bet · GC01SfU11 · 1988-12-31 00:00:00 — och/elleratt medvetenheten om arbetsskadeförsäkringens innebörd har 1988/89:SfUllökat. har begärt att regeringen tar deinitiativ som erfordras för att en analys av orsakerna till det ökande antaletarbetsskadeanmälningar kommer till stånd. Utskottet anser mot bakgrund av bl.a. de kraftigt ökadekostnaderna som arbetsskadorna och de ökade sjuktalen medför att åtgärder måstevidtas för att hejda ökningen av antalet arbetsskador. Regeringen bör därförsnarast återkomma till med den begärda analysen men även lägga framförslag för att komma till rätta med de ökade kostnaderna. dels att moment 4 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse: 4. beträffande analys av antaletarbetsskador att med bifall till motion l988/89:Sf315 yrkande 4 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, Översyn av arbetsskadeförsäkringen ochsamordningstidens längd (mom. 5 och 6) och (båda fp) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 10börjar med "Vad till" och på s. 11 slutar med "och Sf230. "bort ha följande lydelse: Utskottet konstaterar att handläggningstiderna iarbetsskadeärenden vid försäkringskassorna blivit oacceptabelt långa. Åtgärderhar vidtagits för att rationalisera och effektivisera handläggningen, ochförsäkringskassorna har fått kraftiga personalförstärkningar fördenna handläggning, men balanserna av arbetsskadeärenden hos försäkringskassornaväxer fortfarande kraftigt. De långa väntetiderna är även ett hinder för eneffektiv rehabilitering av de arbetsskadade. Kostnaderna för försäkringen haräven ökat starkt. Utgifterna för försäkringen överstiger inkomsterna medkraftiga underskott i arbetsskadefonden till följd. Utskottet vill erinra omatt arbetsskadeutredningen i sitt betänkande SOU 1985:54 har anfört attnuvarande balanser måste nedbringas och att i vart fall ytterligare förlängdaväntetider måste förhindras. har funiiit att enförlängning av samordningstiden från 90 vore en effektiv åtgärdför att begränsa ärendetillströmningen. De beräkningar som utredningenredovisat ger vid handen att en samordningstid kan medföra attantalet arbetssjukdomsärenden minskar med och övriga ärenden med . Utredningens beräkningar visar vidare att en sådan samordning inte ledertill nämnvärda ekonomiska försämringar för den enskilde. Med hänsyn till det ovan anförda anser utskottet att en förutsättningslösutredning bör tillsättas. Utredningen bör få i uppdrag att behandla dels fråganom en långtgående samordning mellan arbetsskadeförsäkringen ochsjukförsäkringen, dels frågan om hur arbetsskadeförsäkringen bör utformas föratt utgöra incitament till arbetsmiljöförbättringar. Utskottet anser vidare att, i avvaktan på resultatet av ensådan utredning, samordningstiden mellan sjukförsäkringen ocharbetsskadeförsäkringen bör förlängas från 90 fill . Regeringen bör därför komma med förslag om en sådan förlängning av samordningsfiden. Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall fill motionerna Sf305 1988/89:SfUll yrkandena 1 och 2 samt Sf369 yrkande 2 gesregeringen till känna. dels att moment 5 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 5. beträffandeöversyn av arbetsskadeförsäkringen attriksdagen med bifall till motionerna 1988/89:Sf305 yrkande I och 1988/89:369yrkande 2 samt med anledning av motion 1988/89:Sf302 yrkande 1 i motsvarandedel som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, dels att moment 6 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 6. beträffandesamordningstidens längd attriksdagen med bifall till motion 1988/89;Sf305 yrkande 2 och med anledning avmotion 1988/89:Sf302 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört, Arbetsgivaresansvarförsjukvårdskostnader(mom. 7) Margö (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 11 som börjarmed "Även beträffande" och slutar med "och Sf230." bort haföljande lydelse: Utskottet konstaterar att arbetsskadeförsäkringen, somfinansieras genom avgifter från arbetsgivarna och egenföretagarna, inteomfattar samhäHets alla kostnader för de skador som dåliga arbetsmiljöerförorsakar. Det är rimligt att arbetsgivaren i vart fall betalar hela kostnadenför den sjukvård som erfordras med anledning av en arbetsskada. Härigenom görsde verkliga kostnaderna för arbetsskadorna synliga, men arbetsgivarna får ävenett ekonomiskt incitament att förändra arbetsmiljön. Mot denna bakgrundföreslår utskottet att en utredning om möjligheterna att påföra arbetsgivarnadenna sjukvårdskostnad kommer till stånd. Det anförda bör med bifalltill motion Sf230 ge regeringen till känna. deb att moment 7 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 7. beträffandearbetsgivares ansvar för sjukvårdskostnader attriksdagen med bifall till motion 1988/89:Sf230 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört, Ersättning för Utredningskostnader från AMF (mom.9) (), (), (),() och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 11 sombörjar med "Utskottet vill" och slutar med "yrkande 3. "bort ha följande lydelse: De allmänna försäkringskassorna samarbetar iarbetsskadeärenden med AMF-Trygghetsförsäkring i enlighet med bestämmelser i riksförsäkringsver kets kungörelse (RFFS 1979:20). Utskottet konstaterar att, såvitt gäller s.k. serviceärenden, dessa åsamkar försäkringskassorna stora administrativa kostnader. AMF erlägger dock inte någon ersättning för försäkringskassor nas utredningsarbete. Utskottet anser därför att regeringen, i enlighet med jg det förslag somarbetsskadeutredningen i sitt betänkande SOU 1985:54 1988/89:SfUll lämnadei denna fråga, skall förordna att försäkringskassorna skall handläggaserviceärenden åt AMF och att AMF skall ersätta kassorna för självkostnadenför detta biträde. Vad utskottet sålunda anfört bör med bifall till motionSf302 yrkande 3 ges regeringen till känna. dels att moment 9 i utskottets hemställan bort haföljande lydelse: 9. beträffande ersättning för utredningskostnader från AMFatt med bifall till motion 1988/89;Sf302 yrkande 3 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, Livränta till egenföretagare (mom. 11) GullanLindblad (m), (), (), () och RuneBacklund (c) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 13 som börjar med "Utskottetbehandlade" och slutar med "yrkande 1." bort ha följandelydelse: Utskottetkonstaterar att de regler som gäller för beräkning av livränta till egenföretagareinte ger en rättvisande bild av företagarens förmåga att efter en arbetsskadaskaffa sig inkomst genom eget arbete. En jordbrukare som efter en arbetsskadakompenserar en inkomstförlust genom att göra uttag av medel från skogskonto fårkanske ingen minskning av den taxerade nettointäkten av jordbruksfastighet. Hankommer därför inte att erhålla någon livränta enligt lagen omarbetsskadeförsäkring. Enligt utskottets mening bör övervägas om ett annatinkomstbegrepp kan tillämpas i dessa sammanhang som medger att större hänsynkan tas till de faktiska möjligheterna för en egenföretagare att ifortsättningen skaffa sig inkomst genom eget arbete. bör därför medbifall till motion Sf328 yrkande 1 som sin mening ge regeringen fill känna atten översyn bör ske av reglerna för livränta till egenföretagare. dels att moment 11 i utskottets hemställan bort haföljande lydelse: 11. beträffande livränta till egenföretagare att riksdagenmed bifall till motion 1988/89:Sf328 yrkande 1 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört, Samordning med YFL-livränta (mom. 14) GullanLindblad (m), (), (), () och MariaLeissner (fp) anser delsatt den del av utskottets yttrande på s. 15 som börjar med "Utskottetfinner" och slutar med "motion Sf270." bort ha följande lydelse: Utskottetkonstaterar att de som i tidig ålder har drabbats av en yrkesskada har sämre pensionsförmåner än andra personer. De har dessutom på grund av yrkesskadan under större delen av sitt liv fått leva under mycket små omständigheter. Mot denna bakgrund är det otillfredsställande att livräntan enligt YFL samordnas med den allmänna pensionen i den omfattning som sker. Enligt utskottets mening bör samordningen i vart fall inte avse den skattefria delen av livränta. Vad utskottet sålunda anfört bör med " bifalltill rnotion Sf270 som sin mening ge regeringen till känna. dels att moment 14 i utskottetshemställan bort ha följande lydelse: 14. beträffande samordning medYFL-livränta att med bifall till motion 1988/89:Sf270 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört. Översyn av arbetsskadeförsäkringen ochsamordningstidens längd och (båda c) anför: 1motion Sf305yrkande 1 begärs en förutsättningslös utredning av arbetsskadeförsäkringen sombl.a. bör avse frågan om hur väntetiderna för prövning av arbetsskadeärendenskall kunna förkortas. Vidare begärs i motion Sf369 yrkande 2 en översyn avarbetsskadeförsäkringen i syfte att åstadkomma en långtgående samordning mellandenna försäkring och sjukförsäkringen och därmed en förkortning av handläggningstiderna.I motionerna Sf305 yrkande 2och Sf302yrkande 2 föreslås att samordningstiden mellan dessa försäkringar förlängsfrån nuvarande . Vi anser att handläggningstiderna i arbetsskadeärendenmåste förkortas men har inte kunnat stödja något av de nämnda motionsförslagenför att åstadkomma kortare handläggningstider. Enligt vår uppfattning är detviktigt att den som blivit skadad i sitt arbete får full kompensation för sittinkomstbortfall. Någon förlängning av samordningstiden utöver nuvarande 90dagar bör därför inte förekomma. Däremot skulle handläggningstiderna kraftigt kunnaförkortas som ersättningsförmånerna bibehålls om kompensafionsnivåninom sjukförsäkringen i stället höjs till . Ett sådant förslag.redovisadesvid utskottets offentliga utfrågning av riksförsäkringsverketsgeneraldirektör. Vi anser att effekterna av en sådan lösning bör övervägasytterligare och avser att senare återkomma i frågan. Någon översyn avarbetsskadeförsäkringen med den inriktning som angetts i föreliggande motionerbör därför inte komma till stånd. Arbetsgivares ansvar för sjukvårdskostnader () anför: Det förslag som förs fram i mofion Sf230 om arbetsgivaresansvar för hela sjukvårdskostnaden skulle enligt min mening få den positivaeffekten till följd att de verkliga kostnaderna för arbetsskadorna görs synligaoch att arbetsgivarna får ett ekonomiskt incitament att förändra arbetsmiljön.Emellertid kan ett sådant kostnadsansvar även leda fill att en arbetsgivareblir mindre benägen att anställa personer med mindre god fysik. Jag är därförinte beredd att tillstyrka en utredning av frågan. Offentligutfrågning i socialförsäkringsutskottet om i988/89:SfUii arbetsskadeförsäkringen Bilaga I utfrågningen har, utöver socialförsäkringsutskottetsledamöter och suppleanter, även deltagit ledamöter i arbetsmarknadsutskottsamt revisorer. Till utfrågningen har inbjudits företrädare för ettflertal myndigheter och organisationer. De myndigheter och organisationer somvarit företrädda framgår av underbilaga. .Utöver där förtecknade representanterhar ytterligare personer varit närvarande. Nedan följer en utskrift av vad som förekommit vidutfrågningen. Under utfrågningen har visats ett antal bilder innehållandediagram m.m. Bilderna har inte medtagits i utskriften. Utskottets ordförande (): Jag hälsar er allahjärtligt välkomna till denna utfrågning om arbetsskadeförsäkringen.Socialförsäkringsutskottet har funnit det angeläget att få en så bredinformation som möjligt just om arbetsskadeförsäkringen. Utskottet vill ta delav specialkunskaperna på området som kan bidra till att utskottet får ett brettunderlag för sitt arbete. Utskottet har även funnit det angeläget att inbjudaledamöter från arbetsmarknadsutskottet, som handlägger arbetsmiljöfrägor, samtriksdagens revisorer, som granskar vissa frågor med anknytningtill arbetsskadeförsäkringen. kommer vi att få information omoch diskutera främst de långa väntetiderna i arbetsskadeärenden och kostnadernaför arbetsskadeförsäkringen. Inledningsvis häller företrädarna för berörda myndigheteroch organisationer ett kort inledningsanförande. Därefter får ledamöternaställa frågor, och vi får härigenom ytterligare information. kommer utfrågningen i första hand attavse försäkringens betydelse för det förebyggande arbetarskyddet och detökande antalet arbetsskadeanmälningar. Utskrifter från utfrågningen kommer att bifogassocialförsäkringsutskottets betänkande om arbetsskadeförsäkringen, somberäknas kunna bordläggas . : Trots att arbetsskadeförsäkringens syften istor utsträckning tillgodoses av den nuvarande lagen ger utvecklingen ändå anledning till en betydande oro, både när det gäller omfattningen och när det gäller tillämpningen. Detta påtalade vi redan i samband med riksförsäkringsver kets remissvar över arbetsskadeutredningens betänkande 1986. Utveckling en har bekräftat farhågorna. Det finns därför enligt min mening anledning att övervägaom försäkring- 1988/89:SfUll ens syften kan nås på ett mertillfredsställande sätt än . Till den frågan Bilaga återkommer jag.Först något om utveckling och problem. Antalet anmälda arbetsskador fortsätter att öka. I förstahand är det arbetssjukdomarna och bland dem de s.k. belastningssjukdomarna somstår för ökningen. Men hjärtsjukdomarna och de psykiska och psykosomatiskasjukdomarna står procentuellt för en lika stor ökning, även om de fortfarandeär antalsmässigt få. Antalet livränteprövningar fortsätter också att öka. Vi har en mycket klar utveckling mot ökad bifallsfrekvens.Närmare nio av fio fall godkänns hos försäkringskassorna. Ökningen av antaletanmälningar i kombination med en allt högre bifallsandel har medfört en kraftigutveckling av försäkringsutgifterna. Arbetsskadefonden visade ett kraftigtunderskott, eller . Underskottet beräknas bli 9-10miljarder . En kraftig höjning av arbetsgivaravgiften är alltsånödvändig. var utbetalningen från arbetsskadeförsäkringen5,, varav för sjukpenning 4,6 miljarder. av detsenare beloppet, eller 460 miljoner, utgör fillägg till sjukpenningen utövervad som ändå skulle betalas ut från sjukförsäkringen. De administrativakostnaderna för denna del av arbefsskadeförsäkringen beräknar vi till ca 250milj .kr. - 250 miljoner sålunda för att administrera utbetalningen av 460miljoner. Det finns anledning att ifrågasätta om detta är en rimlig proportion. Den genomsnittliga väntetiden i sjukdomsärenden var iförsäkringskassorna 11 månader och mer än 12 månader år 1988.Väntetiderna fortsätter alltså att öka trots omfattande rationaliseringar ochstora resurstillskott. Den negafiva utvecklingen kan väntas fortsätta, trotsde stora resursfillskott som föreslås i budgetpropositionen. Det är en allmänuppfattning att de långa handläggningstiderna - förutom de allmännanackdelarna med väntan på beslut - har en negativ effekt pårehabiliteringsarbetet. De försäkrade vill helt naturligt ha besked iersättningsfrågan innan de intresserar sig för olika rehabiliteringsåtgärder. Beträffandeden fortsatta ärendeutvecklingen kan följande sägas. Med hänsyn till det ökade antalet godkända arbetsskadoroch till praxisutvecklingen kan man anta en fortsatt kraftig ökning av antaletlivränteärenden. Några tecken som tyder på avmattning av ökningen avanmälningar av belastningssjukdomar finns inte. Detta är med hänsyn tillomständigheterna inte förvånande. kan man förvänta sig en ytterligarekraftig ökning av anmälningar avseende också andra sjukdomar. Jag tänker dåfrämst på sådana som rör den psykosociala arbetsmiljön. En följd av en utveckling med allt fler ärenden rörandepsykiska och psykosomafiska besvär är att ytterligare en stor grupp ärendentillkommer, som är mycket komplicerade att utreda. Gränsen mellan vad som är enföljd av inverkan i arbetet och vad som har andra orsaker är särskilt svår attdra i den typen av ärenden. Sammanfattningsvis kan beträffande ärendéutvecklingenkonstateras att det inte finns något som i realiteten pekar på att någon sorts"fullfunktions- stadium" har inträtt eller kommer att inträda . Verket och kassorna har vidtagit mängd 1988/89:SfUll åtgärder som bidragit till en kraftigt ökadärendeavverkning per anställd och Bilaga till en ökad kännedom om praxis. Inom nuvarande lagstiftning finns därutöver endastbegränsade möjligheter till ytterligare rationaliseringar i administrationen.Ett par exempel kan jag dock nämna. - Den pågåendedecentraliseringen från centralkontor till lokalkontor bör kunna ge samordningsvinsteroch på så sätt bidra till en viss produkfivi-tetsökning. - Om regeringenförordnar att tjänsteman i stället för förtroendevalda får . fatta beslut ifler ärendegrupper kan både personalresurser och vissa direkta kostnadersparas. Det finns emellertid klara begränsningar för hur långt man kan gå pådenna väg med bibehållande av de principer som lagts fast försocialförsäkringsnämndernas medverkan i beslutsprocessen. För att större förenklingar och rationaliseringar skallkunna uppnås fordras alltså förändringar i den grundläggande lagstiftningen.Jag återkommer som sagt till den frågan. Först något om problemen med lagenskonstruktion och med praxisutvecklingen. Lagens konstruktion har - fullt avsiktligt - öppnatmöjligheter till en successiv anpassning till den medicinska vetenskapensutveckling. Den tekniken medför en osäker och flytande grund förrättstillämpningen. Den praxis som utvecklats genom domar frånförsäkringsöverdomstolen har också genomgått en fortlöpande mycket kraftigförskjutning. Denna förskjutning, där det har varit svårt atturskilja de principiella grundvalarna, har tillsammans med andra faktorermedfört problem för försäkringskassorna vid ärendebedömningen, eftersomoklarheter om försäkringens räckvidd uppstått. Lagstiftningen har enligt minmening gett utrymme för en alltför stor och snabb glidning av praxis. Det finnsskäl att räkna med en fortsatt förskjutning allteftersom de medicinskaståndpunkterna utvecklas och förändras. Vad kan och bör man då inom den nuvarande lagstiftningensram göra åt den här situationen? - Det bordefinnas utrymme för mera principiella resonemang i målen vid behandlingen frånbåde försäkringsöverdomstolens och sida. Det skulleförbättra möjligheten att utröna de principiella grundvalarna för olikadomstolsavgöranden. Att lagens utformning emellertid ger begränsade möjlighetertill det har jag redan nämnt. - Denomständighetenattförsäkringsöverdomstolen inte är en ren prejudikatinstans utan avgör ett stortantal mål in casu är i detta sammanhang en klar olägenhet. En ombildning avförsäkringsöverdomstolen fill en ren prejudikatsinstans vore från just dennautgångspunkt en fördel. - Verket planerarytterligare rättslägesanalyser utöver dem som redan tagits fram. - Pågående arbetemed ett datoriserat domsregister, tillgängligt för alla handläggare, börunderlätta för dem att följa aktuella domar. - Vid regelbundetåterkommande konferenser med försäkringskassorna diskuteras praxisläge ochadministration. Sådana konferenser kommer att anordnas även i fortsättningen. De här uppräknade åtgärderna ger emellertid begränsadeeffekter. Det är 1988/89:SfUll därför enligt min mening nödvändigt att ändra själva försäkringen. Vi har en stor och, inte minst för den enskilde,svåröverskådlig organisation för att administrera den allmänna försäkringen,arbetsskadeförsäkringen och kompletterande avtalsförsäkringar liksom förarbetarskydd och informationssystemet vid arbetsskada. Detta, tillsammans medde problem inom arbetsskadeförsäkringen som jag redan har berört, gör att detnu finns anledning att gå vidare och se vilka utvecklingsmöjligheter som finnsför att på ett enklare sätt kompensera människor vid sjukdom och skada, utanatt i väsentlig mån eftersätta det materiella syfte som gäller, och för atteffektivare angripa problemen med arbetsmiljön. I verkets yttrande över arbetsskadeutredningens betänkandetog vi upp frågan om schabloniserade bedömningsgrunder. Jag anser att enschabloni-sering bör övervägas på statsmaktsnivå om nuvarande principiellasystem i övrigt skall behållas. En linje för förändring som alltmer diskuteras - och somockså togs upp i yttrande över arbetsskadeutredningen -är en höjijing av kompensationsnivån inom den allmänna sjukförsäkringen till100 %. Även utanför arbetsskadeförsäkringens ram skulle förenklingar ochrationa- ' . liseringar därmed kunna uppnås. Allt fler arbetstagare har genomolika avtalslösningar tillförsäkrats i det närmaste kompensation underviss tid av sjukdom. En höjning av den allmänna sjukförsäkringens nivå skulleur ett samhällsekonomiskt perspektiv därför inte kosta särskilt mycket. Enligten inom verket just gjord beräkning skulle nettokostnaden stanna vid cirka enhalv miljard, eventuellt ännu lägre (baserat på kostnaderna 1987). Behovet avatt pröva och ge ut en särskild arbetsskadesjukpenning skulle därmed falla bortoch endast livränteprövningen återstå inom arbetsskadeförsäkringen. En sådan förändring skulle naturligtvis innebära attadministrationen av försäkringen förenklades betydligt. Vi räknar med att ca 1300 årsarbetstaga-re är sysselsatta med arbetsskadehanteringen påförsäkringskassorna. Man skulle kunna spara in ca 900 årsarbetare på kassornaom en sådan här förändring genomförs. En sådan förändring av arbetsskadeförsäkringen skullenaturligtvis inte vara utan problem. Det gäller bl.a. vissa sjukvårdskostnadersom nu ersätts via arbetsskadeförsäkringen, visst underlag som nutillhandahålls AMF samt behov av omstrukturering av informationssystemetangående dåliga arbetsmiljöer. Beträffande den senare delen, nämligen information omdåliga arbetsmiljöer, tror jag att vi har en lösning som bättre än det nuvarandesystemet tillgodoser det behovet. Till den saken har jag möjlighet attåterkomma . Att jag i detta sammanhang tar upp frågor om engrundläggande omprövning får ses som en illustration till hur utomordentligtallvarlig jag anser att situationen för arbetsskadeförsäkringen är. : Jag är alltså företrädare för de tillämpandeorganen och kommer, strikt efter de anvisningar jag har fått, attutveckla arbetsskadebe- 25 greppet.Det är ju det centrala begreppet i arbetsskadeförsäkringslagen. Det 1988/89:SfUll initierar, bestämmer och avgränsar lagens tillämpning. Mycket avde ibland Bilaga påtalade tillämpningssvårigheterna medarbetsskadeförsäkringen hänger samman med problemen att rätttolka vad som skall hänföras under begreppet. Yrkesskadeförsäkringen, som föregickarbetsskadeförsäkringen, preciserade utförligt och exakt vilkayrkes/arbetsskadesjukdomar som skulle vara ersättningsgrundande. Det skedde iprincip genom en uppräkning i en kungörelse. Man knöt också ersättningsrättentill vissa särskilt angivna skadliga faktorer. En sådan konstruktion av lagen innebar att den blevonyanserad, statisk och låst. Den fångade inte in utvecklingen, och den fick genomsin konstruktion en ur de försäkrades synpunkt restriktiv tillämpning. Å andrasidan var den ganska enkel att tillämpa. Genom arbetsskadeförsäkringen införde man ett helt annatsystem för att avgränsa det ersättningsberättigade området. Man övergav denstatiska uppräkningsmodellen i yrkesskadeförsäkringslagen och införde ettgenerellt arbetsskadebegrepp. skall varje skada till följd av olycksfalleller, som det heter, annan skadlig inverkan i arbetet utgöra grund förersättning. Det innebar en av lagstiftaren avsedd väsentlig utvidgning av detersättningsberättigade området. Man vann också att lagen alltid skulle kunnavara i takt med utvecklingen. Man såg det alltså som en fördel att lagen i sigfångade in de medicinska och tekniska rönen. Vad de tillämpande organen nu i första hand haft att tolkaär innebörden i begreppet skadlig inverkan. Det återkommer i nästan varje målsom vi har i domstolen. Lagstiftaren har dragit upp en yttre ram. Man har iförarbetena exemplifierat vilka faktorer som skall anses som skadliga. Detallmänna rådet är att varje faktor som påverkar den fysiska eller psykiskahälsan oförmånligt skall anses vara en skadlig inverkan. Jag hade tänkt redovisa mer exakt en del exempel, men jagnämner bara ett fåtal exempel på skadlig inverkan: tryck, arbetsställningar,belastning, psykisk påfrestning.