bet · GC01TU15 · 1988-12-31 00:00:00 — 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet avrättvisare fördelningsnyckel vid anslagsfördelningen mellan de olika länen. 1988/89:T334 av i m.fl. (s) variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av ökade väganslag till län. 1988/89:T335 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär att får i uppdrag att planera ochgenomföra förstärkning och beläggning av det gotländska vägnätet, 1988/89:T336 av och (bådac) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om byggande av vägen 181, . 1988/89:T337av och (båda s) vari yrkas att 1988/89:TU15riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts . 1988/89:T338 av och (bådas) vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behov av upprustning av länsvägar i norra . 1988/89:T339 av m.fl. (s) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom behovet av upprustning av . 1988/89:T340 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omutbyggnader av cykelleder och gångbanor. 1988/89:T341 av () vari yrkas att riksdagenbegär att regeringen genomför en översyn av väglagstiftningen i syfte attstärka den enskildes rättssäkerhet i samband med utbyggnaden av störrevägprojekt. 1988/89:T342 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omprioritering av dragning förbi . 1988/89:T343 av () vari yrkas 1. att riksdagenför /90 anvisar ett extra anslag om 50 milj.kr. för underhålloch upprustning av vägnätet i , 2. att riksdagenbemyndigar regeringen att medge, att vid förskottering från kommuneller företag av kostnad för väg- eller broprojekt inom stödområdet också skallmedge att ersättning för räntekostnaden utgår fram till dess att projektetinlöses, 3. att riksdagenbegär att regeringen låter utreda och komma med förslag till en ny ,en inlandsväg från till . 1988/89:T344 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omstatligt initiativ i syfte att underlätta finansiering av kringfartsleder istorstadsregioner. 1988/89:T345 av och Cari-JohanWilson (båda fp) vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om förbifarter vid och . 1988/89:T346 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att försöket med 60 tonsboggitryck i skall upphöra. 1988/89:T347 av Hans Nyhage (m) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i mofionen anförts om ombyggnadenav mellan och . 1988/89:T348 av () vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vägnätet i . 2.att ger regeringen i uppdrag att se över fördelningskriterierna 1988/89:TU15 för väganslag i enlighet med vad i motionen anförts. 1988/89:T349av () vari yrkas att beslutar att 50 milj.kr.utöver ordinarie anslag beviljas till upprustning av vägarna i . 1988/89:T350av m.fl. (m) vari yrkas 1. attriksdagen fill B2. Drift av statliga vägar för /90 anvisar ett reservationsanslag om 6 , 2. att till B4. Byggandeav länstrafikanläggningar för /90 anvisar ett reservationsanslagom 1 , 3. att till B6. Bidragtill byggande och drift av enskilda vägar för /90 anvisar ettreservafionsanslag om . 1988/89:T351av m.fl. (s) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om förbättrade förutsättningar förökad cykeltrafik. 1988/89:T352av () vari yrkas att hos regeringen begär atttrafiksäkerhetsverket får i uppdrag att införa förbud mot dubbdäck fr.o.m. den1 . 1988/89:T353av i och (båda m) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omfärdigbyggande av . 1988/89:T354av i m.fl. (m) vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad i mofionen anförts om vägförhållandena i Älvsborgslän. 1988/89:T356av och (båda fp) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna, att vid aviserade nyaplanläggningen av utbyggnaden av riksvägnätet bör medhuvudsträckningen till att börja med byggas i sträckningenMora-Johannisholm-Vansbro-Filip-stad-Kristinehamn-Mariestad" ,alltså öster om . 1988/89:T358av () vari yrkas att som sin mening ger regeringen fillkänna vad i mofionen anförts om ytterligare medel för vägunderhåll iVästernorrlands län. 1988/89:T359av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. attriksdagen hos regeringen begär att motorvägsbyggnationen i omgående avbryts, 2. attriksdagen avslår förslag om anslag under B3., 1989 för väg E6 på 30 milj.kr., (delvis)att beslutar att planerna på en och motorvägsprojektet avbryts samt att detta skall gälla för överskådlig tid, 5.att beslutar att tidigare beslut om ökad bärighet och EG-anpassning ienlighet med ovannämnda rivs upp. 6. att avslår förslag om ytterligare anslag,under B9., till 1988/89:TU15 särskilda bärighetshöjande åtgärder på 622 milj.kr., 7. att i enlighet med motionen avslår förslag omatt privatfinan- siera och avgiftsbelägga vägar. 1988/89:T360 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att de i motionen angivnatrafikanläggningarna bör tidigareläggas i revisionen inför planperioden1991-2000. 1988/89:T361 av och (båda fp)vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av upprustning av vägnätet i och västraVärmland. 1988/89:T362 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omvikten av en annan fördelning av medel för upprustning och vidmakthållande avdet sekundära vägnätet i . 1988/89;T364 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att medel ej skall tas ianspråk för att bygga den planerade anläggningen i . 1988/89:T365 av () vari yrkas attriksdagen beslutar att anslagen B2. Drift av statliga vägar och B9 bärighetshöjande åtgärder förs samman fill ett anslag benämnt B2. Drift,underhåll och modernisering av statliga vägar, samt att detta anslag förs uppmed 6 772 milj.kr. vilket innebär en förstärkning med 400 milj.kr. iförhållande till regeringens förslag. 1988/89:T366 av () vari yrkas attriksdagen beslutar att 100 milj.kr. skall anslås för förstärkning ochbeläggning av grusvägar i . 1988/89:T367 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att regionalpolitiska skältalar för att vägarna 60 och 50 bör tillföras stamvägnätet. 1988/89:T369 av och (båda c) vari yrkas 1. att riksdagenger regeringen till känna vad i motionen sagts om . förutsättningarna attupprätthålla och skapa en decentraliserad struktur i län, 2. attKristianstads län tilldelas mer medel för vägändamål så att de i motionennämnda angelägna projekten kan tidigareläggas. 1988/89:T403 av () vari yrkas 1. att hos regeringen begär att period underåret då dubbdäck får användas ändras i överensstämmelse med fidigare regler. 1988/89:T413 (delvis) av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omåtgärder för att komma till rätta med bil- och tågpåkörningar av ren iNorrbottens län. 1988/89:T423 av RuneThorén m.fl. (c) vari yrkas 1988/89:TU15 4.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom ökad trafiksäkerhet för synskadade. 1988/89:T447av m.fl. (m) vari yrkas 9.att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom avgiftsfinansiering av vägprojekt. 1988/89:A465 av och (båda c) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om en ny fördelning mellan länen av LTA-anslaget1991-1993. Detsvenska väg- och gatunätet omfattar enligt propositionen drygt 420 000 kmtotalt. Vägnätet består av allmänna och enskilda vägar samt tätorternas gator.Det allmänna vägnätet omfattar . Av dessa sköter staten genomvägverket väghållningen på statliga vägar. Väghållningen förresterande - de s.k. statskommunvägarna - sköts av kommuner som harförordnats fill egna väghållare. har 110 kommuner sådanaförordnanden. Detallmänna vägnätet kompletteras av kommunala vägar och gator -omkring 32 000 km- samt av en mängd enskilda vägar, vilkas sammanlagda längd har uppskattatstill . Av de enskilda vägarna erhåller omkring 71 200 kmstatligt bidrag. Detallmänna vägnätet är uppdelat i riksvägar och länsvägar. Riksvägnätet uppgårför närvarande till och länsvägnätet till omkring 84 200 km.Vissa riksvägar är utmärkta som Europavägar i enlighet med deklarafionom byggande av internafionella huvudtrafikleder. Enligt1988 års trafikpolitiska beslut (prop. 1987/88:50 bil. 1, , rskr. 297) ärdet övergripande målet för bl.a. väghållningen att medborgarna och näringsliveti landets olika delar skall erbjudas en tillfredsställande, säker ochmiljövänlig trafikförsörjning fill lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad.Vägpolifiken skall syfta till att förverkliga det målet. För att möjliggöradetta har sex delmål lagts fast. Dessa skall vara vägledande i beslutsprocessenbl.a. för hur de resurser som anvisas till väghållningen bör fördelas. Detförsta delmålet är att ansvaret för väghållningen skall vara lämpligtavgränsat. Detta är en förutsättning för att de framfida kraven på en effektivoch rättvis vägpolitik skall kunna mötas. Staten bör därvid ha ett avgörandeansvar för den övergripande vägplaneringen, medan kommunerna ochtrafikhuvudmännen bör svara för lokala och i viss mån även regionalabedömningar. Det andra delmålet är attvägkapitalet måste säkras. De medel som anvisas till driftav vägarna skall så långt möjligt användas till att upprätthålla 1988/89:TU15 standarden på vägnätet. Det tredje delmålet är att åstadkomma en god miljö. Därförskall miljöintressena beaktas på ett tidigt stadium av den planerings- ochprojekteringsprocess som föregår vägbyggen. Det fjärde delmålet är att trafiksäkerheten måsteförbättras. Bra vägar är ett verksamt sätt att begränsa antalet olyckor itrafiken. Det femte delmålet är att vägnätet skall bidra till etteffektivt resursutnyttjande. Goda kommunikationer har en strategisk betydelseför näringslivet i en ort eller region. Det sjätte delmålet är att säkerställa entillfredsställande vägstandard i landets alla delar även på det lågtrafikeradevägnätet. För den regionala utvecklingen och förnyelsen är vägplaneringen ettviktigt instrument. I motion T222 (fp) framhålls att vägar som är av godkvalitet och som är dimensionerade för aktuell trafikmängd innebär möjlighet tilljämn hastighet för trafiken. Vägar som är underdimensionerade - ochsom har många hinder och upprepade hastighetsnedsättningar för ökad trafiksäkerhetsskull - leder till en ojämn trafikrytm. Den ojämna trafikrytmen leder i sin turtill mer skadliga utsläpp, ökad energiförbrukning och störande buller. Attavstå från att bygga bra vägar i syfte att hindra trafik - fortsättermotionärerna - skapar ökad irritation och minskad framkomlighet. I praktikeninnebär det att miljön försämras. Till detta kommer ökade kostnader förtransporter, minskad samhällsekonomisk effektivitet och ökade trafikskador.Motionärerna yrkar att som sin mening skall ge regeringen till kännavad de sålunda anfört om sambandet mellan bra vägar och en bättre miljö. Fjolårets riksdagsbeslut om målen för vägpolitikentillgodoser enligt utskottets mening syftet med motionsyrkandet. Detta bördärför inte föranleda någon åtgärd och avstyrks följaktligen. I motion T225 (m) framhålls att målsättningen för drift ochunderhåll av vägar i första hand bör vara att upprätthålla nuvarande vägarstekniska standard samt att återföra kraftigt förslitna delar av vägnätet tillgodtagbar standard. Som framgår av vad utskottet anfört är det ett avriksdagen fastställt vägpolitiskt mål att vägkapitalet skall säkras. De medelsom anvisas till drift av vägarna skall så långt möjligt användas fill attupprätthålla standarden på vägnätet. Något sådant riksdagsuttalande som begärsi motionen synes sålunda inte erforderligt, varför yrkandet härom avstyrks. För byggande av allmänna vägar finns en välutvecklad och decentraliserad planeringsprocess. trafikjjolitiska beslut utvecklas det för väginvesteringar tillämpade planeringssystemet till att omfatta även investeringar i länsjärnvägar och kollektivtrafikanläggningar. Byggandet sker enligt förordningen (1988:1015) om riksvägplan och planer för länstra fikanläggningar enligt tioåriga planer, som revideras . ket upprättar ochfastställer riksvägsplanen, medan länsstyrelserna upprättar 1988/89:TU15 ochfastställer resp. plan för länstrafikanläggningar, dvs. länsvägar,stats-kommunvägar som inte är riksvägar, länsjärnvägar och kollektivtrafikanläggningar.Innan riksvägplanen upprättas, skall begära in förslag från samtligalänsstyrelser om de vägbyggnadsföretag som bör utföras i länet under den tidsom planen avser. Innan en länsstyrelse avger förslag eller yttrande fillvägverket skall den höra kommunerna i länet, trafikhuvudmannen ochlänsvägnämnden. Innan planen för länstrafikanläggningar upprättas skalllänsstyrelsen begära in förslag om de länstrafikanläggningar som bör utföras ilänet som planen avser. Förslag skall inhämtas från SJ,, , länsvägnämnden, trafikhuvudmannen och kommunerna ilänet. För såväl riksvägplanen som planerna för länstrafikanläggningar gälleratt byggnadsföretagen skall anges i ordning efter angelägenhetsgrad. Vidbyggandet skall den i planerna fastställda angelägenhetsordningen i huvudsakföljas. Om och har olika uppfattningar om vad enflerårsplan skall innehålla, skall frågan om fastställelse överlämnas tillregeringen. Föratt byggande av en allmän väg skall kunna påbörjas krävs enligt väglagen(1971:948) att en arbetsplan har upprättats. Vid utarbetande av arbetsplanenskall samråd i fråga om vägens sträckning m.m. ske med berörda fastighetsägare,myndigheter - däribland naturvårdsmyndigheter -kommuner och andra som kan haett väsentligt intresse i saken. Arbetsplanen skall ställas ut för granskningoch kan härefter fastställas av efter samråd med länsstyrelsen.Vägverkets fastställelsebeslut kan överklagas hos regeringen. Om ochlänsstyrelsen har olika uppfattningar, hänskjuts frågan om fastställelse avarbetsplanen till regeringens prövning. Motbakgrund av yrkanden i en vpk-motion om en kommunalisering av vägplaneringenvill utskottet vidare erinra om att det enligt (1987:10) ären angelägenhet att planlägga användningen av mark och vatten. Varjekommun skall före ha antagit en aktuell översiktsplan, somomfattar hela kommunen. Översiktsplanen skall i stort ange hur mark- ochvattenområden skall användas och hur bebyggelseutvecklingen bör ske.Översiktsplanen upprättas efter samråd med bl.a. . Planen är intebindande för myndigheter och enskilda. Regleringen av markens användning och avbebyggelsen inom kommunen sker genom detaljplaner. En detaljplan får omfattaendast en begränsad del av kommunen. I detaljplanen skall bl.a. redovisas ochfill gränserna anges allmänna platser såsom gator, vägar, torg och parker. Förbegränsade områden av kommunen som inte omfattas av detaljplan fårområdesbestämmelser antas, om det behövs för att syftet med översiktsplanenskall uppnås eller för att säkerställa att riksintressen enligt lagen (1987:12)om hushållning med naturresurser m.m. skall tillgodoses. Medområdesbestämmelser får regleras bl.a. grunddragen för användningen av mark-och vattenområden för bebyggelse eller för fritidsanlägningar, kommunikationslederoch andra jämförliga ändamål. Enligt väglagen får inom område med detaljplaneller områdesbestämmelser väg inte byggas i strid mot planen ellerbestämmelserna. Yrkandena i den nämndamotionen, T307 (vpk), är att hos 2Riksdagen 1988/89.15 saml. regeringen begär förslagtill dels en sådan ändring i att 1988/89:TU15detaljplanekravet kommer att omfatta byggande och väsentlig ändring av allmänväg, dels en sådan ändring i väglagen att beslut om planering och byggande avvägar överförs till . Motionärerna framhåller bl.a. att detkommunala ansvar för planeringen av mark- och vattenanvändningen som fastslåsi i stor utsträckning stannar vid vägkanten. Dettaupplever- säger mofionärerna- kommunala planerare och politiker som besvärandeoch ologiskt. Det blir t.ex. svårare att göra en allsidig prövning ochsammanvägning av miljökrav och transportbehov. Vägbyggarintresset väger alltförtungt, då såväl planerings- som investeringsbeslut ligger på samma hand.Samtidigt är det ett krångligt system att planeringsprocessen ofta skallgenomföras både enligt plan- och bygglagens detaljplaneregler och enligtväglagens arbetsplaneregler. För att få en likartad behandling av vägbyggandeoch annat byggande bör detaljplanekravet enligt utökasfill att omfatta allmänna vägar. Avredogörelsen för vägplaneringsprocessen och de återgivna bestämmelserna iplan- och bygglagen framgår enligt utskottets mening att kommunerna samtberörda myndigheter, organisationer och enskilda kan utöva ett avsevärtinflytande inom vägväsendet. Därmed synes också syftet med mofionen i huvudsaktillgodosett, varför utskottet för sin del inte kan finna något skäl attföreslå någon ändring av gällande ordning. Mofionen avstyrks följaktligen. Imotion T303 (fp) yrkas att hos regeringen begär förslag till sådanalagändringar som krävs för att få till stånd en miljöskyddsprövning av vägaroch andra trafikanläggningar. Regeringens förslag bör vidare enligt mofionärernaomfatta möjligheter att tillämpa miljöskyddslagens förbudsbestämmelser påvägprojekt. Medanledning av detta motionsyrkande vill utskottet fill en början erinra om attdet enligt 4 § väglagen vid väghållning skall tas hänsyn fill enskilda ochallmänna intressen, såsom t.ex. trafiksäkerhet och miljö. Det betyder att bl.a.miljöintressena skall beaktas vid fastställelse av arbetsplanerna. Vidareerinras om att väglagen kompletterades med krav på miljökonsekvensbeskrivningarvid planering av vägar (prop. 1986/87:135, JoU 25, rskr. Den avmotionärerna aktualiserade frågan behandlades också av jordbruksutskottet vidtvå fillfällen och av trafikutskottet vid ett fillfälle under år 1988.Riksdagens senaste ställningstagande framgår av jordbruksutskottets betänkandeJoU 1987/88:23 om miljöpolitiken inför 1990-talet (prop. 1987/88:85, rskr.373). framhåller där bl.a. att önskemål om enkoncessionsprövning från miljösynpunkt av vägprojekt har mycket fog för sig.Det kan dock finnas anledning- fortsatte jordbruksutskottet - att någotavvakta erfarenheter som vinns av den av beslutade ordningenför miljöfrågornas behandling i samband med de olika planeringsfaser somföregår ett vägbygge. Den nya ordningen borde därför utvärderas, och så bordeske senast . Därefter borde ställning tas till frågan omkoncessionsprövning. I det sammanhanget borde även allmänhetens möjlighet tillinsyn i och påverkan på miljökonsekvensbe- Vad jordbruksutskottet sålunda anförde beslöt 1988/89:TU15riksdagen att som sin mening ge regeringen till känna. I avvaktan på den utvärdering och det ställningstagandesom sålunda begärt avstyrker trafikutskottet mofionsyrkandet. I motion T253 (vpk) föreslås att ansvaret för fördelningenav investeringar i länstrafikanläggningar förs över från tilllandstinget. Som framgår av redogörelsen ovan förvägplaneringsprocessen har en central och samordnande roll idenna. Utskottet finner för sin del denna ordning ändamålsenlig och att ettgenomförande av motionärernas förslag skulle avsevärt försvaga länsstyrelsenssamordningsfunktion. Med det sagda avstyrks motionsyrkandet. I motion T341 (m) begärs en översyn av väglagstiftningen isyfte att stärka den enskildes rättssäkerhet i samband med utbyggnaden avstörre vägprojekt. Mofionären tar den pågående utbyggnaden av väg E6 sommotorväg i till utgångspunkt för en beskrivning avvägplaneringsprocessen enligt följande. Regeringen beställer av resp.vägmyndighet en arbetsplan. Berörda sakägare beredsfillfälle yttra sig. Fastställelsebeslutet kanöverklagas hos regeringen. Regeringen fastställer arbetsplanen, eftersom densjälv beställt den. Motionären framhåller att hans beskrivning visar att denlegalitetsprincip, på vilken den svenska rättsstaten har byggts upp, satts åtsidan då det gäller genomförandet av större vägprojekt. Regeringsmakten kangenom sin placering i den rättsliga prövningen på olika sätt och i olika faserstyra hela utvecklingen, utan att en verklig maktdelning har skett så attenskilda rättsägares ställning kan prövas av en fristående domstol. Utskottet vill med anledning av denna motion framhålla attdet inte är en uppgift för regeringen att ge direktiv om hur en vägarbetsplanskall upprättas, utan regeringen har att pröva eventuella överklaganden avfastställelsebesluten. De förfaranden som iakttas vid upprättande avvägar-betsplaner enligt väglagen samt av detaljplaner och områdesbestämmelserenligt säkerställer enligt utskottets mening en allsidigprövning av samtliga berörda intressen. Någon sådan översyn som motionärenbegär synes följaktligen inte erforderlig, varför motionen avstyrks. I motionerna T225 (m) och T243 (m) behandlas vägverketsavkastningsberäkningar av investeringar. Motionärerna framhåller attvägverkets beräkningar av samhällsnytta och avkastning av olika vägobjekt påsenare tid har kompletterats och förbättrats. Även företagens tidsvinster resp.tidskostnader vägs sålunda numera in i beräkningarna. Prioriteringsordning ochmedelstilldelning över landet bör enligt motionerna ta sin utgångspunkt i detnya beräkningssättet och - enligt den sistnämnda mofionen - leda till ettbättre utslag för vid fördelningen av medel mellan länen förvägbyggande och underhåll. Av de av fastställda målen för vägpolifikenframgår att inte endast sådana beräkningar som motionärerna avser bör avgöra prioriterings ordningen för byggande och drift av allmänna vägar. Goda kommunikafio- ner har - som framhålls i riksdagsbeslutet - en strategisk betydelse för ,q utvecklingen avnäringslivet i en ort eller region. Vidare är det ju t.ex. ett av 1988/89:TU15vägpolitikens mål att säkerställa en tillfredsställande standard även på detlågtrafikerade vägnätet. Ett annat av målen är att säkra vägkapitalet genom attså långt möjligt använda de medel som anvisas fill drift av vägarna fill attupprätthålla standarden på vägnätet i hela landet. Med hänvisning till detanförda avstyrker utskottet motionsyrkandena. Byggandeoch drift av allmänna vägar, liksom av kommunala vägar och gator, finansieras iprincip med allmänna medel. I propositionen fördelas anslagen till vägväsendetpå nio anslag. De medelsanvisningar som föreslås omfattar totalt 9 552 905 000kr. Häri ingår en föreslagen medelsanvisning på 970 milj.kr. för byggande avlänstrafikanläggningar. Vidare ingår ett statligt bidrag till drift avkommunala vägar och gator med 558,1 milj.kr. En föreslagen medelsanvisning på439 milj .kr. som bidrag till drift och byggande av enskilda vägar återfinnsockså inom den totala anslagsramen. För byggande av riksvägar föreslås enmedelsanvisning på . Den i särklass störstaanslagsposten, , avser drift av statliga vägar. Meddrift av väg avses enligt vägkungörelsen (1971:948) servicearbeten såsom t.ex.snöplogning, halkbekämpning och reparation av mindre skador, underhållsarbetensåsom förnyelse av slitlager och vägmarkeringar samt dikning,/ör6äHring5ar6efengenom smärre åtgärder som förbättrar vägens standard -1.ex. beläggning avgrusväg, renhållning samt åtgärder som på annat sätt håller vägen i ett församfärdseln fillfredsställande skick. Till drift av väg hör också drift avsådana/är/or som är väganordningar i väglagens mening. Isitt av godkända betänkande /88:20 (rskr. 297) med anledningav den trafikpolitiska propositionen framhöll utskottet att det är viktigt attfinna alternativa finansieringskällor till en rad angelägna vägbyggnadsprojekt,som är samhällsekonomiskt motiverade men som inte inom rimlig tid kanfinansieras över statsbudgeten. Utskottet fillstyrkte därför ett förslag avregeringen i syfte att skapa möjligheter att med avgifter helt eller delvisfinansiera projekt av det nämnda slaget. Vidare tillstyrkte utskottet ettregeringsförslag om bemyndigande för regeringen att medge attfinansiera vägbyggande med lån.