bet · GC01JuU25 · 1988-12-31 00:00:00 — 2. atl beslutar attförslaget till ändring av 27 kap. 18 § RB utformas i enlighet med vad som angesi motionen såvitt avser teleavlyssning i fråga om försök, förberedelse ochstämpling till brott, 3. att som sin meninggerregeringen till känna all reglerna för hemlig teleövervakning böröveren;5stämma med reglema för hemlig teleavlyssning, 4. atl hos regeringenbegär förslag till åtgärder som tillvaratar den misstänktes intressen vidtvångsmedelsanvändning i enlighet med vad som anges i motionen. 1988/89:Ju23 av m. fl. (m) vari yrkas all beslutar atlpolismans rätt att själv falla beslut om husrannsakan enligt rättegångsbalkeninskränks till fall då fara är i dröjsmål. 1988/89:Ju24 av m. fl. (s) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om vissa polisingripanden ikyrkolokaler. 1988/89:Ju25 av tredje vice talman () vari yrkas 16 1. altriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen 1988/89:JuU25 anförts om utredning och lagstiftning om nödrätt, 2. allriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning och lagstiftning om bandning av telefonsamtal. Motioner väckta under den allmänna motionstiden 1987/88:Ju607 av och (båda fp) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till sådan ändring av ochrättegångsbalken all förstärkning sker av kyrkofriden. l987/88:Ju62lav () vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om kyrkofrid. 1987/88:Ju719 av () vari yrkas att hos regeringen begärförslag till sådan lagändring att möjligheterna till beslag i brottmål vidgas. Denår 1978 tillsatta (Ju 1978:06; dir. 1978:57 och 1981:10),med uppgift att se över tvångsmedelsregleringen vid fömn-dersökning i brottmålm.m., avlämnade delbetänkandet (Ds Ju 1981:22) Hemlig avlyssning m.m.Kommittén avlämnade sill slutbetänkande (SOU 1984:54) Tvångsmedel -Anonymitet - Integritet. År1982 tillsattes (S 1982:09; dir. 1982:100) för att lämnaförslag om samordnade insatser mot narkolikamissbmkel. Kommissionen avlämnadeår 1983 promemorian (PM nr 5) Polisens insatser mot narkotikan vari behandlasbl. a. frågor om telefonavlyssning. År1985 tillkallades en särskild utredare för att se över lagen (1977:20) omTV-övervakning. Utredaren redovisade sill arbete i betänkandet (SOU 1987:74)Oplisk-eleklronisk övervakning. Regeringenuppdrog åt juslitiekanslem att undersöka tillämpningen avbestämmelsemä i 28 kap. 5 § (RB) om polismans rätt atlbesluta om husrannsakan. redovisade juslitiekanslem sitt arbete. Imars 1987 tillsatte regeringen en parlamentarisk kommission() för all genomföra ett fortsall granskningsarbele medanledning av mordet på statsminister . Kommissionen avlämnade sinrapport (SOU 1988:18) . Tillgmnd för större delen av förslagen i propositionen ligger ovan nämnda betänkanden och rapporter samt remissbehandlingen av dessa. Underlaget i övrigt utgörs av en skrivelse från Svenska Ekume niska nämnden om polisingripanden i kyrkor samt en skrivelse från presidenterna i rikets hovrätter angående tidsfristen för att hålla huvudförhandling i hovrätt i brottmål där den tilltalade är häktad. 2 1988/89. 7 sami Nr 25 Propositionenshuvudsakliga innehåll 1988/89:JuU25 Ipropositionen behandlas frågor om användningen av straffprocessuellatvångsmedel. Förslagen berör framför allt de s. k. reella tvångsmedlen främstbeslag, husrannsakan och telefonavlyssning. Ipropositionen konstateras att nuvarande regler på Ivångsmedelsområ-det i alltväsentligt är väl avvägda varför några genomgripande förändringar inteföreslås. Den lagtekniska modell som finns på detta område behålls. Ensärskild s. k. proportionalitetsprincip för all ivångsmedelsanvändning föreslåsbli införd i RB. Regeln innebär all ett tvångsmedel får användas bara om deskäl som talar för att åtgärden vidtas uppväger del intrång eller men i övrigtsom åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motståendeintresse. Närdel gäller telefonavlyssning och liknande tvångsmedel föreslås en saklig ochterminologisk anpassning till den nya tekniken på teleområdet. Enligt förslagetanvänds termen hemlig teleavlyssning för avlyssning och annan upptagning avmeddelanden som går över det allmänna telenätet och termen hemligteleövervakning fiir bl. a. kontroll av vilka samtal som rings till eller frånen viss telefon. Förhemlig teleavlyssning skall gälla samma gmndläggande regler som gällerför telefonavlyssning. På några punkter föreslås dock ändringar. Hemlig teleavlyssningskall sålunda kunna tillåtas i fråga om försök, förberedelse och stämplingtill sådana brott som gmndar rätt till avlyssning, alltså brott med ettslraffminimum fängelse. Hemlig teleavlyssning förbjudsuttryckligen när del gäller samtal och andra meddelanden mellan den misstänkteoch hans försvarare. En enhetlig längsta tid för tillstånd till avlyssning enmånad införs. Hemligteleövervakning är enligt gällande regler tillålen bara i fråga om vissaallmänfarliga brott och brott mot rikels yttre och inre säkerhet. Ipropositionen föreslås att hemlig teleövervakning skall få användas även vidandra brott, nämligen sådana som har ett minimistraff på sex månaders fängelseoch vid narkotikabrott med enbart fängelse i straffskalan. I övrigt anknytsförutsättningarna till reglerna om hemlig teleavlyssning. Ipropositionen behandlas också frågan om nya typer av straffprocessuellatvångsmedel bör införas i vårt land. Det gäller dels avlyssning med doldmikrofon (s.k. huggning), dels övervakning med dold kamera. Några förslag omsådana tvångsmedel läggs inte fram. Inteheller föreslås någon lagreglering av frågan om de brottsutredande organensrätt atl utnyttja s. k. överskottsinformation. Ipropositionen tas också upp några mindre frågor som gäller beslag ochhusrannsakan. Ett par justeringar av reglema föreslås. Hämtöverföreslås beträffande fristen för huvudförhandling i hovrätt i brottmål där dentilltalade är häktad en återgång till de regler som gällde före den 12 april1988 (se prop. 1986/87:112, JuU 1987/88: 7, rskr. Lagändringarna föreslåsträda i kraft . Vidförundersökning med anledning ay brott kan myndigheterna tillgripa olikastraffprocessuella tvångsmedel. Man brukar dela in dessa tvångsmedel i tvågrupper, personella och reella tvångsmedel. Depersonella tvångsmedlen rör ingrepp mot person. Hit hör gripande, anhållande,häktning, reseförbud och kroppsvisitation. De reella tvångsmedlen rör åtgärderbeträffande framför allt egendom. Hit räknas beslag, husrannsakan ochtelefonavlyssning. Förslageni propositionen rör framför allt de reella tvångsmedlen, främst beslag,husrannsakan och telefonavlyssning. Lagbestämmelserfinns för de reella tvångsmedlens del bl. a. i 27 och 28 kap. RB. Där reglerasmöjligheterna atl vid förundersökning i brottmål använda beslag, husrannsakan,telefonavlyssning och liknande tvångsmedel. Bestämmelser om reella tvångsmedelfinns också i andra lagar och författningar, l.ex. i lagen (1952:98) medsärskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål (lag) och ilagen (1988:97) om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna ochdomslolama under krig eller krigsfara m. m. (lag). Särskildabestämmelser om tvångsmedel finns också i lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder ispaningssyfte i vissa fall (spaningslagen). Tvångsmedlen i spaningslagen hardock i första hand ett brottsförebyggande syfte. Spaningslagen är förnärvarande föremål för översyn. I proposition 1988/89:86 har regeringen vidareförslagit att de s. k. terroristbestämméiserna i utlänningslagen sammanförsmed bestämmelserna i spaningslagen till en särskild lag om åtgärder för attförebygga våldsdåd med internationell bakgmnd (lerrorisllag). Förslaget beredsför närvarande i socialförsäkringsulskott. Tvångsmedelskommillén,vars uppdrag varit all göra en fullständig översyn av i första hand tvångsmedelsregleringeni 27 och 28 kap. RB har också haft att undersöka om det behövs ändrade reglerför tvångsmedelsanvändningen utanför det av RB reglerade området. Enhuvuduppgift har varit att åstadkomma en ändamålsenlig avvägning mellan detallmännas behov av tvångsmedel och intresset av skydd för den personligaintegriteten. Kommitténs uppdrag har också syftat till att åstadkomma engenerell reglering för olika slags tvångsmedel. Kommitténhar funnit att den nuvarande tvångsmedelsregleringen uppfyller regeringsformenskrav och att den inte strider mot innehållet i de internationella konventionerom fri- och rällighetsskyddel som anslutit sig till. Vad som behövs ärenligt kommittén vissa åtstramningar i fråga om tvångsmedlensanvändningsområden. Kommittén har föreslagit atl en s. k. baslag med gemensammaregler för olika slags tvångsmedel införs. Baslagen skall avsebrottsutredande, brottsförebyggande, civilproces-suella ochförvaltningsrättsliga tvångsmedel. 1 förslaget till baslag regleras bl.a. hurman skall handskas med uppgifter som framkommer genom Ivångsmedelsanvändning,bl. a. vad som brukar kallas överskottsinformation. Vidare föreslås att den s.k. proportionaliletsprincipen lagfästs och att ett offentligt ombud ivissa fall skall kunna medverka både vid domstols- 1988/89:JuU25 prövningenoch vid verkställigheten av en beslutad tvångsmedelsåtgärd. Närdet gäller reformbehovet på tvångsmedelsområdet har justitieministern (s. 23)anfört att tvångsmedelskommitténs arbete och remissbehandlingen övertygathenne om att nuvarande ordning i de flesta hänseenden är väl avvägd och attnågon genomgripande nyordning inte är nödvändig. Det finns därför inteanledning all genomföra en så omfattande lagleknisk förändring som kommitténförordat. Däremot föreslår hon, såvitt gäller vissa allmänna principer förIvångsmedelsanvändning, att den i praxis för alltvångsmedelsanvändning utbildade proportionaliletsprincipen införs i RB för destraffprocessuella tvångsmedlen. Utskottetvill redan här mer allmänt uttala sitt stöd för vad justitieministern ullalatom reformbehovet på Ivångsmedelsområdel, och inte heller utskottet anser attdet är nödvändigt med någon genomgripande nyordning. Imotion Ju21 efterlyses förslag till bestämmelser om hur överskottsinformationvid tvångsmedelsanvändning skall hanleras, och i motion Ju22 begärs ettuttalande i samma fråga. Närtvångsmedel används vid förundersökning rörande ett brott kan del komma framuppgifter som inte har samband med den aktuella förundersökningen men som kanvara av betydelse för utredning av ett annat brott eller för att hindra någotbrott som är å färde. Det kan röra sig om uppgifter som inte har samband mednågot brott över huvud tagel men som är av betydelse i annat sammanhang. Frågani vad mån sådan s. k. överskottsinformation skall få utnyttjas är intereglerad i lag. Frågan har emellertid varit aktuell i olika sammanhang (se JuU1976/77:20 s. 23 f). Tvångsmedelskommillénhar föreslagit atl frågan om hanteringen av överskottsinformation vidtvångsmedelsanvändning skall lagregleras och all möjligheten att utnyttja sådaninformation skall begränsas. I huvudsak går kommitténs förslag ut på följande.Om en uppgift framkommer som inte omfattas av del ändamål som föranletttvångsmedlet, får uppgiften utnyttjas endast 1) om den gäller annanbrottslighet av sådan svårhetsgrad att tvångsmedlet fått användas, 2) fijr attförhindra föreslående brott som är så allvarligt alt underlåtenhet att avslöjadet är belagd med straff eller 3) om del sannolikt skulle medföra att någonfrias som misstänks för eller har dömts för brott. Uppgift som inte fårutnyttjas får inte röjas vidare. Uppteckning eller annan registrering avuppgiften skall förstöras. Som skäl för all begränsa möjlighetema att användaöverskottsinformation har tvångsmedelskommittén anfört hänsynen till denpersonliga integriteten. Justitieministernlägger inte fram några lagregler som begränsar rätlen all utnyttja överskottsinformation i samband med utredning om brott. Hon konstaterar att problemet med överskottsinformation i del nu aktu ella sammanhanget gäller huruvida de brottsutredande organen har rätt att utnyttja upplysningar om ett brott som de fått tillgång till genom alt helt lagligt använda tvångsmedel vid utredning om ett annat brott. När po lisen i sill brottsutredande arbete på annat sätt ulan anknytning till Ivångsmedelsanvändning får upplysningar om andra brott än del som utreds finns del inte några formella begränsningar i lag i fråga om hur upp- 20 giftema får utnyttjas.Tvångsmedelskommittén föreslår härvidlag ingen 1988/89:JuU25 begränsning.Enligt juslilieminislem iakttas dock i praxis en viss försiktighet åtminstonenär det gäller upplysningar som kommit fram genom telefonavlyssning.Justitieministern anför att hon har svårt alt följa kommitténs resonemang alldet just i de fall där informationen kommit fram i samband medtvångsmedelsanvändning skulle sättas en gräns för utnyttjandet. Kommitténsynes även ha inskränkt tillämpningsområdet till alt gälla vid de s. k. reellatvångsmedlens användning. Härtill kommer, enligt justitieministerns mening, atllagstiftning mot utnyttjande av överskottsinformation i enlighet medtvångsmedelskommilténs förslag skulle kunna få negativa följder förmöjlighetema atl komma till rätta med allvarlig brottslighet i vissa fall. Ensådan lösning skulle också, anför juslilieminislem, behöva följas upp med enbegränsning av rätten för åklagaren att åberopa förbjuden information i enefterföljande rättegång och en regel som ålägger domstolen all vid sillställningslagande till skuldfrågan bortse från sådan information. En sådanordning skulle bryta mot den princip om fri bevisprövning som finns i Sverige.Slutligen anför hon all den avgörande faktorn ändå blir den mänskliga naturensbegränsningar. Hur skall det kunna garanteras alt en tjänsteman verkligenunderlåter att ta hänsyn till vad han faktiskt vet? Olägenhelema med nuvarandeordning har inte heller, enligt justitieministems uppfattning, i den praktiskatillämpningen tett sig särskilt framträdande. I sammanhanget pekar hon på detangelägna i att bl.a. polismyndighetema, åklagarmyndigheterna, JK och JO harsin uppmärksamhet riktad på frågan om hur överskottsinformalionen hanleras ipraktiken. Hon utgår från all dessa myndigheter anmäler om del uppslår behovav sådana förtydliganden som inte kan ske inom ramen för deras verksamhet. Utskottetdelar justitieministerns bedömning varför bifall till motionerna Ju2l och Ju22avstyrks i här behandlade delar. Imotionerna Ju21 och Jii22 begärs förslag till lagstiftning såvitt gäller fråganom ett offentligt ombud eller god man vid tvångsmedelsanvändning. I motion Ju21begärs lagstiftning i enlighet med tvångsmedelskommilténs förslag i dennafråga. Enligt motion Ju22 är det erforderligt att det finns ett ombud som harskyldighet att tillvarata den misstänktes intressen. Tvångsmedelskommitténhar föreslagit all en ordning med s. k.offent-ligtombudinförsföralllillvaratadenmisslänktesinlressenvidlvångsmedels-användningi vissa fall, bl. a. i fråga om telefonavlyssning, beslag och husrannsakan.Ombudet skall kunna medverka såväl vid domstolsprövningen, då frågan omIvångsmedelsanvändningen avgörs, som vid verkställigheten av en beslutadtvångsåtgärd. Ombudet skall vara lagfaren och ha ställning som part vidprövningen av om tvångsmedel skall tillåtas. Även anseratt det bör övervägas atl införa en tvåpartsprocess när del gällertelefonavlyssning, exempelvis genom all en god man får till uppgift alltillvarata den misstänktes och tredje mans intresse. Förslagen har inte förtsvidare i propositionen. 1likhet med justitieministern anser utskottet att en utgångspunkt vid överväganden om införande av en ordning med offentligt ombud måste vara att beslut om tvångsmedel bl. a. av effektivitetsskäl ofta måste fallas 21 utan atl den som berörs avåtgärden underrättas. Utskottet vill vidare i 1988/89:JuU25 likhet medjuslilieminislem peka på atl den som beslutar om tvångsmedel är underkastad dens. k. officialprövningsprincipen, dvs. alt självständigt och oberoende av vadpartema anför svara för all utredningen är tillräcklig för att tvångsmedletskall få användas. Han har vidare all ulan yrkande av part ta hänsyn till denmisstänktes intressen och till andra inlegriletsinlres-sen som berörs. Dettabegränsar, som justitieministern anfört, behovet av den ordning som föreslagits.Dämlöver kan det, även enligt utskottets mening, i ett Ivåpartsförfarande imånga fall uppstå ett omständligt och försenande förfarande som inte låter sigförena med tvångsmedelsanvändning. Härtill kommer all del framstår somtveksamt i vad mån en representant för de motstående intressena en god maneller ett offentligt ombud kan fylla någon reell funktion med tanke på atttvångsmedelsprövningen fömtsälts äga mm i hemlighet. Utskottet, som vill pekapå de lillsynsuppgifter som JO och JK har i sammanhanget, delar således justitieministernsuppfattning. Med det anförda avstyrks bifall till motionerna Ju21 och Ju22 ihär behandlade delar. Enligtgällande regler i 27 kap. 16 § RB krävs för telefonavlyssning att någon ärskäligen misstänkt för ett brott för vilket minimislraffel är fängelse i tvåår eller mer. Misstanken måste avse ett fullbordat brott, eftersom straff förförsök, förberedelse och stämpling till brott kan sättas under minimislraffelför fullbordat brott (23 kap. 1 och 2 §§ ). Förtillstånd till telefonavlyssning krävs utöver skälig misstanke om brott avviss svårhet all det skall vara av synnerlig vikt för utredningen atlundersökningsledaren eller åklagaren får del av samtal till eller från telefonapparatsom innehas av den misstänkte eller som kan antas komma all användas av honom.En telefon tid vilken den misstänkte kan antas komma att ringa får alltså inteavlyssnas. Beslutom telefonavlyssning meddelas av domstol. Tillståndet får gälla högst en vecka.Avser misstanken grovt narkotikabrott eller grov vam-smuggling av narkotika fårtillstånd meddelas för högst en månad. Tiden för avlyssning kan förlängas genomett nytt tillstånd. 1propositionen föreslås beträffande telefonavlyssning en anpassning till dentekniska utvecklingen. För all inbegripa också andra former av telekommunikationän telefonsamtal föreslås alt termen telefonavlyssning ersätts med hemligteleavlyssning. Härigenom kommer all kommunikation som befordras via delallmänna telenätet all omfattas. Detta innebär bl. a. atl sådandatakommunikation som sker över ett telenät kommer atl om-fallas. Enligtregeringsförslagel behålls nuvarande regler om brottsmisstankens styrka och ulredningslägel. Däremot föreslås en utvidgning av möjlighe tema all tillgripa hemlig teleavlyssning till all gälla också vid misstanke om försök, förberedelse och stämpling till brott, om brottet är sådant atl avlyssning skulle ha kunnat tillåtas vid fullbordat brott. Det kan röra sig om förbrott till bl. a. mord, grovt koppleri, grovt rån, grovt narkotikabrott 22 och grov vamsmuggling avnarkotika. Del kan även gälla vissa av de all- 1988/89:JuU25 mänfarligabrotten enligt 13 kap. och vissa av brotten mot rikets säkerhetenligt 19 kap. . Imotionerna Ju21 och Ju22 tas upp frågor om den föreslagna utvidgningen. Imotion Ju21 begärs avslag på propositionen i denna del, och i motion Ju22begärs, som motionen får förstås, att teleavlyssning endast skall kunnatillgripas vid försök, förberedelse och stämpling till grovt narkotikabrottoch grov vamsmuggling av narkotika. Enligt motionärerna har inte tillräckligtstarka skäl anförts till stöd för utvidgningen av möjlighetema alt tillgripatelefonavlyssning. Ilikhet med vad justitieministern anför i propositionen (s. 42) anser utskottetatt de brott del här kan röra sig om är så allvarliga och har sådantslraffvärde all det framstår som rimligt atl kunna använda hemlig teleavlyssningsom ett hjälpmedel vid fömndersökning angående sådana brott. Mot bakgmnd av delanförda avstyrker utskottet bifall till motionema Ju21 och Ju22 i härbehandlade delar. 1952års lag innehåller tilläggs- och undantagsbestämmelser till den gmndlägganderegleringen i RB i fråga om straffprocessuella tvångsmedel vid beivrande avvissa brott mot rikets säkerhet och vissa andra grövre brott. Lagen ärtidsbegränsad och gäller efter del senaste beslutet om fortsall gilfighet tillutgången av (prop. 1988/89:15, JuU5, rskr. 25, SFS 1988:1372). Enligtlagen får även s.k. telefonövervakning användas som tvångsmedel om del är avsynnerlig vikt för utredningen. Ipropositionen föreslås atl regler om hemlig teleövervakning införs i 27 kap. RBefter mönster av lag. Med hemlig teleövervakning enligt förslagetavses avstängning av teleanläggning eller inhämtande av uppgift om vilka samtaleller motsvarande som förekommit till eller från viss teleanläggning.Fömlsältningarna för hemlig teleövervakning skall i huvudsak överensstämma meddem för hemlig teleavlyssning. Del skall sålunda krävas såväl all någon ärskäligen misstänkt för brottet som att åtgärden skall vara av synnerlig viktför utredningen. När det gäller brottets beskaffenhet föreslås emellertid ipropositionen all gränsen sätts vid brott som har ett minimistraff på sexmånaders fängelse, i stället för de som gäller vid hemligteleavlyssning. Vid s. k. förbrott föreslås samma avgränsning gälla som förhemlig teleavlyssning. Vidnarkotikabrottslighet föreslås en särlösning. Hemlig teleövervakning skall härkunna tillgripas när misstanken avser narkotikabrott och vamsmuggling avnarkotika som inte är all anse som grov. För dessa brott kan följa lindrigarestraffan fängelse . 1motion Ju21 hemställs om avslag på propositionen såvitt avser försla get all hemlig teleövervakning skall få tillgripas vid försök, förberedelse och stämpling till vissa brott. 1 motion Ju22 begärs ett uttalande om all reglema för hemlig teleövervakning bör överensstämma med reglema för hemlig teleavlyssning. Motivet är atl motionärema inte kan godta all hem- 23 lig teleövervakning somutgör ett allvarligt ingrepp i den enskildes pri- 1988/89:JuU25 valliv även skall kunna tillgripas vid mindre grova brott. Fömtsättningarnaenligt förslaget for alt få tillgripa teleövervakning vid s.k. förbrott(försök, förberedelse och stämpling) överensstämmer med vad som gäller vidhemlig teleavlyssning. Mot bakgmnd av vad utskottet anfört ovan om avslag påmotion Ju21 i den delen avslås motsvarande yrkande i motionen såvitt gällerhemlig teleövervakning. Såsomjuslilieminislem anfört kan en utvidgning av möjlighetema till teleövervakningi många fall vara till stor fördel från broltsulredningssyn-punkl. Ulskollelnoterar vidare vilket framgår av propositionen all iolika sammanhang framhållit all inhämtande av uppgifter om vilka samtal somhar ringts till eller från en viss telefon ibland kan fylla en mycket viktigfunktion och ofta vara ett alternativ till telefonavlyssning. Som exempel harnämnts främst all tvångsmedlet kan på ett effektivt sätt medverka till allkartlägga en misstänkt narkolikalangares kontaktkrels. Som antyds i motion Ju22innebär hemlig teleövervakning normalt sett inte lika stora ingrepp i denpersonliga integriteten som hemlig teleavlyssning. Visserligen kan sådanövervakning innebära en kartläggning av den misstänktes förhållanden, men debetänkligheter med hänsyn till inlegritelsintressena som kan anföras mottelefonavlyssning som tvångsmedel gör sig inte gällande med samma styrka ifråga om telefonövervakning. I konsekvens härmed anser utskottet, i likhet medjuslilieminislem, att del inte är nödvändigt all göra en lika snäv avgränsningnär del gäller brottets beskaffenhet som vid hemlig teleavlyssning. Utskottetavstyrker bifall till motion Ju22 i här behandlad del. Imotion Ju25 begärs ett riksdagsuttalande om utredning och lagstiftning när detgäller bandning av telefonsamtal. Motionären efterlyser bestämmelser avinnebörd atl den som deltar i ett telefonsamtal som tas upp på band alltidskall underrättas om detta. För att effektivisera en sådan reglering bör det,enligt motionären, i telefonkatalogen markeras vilka abonnenter som kan ulförasådan bandning. Detta skall gälla även privatpersoner. Dämlöver bör enligtmotionärens uppfattning utredas vilka regler som skall gälla för användningenav bandade samtal, t. ex. om de får användas som bevis i rättegång.