bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — aktier isamband med börsinfroduktioner av stafiiga företag. I övrigt föranledergranskningen inget uttalande från utskottets sida. 22.Rörelsehindrade elevers gymnasiestudier /89:KU30 Utskottethar fill granskning tagit upp regeringens handläggning av frågan omrörelsehindrade elevers studier vid . Till grund förgranskningen har bl.a. legat en promemoria upprättad inom (bilaga A 22). Devägledande principerna när det gäller handikappade elevers skolgång framgår avproposifionen 1983/84:27 vars uttalanden i denna del ställt sigbakom. Enligt propositionen hade gravt funktionshindrade elever integrerats idet allmänna skolväsendet i allt större utsträckning. Departementschefen uttaladeatt målet för skolpolitiken är att skolan skall vara fill för alla och atf dehandikappade skall få förutsättningar för och möjlighet till delaktighet ochgemenskap med övriga i samhället. Att kunna fillgodose behoven hos barn medfunktionshinder var enligt departementschefen mer ett generellt skolpolitiskfmål än ett specifikt handikappinrikfaf. Enannan handikappolitisk utgångspunkt är den s.k. ansvars- och finansieringsprincipen.Den innebär bl.a. aft kostnaden för en viss insats skall bäras av den huvudmansom normalt är ansvarig för själva huvudområdet. Detta medför enligt skollagensbestämmelser aft kommuner och landstingskommuner som huvudmän är ansvariga förgrundskolan och gymnasieskolan. För landstingens del gäller detta ansvar bl.a.elevhem för vissa handikappade barn i . Landstingen och i vissa fallkommuner är huvudmän för särskolan. För vissa skolformer är emellertid statenhuvudman. Det gäller bl.a. specialskolan som är avsedd för barn som på grundav synskada, dövhet, hörselskada eller talskada inte kan gå i den vanligagrundskolan. Enligt skollagen skall hemkommun betala ersättning fill staten förkostnader för undervisning i specialskola. För både grundskola ochgymnasieskola gäller att kommun som tar emot en elev från en annan kommun harrätt fill interkommunal ersättning för kostnaderna för skolgången. Omkommunerna infe kommer överens kan regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer avgöra frågan. Statligt bidrag utgår bl.a. för kommunernas kostnaderför lärarlöner. Enligtförordningen (1984:75) om regional samverkan i fråga om undervisning förelever med handikapp är landet indelat i femplaneringsregioner. I varje region finns det en planeringsberedning som skallsamordna och planera insatserna så atf befintliga resurser utfnyffjas på bästasätt. Statsbidrag utgår fill undervisningsinsatser av dels regional, dels lokalart som kommuner genomför för elever med handikapp eller andra särskilda behovi och gymnasieskolan. Resurser från detta anslag går utöver vad somavsätts inom ramen för skolans ordinarie resurser. Nämndenför värdarfjänst är en statlig myndighet som dels av statliga medel betalar värdarfjänst åt svårt handikappade, som studerar vid universi tet, högskolor och folkhögskolor, dels leder verksamheten vid gymnasium. Antalet rörelsehindrade elever som börjat i gymnasiums första årskurs framgår av följande uppställning. " 1988/89: KU30 Därav boende i elevhush. Därav boende i elevhush. Därav boende i elevhush. Statligt bidrag har fram till utgången av utgåttför försöksverksamheten med omvårdnad och därmed sammanhängande åtgärder förde rörelsehindrade eleverna vid gymnasium via socialdepartementetsbudget. beslutade regeringen atf uppdra åt styrelsen förvårdarfjänst atf debitera berörda kommuner ochlandsting en avgift för omvårdnaden i huvudsaklig överensstämmelse med ettförslag från statens förhandlingsnämnd (SFN) i skrivelse . Dentotala boende- och vårdkostnaden för en elev vid gymnasium uppgårfill . SFN:s förslag innebar atf regeringen skulle debiteraberörda landsting och kommuner en preliminär avgift för omvårdnadskostnaden med40 % resp. . Enligt skrivelsen från nämnden hade full enighet uppnåtts iförhandlingar mellan nämnden. och Landstingsförbundetom atf staten skulle erhålla full kostnadstäckning för omvårdnads- ochhabiliteringsinsatserna vid gymnasium. Någon formell överenskommelsehade dock enligt nämnden inte kunnat träffas eftersom förbunden inte kunnatenas om hur kostnaderna skulle fördelas mellan kommuner och landsting.Förhandlingarna hade pågått . I skrivelser fill Landstingsförbundetoch framförde statssekreteraren i socialdepartementetatt def av formella skäl behövdes en bekräftelse på atf förbunden accepteradedet tilltänkta regeringsbeslutet om debitering. Från Landstingsförbundets sidaåtersändes ett förslag till regeringsbeslut med en påskrift om att förbundettagit del av det. Vidare antecknades att som också framgick avrecitskrivning-en hade någon överenskommelse inte träffats mellan förbundet ochSFN. Förbundet lämnade därför enligt påskriften ärendet åter utan eget ställningstagande.Från återsändes ett förslag till regeringsbeslut medanteckningen: "Haft del." Frågan om gymnasieutbildning för rörelsehindrade ungdomarbehandlades av arbetsgruppen för beredning av vissa frågor om omsorg av handikappade () som tillsattes . Arbetsgruppen avlämnade sin slutrapport. I rapporten framhölls atf det borde vara ett primärkommu nalt ansvar atf anordna bostad i elevhem för dessa elever och att svara för driften av elevhemmen. Mot bakgrund av aft antalet elever var litet borde elevhem planeras i samråd med planeringsberedningen. hade inte närmare diskuterat formerna för huvudmannaskap, organisation och finan siering av de aktuella elevhemmen men framhöll atf frågan om rörelsehindra- ' de eleversgymnasieutbildning och därmed sammanhängande boende och 1988/89:KU30omvårdnad var mycket angelägen. Frågan borde därför enligt arbetsgruppen gessärskild uppmärksamhet och få en snar lösning. Mot bakgrund bl.a. av atf det uttryckts oro överkonsekvenserna av regeringens beslut genomfördesocialstyrelsen en utredning för aft belysa omrörelsehindrade ungdomar förvägras gymnasieutbildning vid gymnasium.I framhölls att styrelsen ser detsom eft angeläget ansvar för statsmakterna att kunna garantera def fåtalungdomar det här rör sig om den specialanpassade undervisning och deboendeanordningar som behövs i detta sammanhang. I rapporten redovisades någrafall där det förekommit motstånd från vissa kommuners sida i fråga om ansvaretför omvårdnadskosfnader. 1 ett av dessa fall hade frågan blivit föremål förbiståndsprövning enligt 6 § socialtjänstlagen. I detta sammanhang skall nämnasatt i skrivelse till regeringen harframfört atf staten bör fa det ekonomiska ansvaret för de rörelsehindradegymnasieeleverna. fick genomtilläggsdirektiv i uppdrag att utreda och lämna förslag i vissa frågor somgäller gymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar och klargöravilka hinder som finns för aft ungdomarna skall kunna påbörja och fillgodogörasig utbildningen. Utredningen skall med utgångspunkt i det kommunala ansvaretpröva hur hindren kan undanröjas och hur ungdomarna kan tillförsäkrasgymnasieutbildning på samma nivå som andra ungdomar. Möjligheterna att inrättaspeciellt anpassad gymnasieutbildning i kombinafion med sociala omvårdnadsinsatseroch habilifering skall särskilt prövas. Av direktiven framgår dessutom aftdessa frågor skall utredas med förfur. Enligt utredningens bedömningar bör ettbetänkande i denna fråga kunna avlämnas . Alltsedan år 1980 har regeringen ibudgetpropositionerna informerat om atf SFN hade statens uppdrag att förhandlaom överförande av omvårdnads- och habiliferingsansvaret för eleverna vidSkärholmens gymnasium till . har inte gjort någon erinranbeträffande dessa upplysningar. I def av godkända betänkandet SoU 1986/87:18 medanledning av bl.a. budgetpropositionen 1986/87 anförde socialutskottetföljande. Enligt utskottefs uppfattning åvilar def ekonomiskaansvaret för omvårdnaden om de rörelsehindrade barnen under derasgymnasieskolgång principiellt vederbörande primär- och landstingskommuner.Staten måste emellertid vara beredd att svara för aft den begränsade grupp dethär är fråga om verkligen kan erbjudas en fungerande gymnasieskolgång. De avdessa ungdomar som vill studera vidare måste dä garanteras den omvårdnad som ären förutsättning för att de skall kunna fullfölja sina studier. Deras möjligheterfår infe vara beroende av hemortskommun. Statens ansvar för dessa ungdomarsmöjligheter fill gymnasiestudier bör slås fast. hänvisat till de pågående förhandlingarna mellan SFN1988/89:KU30 och kommun-och landsfingsförbunden underströk utskottet aftförhandlingarna därför borde bedrivas med inriktning på att frågan måstebringas fill en skyndsam lösning. I avvaktan härpå hade utskottet ingenerinran.mot att berörda kommuner debiterades en preliminär avgift i enlighetmed vad som anförts i budgetpropositionen. I denna del av betänkandet anfördesslutligen atf vad utskottet uttalat om statens ansvar för dessa ungdomarsgymnasiestudier borde som sin mening ge regeringen fill känna. Vidare uttalades i betänkandet att ufskottet som en följdav det principiella ställningstagandet inte ansåg def befogat att anslåytterligare medel för omvårdnad av vissa gymnasieelever. För den händelsestaten för att trygga elevernas skolgång tillfälligt måste bidra ekonomiskttill deras omvårdnad fanns enligt utskottet utrymme för detta inom förslagsanslaget.Utskottet tillstyrkte den föreslagna medelsanvisningen under anslagsposten G 4.Kostnader för viss utbildning av handikappade m.m. I samband med behandlingen av budgetproposifion idenna del hänvisade socialutskottet fill detta uttalande (SoU 1987/88:20 s.15). , som noterade att förhandlingarna mellan SFN ochkommun-och landstingsförbunden ännu infe avslutats, vidhöll sittställningstagande att det principiella ekonomiska ansvaret åvilade vederbörandeprimär- och landstingskommuner. Utskottet hänvisade vidare till aft fråganockså skulle behandlas av den av regeringen tillsatta arbetsgruppen förberedning av vissa frågor om handikappade och förutsatte aft frågan bringadestill en snar lösning. Frågandebatterades i (RD 1988/89:39). har (SoU 1988/89:19) isamband med behandlingen av budgetproposition i denna del konstateratatf frågan om ansvaret för gymnasieutbildningen för svårt rörelsehindradeungdomar med förfur behandlas av kommittén om samhällets stöd fill människormed funktionshinder (handikapputredningen). Utskottet ansåg aft kommitténsarbete borde avvaktas innan överväger något inifiafiv i frågan. Ifråga om medelsanvisningen hade socialutskottet inte någon erinran motbudgetpropositionens förslag. I en reservation (c, vpk och mp) framfördes atfsocialutskottet i stället borde ha uttalat följande. En betydligt mindre andel av de svårt rörelsehindradeungdomarna än av andra ungdomar genomgår gymnasieutbildning. Ett ay skälen filldetta är atf små kommuner finner det betungande att betala för de boende- ochvårdkostnader som uppkommer, ca . per elev och år, vid Skärholmensgymnasium. Staten bör ha ansvaret för de svårt rörelsehindrade ungdomarnasgymnasiestudier. Vad utskottet nu anfört bör ges regeringen till känna. Detuttalande ställt sig bakom innebär visserligen att detekonomiska ansvaret för omvårdnaden om de rörelsehindrade ungdomarna rentprincipiellt skall anses åvila vederbörande primär- och landstings- kommuner.Emellertid framhålls dessutom i uttalandet atf elevernas möj- 1988/89:KU30lighefer infe får vara beroende av hemortskommun och atf statens ansvar fördenna begränsade grupp ungdomar bör slås fast. Sedan detta uttalande gjordes har frågan inte kunnatlösas. I stället har framfört att defvill återföra till staten def ekonomiska ansvar som principiellt har åtagit sig. Dessutom har socialstyrelsensett det som ett angeläget ansvar för statsmakterna atf kunna garanteraungdomarna den undervisning och det boende som behövs. Av socialstyrelsensrapport framgår att regeringens beslut om kosfnadsdebitering i något fall fåttolyckliga konsekvenser, genom aft frågan fått lösas inom ramen för socialtbistånd. Def har också förts fram uppgifter om aft enskilda elever i flera fallblivit föremål för allmän diskussion inom kommunen och att rörelsehindradeelever utsatts för övertalning för att i första hand förmås acceptera engymnasieutbildning pä hemorten. En anledning fill dessa konsekvenser ärsjälvfallet aft beslutet fattades utan aft kostnadsfördelningen i sin helhet varförankrad hos de båda kommunförbunden. Av de ovan redovisade förhållandena framgår enligtutskottets mening att det krav ställt i fråga om ansvar för berördaungdomars gymnasiestudier inte uppfyllts på ett fillfredsställande sätt. Defborde således ha vidtagits mer kraftfulla åtgärder från ansvarigt håll för attbringa frågan fill en skyndsam lösning. Resultatet av den i det föregående redovisade granskningenav statsrådens tjänsteutövningoch regeringsärendenas handläggning samt regeringens skrivelse 1988/89:75 med redogörelse för behandlingen av skrivelserfill regeringen får utskottet härmed för Närvarande: (), (), CatarinaRönnung (s), (), (), Berfil Fiskesjö (c),(), Hans Nyhage (m), (), (), TorgnyLarsson (s), (), (), (),(vpk), Hans Leghammar (mp), och (). 7 1988/89. Vidbehandlingen av punkt 11 - krigsmaterielexport - har 1988/89:KU30 (fp)ersatt ; punkt 13 - utlänningsärenden - har () ersatt och (vpk) ersatt Bo ;punkt 14 - jämsfälldhefsfrågor - har () ersatt YlvaAnnerstedt; punkt 17 - utbyggnaden av väg E 6 - har . (fp) ersatt och (vpk) ersattBo Hammar. Telefonavlyssningen av (punkt 12) (), (), Berfil Fiskesjö(c), Hans Nyhage (m), (), (), BengtKindbom (c) och Hans Leghammar (mp) anser aft den del av utskottets yttrandesom pä s. 42 börjar med "Rätten för" och på s. 43 slutar med"detta beslut" bort ha följande lydelse: Reglerna i regeringsformen ger ett särskilt skydd mothemlig telefonavlyssning. De lagbestämmelser som i övrigt finns på dettaområde är av särskilt restriktiv natur. För hemlig telefonavlyssning gällersåledes i allmänhet att domstol skall pröva frågan och att beslutenovillkorligen skall begränsas i tiden. De särskilda lagar som gäller pä dettaområde har dessutom begränsad giltighetstid. Regelsystemet ger således klartuttryck för aft största möjliga försiktighet skall iakttas när det gällersådana ingrepp i den enskildes personliga integritet som det här är fråga om.Om en avsikt med en lagbestämmelse varit atf den skall innefatta en befogenhetatt besluta om hemlig avlyssning bör def mot denna bakgrund kunna förutsättasatt detta klart uttryckts i bestämmelsen. Med hänsyn till skyddet för denenskildes personliga integritet måste också tolkningen av en oklar bestämmelsevara särskilt restriktiv när det är fråga om tvångsmedel. Rätten för en intagen att föra telefonsamtal, möjlighetenatt vägra honom denna rätt samt utrymmet för telefonavlyssning med den intagnesvetskap regleras i 30 § kriminalvårdslagen. Enligt 31 S kan regeringen förvisst fall förordna om avvikelse från bestämmelserna i bl.a. 30 § om det ärpåkallat med hänsyn fill rikefs säkerhet. Såsom paragrafen är utformadutesluter den i och för sig infe en befogenhet aft förordna om hemligtelefonavlyssning. Förarbetena till bestämmelsen ger emellerfid infe stöd fören sådan tolkning. Enligt dessa avses med bestämmelsen närmast en befogenhetatt företa åtgärder för att hindra avslöjandet av miltära hemligheter. Det ärsåledes fråga om aft i vissa fall ge utrymme för att begränsa möjligheten fören intagen att tala i telefon och lämna ut uppgifter. Syftet med bestämmelsenhar uppenbarligen infe varit atf den skulle tillämpas i spaningssyfte. Förhemlig telefonavlyssning i spaningssyfte finns för övrigt andra bestämmelser.Ej heller ger bestämmelsen något utrymme för att tolka in en möjlighet tilltelefonavlyssning för atf förebygga brott, annat än om militära hemligheteravslöjas. För hemlig telefonavlyssning i brottsförebyggande syfte finns ocksåsärskilda bestämmelser i den s.k. spaningslagen. Mot denangivna bakgrunden kan det infe anses försvarligt aft i 31 § kriminalvårdslagentolka in en befogenhet att besluta om hemlig telefonav- 1988/89:KU30lyssning. Regeringens beslut om telefonavlyssning av Baresic har således enligtutskottets mening inneburit en alltför extensiv tillämpning av bestämmelsen. Utskottet vill tillägga aft beslutet om telefonavlyssningav Baresic skiljer sig från den fidigare fillämpningen av bestämmelsen. I debåda tidigare fallen var det fråga om sådana omständigheter som förutsattes iförarbetena. Med hänvisning till det anförda anser utskottet attregeringen genom beslutet om hemlig telefonavlyssning av Baresic överskriditden befogenhet som 31 § kriminalvårdslagen ger. Def framstår dessutom somanmärkningsvärt atf beslutet fattades utan kunskap om aft det skulle komma atfberöra andra helt utomstående personer. Beslutet fattades kort efter mordet på . Enligtufskottet var def i denna extraordinära situation i viss mån förståeligt attregeringen sökte olika vägar i syfte att hindra våldsdåd. Def är emellerfidäven i sådana situationer särskilt angeläget aft lagarna inte åsidosätts.Utskottet anser sig därför vilja påtala def felaktiga i regeringens beslut. Regeringens kontakter med den S.k. EbbeCarlsson-affären -kontakter med (punkt 12) (), (), (), Hans Nyhage (m), (), (), BengtKindbom (c) och Hans Leghammar (mp) anser aft den del av utskottets yttrandesom på s. 49 börjar med "Vid den" och på s. 50 slutar med"" bort ha följande lydelse: Utskottet vill först framhålla atf ett statsråd självfallethar rätt atf motta upplysningar från en privatperson, även i ett ärende som ärföremål för myndigheternas handläggning. Det anmärkningsvärda med Anna-GretaLeijons kontakter med är emellertid enligt utskottets uppfattningderas omfattning och intensitet. Det är enligt utskottets uppfattning rimligt attjusfitieministern efter hänvändelse från en fidigare regeringsledamot ochnuvarande svensk ambassadör tog emot en person som ansåg sig ha vikfigauppgifter atf lämna rörande mordet pä landets statsminister. Efter aft halyssnat på denna information hade emellertid det riktiga i denna situationvarit atf hänvisa fill pågående säpoutredning och behöriga myndigheter, iförsta hand då till förundersökningsledningen. I stället fortsatte Anna-GretaLeijon att sammanträffa med . Kulmen i denna utveckling nåddesden då hon utan att samråda med regeringskolleger eller myndigheterutfärdade eft olagligt rekommendationsbrev åt . Till denna frågaåterkommer utskottet i det följande. Några omständigheter i kontakter medEbbe bör enligt utskottet särskilt uppmärksammas. För det förstainsåg hon -och det har hon själv medgeff vid utfrågningarna - atf hemligauppgifter lämnats ut fill . Hon borde ha reagerat genom att ta uppdenna sak med rikspolischefen. För def andra borde hon, när hon fick reda påaft EbbeCarlssons verksamhet och delar av polisens verksamhet i sammanhang- 1988/89:KU30 et finansierades med privata pengar, ha förklarat för honom ochför rikspolischefen att privatfinansierad polisverksamhet inte får förekomma.Det är uppenbart att privata pengar har haft betydelse vid t.ex.anskaffningen av avlyssningsufrustning. Vid den fortsatta granskningen har framkommit vissa nyauppgifter fått vid sina kontakter med undervåren 1988. Hon har själv uppgett att hon erhållit uppgifter som enligt EbbeCarlsson härrörde från avlyssning med dold mikrofon. Enligt ufskottet borde Anna-GretaLeijon ha vidtagit mera bestämda åtgärder för aft försäkra sig om aftpåståendena om aft polisen utnyttjade olagliga spaningsmetoder blevkontrollerade av behöriga myndigheter. Hon borde också tillsett att dennainformation nått förundersökningsledaren i mordutredningen. har också informerat omatt det hos säkerhetspolisen fanns vissa uppgifter från 197()-talet omkabinettssekreterare , samt att säkerhetspolisen hade ettfortlöpande och mera allmänt intresse för . Enligt utskottet bordeAnna-Greta fört dessa uppgifter vidare i regeringen, i förstahand borde hon ha informerat stats- och utrikesministrarna. Sammanfattningsvis anser utskottet att det allvarliga meddet stöd gav är att hans teorier och verksamhetbland berörda myndigheter uppfattades som sanktionerade av justitieministern.Härigenom kom hon att på ett obehörigt sätt påverka myndigheternas handlande.För detta förtjänar hon enligt utskottets uppfiittning kritik. Regeringens kontakter med den s.k. EbbeCarlsson-affären - kontakter med (punkt 12) (vpk) anser aft den del av utskottets yttrandesom på s. 49 börjar med "Vid den" och på s. 50 slutar med"" bort ha följande lydelse: Utskottet vill först framhålla att ett statsrådsjälvfiillet har rått att motta upplysningar från en privatperson, även i ettärende som år föremål för myndigheternas handläggning. Def är enligt utskottet rimligt att jusfifieministernefter hänvändelse från en fidigare regeringsledamot och nuvarande svenskambassadör tog emot en person som ansåg sig ha vikfiga uppgifter att lämnarörande mordet på landets statsminister. Efter att ha lyssnat på dennainformation borde , emellertid det riktiga i denna situafion ha varit atthänvisa till behöriga myndigheter, i första hand då förundersökningsledningen.I stället fortsatte aft sammanträffa med i denna utveckling nåddes då hon utan att samråda medregeringskolleger eller myndigheter utfärdade ett rekommendationsbrev varsinnehåll stod i strid med gällande lagsfiftning. Till denna fråga återkommerutskottet i def följande. Några omständigheter i kontakter medEbbe bör enligt utskottet särskilt uppmärksammas. För det förstainsåg hon - och dethar hon själv uppgett vid utfrågningarna - aft hemliga uppgifter 1988/89:KU30lämnats ut till . Hon borde ha reagerat genom att ta upp denna sakmed rikspolischefen. För det andra borde hon, när hon fick reda på att EbbeCarlssons verksamhet och delar av polisens verksamhet i sammanhangetfinansierades med privata pengar, ha gjort klart för honom och förrikspolischefen att privatfinansierad polisverksamhet inte får förekomma. Defär uppenbart atf privata pengar har haft betydelse vid t.ex.anskaffningen av avlyssningsufrustning. Vid den fortsatta granskningen har framkommit vissa nyauppgifter om den information fått vid sina kontakter med EbbeCarlsson . har själv uppgeff att hon erhållituppgifter som enligt härrörde från avlyssning med dold mikrofon.Enligt utskottet är det värt atf notera att inte fått sådanaupplysningar aft hon haft anledning misstänka att denna typ av avlyssninganvänts i mordutredningen. Hon har endast tagit del av ett par obekräftadeuppgifter som påstods härröra från buggning, som skulle ha förekommit vid fidenför mordet. Enligt utskottet har genom att kontaktaNils gjort vad på henne ankom för att kontrollera de obekräftadepåståendena. Def finns därför ingen anledning att rikta kritik mot henne idenna del. har också informerat omatt det hos säkerhetspolisen fanns vissa uppgifter omkabinettssekreterare , samt att säkerhetspolisen haft eftfortlöpande och mera allmänt intresse för . har uppgettatt hon befraktade de specifika uppgifterna som rent skvaller och att hon fåttuppfattningen att de härrörde ur personalkontrollen. Några uppgifter som kundetyda på atf säkerhetspolisens intresse för hade något sammanhang medmordutredningen, eller på atf det skulle finnas planer på hemlig avlyssningriktad mot , har hon över huvud taget inte nåtts av. Den informafion honhar fått har hon sett som exempel på aft det i personalkontrollen kan finnasuppgifter som borde rensas bort. Utskottet anser inte aft det kan läggas last att hon infe på grundval av den information hon erhållit vidtogytterligare åtgärder eller förde informationen vidare i statsrådskretsen. Sammanfatfningvis anser utskottet att det allvarliga meddef stöd gav är atf hans teorier och verksamhetbland berörda myndigheter uppfattades som sanktionerade av justitieministern.Härigenom kom hon att på ett obehörigt sätt påverka myndigheternas handlande.För detta förtjänar hon enligt utskottets uppfattning kritik. Regeringens kontakter med den S.k. EbbeCarlsson-affären -statsministerns kontakt med (punkt 12) (), (), (), Hans Nyhage (m), (), () och BengtKindbom (c) anser att den del av utskottets yftrande som på s. 50 börjar med"Utfrägning- arnahar" och slutar med "till betänkandet" bort ha följande lydelse: 1988/89:KU30