bet · GC01UU1 · 1988-12-31 00:00:00 — Fred och nationell försoning i 1988/89 UUl 1987/88:U503av m.fl; (m) vari yrkas 14. att som sin mening ger regeringen till känna att Sverigeskall verka för de riktlinjer som i motionen skisserats som en grund för fredoch nationell försoning i , 15. att som sin mening ger regeringen till känna att ibilaterala kontakter och i internationella fora bör verka för att densovjetiska och kubanska inblandningen i upphör, 16. att som sin mening ger regeringen till känna att iFN skall verka för att det eritreanska folket i en folkomröstning får avgöraEritreas framtida status, 17. att som sin mening ger regeringen till känna att börverka för att Internationella röda korset får möjligheter, att besöka samtligafängelser i , 18. att som sin mening ger regeringen till känna att iFN bör verka för tillsättande av en särskild FN-kommissarie.med uppgift attgranska respekten för mänskliga rättigheterna i , 1987/88:U505av m.fl. (s) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om stöd till folk. Eritreasbefolkning uppvisar samma etniska, språkliga och religiösa mångfald somEtiopien i övrigt. Området har sju huvudsakliga nationaliteter. Invånarantalettorde uppgå till ca 3 miljoner. Ungefär hälften av befolkningen är muslimeroch hälften kristna, frånsett animister. Området har sedan urminnestider varit omstritt, bl.a. genom sitt strategiskt och ekonomiskt intressantaläge vid . Det aksumitiska riket (ca ), som enligtgängse historiebeskrivning brukar betraktas som vagga, hade sittcentrum i södra högländer och i Tigray. Det område som är Eritreahar under historiens gång stått under turkiskt, etiopiskt ochegyptisk-sudanesiskt inflytande. erövrades området gradvis avitalienarna, som utropade kolonin . blev däreftersprångbräda för de italienska expansionssträvandena mot , som underåren 1935-1936 angreps och ockuperades. 1 1988/89. befriadesEtiopien av , och lades under brittisk 1988/89:UU1 piilitäradministration.Vid slut kunde segrarmakterna ir»te enas om vilkenställning skulle få, utan frågan hänsköts till FN. Generalförsamlingen beslöt att skulle fåingå som en självstyrande enhet i federation med . Under de tio, år somfederationen varade begränsades det eritreanska självstyret kraftigt. År 1962upphävdes federationen genom ett beslut av det eritreanska parlamentet efterstarka påtryckningar från den etiopiska regeringen. införlivades medEtiopien som en provins. har befrielserörelser, med ettvisst stöd från närbelägna arabstater, kämpat för ett självständigt Eritrea.Den största motståndsrörelsen är EPLF (). Denäldre organisationen () har försvunnit som militärmalftfaktor och splittrats i ett antal grupperingar. ELF:s tidigare ledarskaphar fortfarande politiskt stöd bland befolkningen under benämningen ELFRC(). Motståndsrörelserna har varit splittrade och har underåren, vid sidan av kampen mot , bekämpat varandra. Motsättningarna harvarit av etnisk, religiös, ideologisk och personlig art. EPLF har endominerande position. skedde en upptrappning av kriget. EPLF viktiga segrar i slag i norra , avancerade och närmade sighuvudstaden i , . Större delen av höglandet i norra ärdärmed under befrielserörelsernas kontroll. Den etiopiska regeringen har undersommarens regnperiod byggt upp och förstärkt sina förband med syfte att(eventuellt) företa en motoffensiv. Det torde dock stå klart att ingenderaparten har möjligheter att vinna kriget militärt. som den etiopiska regeringen mobiliseradebeordrades samtliga utländska hjälparbetare att lämna och Tigray. Efterpåtryckningar från FN tilläts ett fåtal av FN:s internationella hjälparbetareatt stanna kvar. Hjälpverksamheten har kunnat fortsätta om än i reduceradomfattning genom att de etiopiska biståndsarbetarna finns kvar. Endaorganisafion som fått avbryta sin verksamhet är Internationella röda korsetICRC som tvingades att lämna landet. Den nya konstitution som stadfästes i september 1987införde en ny administrativ indelning av landet enligt vilken skullebestå av fem autonoma regioner (, Tigray, Assab, Dire Dawa och Ogaden)samt 24 administrativa zoner. Detta innebär att delas i två delar,varav den ena delen blir Assab. Konstitutionen har genom vaga formuleringar omvisst självstyre för regionerna visserligen öppnat en teoretisk möjlighet förett ökat handlingsutrymme för ett sålunda begränsat inom ramen förbibehållen etiopisk nationell suveränitet. Det statsbärande och enda tillåtnapartiets roll har dock inte förändrats. Befrielserörelsen har ocksåavvisat tanken på att den nya konstitutionen skulle kunna utgöra någon form avlösning. För befrielserörelserna kvarstår kravet på ettsjälvständigt . EPLF klargjorde dock i ett uttalande attorganisafionen skulle komma att acceptera den form för framtida styresom det eritreanska folket i en fri omröstning skulle välja. EPLF harföreslagit en folkomröstning under övervakningav en internationell kommission där tre alternativ skulle 1988/89:UUlpresenteras; fullständigt oberoende, federation med eller regionalautonomi inom . Frågan om status har inte behandlats i FN sedan1952. har sedan långt tillbaka starka band med , främst genom omfattande insatser av kyrkor och frivilligorganisationer. mottagarlandför svenskt statligt bistånd. Det kommer under /89 att uppgå till 145 milj.kr. Härtill kommer ett omfattandekatastrof- . bistånd. . ,: Utskottet har tidigare behandlat frågan om konflikten omEritrea, senast i betänkandet UU1987/88:11. Kriget har med varierandeintensitet pågått och inneburit stora lidanden för befolkningen.Samtidigt har som helhet och de norra provinserna i synnerhet under enlång följd av år haft torka och missväxt, vilket under upprepade perioderinneburit hungersnöd. 1984/85 utbröt en stor hungerkatastrof med miljontalsdöda. Situationen är också allvarlig. Minst 5 miljoner människorberäknas ha behövt nödhjälp under innevarande år på grund av torkan, även omden senaste tidens regn förbättrat situationen. innebar det eskaleradekriget i att hjälpinsatserna i de drabbade norra regionerna allvarligtförsvårades , därför att hjälptransporterna inte kurtde komma fram. Utskottet ansluter sig till vad som framförs i motion U503om att alla hjälptransporter måste erhålla fri lejd. Utskottet har även medbestörtning erfarit att de etiopiska myndigheterna allvariigt begränsat deninternationella närvaron i de drabbade områdena genom att beordra allainternationella hjälparbetare att lämna och Tigray och genom att hindraICRC från att verka i landet. Utskottet utgår ifrån att den svenska regeringentillsammans med andra biståndsgivare i fortsätter att på alla sättsöka påverka den etiopiska regeringen att tillåta samtliga utländska biståndsarbetaresom så önskar att återvända till de drabbade områdena. Svält som vapen i enkonflikt bör fördömas. Utskottet anser vidare att inom FN bör ta uppfrågan om fri lejd för hjälptransporter. Vad gäller svenska möjligheter att bidra till att biläggakonflikten om får utskottet konstatera att regeringen upprepade gångerhar uppmanat den etiopiska regeringen att söka finna en förhandlingslösning istället för en militär lösning. Regeringen har som företrädare för ettvänskapligt sinnat land och som en långvarig biståndsgivare i sammanträffandenmed den etiopiska regeringen erbjudit sig att bidra till en process som kanleda fram fill fred om parterna så skulle önska. Detta framfördes även avbiståndsministern som svar på en fråga i . Det är utskottets förhoppning att den närmaste tidensutveckling i skall visa på en ökad insikt hos båda parter attförhandlingar är den enda vägen mot en lösning av konflikten. Det borde nu ståklart för parterna att en militär seger inte är möjlig. Ett eld upphör ochförhandlingar med syfte att på fredlig väg lösa konflikten måste komma tillstånd för att få ett slut på Sådana förhandlingar bör komma att innefatta 1988/89:UU1 fråganom framtida status. I motion U503 och i motion U505 framförs kravet attSverige skall verka för en förhandlingslösning som ger det eritreanska folketmöjlighet att i en folkomröstning självt få avgöra framtida statiis.Utskottet får med anledning härav konstatera att den europeiska kolonisationenav lämnade efter sig statskonstruktioner som ofta tog ringa eller ingenhänsyn fill etniska, religiösa eller historiska faktorer. De befolkningsgeografiska gränserna är ofta heltannorlunda än de administrativa gränser som skapades. Så är fallet med denadministrativa gränsen mellan och som alltså från dennasynpunkt kan anses vara helt artificiell. Området har dock helt eller delvis haft nära anknytning till områden som tillhör dagensEtiopien. Arten och omfattningen av denna anknytning diskuteras. Det kan dockkonstateras att visserligen aldrig varit en suverän stat men väl enpolitisk enhet med viss självständighet. under det italienskakolonialstyret som begreppet kan sägas haskapats. Utskottet har, när frågan om tidigare behandlades,konstaterat (UU1976/77:9) att det är en historiskt synnerligen komplicerad ochpolitiskt starkt spänningsladdad fråga. Utskottet konsterade då även att"Den är genomvävd av etniska, religiösa, ekonomiska, politiska och andraintressemotsättningar och rivaliteter som sträcker sig långt utöver bådeEritreas och gränser och också utöver den afrikanska regionen.Eritreakonflik-ten låter sig inte beskrivas i enkla termer och inbjuder hellerinte till några enkla lösningar. Den överskuggas vidare av de strategiskaintressen som såväl stormakter som andra länder eller grupper av länder medstörre eller mindre rätt anser sig ha i denna del av ". Enligt vad som framgått av detta betänkandesbakgrundsbeskrivning beslöt FN att den tidigare italienska koloninEritrea skulle ingå som en självständig enhet i federation med Etiopien.Beslutet var en kompromiss. Den kommission som FN sände till för attlitröna det eritreanska folkets önskemål kom fram med tre olika alternativ: 1.federation, 2. återförening med av hela utom västra provinsensom skulle kvarstå under brittisk administration samt 3.tio-årigt FN-förvaltarskap följt av oberoende. Det efiopiska införlivandet av skedde 1962. Åretdärpå ägde det afrikanska statschefsmöte rum i som innebar denafrikanska enhetsorganisationen födelse. En fråga, gemensam för nästanalla de afrikanska stater som deltog, var huruvida kraven på självständighetoch/eller samhörighet från olika etniska nationaliteter skulle tillåtas, eftersomdessa krav i de flesta fall innebar att de kolonialt satta gränserna ochstatskonstruktionerna fick ändras. De motsättningar nationellt och regionaltsom detta skulle kunna ge upphov fill måste enligt O AU :s staters uppfattningundvikas. OAU slog därför fast i sin stadga (artikel 3 §3) de uppdragnagränsernas okränkbarhet. (Stadgan bekräftades senare i en resolution vid etttoppmöte i .) Mot denna bakgrund har OAU undvikit att taställning i . Den etiopiska regeringen betraktar konflikten som enintern angelägen- 1988/89:UU1 het. Utskottet får konstatera att det, utanett positivt ställningstagande i OAU, torde vara svårt att få upp deneritreanska frågan på FN:s dagordning. Det är dock utskottets uppfattning att regeringen börfortsätta sitt arbete såväl bilateralt som inom FN med förtroendeskapandeåtgärder för att förankra principen om förhandlingar och förhandlingslösningar.Biståndsministern tog i sitt interpellationssvar även upp dennamöjlighet till en svensk fredsinsats. Möjligheten kvarstår även att i allasammanhang vädja till de inblandade parterna att medverka fill eldupphör och enfredlig lösning på konflikten. Utskottet anser vidare att enförhandlingslösning måste eftersträvas som bl.a. kan leda till enfolkomröstning under FN:s överinseende. bör arbeta för detta.- Härmed fåryrkande 16 i motion U503 och motion U505 anses besvarade. Utskottet anser också att det är en internafionellskyldighet att påtala de brott mot mänskliga rättigheter och all humanitärgrundsyn som Eritreakon-flikten innebär. Såsom utskottet redan framfört börsvält som vapen i en konflikt fördömas och frågan om fri lejd förhjälptransporter tas upp i FN. De andra frågor som enligt motionU503 bör tas upp, t.ex. frigivning av politiskafångar, rätt för Internationella röda korset att besöka fängelser,religionsfrihet, yttrandefrihet och informafionsfrihet samt oberoende fördomstolarna i , behandlas inom ramen för FN:s kommission för demänskliga rättigheterna. Religiös ofördragsamhet tillhör de brott mot mänskligarättigheter som FN tillsatt en särskild rapportör att rapportera om. för förhindrande av diskriminering och för skydd av minoriteterbehandlade under sitt möte frågan om rättskipning ochmänskliga rättigheter för personer i fängsligt förvar. Regeringen bör, när tillfälle erbjuds, ävenfortsättningsvis bilateralt eller i FN påtala brott mot mänskliga rättigheterav det slag som aktualiseras i motion U503. Vad gäller frågan om tillsättande av en särskildFN-kommissarie med uppgift att granska respekten för de mänskliga rättigheternai får utskottet anföra följande: Det har blivitallt svårare för FN att genom t.ex. särskilda rapportörer kunna övervaka hurenskilda länder respekterar sina förpliktelser avseende respekten för mänskligarättigheter. Utskottet har behandlat denna fråga i betänkandet UU1987/88:4.Länder som bryter mot sina förpliktelser ser en rapportör som en inblandning iinre angelägenheter. har sett en ökad regional sammanhållning iolika världsdelar för att gemensamt förhindra att sådana rapportörer tillsätts.FN kan dock granska brott mot mänskliga rätfigheter genom att ta upp särskildateman för undersökning. Ett område som sålunda har undersökts är t.ex.oegentliga rättegångsförfaranden och religiös ofördragsamhet! Som utskottet konstaterade i betänkandet 1987/88:4 är detsvårt att på ett effektivt sätt kontrollera tillämpningen av de konventionerrörande mänskliga rättigheter som FN antagit . Detta gäller deländer som antagit konventionerna. Svårigheterna är naturligtvis än större ifråga om länder som i likhet med inte anslutit sig fill berördaFN-konventioner. Även omdet inte förefaller vara en realistisk möjlighet att filisätta ensärskild'FN-kommissarie för finns det självfallet 1988/89:UU1anledning att påtala brott mot rhänskliga rättigheter som begås av denetiopiska regeringen. Meddet ovan anförda torde yrkandena 14 och 17 i mofion U503 få anses besvarade.Yrkande 18 i samma motion avstyrks. Iyrkande 15 i motion U503 hemställs att regeringen i bilaterala kontakter och iinternationella fora, bör verka för att den sovjetiska och kubanskainblandningen i upphör. Medanledning härav får utskottet anföra följande. Ett land som är utsatt föraggression har enligt FN-stadgans51:a artikel rätt att be om hjälp utifrån föratt freda sina gränser och sitt oberoende. Den sovjefisk-kubanska närvaron iEtiopien hänför sig från 1977-1978 där .,. somalisk militäraggression föranledde att begära militärt stöd frånSovjet och , Det bör tilläggas att , 1967 fått sin arméoch sitt flygvapen upprustat av . Det sovjetisk-somaliskasamarbetsavtalet sades upp . Därefter övertogs motsvarande rollav . ingångna avspänningsöverenskommelsen med kan vara förstasteget mot en fred med , varvid aggressionsskälet enligt kansägas bortfalla. Efiopien och förband sig härvid bl.a. att lösagränsfrågor med fredliga medel. Densvenska regeringen har vid skilda tillfällen uttryckt oro över all stormaktsinblandning i små staters angelägenheter. Det är enligt,utskottets uppfattning ett allvarligt hinder för freden att stormaktsnäryaro är såpåtaglig i många regionala konflikter. ' Med det ovan anförda fåryrkande 15 i motion U503 anses besvarat. att förklararyrkande 16 i motion 1987/88:U503 och motion 1987/88:U505 besvarade med vadutskottet anfört, 2. beträffande riktlinjer för fred och nationellförsoning i att förklarar yrkande 14 i motion 1987/88:U503besvarat med vad utskottet anfört, 3. beträffande möjligheter för Internationella rödakorset att besöka fängelser att förklararyrkande 17 i motion 1987/88:U503 besvarat med vad utskottet anfört, 4. beträffandesärskild FN-kommissarie att avslåryrkande 18 i motion 1987/88:U503, 5.beträffande sovjetisk och kubansk inblandning i .<. : 1988/89:UU1 att förklarar yrkande 15 i motion 1987/88:U503 besvarat ' med vad utskottet anfört. Stockholmden .: r StigAlemyr , , . Närvarande:Stig Alemyr (s). (), (), (), (), ()', Axel (), (), (), (), (), Viola.Furubjelke, (s), (), (), HåkanHolmberg (fp) och (vpk)... PärGranstedt (c), (), (), (), (), () och () anser delsatt den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjar med "Utskottet anservidare" och slutar med "för detta." bort ha följande lydelse: Utskottetanser vidare att bör klargöra sin uppfattning att det eritreanskafolkets självbestämmande måste respekteras, i likhet med FN:s tidigareställningstagande i frågan. En förhandlingslösning som bl.a. leder fill enfolkomröstning under FN:s överinseende bör eftersträvas. bör arbeta förett ökat stöd härför. Därmed tillstyrkerutskottet mofion U505 och yrkande 16 i motion U503. dels att utskottets hemställan i moment 1 bort haföljande lydelse: 1. beträffande folkomröstning att med bifall fillyrkande 16 i motion 1987/88:U503 och till motion 1987/88:U505 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört, Kommissarie för mänskliga rättigheter i PärGranstedt (c), (), (), (), (), () och () anser delsatt den del av utskottets yttrande som på s. 5 börjar med "Även omdet" och på s. 6 slutar med "motion avstyrks." bort ha följandelydelse: ,som fr.o.m. har plats i FN:s kommission för de mänskligarättigheterna, bör aktualisera frågan om en kommissarie för de mänskliga rättigheterna iEtiopien så snart en lämplig situafion uppkommer 1988/89;UU1 och även påandra sätt påtala brott mot mänskliga rätfigheter som begås av etiopiskaregeringen. Meddet ovan anförda torde yrkandena 14 och 17 i motion U503 få anses besvarade.Mofion 18 i samma motion tillstyrks. dels att utskottets hemställan i moment 4 bort haföljande lydelse: 4. beträffande särskild FN-kommissarie att medbifall fill yrkande 18 i motion 1987/88:U503 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört.