bet · GC01UU9 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89 UU9 1987/88:U520 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om enavkolonise-ring i . , som består av en större ö (la Grandeterre) och ett antal mindre öar, ligger i sydvästra . betraktas området av Frankrikesom en integrerad del av landet. Av ca 150 000 invånare utgörsca av urbefolkningen, kanakerna. Övrig befolkning utgörs till övervägande del av utflyttadeeuropéer. Motsättningar mellan de inflyttade och urbefolkningen har funnitslänge och har till stor del sitt ursprung i socio-ekonomiska skillnader.Urbefolkningen tillhör de lägst utbildade och låginkomsttagarna på ögruppen. Enstark självständighetsrörelse finns bland kanakerna. Dessa har upprepade gångerbegärt olika former av självstyre eller oberoende från . Oroligheterhar utbrutit , bl.a. 1984-1985 då ett trettiotal personerdödades. utbröt nya oroligheter som krävde drygt tjugodödsoffer såväl bland kanakerna som bland fransk militär. Den kanakiska självständighetsrörelsen bildades år1984. Efter oroligheterna åren 1984-1985 utarbetade den dåvarande franskaregeringen en freds- och självständighetsplan som tog viss hänsyn tillkanakernas krav. Kanakerna tillerkändes i denna plan ökat lokalt inflytande ochfick ekonomiskt stöd för bl.a. jordbruksutveckling. Vid regeringsskiftet 1986inskränktes återigen det kanakiska inflytandet, och den ekonomiska hjälp somutlovats har inte i utlovad grad bidragit till att förbättra kanakernassituation. anordnades en folkomröstning därbefolkningen på fick välja mellan självständighet eller en fortsattintegration med . Folkomröstningen bojkottades till av kanakerna.60% av de röstberättigade (de som bott i territoriet ) röstade förfortsatt tillhörighet med . Folkomröstningen ägde rum under formelltförhållandevis oantastliga former. Den nya franska regeringen, under ledning av presidentMitterand och premiärminister som tillträdde , tog somen av sina 1 1988/89. förstauppgifter upp frågan om framtid. Förhandlingar /89:UU9mellan parterna - den inflyttade befolkningen till ögruppen representerad genomdet konservativa partiet på RPCR, självständighetspartiet FLNKSsamt den franska regeringen - kröntes med framgång genom den s.k.Matignon-överenskommelsen. Enligt denna överenskommelse skall iordnade former utvecklas mot självständighet . skall enligt överenskommelsen som ettförsta steg återinföras under direkt franskt styre fram till juli 1989.Därefter skall ögruppen under en lång övergångsperiod tillåtas självstyrei vissa frågor, t.ex. transport, grundutbildning, sjukvård samt budgeten.Övriga frågor kommer liksom nu är fallet att skötas från . Ögruppen skall delas upp i tre federala områden som vartoch ett skall administreras självständigt av ett råd. Dessa råd skall sköta sinegen budget, främja ekonomisk och kulturell utveckling, landreform, lokalaspråk m.m. Medlemmar av de tre federala råden skall ingå i en s.k. territoriellkongress som skall sköta ögruppens gemensamma frågor. Den franska regeringen har budget reserverat300 miljoner francs till förmån för ögruppens utveckling. EnligtMatignon-överenskommelsen skall ekonomiskt bistånd gå till de hittillseftersatta områdena vilka är de som bebos av kanakerna. skall en omröstning hållas i dåfrågan om självständighet skall avgöras. Matignon-överenskommelsen stadfästes genom enfolkomröstning . Trots lågt valdeltagande () antogsöverenskommelsen med stor majoritet. Enligt svensk uppfattning är ett kolonialtområde. Denna uppfattning grundas på de principer, bl.a. avseende geografiskavskildhet, etniska och/eller kulturella skillnader i förhållande fill denadministrerande makten, som enligt generalförsamlingens resolution (XV) avår 1970 bör ligga till grund för fastställande av informationsplikt omkoloniala områden enligt art 73(e). Principerna för avkolonisering finns fastlagda iFN-stadgan. stöder den s.k. kolonialdeklarationen som antogs av FN:sgeneralförsamling . 1 denna förklaras bl.a. att befolkningen i allaicke-självstyrande områden skall ges möjlighet att utöva sin rätt tillsjälvbestämmande beträffande områdets framtida status. FN har enligt svenskuppfattning ett särskilt ansvar för kolonialdeklarationens genomförande. antog en resolution ivilken bl.a. konstaterades att är ett icke självstyrande områdei mening. Generalförsamlingen förklarade vidare att Frankrikesregering enligt kapitel XI är förpliktad att regelbundet lämna information om tillFN:s generalsekreterare. I resolutionen fastslogs befolkningsoförytterliga rätt till självbestämmande och självständighet i enlighet medkolonialdeklarationen. röstade för denna resolution. Hösten1987 antog generalförsamlingen ytterligare en resolution om Nya 1988/89:UU9Kaledonien. Ånyo fastslogs befolknings rätt till självbestämmandeoch oberoende i enlighet med kolonialdeklarafionen samt förpliktelseatt överlämna information om till generalsekreteraren.Församlingen förklarade att framsteg mot en politisk lösning i Nya Kaledonienkräver en fri och genuin självbestämmandeproeess i enlighet med FN:s principeroch praxis. 1 resolutionen underströks att en sådan process, vilken börinnefatta alla olika alternativ, måste föregås av ett brett politisktutbildningsprogram där alla olika alternativ objektivt presenteras. Frankrikesregering uppmanades vidare i resolutionen att återuppta dialogen med alla delarav befolkningen i för att underlätta snabba framsteg mot ensådan självbestämmandeproeess. kunde fjärde utskottet utan omröstning anta enresolution som uppmanar alla parter att fortsätta dialogen och skapaförutsättningar för fredlig övergång till självstyre. Utskottetvälkomnar överenskommelsen mellan den franska regeringen, urbefolkningen(kanakerna) och de huvudsakligen europeiska invandrarna. Enligtöverenskommelsen skall befolkningen på själva fåbestämma över sin framtid genom en folkomröstning. Röstlängden över dem som fårdelta i omröstningen fastställs . Det innebär att endast de somregistrerar sig och deras barn kan få rösta. Utskottet har erfarit attbland de åtgärder som genast kommer att vidtas på ögruppen är en folkräkningsamt insatser för att förmå unga människor att röstregistrera sig. Utskottetvälkomnar även den franska regeringens beslut om ekonomiskt stöd till deunderutvecklade delarna av . 1motion U520 tas även upp det angelägna i att verkar för enavkolonisering i , inte minst med tanke på de kärnvapenprov som därutförs. Utskottet får med anledning härav konstatera att regeringen kräver attsamtliga kärnvapenstater skall avbryta sin provverksamhet varhelst denna ägerrum. har i FN, vid nedrustningskonferensen i Geneveoch senare också inom ramen för sexnationsinitiativet sökt arbeta för ettfullständigt förbud mot alla kärnvapenprov. söker medverka till attutveckla metoder för att kontrollera efterlevnaden av ett fullständigtprovstoppsavtal eller - i avvaktan på att ett sådant framförhandlas - ettömsesidigt moratorium för kärnsprängningar. har medstora majoriteter under en följd av år krävt ett fullständigt förbud motkärnvapen. Utskottetfår vidare konstatera att regeringen i bilaterala kontakter med Frankrikeunderstrukit den vikt vi från svensk sida fäster vid ett fullständigtkärnvapenprovstopp och vid att alla prov - inklusive de franska - upphör. Utskottetutgår från att regeringen kommer att fortsätta att aktivt arbeta för ettfullständigt förbud mot alla kärnvapenprov och mot kärnvapen (jfr. utskottetsbetänkande /89:UU4 om nedrustning). Härmed avstyrks motionU520. Hemställan 1988/89; UU9 att avslårmotion 1987/88:U520. Stockholmden På utrikesutskottets vägnar Närvarande:Stig Alemyr (s). (), (), (),(), Axel (), (), (), (), (), (), (), (), (), (vpk), LenaBoström (s) och ().