bet · GC01JuU11 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89 JuUll Idetta betänkande behandlar utskottet regeringens skrivelse med redogörelse förtelefonavlyssning vid förundersökning i brottmål samt en medanledning av skrivelsen väckt motion. Utskottet föreslår - med vissa uttalanden- att skrivelsen läggs till handlingarna. Till betänkandethar fogats en reservation (vpk). Iskrivelse 1988/89:43 har regeringen () berett riksdagentillfälle att ta del av vad chefen för anfört omtillämpningen av bestämmelserna i omtelefonavlyssning vid förundersökning i brottmål. 1988/89:Ju2av m.fl. (vpk) vari hemställs att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts då det gäller hemligtelefonavlyssning. Grundläggandebestämmelser om telefonavlyssning vid förundersökning i brottmål finns i 27kap. 16 § (RB). För att telefonavlyssning skall få ske krävsatt någon skäligen kan misstänkas för ett brott för vilket det lägsta straffetär fängelse . Därutöver krävs att det bedöms vara av synnerlig vikt förutredningen att telefonavlyssning sker. Avlyssning får ske av telefoner som denmisstänkte innehar eller som han annars kan antas komma att begagna. Beslut omtelefonavlyssning meddelas av domstol. Sådant beslut kan meddelas endast påyrkande av förundersökningsledaren eller åklagaren. Tillstånd att avlyssnatelefoner skall meddelas , högst . Om misstanken gällergrovt narkotikabrott eller grov varusmuggling av narkotika får tillstånd dockmeddelas , högst en månad. 1 1988/89. Reglerom telefonavlyssning finns också i bl.a. lagen (1952:98) med 1988/89:JuUllsärskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och lagen (1975:1360) omtvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall. I utskottets betänkanden JuU1987/88:4 och 19 samt 1988/89:JuU5 och JuU12 finns en närmare redogörelse förde nämnda lagarna och regleringen i ämnet i övrigt och för initiativår 1982 i fråga om den parlamentariska kontrollen av hur lagsfiftningen omtelefonavlyssning fillämpas. I anslutning härfill kan påpekas att lagen(1957:132) med särskilda bestämmelser angående domstolarna och rättegången vidkrig eller krigsfara m.m. ersätts av lagen (1988:97)om förfarandet hos kommunerna, förvaltningsmyndigheterna och domstolarna underkrig eller krigsfara m.m. skrivelse som utskottet nu behandlar lämnar regeringen en redogörelse förtillämpningen av bestämmelserna i om telefonavlyssning vidförundersökning i brottmål. Redogörelsen, som omfattar samtliga fall avtelefonavlyssning enhgt RB , bygger på uppgifter somrikspohsstyrelsen har lämnat fill regeringen i en skrivelse den 14 oktober1988. I regeringens skrivelse redovisas att domstolarnaunder meddelade tillstånd att avlyssna samtal fill eller fråntelefonapparat som innehafts eller begagnats av sammanlagt 197 personermisstänkta för grovt narkotikabrott. Antalet sådana fall under åren 1969-1987är följande. Antaletfall då telefonavlyssning skett enligt RB vid förundersökning om andra grovabron än grova narkofikabrott uppges ha varit 15. De 15 fallen har huvudsakligengällt mord och grovt rån. Motsvarande siffror har varit 17 , 13under , 6 och 15 . Enligtredogörelsen i regeringens nu aktuella skrivelse var den genomsnittligaavlyssningstiden , och . Detredovisas att avlyssningstiderna varierat åskilligt, från någon enstaka dagfill . I ett fall anges avlyssning ha pågått . När detgäller frågan i vilken mån telefonavlyssningen fyllt avsett ändamål framgår attavlyssningen haft betydelse för förundersökningen i fråga om den misstänkte ica av fallen , och . Detframgår vidare att det inte har förekommit något fall därdomstol lämnat en ansökan om telefonavlyssning utan bifall. Däremothar riksspolisstyrelsen vid förhandsprövning av ärenden om 1988/89:JuUll telefonavlyssning med anledning av grova narkotikabrott lämnat negativt besked i tre fall och begärt kompletteringar i ett tiotal ärenden. dennaprövning ligger'på samma nivå som . Regeringens skrivelse föranleder följande uttalanden frånutskottets sida. Antalet telefonavlyssningar på grund av misstanke om grovnarkotikabrottslighet har - efter en fortlöpande ökning -minskat väsentligt : kan noteras att antaletregistrerade brott mot narkotikastrafflagen (1968:64) ökat under år1987 och att antalet för grova narkotikabrott lagförda personer också ökadeunder är 1987. Antalet fall där telefonavlyssning utnyttjats vidförundersökning om andra grova brott än narkotikabrott har legat på en tämligenkonstant, låg nivå. Utskottet vill, liksom tidigare, betona vikten avrestriktivitet när det gäller användningen av ett så ingripande tvångsmedel somdet här är fråga om. Av betydelse i detta sammanhang är den praxis enligtvilken ärenden om telefonavlyssning på grund av misstanke om grovtnarkotikabrott anmäls för rikspolischefen (jfr prop. 1980/81:76 s. 277 f ochJuU 1987/88:4 s. 4). Telefonavlyssning kan, som departementschefen anför iskrivelsen, uppenbarligen inte avvaras i kampen mot narkotikabrottslighetenoch annan särskilt grov brottslighet. Som utskottet fidigare uttalat är detemellertid ett oavvisligt krav att åtgärden i varje enskilt fall så långt detär möjhgt begränsas i fråga om både antalet avlyssnade telefonapparater och dentid som avlyssningen pågår. Med dessauttalanden bör regeringens skrivelse läggas till handlingarna. I motionen hävdas att det framkommit uppgifter om att det- som motionen får förstås - från polisens sida företagits omfattande illegaltelefonavlyssning. Mot denna bakgrund bör regeringen, enligt motionärerna,överväga olika möjligheter att förhindra integritetskränkningar genom illegaltelefonavlyssning. Reglerna om telefonavlyssning innebär vittgåendemöjligheter till ingrepp i förtrolig kommunikation. Lagregleringen i ämnet hardärför försetts med särskilda bestämmelser avsedda att skydda enskildasintegritet. Utöver vad som framgår av redogörelsen i föregående avsnitt kan härnämnas stadgandet i 4 kap. 8 § om straff för brytande avtelehemlighet. Här kan också erinras om den skyldighet som polisman har jämlikt9 § polislagen (1984:387) att rapportera brott och om den särskilda regleringeni 6 kap. polisförordningen (1984:730) om handläggningen av ärenden om brott itjänsten av polisman. Denna reglering innebär bl.a. att åklagare omedelbartskall underrättas om saken (se JuU 1987/88:30 s. 8 f). Regleringen kompletterasgenom föreskrifter och allmänna råd meddelade av eftersamråd med riksåklagaren (se FAP 403-2). I anslutning till motionsönskemålet vill utskottet - ilikhet med vad som ' skett i fidigare sammanhang - framhålla att det är ettviktigt intresse från demokratisk synpunkt attdiskussionen om enskildas integritet i förhållande 1988/89:JuU 11 tillmyndigheterna alltid hålls levande inte minst mot bakgrund av den utvecklingsom har lett till att det nu finns teknik som innebär betydligt större riskerför integritetskränkningar . En minskad vaksamhet när det gällerintegritetsfrågor kan leda till en avtrubbning i den allmänna uppfattningenatt integritetskränkningar endast undantagsvis kan godtas i ett samhälle somvårt. Sommotionärerna själva antyder gäller emellertid här att uppgifter om sådanabrottshga gärningar som omtalas i motionen skall utredas i vederbörligordning. Den beskrivna regleringen till skydd för enskildas integritet får- sammanställd med förekommande lekmannamedverkan på lokal, regional ochcentral nivå - anses tillgodose högt ställda krav. Härfill kommer det ansvarsom polischeferna på olika nivåer har att värna om gällande ordning. Mot dennabakgrund saknas skäl till något sådant tillkännagivande som motionärerna begärt. 1. beträffande telefonavlyssning enligträttegångsbalken att lägger skrivelse 1988/89:43 till handlingarna, 2. beträffande illegal telefonavlyssning att riksdagenavslår motion 1988/89;Ju2. Stockholmden På justitieutskottets vägnar Närvarande:Göthe (); (), (), (), (), (), (), BjörnEricson (s), (), (vpk), (),(S), (), (), () och (). Illegal telefonavlyssning (mom. 2) (vpk) anser delsatt den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjar med "Sommotionärerna" och slutar med "mofionärerna begärt" bort haföljande lydelse: Motdenna bakgrund hyser utskottet en betydande oro inför sådana uppgifter omomfattande olovlig telefonavlyssning från polisens sida som återges i mofionen. Ilikhet med motionärerna finner utskottet därför att det 1988/89:JuUl 1föreligger ett behov av en betydligt mera strikt kontroll i fråga omtelefonavlyssning. Det bör ankomma på regeringen att överväga och vidta ågärderför att tillgodose detta behov. Vad utskottet nu med anledning av motionenuttalat om kontroll i fråga om hemlig telefonavlyssning bör som sinmening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställan under 2 bort haföljande lydelse; 2. beträffande illegal telefonavlyssning att medanledning av mofion 1988/89:Ju2 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om kontroll i fråga om hemlig telefonavlyssning.