bet · GC01SoU9 · 1988-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlas förslagen i proposition 1988/89:5Ny smittskyddslag m.m. jämte de motioner som väckts med anledning av propositionen. Utskottet tillstyrker i betänkandet regeringens förslagtill ny smittskyddslag med viss ändring. Vidare tillstyrker utskottetförslagen till lag om undersökning beträffande HlV-smitta i brottmål och omändring i sekretesslagen. I betänkandet behandlas en motion (fp) vari yrkas attsjukdomenulcus molle skall inkluderas bland de smittsamma sjukdomar sombetraktas som samhällsfarliga. Utskottet uttalar att det finns skäl attupprätthålla kontrollen över sjukdomens utbredning. Med anledning av motionenföreslår utskottet att ulcus molle mjuk schanker förs in i bilagan tilllagen bland andra anmälningpliktiga sjukdomar än samhällsfarliga. Övriga motionsyrkanden avstyrks, däribland ettmotionsyrkande (vpk) om införande av fullständig anonymitet vid HlV-test, dvs.även sedan en person konstaterats vara smittad. Utskottet vidhålleruppfattningen att en fullständig anonymitet vid HlV-test skulle rubba grundernaför smittskyddslagens tillämpning. Enligt utskottets uppfattning skulle detbli mycket svårt att försvara en lagstiftning som innehåller möjligheter tillibland synnerligen ingripande tvångsåtgärder, om samhället ger patientermöjlighet att vara anonyma även efter ett positivt test och därigenom undandrasig lagens åtgärder. Utskottets fp- och vpk-ledamöter reserverar sig tillförmån för motionsyrkandet. Utskottets m-ledamöter reserverar sig till förmån förmotionsyrkanden (m) om att tvångsisolering skall kunna ske även vid ickelandstingskommunala sjukhus, att vård och behandling hos privatpraktiserandeläkare skall vara kostnadsfri, att staten skall ha ett särskilt ekonomiskt ansvarför smittskyddet samt att en översyn skajl göras av . Mot beslutet att en tvångsisolerad har rätt att när somhelst begära att tvångsisoleringen skall upphöra reserverar sig utskottetsc-ledamöter. Samma ledamöter reserverar sig även till förmän för ettmotionsyrkande (c) om en uppföljning och utvärdering av resursfrågorna ianslutning till den nya smittskyddslagen. Utskottetsvpk-ledamot reserverar sig slutligen till förmån för ett yrkande 1 1988/89. (vpk) attden totala kostnaden för smittskyddet inom landstingen skall täck- 1988/89:SoU9 as av statsbidrag. I proposition 1988/89:5 hemställer regeringen() att antar de av lagrådet granskade förslagentill 1. smittskyddslag, 2. lag omundersökning beträffande HIV-smitta i brottmål, 3. lag omändring i sekretesslagen (1980:100) med vidtagna ändringar. Lagförslagen fogastill betänkandet som bilaga 1. 1988/89:So5 av () vari yrkas attriksdagen beslutar att ulcus molle inkluderas bland de smittsamma sjukdomarsom skall betraktas som samhällsfarliga. ' 1988/89:So6 av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. att hos regeringen begär förslag som germöjlighet till anony mitet även vid positivt HIV-test, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna att den totala kostnaden för smittskyddet inom landstingen skall täckas av statsbidrag. 1988/89:So7 av m.fl. (m) vari yrkas 1.att riksdagenbeslutar anta följande lydelse av 38 § i det till propositionen fogadeförslaget till smittskyddslag: 38 § Länsrätten skall för smittspridning.Tvångsisolering skall ske på sjukhus., 2.att riksdagenbeslutar anta följande lydelse av 63 § i det till propositionen fogadeförslaget till smittskyddslag: 63 § All undersökning, vård och behandling sombehövs från smittskyddssynpunkt vid en samhällsfarlig sjukdom skall vara gratisför patienten om åtgärderna utförs inom den landstingskommunala hälso- ochsjukvården eller av en privat verksam läkare, om denne är ansluten tillsjukförsäkringen enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.De läkemedel förpatienten. Bestämmelserna i allmän försäkring., 3.att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statensansvar för ekonomiskt stöd till särskilt utsatta landsting och kommuner närsamhällsfarliga sjukdomar med explosivt spridningsförlopp uppträder, 4.att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet aven översyn av mot bakgrund av att smittskyddslagen inte kommer attinnehålla några straffbestämmelser. 1988/89:So8 av m.fl. (mp) vari yrkas 1. att beslutar att de samhällsfarligasjukdomarna skall uppräknas i lagtexten. 2.att riksdagenbeslutar att "samhällsfarlig sjukdom" skall kunna tas bort 1988/89 :SoU9 från listan om sjukdomen ändrar karaktär till det bättre, 3.att riksdagenbeslutar att den smittade inte skall ha någon absolut skyldighet att på egetinitiativ söka läkare om han tror att han lider av en samhällsfarlig sjukdomutan först efter anmodan av smittskyddsläkare, 4.att riksdagenbeslutar att ingen skall kunna tvångsisoleras utan beslut av domstol, 5.att riksdagenbeslutar att beslut om förlängd tvångsisolering skall kunna överklagas tilllänsrätten, 6.att riksdagenbeslutar att smittspärning skall kunna ske med största möjliga hänsyn till deinblandades integritet. l988/89:So9 av () vari yrkas ättriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omansvarsfördelningen mellan smittskyddsläkare och MHN med avseende på LL 21 §och nya smittskyddslagens 9 §. l988/89:Sol0 av m.fl. (c) vari yrkas 1.att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om uppföljningoch utvärdering av resursfrågorna i anslutning till smittskyddslagen, 2.att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffandesmittskyddsläkarens möjlighet att få tillgång till adekvat information fört.ex. 3.att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet avsamordning av informationsarbetet kring smittspridning och smittskydd på dencentrala nivån samt centralt lokalt, 4.att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffandetillämpningen av bestämmelserna om tvångsisolerads rätt att begära atttvångsisoleringen skall upphöra, 5.att riksdagenbeslutar att ändra 45 § i den nya smittskyddslagen i enlighet med vad somanförts i motionen. 1 propositionen föreslås att smittskyddslagersätts av en ny smittskyddslag, som i princip skall omfatta alla smittsammasjukdomar som sprids bland människor. De flesta bestämmelserna gäller dockendast de allvarliga smittsamma sjukdomarna, vilka i lagen benämnssamhällsfarliga sjukdomar. Bland dessa finns både sjukdomar som är sexuelltöverförbara och sjukdomar som sprids på annat sätt. Den hittillsvarandegenerella särregleringen för de veneriska sjukdomarna försvinner således.Anmälan skall göras till ansvariga myndigheter när det inträffar ett fall avsmitta i en samhällsfarlig sjukdom eller i en annan särskilt angiven sjukdom.Sjukdomar som skall anmälas kallas anmälningspliktiga sjukdomar. Vilka smittsammasjukdomar som skall anses vara samhällsfarliga samt vilka ytterliga- resjukdomar som bör vara anmäJningspliktiga, anges i en bilaga till smitt- 1988/89:SoU9skyddslagen. Det blir således som beslutar om lagens tillämplighetpå varje sådan sjukdom vid vilken bl.a. tvångsåtgärder kan komma atttillgripas. När det gäller ansvarsfördelningen inom smittskyddetföreslås att landstingskommunen och kommunerna skall dela på ansvaret på detsättet att landstingskommunen svarar för de personinriktade åtgärderna, medankommunen svarar för de objektinriktade åtgärderna. Inom landstingskommunen skall en särskild myndighet,smittskyddsläkaren, leda smittskyddet. Smittskyddsläkaren har förebyggande,samordnande och övervakande uppgifter samt rena myndighetsuppgifter. För den enskilde gäller att var och en som har anledninganta att han har smittats av en samhällsfarlig sjukdom är skyldig att utandröjsmål söka läkare för provtagning och annan undersökning. Han är vidareskyldig att följa de förhållningsregler som läkare meddelar honom. Om någon harsmittats av en samhällsfarlig sjukdom skall han också lämna läkare de uppgifterdenne kan behöva för att kunna företa smittspärning. Varje läkare som har kompetens för uppgiften och inte ärförhindrad att utföra den, är skyldig att undersöka och behandla patienter vidsamhällsfarlig sjukdom. Om en läkare konstaterar att någon har smittats av en an-mälningspliktigsjukdom skall han anmäla detta till' smittskyddsläkaren och statensbakteriologiska laboratorium samt beträffande vissa sjukdomar även till miljö-och hälsoskyddsnämnden. Undersöknings- och behandlingsskyldigheten gäller dockinte en privat verksam läkare som inte är ansluten till sjukförsäkringen enligtlagen om allmän försäkring. Den föreslagna lagen innehåller också bestämmelser omtvångsåtgärder, nämligen tvångsundersökning, tillfälligt omhähdertagande ochtvångsisolering. Tvångsbehandling får däremot inte förekomma. Någon särskild straffbestämmelse för den som spridersmitta finns inte i den nya lagen. Socialstyrelsenskall svara för tillsynen över smittskyddet i landet. Den nyalagen föreslås träda i kraft den . 1 propositionen föreslås dessutom en ny låg omundersökning beträffande HIV-smitta i brottmål. I lagen stadgas att den somblivit utsatt för ett brott, varigenom HIV-smitta kan ha överförts, skall kunnafå till stånd en undersökning av den som är skäligen misstänkt för brottet föratt utröna om denne är smittad av HIV. I första hand skall möjlighet tillsådan undersökning finnas vid sexualbrott. Undersökning skall emellertid ävenkunna ske vid andra brott, om det på grund av särskilda omständigheter kanbefaras att infektion av HIV har överförts genom brottet. Slutligen föreslås i propositionen en konsekvensändring isekretesslagen ' med anledning av att underrättelseskyldighet till målsägandenföreskrivs i lagen om undersökning beträffande HIV-smitta i brottmål. I motion So8 av m.fl. (mp) hemställs attriksdagen beslutar att de samhällsfarliga sjukdomarna uppräknas i lagtexten(yrkande I)och att "samhällsfarligsjukdom" skall kunna tas bort från listan om sjukdomen 1988/89:SoU9ändrar karaktär till det bättre (yrkande 2). Motionärerna vill att de samhällsfarligasjukdomarna skall uppräknas i lagtexten eftersom tvångsåtgärder kan tillgripasmot den enskilde, och då skall ha beslutat vid vilken sjukdom dettakan bli aktuellt. Enligt den nu gällande smittskyddslagen (1968:231)bestämmer regeringen vilka sjukdomar som skall hänföras till allmänfarliga sjukdomar och vene riska sjukdomar. 1 propositionen framhålls (s. 35 f.) att en smittskyddslag med nödvändighet måste tillhandahålla medel som kan innebära inträng i de enskilda människornas personliga förhållanden och att i enstaka fall detta kan leda till långtgående ingrepp i den enskildes integritet. Enligt departementschefens mening är det av rättssäkerhetsskäl av stor vikt att lagens tillämplighet beträffande en viss sjukdom inte kan ifrågasättas, och därför föreslås i propositionen att de smittsamma sjukdomar som skall betraktas som samhällsfarliga anges genom en uppräkning i lagen. Prak tiskt har detta lösts genom att uppräkningen fogats som en bilaga till lagen. Utskottet delar uppfattningen att tillämpligheten av en tvångslagstiftning måste vara oantastlig ur rättssäkerhetssynpunkt. Det är därför en stor fördel . att lagenstillämplighet på varje sådan sjukdom vid vilken tvångsåtgärder kan komma att tillgripas har prövats av . Det är mot denna bak- , grundockså naturligt att tar ställning till frågan om en sjukdom inte längre skall anses samhällsfarlig eller anmälningspliktig. Utskottet till styrker således propositionens förslag i denna del. Motion So8 (mp) är genom propositionens förslag tillgodosedd i behandlade delar (yrkandena 1 och 2) och avstyrks. . . I motion So5 av () hemställs attulcus molle inkluderas bland de smittsamma sjukdomar sorri skall betraktas somsamhällsfarliga. Ulcus molle mjuk schanker hänförs enligt 6 § nugällande smittskyddskungörelse (1968:234) till de veneriska sjukdomarna och ärsåledes även anmälningspliktig. I det behandlade förslaget till nysmittskyddslag finns sjukdomen inte längre med vare sig bland desamhällsfarliga sjukdomarna eller bland andra anmälningspliktiga sjukdomar. Sjukdomen ulcus molle är sällsynt i . Den kanenligt vad utskottet inhämtat inte anses utgöra ett så allvarligt hot motbefolkningens' hälsotillstånd att den bör betecknas som samhällsfarlig. mening finns däremot skäl att upprätthålla kontrollen över sjukdomensutbredning. Denna bör därför föras in under 2.1 i bilagan till lagförslagetbland andra anmälningspliktiga sjukdomar än samhällsfarliga. Utskottet förordarsålunda med anledning av motion So5 (fp) att bilagan till lagförslaget ges denlydelse som framgår av bilaga 2 till betänkandet. Ansvaret för smittskyddet ' 1 motion So9 av ()yrkas attriksdagen ger regeringen till känna vad som anförts om ansvarsfördelningen mellansmittskyddslä- käre ochmiljö- och hälsoskyddsnämnd med avseende på livsmedelslagen 1988/89:SoU921 § och nya smittskyddslagens 9 §. Motionären anför att i lagförslagets 9 § sägs att miljö-och hälsoskyddsnämnderna skall vidta åtgärder för att undvika smittspridningbl.a. Här uppstår enligt motionären sannolikt ett problem, omen person i livsmedelsbranschen konstateras lida av en mag-tarmbundenallmänfarlig sjukdom, vars smittämne kan antas göra livsmedel otjänligt.Miljö-och hälsoskyddsnämnden kan enligt livsmedelslagens (LL) 21 § förbjuda enperson, som har eller kan antas ha sjukdom som kan göra livsmedel otjänligtsom människoföda, att vara i arbete. Enligt förslaget till ny smittskyddslagskall smittskyddsläkaren bestämma om vederbörande skall gå i arbete eller ej.Enligt motionärens mening är ansvarsfördelningen på denna punkt oklar i denföreslagna lagen, och det vore önskvärt om det av den nya lagen klart framgickvems beslut som skall gälla. Ansvaret för smittskyddet skall enligt propositionen delasmellan landstingskommunen och kommunerna pä det sättet att landstingskommunensvarar för de personinriktade åtgärderna medan kommunen svarar för deobjektinriktade åtgärderna. Kommunernas miljö-och hälsoskyddsnämnder skallsåledes vidta åtgärder vid smittspridning från livsmedel, vattentäkter,avloppsvatten, ventilationsanläggningar och liknande smittkällor samt i vissafall från djur. Nämnden måste i detta sammanhang bedriva den smittspärning somär nödvändig för att kunna finna den aktuella smittkällan. Det av motionären berörda problemet har uppmärksammats ipropositionen, och departementschefen uttalar med anledning härav att det ärotillfredsställande att situationer kan uppkomma då två olika organ, vilkabåda har uppgifter inom smittskyddet, i ett enskilt fall av smitta kan ha olikauppfattningar om behovet av att avstänga en person från arbete och att sådanasituationer så långt möjligt bör förebyggas. Departementschefen fortsätter (s.41): Genom att miljö- och hälsoskyddsnämnderna även framgentskall vidta åtgärder mot smittkällor i miljön finns det ett generellt behov avatt samordna nämndens och främst smittskyddsläkarens verksamhet. Mot denna bakgrundföreslår jag att miljö- och hälsoskyddsnämnden regelmässigt skall informerasmittskyddsläkaren om iakttagelser som kan vara av betydelse för hansverksamhet och samråda med honom inför beslut och andra viktigare åtgärder somberör smittskyddet. På detta sätt anser jag att förutsättningarna förbättrasför ett harmoniskt och nära sarnarbete mellan nämnden och smittskyddsläkaren. Utskottet delar motionärens uppfattning att det ärolyckligt om lagstiftningen på smitt- och hälsoskyddsområdena är utformad påett sådant sätt, att det kan uppstå konkurrens om vilka bestämmelser som skalltillämpas. Utskottet konstaterar, att det inte är uteslutet att det i någotfall kan uppstå problem i de situationer motionären angivit. Som framgår av detovan redovisade har frågan om ansvarsfördelning och samarbete mellansmittskyddsläkaren och miljö-och hälsoskyddsnämnden också behandlats ipropositionen. För att verksamheten skall bedrivas på bästa sätt föreslässåledes att miljö-ochhälsoskyddsnämnden regelmässigt skall informera smittskydds- 1988/89:SoU9 läkarenom iakttagelser som kan vara av betydelse för hans verksamhet och samråda medhonom inför beslut och andra viktigare åtgärder som berör smittskyddet.Utskottet delar departementschefens uppfattning att förutsättningarna för ettharmoniskt och nära samarbete mellan nämnden och smittskyddsläkaren härigenomhar givits. Utskottet förutsätter att också smittskyddsläkaren vid behov lämnarmiljö- och hälsoskyddsnämnderna den information nämnderna kan behöva. mening föreligger mot bakgrund av det ovan redovisade inget behovav något uttalande från i denna fråga. Motion So9 (fp) avstyrks. 1 motion SoIO av m.fl. (c) anförs att för attsmittskyddsläkaren effektivt skall kunna fullgöra sin uppgift är det viktigtatt denne får tillgång till adekvat information för t.ex.smittspärning..Motionärerna framhåller att när det gäller sexuellt överfördasjukdomar är uppgiftslämnandet i normalfallet begränsat därför att uppgifternabedöms som känsliga. Enligt motionärernas mening är det viktigt att riksdagentydliggör att smittskyddsläkaren på egen begäran också har rätt att ta del avsamtliga uppgifter, som han bedömer vara nödvändiga för smittskyddsarbetet(yrkande 2). I propositionen anförs (s. 44) attsmittskyddsorganisationen i landstingskommunen skall utformas så att det ivarje jandstingskommun skall finnas en smittskyddsläkare som under hälso- ochsjukvårdsnämnden planerar, organiserar och leder smittskyddet ilandstingsområdet. Smittskyddsläkaren skall verka för samordning ochlikformighet av smittskyddet inom landstingsområdet samt fortlöpande följasmittskyddssituationen i landstingskommunen. Han skall också verka för attförebyggande åtgärder vidtas för att hindra eller begränsa att smittsammasjukdomar sprids. Han skall biträda miljö- och hälsoskyddsnämnderna, läkare ochandra som är verksamma inom smittskyddet i deras smittskyddsarbete. Vidareskall han svara för samverkan med miljö- och hälsoskyddsnämnderna samt medbehandlande läkare och andra som bedriver verksamhet av betydelse för smittskyddet.Han skall lämna allmänheten råd och upplysningar i smittskyddsfrågor samt ierforderlig omfattning undervisa berörd hälso- och sjukvårdspersonal ochhälsoskyddspersonal i sådana frågor. Han skall ha rätt att besluta omtvångsåtgärder mot enskilda. 1 propositionen föreslås vidare att smittskyddsläkarenskall få rätt att få upplysningar från och få del av uppgifter i handlingar hosmiljö- och hälsoskyddsnämnder samt hos läkare och andra som är verksamma inomhälso-och sjukvärden, om han i ett enskilt fall begär det och behöver det föratt kunna fullgöra sina uppgifter enligt lagen och föreskrifter som meddelatsmed stöd av lagen (8 §). Om någon skulle vägra att lämna smittskyddsläkaren deupplysningar eller handlingar som han begärt, kan han vända sig tillsocialstyrelsen som tillsynsmyndighet för att få rättelse. Genom sina uppgifterblir smittskydds- läkarenatt betrakta som en myndighet, skild från landstingskommunens 1988/89:SoU9hälso- och sjukvårdsverksamhet. Liksom enligt gällande smittskyddslag skall varje läkaresom konstaterar , att någon har smittats av en smittsam sjukdom, som hänförtstill de anmäl: ningspliktiga sjukdomarna, anmäla detta till smittskyddsläkaren.När anmälan avser en sexuellt överförbar sjukdom skall den, som framgår av 21§i lagförslaget, inte innehålla uppgift om den smittades eller i vissa fall kontaktpersons identitet. Andra uppgifter av betydelse för smittskyddet skallanges i anmälan..Anmälningar av andra samhällsfarliga sjukdomar skall innehållauppgift även om den smittades och kontakters identitet. Utskottet delar den uppfattning som framförs ipropositionen att i dé flesta fall torde de uppgifter som lämnas ianmälningarna tillgodose smittskyddsläkarens behov av information. Somframhålls i propositionen (s. 115) kan det dock förekomma attsmittskyddsläkaren behöver ytterligare uppgifter i ett enskilt fall. Enligt denovan beskrivna bestämmelsen i 8 § ges således smittskyddsläkaren rätten att iett enskilt fall, på begäran, få sådana ytterligare uppgifter som han behöverför att kunna fullgöra sina smittskyddsuppgifter. Detta gäller både vidsexuellt överförbara sjukdomar och andra smittsamma sjukdomar. Den föreslagnaregeln tillgodoser enligt utskottets mening motionärernas krav. Motionen (c)avstyrks därför i denna del (yrkande 2). , '' ' . I »JO//on5'0(§/w/7yrkas att den smittade inte skall hanågon absolut skyldig- ' het attpå eget initiativ söka läkare om han tror att han lider av en samhällsfarligsjukdom utan först efter anmodan av smittskyddsläkare (yrkande 3). Enligt nu gällande sinittskyddslag ärden som lider avallmänfarlig sjuk dom eller som för.smitta därav skyldig att på anfordran av distriktsläkare låta undersöka sig av denne av annan läkare till vilken han hänvisats. Det samma gäller för den som misstänks lida av eller för smitta av sådan sjuk dom. Den som har anledning antaga att han lider av venerisk sjukdom är skyldig att söka läkare och underkasta sig den undersökning och behand ling som behövs. ' I den nu föreslagna lagen,' 13 §, föreskrivs att var'ochen som har anled ning anta att han har smittats åv en samhällsfarlig sjukdom är skyldig att utan dröjsmål uppsöka läkare och ta de prov som behövs för att fastställa om han har smittats av en sådan sjukdom. ' I propositionen anförs (s. 51) att den som tror sig varasmittad av en samhällsfarlig sjukdom i de allra flesta fall uppsöker läkare förundersökning och behandling. Enstaka enskilda torde dock även komma attsöka undandra sig sådana kontakter med läkare. Jag är därför, liksom fleraremissinstanser, övertygad om att det också i en ny smittskyddslagstiftning ärnödvändigt med en i lag fastlagd skyldighet att söka läkare för den som haranledning anta att han har smittats av en samhällsfarlig sjukdom. Om en sådanbestämmelse inte fanns, skulle syftet med smittskyddslagen inte framträda likaklart. Jag är dock medveten om att efterlevnaden aydenna skyldighet kan varasvår att övervaka. Jag tror också att människor i allmänhet skulle 1988/89:SoU9ha svårt att förstå att det från smittskyddssynpunkt ibland kan vara nödvändigtatt tvångsvis undersöka misstänkt smittade eller att isolera smittade mot derasvilja, men att det inte skulle föreligga någon skyldighet att söka läkare förden som har anledning anta att han har blivit smittad av en samhällsfarligsjukdom. Utskottet delar den uppfattning som framförs ipropositionen och avstyrker motionen (mp) yrkande 3. Frågan om smittspärning behandlas i motion So8 (mp) varihemställs att smittspärning skall kunna ske med största möjliga hänsyn till de inblanda des integritet (yrkande 6). I propositionen anförs att när det gäller sjukdomar somhuvudsakligen sprids med livsmedel, avloppsvatten etc. bör miljö-och hälsoskyddsnämndensvara för att smittkällan kan lokaliseras. Det är vidare naturligt att deläkare som först kommer i kontakt med de smittade har ett primärt ansvar försmittspärningen. 1 propositionen anförs .vidare beträffande smittspärning (s.60). Vid många sjukdomar uppfattar patienten det inte somsärskilt känsligt att lämna ut behövliga upplysningar. När det däremot gällerde sexuellt överförbara sjukdomarna visar erfarenheten, att patienten lämnarsådana uppgifter endast om han känner förtroende för den som efterfrågaruppgiften och vet att uppgiften inte sprids till andra. Det är därför viktigtatt all smittspärning bedrivs så, att den kan ske i en anda av förtroendemellan patienterna och den personal som har att utföra smittspärningen. Bl.a.är det viktigt att klargöra för patienten att de uppgifter som han lämnar skyddasav den starka hälso- och sjukvårdssekretessen, som också gäller försmittskyddet. Självklart måste man även få patienten att inse betydelsen av attsmittspridningen kan stoppas och att smittade kan komma under vård ochbehandling. Det framhålls i propositionen att det bör ankomma påsocialstyrelsen att ge vägledande riktlinjer för hur smittspärning börbedrivas. Sådan vägledning finns redan vad gäller de sexuellt överförbara sjukdomarnai skriften Kon-taktspårning vid sexuellt överförbara infektioner(redovisar 1987:13).