bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — Men jag vill inte göra någonaffär av detta, som är område. Det är bara en liten påminnelse. : Det är rikfigt att om något parti ärunderrepresenterat, är det kommunisterna. : Låt mig tacka statsministern för att hanhar ställt sig till förfogande och svarat på våra frågor. Jagtror att vi är eniga i utskottet om att han inte har visat någon ringaktningför , utan visat oss respekt. Sluten utfrågning av utrikesminister ,rättschefen och departementssekreterare angåendehandläggningen av viseringsfrågor m.m. inom : Vi följer den särskildaföredragningslistan, och vi börjar med ett ärende som berör hur man behandlarfrågor om de kriterier som gäller för beviljande av inresevisum i vissa fall. Jag hälsar utrikesminister , vår tidigareKU-ledamot, hjärtligt välkommen, liksom rättschefen , som vi ocksåhar sett här tidigare, och departementssekreterare . Enligt den praxis som vi har i utskottet lämnar jag förstordet till dem vi har inbjudit, om ni har någonfing att säga inledningsviskring granskningsärendet. : Jag har hemställt att detta sammanträdeskulle hållas innanför lyckta dörrar av den anledningen att det gällerkvalificerat hemligt material. Jag vill gärna svara så öppet jag kan, eftersomdet bara är då som det kan vara till någon vägledning för utskottets arbete.Jag utgår från att det jag säger är lika kvalificerat hemligt efter utskottetssammanträde. Jag har krifiserat konsfitufionsutskottet. Jag fick på ettmöte i en rak och upprörd fråga från en av deltagarna, en fråga somjag har mött tidigare. Jag svarade då bl.a. att jag har uppfattatvissa delar av de offentliga utskottsförhören som spektakel - jag sade kanskeen del annat också. Även om ni inte har begärt det, tycker jag att ni har rättatt kräva av mig att jag säger någonting på den' punkten. Först vill jag säga att jag somtidigare utskottsledamot tillmäter utskottets arbete, och inte minst dessgranskning av statsråden, stor vikt. Jag tycker att de offentliga utskottsförhörenär bra och bör fortsätta. Men om de offentliga utskottsförhören skall vara avvärde för granskningen och inte leda till tveksamhet eller ännu starkarekänslor hos allmänheten, måste de offentliga utskottsförhören liksomresonemangen här bygga på ömsesidig respekt. Om man i anmälningar frånkonstitufionsutskottets ledamöter eller i frågor som ställs till oss somutfrågas använder insinuafioner och ställer frågor av typen "Har svarandenslutat slå sin hustru?" eller över huvud taget kommer med 'Utfrågningen offentliggjord med uteslutande av de med angivnaavsnitten. anklagelser och i förväguttrycker sig på ett sätt som om man avkunnar domar 1988/89:KU30 innan utfrågningarna har skett, tror jag att deoffentliga utskottsförhören Bilaga B 18 kommer att leda till en växandemisstro från allmänhetens sida. Utfrågningarna måste alltså bygga på ömsesidigrespekt. Detfinns en annan sak som jag också gärna vill diskutera, även om detta kanskeinte är det rätta tillfället. Jag har två gånger tidigare utfrågats avkonstitutionsutskottet. En gång gällde det vapenaffärer, bl.a. med . Tiogånger under den utfrågningen sade jag att jag hade information att ge, som jagtillmätte stor vikt, men den var av sådan karaktär att jag var beredd att lämnauppgifterna bara inom lyckta dörrar. Det hände ingenting. De uppgifterna kundeutskottet inte gärna få från annat håll. Detleder mig fram till att säga att ibland bHr offentligheten av så stor vikt attutskottets granskning inte blir så noggrann och allomfattande som den bör vara. Jagmenar - om jag nu skall återgå till den första punkten - att ömsesidig respektinte utesluter partipolifisk polemik, men den får inte undanskymma att mansöker få fram fakta. Det var detta som låg fill grund för min kritik. Sedanskall jag genast övergå till den fråga som har föranlett att jag har kallatshit. Jag skall belysa vad jag menar genom att utgå från den anmälan som liggertill grund för utskottets arbete - den är en offentlig handHng och harpublicerats. Jag skall utgå från den för att visa vad jag menar och samtidigtge besked om hur jag har agerat i de frågor som är aktuaHserade. Enav mina medarbetare läste igenom anmälan och skrev i kanten: Den är falsk, denär ful, och den är felaktig. Jag delar den uppfattningen, och jag skall tala omvarför. Förststår det att har säpo försökt stoppa 13sovjetiska och östeuropeiska diplomaters placering i . Detgäller 12 och inte 13.17 av de 8 fall där vi har beviljat visering var det frågaom kortare vistelser, inte placering. I 1 av de 8 fallen gällde detstationering i . Sedanvill jag säga att säkerhetspolisen naturligtvis inte kan stoppa eller ge frittfram för dem som viseringsansökningarna gäller. SäkerhetspoHsen har att från sinautgångspunkter göra en bedömning och ge en rekommendation. Innan ärendet nårprotokollchefen eller mig eller kabinettssekreteraren skall den politiskaavdelningen göra en granskning från utrikespolitiska utgångspunkter, dvs.bedöma vilken funktion vederbörande har, vad han kan åstadkomma för skada,vilken skada som kan uppstå för vårt förhållande till främmande makt, osv. Detär på det underlaget som protokollchefen eller i förekommande fallkabinettssekreteraren och utrikesministern har att fatta sitt beslut.Uppgifterna här är alltså felaktiga. Sedanstår det i andra stycket en sak som förvånar mig: "Redan vid föregåendeårs granskning visade det sig föreligga oklarheter om hur utvisningsfrågorskall hanteras, såväl formellt som reellt." Detgjorde det inte. Det konstateras inte heller i utskottsutlåtandet. De principer vi följer är fastlagda i utrikesnämnden bl.a. vid ett sammanträde under tid som utrikesminister, och det har rått enighet kring dem. Det är samma principer som vi har redovisat i en särskild skrivelse till , för utrikesnämnden, för då han 474 fillträdde somsäkerhetspolisens chef och vid ett fillfälle då kabinettssekrete- 1988/89:KU30 råren mötte samtliga anställda inom säkerhetspolisen. De principervi har att Bilaga B 18 följa är redovisade skriftligen. Sedanantyds det att regeringen successivt har börjat göra mildare bedömningar än vadsom kallas kompetenta svenska myndigheter. Detär alltså fel. I inget av de aktuella fallen har jag fattat något annat beslutän det som har föreslagits av den politiska avdelningen eller protokollchefen.I ett fall har jag ställt frågor, om inte ställningstagandet ändå var litet förmilt. Man hänvisade då till principerna. Det är alltså fel och falskt som detanges, att jag skulle ha gjort en mildare bedömning. Jag är övertygad om attmina medarbetare från UD kan verifiera att så är fallet. Sedansägs det någonting som jag tycker att ledamöter skallhålla sig för goda för att säga. Det påstås nämHgen i anmälan att regeringendriver en kampanj mot den svenska säkerhetspolisen. Det har aldrig drivitsnågon sådan kampanj. Vid alla de fillfällen då jag har fått frågor har jag sagtatt behöver en säkerhetspolis och att denna säkerhetspo-Hs i de styckensom jäg har kunnat iaktta gör ett utomordenfiigt bra arbete. Det gällerterroristbekämpning, det gäller kontraspionage, och det gäHer bevakning. Viddet tillfälle då var här fick säkerhetspolisen på sig ochklarade uppgiften utomordentligt. Detjag har gjort är att jag vid ett antal tillfällen - jag tror det är fyra - harriktat anmärkningar mot säkerhetspolisen för att det förekommit läckage frånsäkerhetspolisen eller att man har givit offentlighet åt hemliga uppgifter. Detgäller den fråga vi diskuterade förra gången, nämHgen de tjeckiskadiplomaterna, det gäller vidare en sekreterare i utrikesnämnden, och det gällerett fall där en kommissarie vid tog upp en diskussion i Ekot.Det är alltså fel och falskt att påstå att regeringen driver någon kampanj motsäkerhetspolisen. Sedankommer någon insinuation om att man inte kan utesluta att det finns något slagssamband mellan vad jag har sagt och den kampanj som man antyder skulle pågå. Vidarestår det: "Redan förra årets granskning av utvisningen av fyra tjeckiskadiplomater gav vid handen att regeringen strävade efter att undvikaoffentlighet kring vissa utvisningar. Någon nöjaktig förklaring till dettakunde inte ges." Detförekommer ingenfing om detta i utskottsufiåtandet, och det förstår jag, fördet hade i så fall varit felaktigt och falskt. Jag kunde ge en förklaring. Jagkunde också redovisa att jag vid ett möte med partiledarna från samtligapartier hade fått klart besked om att detta var ett rikfigt sätt att handläggaärendet. Det förekom då inget försök att mörklägga frågan. Tvärtom harregeringen infört en öppnare attityd i de här frågorna än som rådde under deborgerliga regeringarna. Jag anklagar inte de borgerliga regeringarna fördetta, för ofta hamnar en regering i besvärliga situationer. Om vi för tidigtger offentlighet åt en persona-non-grata-förklaring, leder det ofta fillretaliering, som innebär att svenskaintressen skadas. Vi har alltså valt en sådan Hnje att vi ofta sätterallmänhetens intresse av information före landets intresse. Det har också häntatt vi har fått känna av ganska besvärliga retaiieringar. Sedan kommer det som vibetraktar som fult. Man menar i sista stycket att 475 partipolitiskaskäl har kommit att påverka regeringens benägenhet att inta en 1988/89:KU30 annan och mildare atfityd. Uppriktigt sagt tror jag att det är sådant här som gör attde offentliga förhören kommer i vanrykte. Jag betraktar denna anmälan somfalsk, ful och felaktig - jag instämmer i det omdömet. Därmed har jag angivit en del av min uppfattning i dettastycke och är öppen för frågor. : Jag vill inledningsvis ställa frågan, hurofta det förekommer skillnader i bedömningarna mellan säkerhetspoHsen och regeringen. : Det törs jag inte svara på. Man har attgöra olika bedömningar. Säkerhetspolisen har att göra en bedömning från sina utgångspunkter, medan den politiska avdelningen skall väga säkerhetspoli sens synpunkter mot andra hänsyn, bl.a. utrikespoHtiska. Jag säger det här bara för att visa att den politiskaavdelningen har att göra en övergripande bedömning av läget, medansäkerhetspoHsen har en mycket begränsad men viktig uppgift. : Om jag uppfattade utrikesministern rätt harhan i samtliga fall följt den politiska avdelningens förslag. Jag vill bara tillägga att alla de härfallen inte har föredragits för mig. Det normala är att protokollchefen för demtill kabinettssekreteraren, och kabinettssekreteraren för dem till mig om hantycker det är nödvändigt. Men jag har aldrig gått emot rekommendationerna. : Då vill jag fullfölja med en fråga tillHans Corell. För oss kan det vara intressant att veta vilken procedurregeringen följer i sådana ärenden. : Beredningen sker på samma sätt som i mångaandra ärenden som handläggs i ett departement. När ansökan kommer in går denfill , och säkerhetspolisen lämnar ett yttrande tilldepartementet. Med det yttrandet bereds frågan vidare i departementet. Det ärinte så att papperen dimper rakt ner på utrikesministerns bord, utan fleratjänstemän deltar i handläggningen. Jag gör det inte själv i de här fallen,utan det är protokollchefen, och han har alltid kontakt, i varje fall om detinte är någon enklare fråga, med den enhet på politiska avdelningen som harkännedom om landet i fråga. Där fortsätter beredningen, för att så småningomsluta i en föredragning hos kabinettssekreteraren eller möjligenutrikesministern. Om kabinettssekreteraren och utrikesministern är förhindrade,föredras det kanske för chefen för polifiska avdelningen. Jag vet inte om departementssekreterare vill fyllai någonfing ytterligare. Han hör till de tjänstemän som kan delta ibehandlingen av enskilda viseringsansökningar. : Jag kan bara vitsorda att jaghar varit placerad vid den politiska avdelningen har de här ärendena handlagtsi enlighet med vad som har beskrivits av rättschefen . Det har migveterligt inte funnits några skillnader mellan det förslag som kommit frånpolitiska avdelningeneller protokollet och det beslut som den politiska ledningen i 1988/89:KU30 departementet fattat. : Jag vill i anledning av redogörelse säga att jag precis som betraktar det somnågot av ett privilegium att få arbeta inom det här utskottet och i enlighetmed regeringsformens anvisningar granska regeringens åtgärder och regeringsärendenasbehandling. Vi kan inte komma ifrån att detta är ett politiskt organ, och detär politiker som sitter här. Därför kan vi hamna i motsättningar. När jag offentligt har försvarat utskottet har det skettfrån den utgångspunkten, att det är vi som har ansvaret att granska regeringenoch att det inte är regeringens uppgift att granska utskottet, men vi tar gärnaåt oss synpunkter. Dem får vi ta vara på när vi skall göra en allmänutvärdering, vilket vi har beslutat att göra efter . : Jag ber att få instämma, inte minst i herrordförandens ord om att det är utskottet som granskar regeringen, inte tvärtom.Det gäller såvitt jag förstår även dagens utfrågning. Jag tänker inte gå in inågon polemik med utrikesministern utan ställer de frågor som jag hade tänkt ställaoch som jag tycker är viktiga. Inom utskottet gör ledamöterna olika bedömningaroch olika prioriteringar, och det hoppas jag att utrikesministern har respektför. Här finns 17 ledamöter, och det vore tråkigt om vi vore stöpta i sammaform. Min första fråga till utrikesministern är om han tyckerdet är rimligt att det blir så stora skillnader som det är i det här fallet, dåsäkerhetspolisen vill vägra visering i tolv fall, medan regeringen godkännertvå tredjedelar av dem. Någon måste ha rätt och någon måste ha fel ibedömningen av de här personernas eventuella farlighet. Jag kan inte avgöra omdet är regeringen som har rätt eller säkerhetspolisen, men är det rimligt meden så stor skillnad? : Jag ber om ursäkt för att jag tog upptiden med att tala om varför jag hade kritiserat utskottet, men jag läste enartikel av vice ordföranden i där han lovade attgrilla mig i just den här frågan. har han avstått, och det gläder mig. Så fill skillnaden. Nej, skillnaden hade kunnat varastörre och ändå försvarats. Vad jag gör gällande är att vi har strikt följt deprinciper som fastlagts i utrikesnämnden och om vilka det råder stor politiskenighet - i varje fall har jag inte funnit att någon är beredd att ta uppfrågan på nytt i utrikesnämnden. Jag är beredd att ta upp den igen, eftersomjag anser att det är viktigt att man klarar ut detta. De principer vi följer har vi redovisat, och de har följtsi samtliga fall som är redovisade. Jag kan gå igenom dem fall för fall. Säkerhetspolisen har att göra en annan, begränsad bedömning. Den skall vi naturligtvis ta hänsyn till, men jag anser att det är viktigt att principerna följs så länge de gäller. Jag tycker inte att skillnaden är märkvärdig. Den hadekunnat vara mindre eller större, men det har ingenting med sakprövningen attgöra. : Någonbeslutar ju ändå i de här frågorna, och då gör 1988/89:KU30 säkerhetspolisen enriskbedömning, medan politiska avdelningen gör en Bilaga B 18 politisk bedömning av vadsom eventuellt kan skada om man säger nej till visering. Om jagförstod rätt har utrikesministern följt den politiska Är det ändå inte att låta de politiska hänsynen spelaen större roll än de säkerhetsmässiga, om man regelmässigt följerpolitiska avdelningens beslut? : Den poHtiska avdelningen gör inte bara en politisk bedömning utanväger naturligtvis in den bedömning som säkerhetspolisen har gjort. Jag kanredovisa fall av vilka det framgår hur bedömningen kommer in.-- Detfinns en lång rad hänsyn som måste vägas in i ett sådant beslut. Det är inte såatt man å ena sidan har en säkerhetsbedömning och å andra sidan en politiskbedömning och tar hänsyn antingen till den ena eller fill den andra, utan deohka hänsynen skall sammanvägas. AndersBjörck: Har utrikesministern någon uppfattning om huruvida säpo, när den görsin riskbedömning, är överdrivet försiktig, eftersom man i åtta fall av tolvhar ändrat rekommendationen av politiska skäl? Så långt jag kan bedöma de här fallen tycker jag attsäkerhetspolisen har gjort ett bra jobb, men den har hållit sig till sittuppdrag. Den skall göra en säkerhetsmässig bedömning. Sedan får man bedöma ivilka sammanhang de här personerna kommer in och vilken skada de kan göra. Denbedömningen åligger den politiska avdelningen. Vi gör alltså också ensäkerhetsbedömning. AndersBjörck: I samband med utvisningen av de tjeckoslovakiska diplomaterna diskuterade vi i konsfitutionsutskottet den intressanta frågan,hur besluten formellt fattas och i vilken ordning de registreras. Om jagförstod rätt sade utrikesministern att han icke personligen hade deltagit ibesluten i samtliga de här fallen. : Det har jag sannolikt inte gjort. AndersBjörck: Men finns det ingen praxis som säger att viseringsärenden av det härslaget ändå förs upp? Vilken instrukfion gäller i så fall? Hur kan manåstadkomma konsistenta bedömningar? : Man skall inte som nu gör blanda ihop viseringar ochnon-grata-förklaringar. Men jag föreslår att rättschefen får redogöra för hurdet går till. HansCorell: Jag är beredd att lämna en ordentlig redogörelse för detta, men om detskulle passa utskottet bättre kanske jag skall göra det i ett senare skede, dåflera hunnit ställa frågor. Utskottethar i sitt betänkande 1986/87:33 på s. 66 yttrat: "Enligt utskottet är det påkallat med en översyn i fråga om rutinerna för beslutsfattande och dokumentation i såväl berörda ärenden som i andra frågor inom utrikesde partementets verksamhetsområde." Jag kan lämna en ordentligredogörelse på den punkten. : Kanambassadör lämna den skriftligt? : Jag tycker det ligger någonting i tanke att ' frågestunden fortsätter, så kan vi återkomma . AndersBjörck: Jag är samarbetsvillig. Dåvill jag fortsätta med att fråga, om utrikesministern principiellt anser attsåväl viseringsfrågor som frågor om non-grata-förklaringar är av sådan vikt attbesluten skall fattas på politisk nivå, dvs. av utrikesministern själv eller, imycket komplicerade fall, av regeringen. Det är alltså en principiell fråga somjag ställer. : Jag tycker att frågan kanske bör ställas litet mer nyanserat än så.I vissa fall skulle det nog vara en överloppsgärning att blanda inutrikesministern, nämligen om det gäller klara frågor, där man följerprinciperna och det inte råder någon tveksamhet. Men i alla de frågor där detråder tveksamhet - det gör det naturligtvis ganska ofta, eftersom det finnsolika avvägningar att göra - bör kabinettssekreteraren eller utrikesministernkopplas in, och det sker också. AndersBjörck: Men i en del av de här fallen har besluten fattats på annan nivå änutrikesministerns. : I något fall är det säkert kabinettssekreteraren som har fattatbeslut där man bara haft att följa principerna. Rättschefensäger att det är oklart vad som menas med UD-viseringar. Det går inte att taalla rätt över. Men menar de intrikata fallen? AndersBjörck: Ja, de fall där säpo har avstyrkt. Eftersomvi hade detta uppe och det är av konstitutionellt intressevill jag fråga hur de beslut registreras som gäller nekad visering och persona-non-grata-förklaringar.Går det att få en kortfattad redogörelse för detta? vet säkertsom gammal KU-ledamot att det inte är ointressant för utskottet när vi gör engranskning i efterhand att kunna följa hur besluten har fattats. Annars är vårgranskning mycket bekymmersam -det är den för resten ändå. : Jag inser det. Vi hade en diskussion om detta förra gången. Eftersomdet har lett till en tankeverksamhet inom vill jag föreslåatt rättschefen får redogöra för detta. HansCorell: Som utskottet erinrar sig gjorde jag en promemoria inför den förrautfrågningen. I den konstaterades att det här inte är så alldeles lätta frågoratt hantera. Jag tror inte att man hade tänkt på detta tidigare, men jagförsökte belysa skillnaden mellan faktiskt handlande och rena förvaltningsärenden. Jagnoterade att utskottet uttalade sig mycket försiktigt på den punkten. Maninstämde i promemorians resonemang om att det finns skäl som talar för atthanteringen av t.ex. non-grata-frågor skall ses som ett inslag i regeringensfaktiska handlande och att det finns skäl som talar för att frågorna börhandläggas som regeringsärenden. Sedan har vi gjort enomfattande revision av hela regelsystemet i 479 utrikesförvaltningen.Det är ett oerhört arbete som många av mina medarbe- 1988/89: KU30 tare harlagt ner, och jag har väl också bidragit själv. Vi har stramat upp Bilaga B18 beslutsgången och försökt klargöra var besluten skall ligga. Den här frågan har ett samband med utlänningslagstiftningen,som man arbetar med . Därför blev beskedet i departementet efterKU-granskningen att eftersom även KU var- så försiktigt följer vi tidigaretillämpade rufiner i departementet. De har beskrivits i tidigare förhör. Närhandlingarna nu kommer in finns de alltid dokumenterade, och det finnsanteckning om vem som har fattat beslutet. Men det sker inte i ettdepartementsprotokoll. Det sätts inte upp särskilda beslut som samlas i enpärm, vilket hade blivit resultatet om man skulle ha hanterat ärendena somförvaltningsärenden eller myndighetsutövning. Vi är inte klara, men vi har ansett att vi kunde följa denpraxis som har tillämpats genom . : uttalade sigenhälligt - jag vill understryka att vi är eniga ibland - om det här för två årsedan, och uppenbarligen har det avsatt en del resultat. Innebär detta att mangenom att slå i någon form av diarier kan följa handläggningen av ärendet pådet här området, eller är det lösa handlingar med påteckning om vem som harfattat besluten, ordnade så att man kan göra en helhetsbedömning över helatidsperioden? : Handlingarna diarieförs i det allmännasystemet inom . Vi har flera diarier i departementet.Protokollet har också en dossier. Exakt hur det här redovisas kan jag interedogöra för just , eftersom det är komplicerat, men det går mycket väl attgöra en sådan kontroll som efterlyser. En sådan kontroll hargenomförts av departementssekreterare , och den ligger till grundför utrikesministerns redogörelse . : Är det möjligt att med det system ni harsnabbt få en överblick över utvecklingen på området? Hans CoreU: Får jag fylla i att är enmycket stor och omfattande förvaltning. När jag tillträdde för litet mer noterade jag att det fanns en del arbete att göra på det stats-och förvaltningsrättsliga området - jag kan återkomma till det. Jag kanredovisa mycket som har gjorts. Att vi inte har löst alla frågorna beror på attde har samband med utlänningslagstiftningen och bemyndigandet enligt 85 §utlänningsförordningen. Tills vi har klarat ut detta - det tror jag vi kan görainom de närmaste fyra eller fem månaderna, kanske tidigare - tyckte jag inteatt jag söm rättschef borde tillstyrka att man ordnade något halvt provisorium,utan då är det bättre att fortsätta som man gjort under alla år, så att vi kangöra en radikal förändring, om så behövs. : Vi kanske kan få en skriftlig kompletteringom detta. : Utrikesministern berördeoffentlighetsproblemafiken. diskuterade också den . Har någonförändring skett av 480 departementetspraxis när det gäller offentlighet såväl beträffande viseringar 1988/89:KU30 som beträffande non-grata-förklaringar? Det är självfallet, såsomutrikesmi- Bilaga B 18 nistern underströk, en känslig politisk bedömningsom måste göras. : Viseringar brukar inte offentliggöras.Alla fall där någon har förklarats persona non gråta är däremotoffentliggjorda, också sådana fall där vi haft att räkna med risk för enretaliering, och en sådan har också inträffat i några fall. Det är enömtålig.fråga, men vi har valt att ta största möjligahänsyn till allmänhetens intresse av informafion. diskuteras,men jag tycker det är en riktig princip, även om den också har minusposter. : Jagdeiar den uppfattningen. Kan man sägaatt policy är offentlighet, om icke synnerliga skälföreligger för en annan bedömning? Är det en korrekt sammanfattning avpolicyläget ? : Ja, det kan man säga som sammanfattning.Vi har en betydligt öppnare attityd . : En intressant fråga är meddelarskyddet. Närutrikesministern var här förut gjorde han ett mycket kraftfullt uttalande omatt meddelarskyddet för anställda inom sapo bör bestå.