyldige och den förälder som uppbär bidraget. Enligt motionären finnsdet ingen självklar lösning på detta problem, men en möjlighet kan vara attanpassa indexhöjningen så att den inte överstiger de genomsnittligareallönehöjningarna (yrkaride I samma motion tas också upp frågan om resekostnader vidutövande av umgänge med barn. Enligt motionären kan en frånskild make som intehar vårdnaden om barnen men som vill utnyttja sin umgängesrätt ofta ådra sigbetydande kostnader för resor. För att skilsmässor i sådana situationer inteskall leda till att kontakten mellan den maken och barnen bryts börresekostnaderna göras avdragsgilla vid inkomstbeskattningen, på liknande sättsom är möjligt beträffande kostnad för dubbel bosättning. Motionären yrkar attriksdagen beslutar om sådan avdragsrätt (yrkande 2). Åven i motion L416 av () framhålls attföräldrar bör ges rätt till avdrag upp till en viss nivå för kostnader förresor för att hämta och lämna barn resp. för barns egna resor (yrkande 2). I motion L412 av Per Stenmarck och ()framhålls att ett hinder för ett väl fungerande umgänge kan vara att föräldrarna inte kommit överens om fördelningen av den kostnad som umgänget medför. Motionärer na hävdar att det t.o.m. förekommer att en vårdnadshavare flyttar långt från den andre föräldern för att på så vis försvåra eller omöjliggöra umgänget. Långa resor kan i sådana fall innebära dryga kostnader för den förälder som inte har vårdnaden. Med hänsyn härtill och under anförande att det är av största vikt för barnet att det har fortlöpande kontakt med båda föräldrarna yrkas i motionen att 6 kap. 15 § FB förses med ett tillägg av innebörd att kostnaderna för umgänget skall delas lika mellan föräldrarna, om ej annat avtalats.