bet · GC01KrU7 · 1988-12-31 00:00:00 — Det kan synas ligga nära till hands att infoga avgiftsfondeni den inom konstnärsnämnden verksamma . Denna fondbestår emellertid av medel som staten anvisar "som ersättning åtbild- och formkonstnärer för att konstnärliga verk av deras hand i offentligainsfitutioners ägo visas för allmänheten eller används på annat allmännyttigtsätt" (SFS 1982:600, § 1). Bildkonstnärsfonden har alltså en annan motivering och färsina pengar på annat sätt än den här skisserade avgiftsfonden. Det är t.ex.tänkt att styrelsen för den senare skall ha ansvaret inte bara för pengarnasfördelning utan också för deras inkassering och förvaltning. Därtill kommer att i bildkonstnärsfondens styrelse ocksäkonsthantverkare och fotografer är företrädda, dvs. kategorier vars verkenligt den här skisserade uppläggningen inte kommer att beläggas med avgift vidandrahandsförsäljning. Det är knappast lämpligt att de är med och beslutar hurbidragen skall fördelas. Däremot finns det skäl att företrädare för konsthandelnoch auktionsbranschen bereds plats i avgiftsfondens styrelse. Dess verksamhetär nämligen beroende av ett förtroendefullt samarbete med dem som yrkesmässigthandlar med konst. Det kan också hävdas att det för konstnärerna innebär ettstörre mått av trygghet att kunna söka bidrag från och bedömas av två olikafondstyrelser. innefattar nu fyra organ för handläggningav ärenden rörande bidrag och ersättningar till konstnärer, nämligen styrelsen förSveriges bildkonstnärsfond, arbetsgruppenför upphovsmän pä musikområdet, arbetsgruppenför musiker och sångare samt arbetsgruppenför scen- och filmkonstnärer. Det går mycket väl att infoga avgiftsfondens styrelse somett femte organ i konstnärsnämnden. Genom omfördelning av arbetsuppgifter vidkansliet kan den nya fondens personalbehov delvis tillgodoses. I lokalernafinns det plats för den personal som därutöver behövs. Slutsatsen av det här förda resonemanget är att den nyaavgiftsfonden bör bli ett femte organ inom konstnärsnämnden med uppgift attinkassera avgifter på 38 andrahandsförsäljningav originalkonst samt förvalta och fördela dessa me- 1988/89:KrU7 / motion Kr309föreslås att fondens styrelse bör bestå avbildkonstnärer och statliga representanter. Eftersom fondens verksamhet ärberoende av ett förtroendefullt samarbete med konsthandeln ochauktionshranschen är det viktigt att också dessa får vara representerade istyrelsen. Konstnärerna bör dock vara i majoritet. Den diskussion som förs i denna promemoria mynnar ut i ettantal förslag som sammanfattningsvis innebär ätten avgift om påförsäljningssumman tas ut på yrkesmäs sig andrahandsförsäljning av originalkonst, attskyldigheten att erlägga avgift regleras genom ett avtal mellan å ena sidanstaten och å andra sidan auktionsfirmorna och konsthandeln, innebärande attstaten avstår från en så stor del av mervärdesskatten på andrahandsförsäljningenav konst som motsvaras av femprocentavgiften, attavgiftsplikten skall omfatta sådana konstverk som enligt nu gällande regler ärundantagna från mervärdesskatt, när de ägs av upphovsmannen eller dennesdödsbo, fl//avgiftspliktenskall omfatta sådana konstverk som enligt nu gällande regler är undantagnafrän mervärdeskatt, när de ägs av upphovsmannen eller dennes dödsbo, att avgiftenskall inkasseras, förvaltas och fördelas av en särskild fond, att dessstyrelse skall bestå av konstnärer, företrädare för auktionsnäringen och konsthandelnsamt för staten, varvid konstnärerna skall vara i majoritet, samt att fondenorganisatoriskt skall knytas till konstnärsnämnden, där dess styrelse blir ettfemte organ vid sidan av de nuvarande. Underbilaga1 till konstnärsnämndens /89:KrU7 Förslag till riktlinjer för droit de suite, utarbetade avWorld () First guiding principle: WORKSSUBJECT TO 'DROIT DE SUITE' Thefollowing are subject to 'droit de suite': paintings,gouaches, water-colours, pastels and monotypes, drawings, whatever their purpose, sculptures carved, hewn or cut bythe artist himself and replicas of these, as also studies, rough models or sketches made for them but not consti- tuting the work in its final form. Whatever the material used, works created by the artist'sown hand must be deemed original works. Where editions of sculpture or prints are concerned, theyare to be deemed original if the materials used for the production of theedition, and in particular the model in the case of sculpture and the plate inthe case of prints, were made by the artist himself and if the edition wasproduced under the supervision of the artist and according to bis instructions. The same holds good in the case of the applied arts, withparticular refe-rence to tapestries, ceramics and copper enamels, so long asthe copies of the work were produced in very limited numbers from an originaldesign by the artist and were made by him or under bis supervision. In thiscase, 'droit de suite' will apply only to that portion of the selling pricewhich is attributa-ble to the artistic value of the artide. With the exception of architectural drawings, plans andmodels, architec-tural works, as also photographs and manuscripts (literature,drama, mu-sic), are not to be counted among the works subject to 'droit desuite'. Second guiding principle: TRANSACTIONS SUBJECT TO 'DROIT DE SUITE' 'Droit de suite' applies to public sales and sales madethrough a dealer, whatever the methods used by the latter to carry out theoperation, in which he participates as purchaser, seller or intermediary. 'Droit de suite' does not apply to the initial sale of thework by the artist or to the first resale of the work by a dealer within tenyears of that initial sale. Third guiding principle: THE RÅTE AND BASIS FOR CALCULATING THE OF'DROIT DE SUITE' The levy in respect of 'droit de suite' is payable by theseller. The levy shall represent 5 per cent of the selling pricebefore any deduc- tion. 'Droit de suite' shall not be applicable, however, if the selling priceis 40 less thanUS to US or if the work is resold at a price lower than the 1988/89 :KrU7 price paid by the seller, the onus of proof resting on the latter. Fourth guiding principle: THE TERM OF APPLICABILITY AND THE BENEFICIARIES OF DROITDE SUITE' The right known as 'droit de suite', which is inalienableand untransferable, whether or not against payment, benefits the artist whocreated the work during his lifetime. He may not renounce or waive this right. After his death, this right benefits his successors intitle in accordance with the legal rules governing inheritance for a period oftime equal to that provided for in respect of the other economic rights ofauthors. Fifth guiding principle: PRACTICAL ARRANGEMENTS FOR LEVYING DUES IN RESPECT OF'DROIT DE SUITE' All agents acting as intermediaries between the purchaserand the (in particular, organizers of public sales or art dealers) shallbe required to levy on the selling price of works an amount resulting from theapplication of these provisions, and to forward it to the artist or hisrepresentative within a period of one month from the date of the sale. The , the purchaser and their agent (in particular,the organizer of the public sale or the dealer) shall be jointly and severallyresponsible for paying to the artist or his successor in title the leviesprovided for under this law. They may be ordered jointly and severally to paydamages to the bene-ficiaries of 'droit de suite'. Their liability shall cease,however, if they pay the amount resulting from the application of theseprovisions to the artist or his representative or, failing that, if they makesuch payment under the condition laid down in the decree for the implementationof these provisions. Only a copyright agency bound to professional secrecyshall be empowe-red to demand information from the organizer of a public saleor from a dealer concerning the selling price and the namn and address of thevendor of an original work in the resale of which that organizer or dealer hasbeen involved in the course of the year preceding the requies for information. The copyright agency may, at its own expense and on itsown responsibi-lity, examine accounts or any other commercial document, in sofar as this is necessary to verify the accuracy or completeness of anyinformation concerning which it has reasonable doubts. Claims bythe author shall be barred beyond a period of ten years. The expectancy of'droit de suite' may not be the subjectof judicial execu-tion, and any disposition thereof shall be without legaleffect. infringement of these provisions shall be liable tothe following penalties (to be specified). Underbilaga2 till konstnärsnämndens remissyttrande 1988/89:KrU7Bilaga 3 OPPGAVEÖVER OMSETMING AV BILDENDE KUNST, AVGIFTEN I henhold til tov av 4. skal det innkasseres3% avgift av all offentlig omsetning av bildende kunst Avgiften skal innbetales kvartalsvis med 15 dagersbetalingsfrist til BILDENDE KUNSTNERES HJELPEFOND, tlf 93 D J C sJ Wergelandsveten 17 0167 1 MV.A.-pliktigomsetning for dette kvartal, for beregning av merverdiavgift avgiftberegnet av post nr. Omsetningfntatt for merverdiavgift for dette kvartal. lov om mervendiavgitt. a\iftberegnet av post nr. Samtet 3%avgift for dette kvartal, (sum post nr. 2 og 4) : Saiaer/provision ska) inngä i omsetningsbelapene under post nr. 1 og 3. Grunnlag for beregning av eventuell mervefdiavgtft er sumav post nr i og 2. Denne oppgaven gir en fullstendigog korrekt översikt över den taktiske avgiftspliktige omsetningen dettekvartalet. For sent innbetatt avgift vil bli belastet med morarente. Unniateteeav ä innkassere avgift, samt ä unnlate åsende inn oppgave över avgiftspliktig omsetning erstraffbart. 1 BMst min/vir poatglrokonto Innbetaltngmnumnw og signatur/kvtttorii>9«tryWt BaiMt mm/vir poMQiroiionto Statenskulturråd 1988/89:KrU7 Bilaga 3 Inom konstnärsnämnden pågår ett utredningsarbete rörandeavgift på andrahandsförsäljning av konst. Arbetet, som beräknas slutföras ibörjan av , har avsatt en förstudie som statens kulturrådhar tagit del av. bedömning framgår av en skrivelse 1988-02-04till . Rådet har där uttalat sitt stöd förkonstnärsnämndens initiativ med hänvisning till bildkonstnärernas svårasituation som gör det angeläget att alla möjligheter prövas att hitta fungerandeformer av kompletterande stöd. Om konstnärsnämndens utredning genomförs planenligt börden kunna utgöra tillräckligt underlag som utredningsmaterial. Detta skulle iså fall vara det snabbaste sättet att få fram önskat beslutsunderlag. Den ovanangivna skrivelsen har följande lydelse: Andrahandsförsäljning av konst m.m. Att den ekonomiska och arbetsmässiga situationen förbildkonstnärerna är svär är ett välkänt faktum. Från konstnärernasorganisationer hävdas att situationen blir allt värre, något som illustreras avatt allt fler konstnärer blir beroende av arbetsmarknadspolitiska åtgärder. kan konstateras att statens insatser inomkulturbudgeten för att stödja bildkonst och bildkonstnärer är betydande.Enprocentmålet för förvärv av konst till statens byggnader tillämpas sedan1984/85. Bildkonstnärsfonden fick för innevarande budgetår en anslagsökningmed 10 milj. kr. som radikala förbättringar infördes viabostadsdepartementets budget och för finansiering av konstnärlig utsmyckning avbostadsområden. Dessa och andra statliga insatser är tillsammans medkommunernas och landstingens insatser emellertid inte tillräckliga för attskapa en marknad som fungerar för det antal bildkonstnärer som ärverksamma. Deras svårigheter står i en allt bjärtare kontrast till denaccelererande utvecklingen av handeln med konstobjekt till skyhöga priser utanatt konstnären fär del av värdestegringen. Ett återkommande krav frånkonstnärskären har därför varit att en avgift skulle införas påandrahandsförsäljning av konst. Det aktualiserades senast i en skrivelse1987-08-25 frän () till regeringen.Kulturrådet konstaterar med tillfredsställelse att konstnärsnämnden inlett ettutredningsarbete om andrahandsförsäljning. Rådet har i en skrivelse tillnämnden förklarat sig berett att följa och i lämpliga former delta i dettaarbete. Ett annat krav från konstnärskårens sida är attskattelagstiftningen för konstnärerna skall ändras och bättre anpassas till konstnärernas förhållan den. har tagit del av det brev om konstnärsskapets villkor som Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS) tillställde regeringen. Däri yrkas att en ny utredning tillsätts för att kartlägga de problem som gäller konstnärernas skatteförhål landen. I likhet med konstnärsnämnden anser att mycket talar 43 for attnuvarande regler inte är anpassade för konstnärernas förhållanden. 1988/89 :KrU7 stöder därför KLYS' krav pä en utredning. ser det också som mycket angeläget attalla möjligheter att finna väl fungerande kompletterande former för stöd tillbildkonsten och bildkonstnärerna tas till vara liksom att skattelagstiftningenrevideras. Sammanfattningsvis vill därför utan att ta ställningtill rättstekniska lösningar uttala sitt stöd för utredningsarbete som röravgift på andrahandsförsäljning av konst liksom KLYS' framställning omutredning av kulturarbetarnas skatteförhållanden. Efter en erinran om bl.a. att en avgiftsbeläggning avvidareförsäljning av konstnärliga verk inte i och för sig kommer att berörarådets ansvarsområde, anför följande. vill här ändå stryka under det behov som liggerbakom motionerna. Bildkonstnärernas ofta mycket svära ekonomiska situationmåste förbättras genom snara direkta stödåtgärder. Avgift vid auktionsförsäljningav konst kan vara en sådan åtgärd. Den bör utredas vidare så att manhittar den lämpligaste konstruktionen. Kanske kan man då undvika de nackdelarsom enligt rådets mening är förknippade med såväl den norska modellen, där engenerell avgift fonderas, som med den danska, där en upphovsrättsligt motiveradavgift återgår till det försålda verkets upphovsman. Det finns annars en riskatt avgiftsbeläggning vid handeln indirekt drabbar konstnärerna, och att detavsedda stödet inte hittar fram till de konstnärer som bäst behöver det. Rådet finner det positivt att frågan förs framtill en lösning ocksä i . Det faller sig naturligt att i princip tänka sig tvåkategorier av konst och konsthantverk, dels sådan som utförts och där en upphovsrättslig aspekt (droit de suite) kan hävdas, delsäldre konst och konsthantverk, som närmast skulle kunna rubriceras somantikviteter. Statens konstmuseer ställer sig mycket positiv till tankenpå en avgift som täcker hela detta område under förutsättning att de därigenomtill förfogande ställda resurserna kommer inte bara konstnärerna utan ävenallmänheten till godo. De galopperande priserna gör att museer, arkiv ochbibliotek har svårt att hävda sina intressen och för det allmännas räkning förvärva de viktigaste objekten ur vårt kulturarv, som hotas av export eller av att på annat sätt göras otillgängliga för allmänheten. Situationen ställes ofta pä sin spets då kulturvårdande myndigheter kan se sig nödsakade att enligt den nya "utförsellagen" utfärda exportförbud för särskilda kulturföremålutan att därför ha resurser att lösa in dem för statens räkning. Skulle kulturinsti tutionerna kunna tillgodogöra sig den värdestegring som i första hand 44 kommerkonstsamlarna och handeln till godo skulle ocksä en bättre balans 1988/89:KrU7 mellan det allmännas och privata intressen kunna upprättas. Rent administrativt skulle det också vara enklast om allandrahandshandel med konst belades med samma avgift och att medlen efter enviss schablon fördelades mellan konstnärerna och kulturinstitutionernamotsvarande ungefär värdet av vad som hänför sig till modern konst respektiveantikviteter. Vad fördelningen till konstnärerna beträffar kan mangivetvis i princip tänka sig två modeller, en som innebär att konstnären ellerdennes efterlevande tillgodogör sig värdestegringen, en annan som bygger påatt resurserna tillförs konstnärskollektivet och fördelas efter kriterierliknande Författarfondens. På liknande sätt kunde en fond för inlösen avsärskilt betydande kulturföremål inrättas. Man kan inte bortse frän att höga priser till stor del dock icke alltid är relaterade till hög kvalitet och det rimliga är därföratt de resurser som en avgift skulle frigöra i första hand skulle utnyttjas föratt stimulera den kvalitativt högtstående konsten. Detta innebure införandetav ett stipendiesystem som kunde möjliggöra för betydande konstnärer ochlovande konstadepter att genom generösa arbetsstipendier ges tillfälle attarbeta på större, mindre lönsamma projekt. förefaller det stötande omen konstnär som lever under små omständigheter inte själv skulle fåtillgodogöra sig värdestegringen pä sina produkter. Av vad som framhållits ovan framgår att statenskonstmuseer stödjer tanken pä en återförsäljningsavgift i en eller annan form.Frågan hur de därigenom tillgängliga resurserna på bästa sätt skall kommakonsten och konstnärerna till godo ovan har visats på ett par exempel måstedock, enligt Statens konstmuseers uppfattning, först bli allsidigt belyst ochutredd. kommer i den utredningsetapp somnyss inletts och vars resultat beräknas föreligga tidigast attbehandla frågan om ersättning till konstnärer vid andrahandsförsäljning avderas verk, s.k. droit de suite. Vi anser det därför inte lämpligt att nu göranågot uttalande i frågan. Enligt RSVs mening torde en pålaga av i motionernadiskuterat slag vara att anse som en skatt. Införs en sådan skatt bör beskattningsförfarandet direkt anknytas till vad som gäller i fräga om andra punktskatter. Skatten bör administreras inom skatteförvaltningen. RSV avstyrker dock ett införande av frän intäktssynpunkt små skatter. Beträffandekaraktären av den i motionerna hos regeringen begärda utredning och förslag ominförande av en pålaga vid andrahandsförsäljning av konst anför RSV följande. Föreskrifter om förhållandet mellan enskilda och detallmänna skall enligt 8 kap. 3 § regeringsformen meddelas genom lag om detgäller åliggande för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i personliga ellerenskilda förhållanden. Regeringen kan efter bemyndigande i lag utan hinder av dennämnda bestämmelsen i 8 kap. 3 § RF meddela vissa föreskrifter om annat änskatt (8 kap. 7 § RF). För avgifter kan regeringen efter bemyndigandemeddela sådana föreskrifter som man pä grund av undantagen i 8 kap. 3 § RFinte kan meddela i fråga om skatt. Bestämmelser om detta finns i 8 kap. 9 § RF. Såsom RSV anfört tidigare i ett fiertal remissvar hardepartementschefen gjort uttalanden om skillanden mellan skatt och avgift(prop. 1973:90 med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsordning, s. 219 220). I propositionen uttalade departementschefen bl.a. följande. 1 vissa fall kan det vara tveksamt om en penningpålagaskall betecknas som skatt eller avgift. Den praktiska betydelsen av engränsdragning torde inskränka sig till situationer dä övervägermöjligheten av att delegera beslutskompetens till regeringen. Enligt minmening har man i allmänhet att göra med en avgift i RFs bemärkelse endast omett specificerat vederlag utgår för den erlagda penningprestationen. Även ivissa andra fall får dock en penningpälaga anses ha karaktär av avgift och inteav skatt. Ett sådant fall föreligger när penningprestationen tas ut endast inäringsregle-rande syfte och i sin helhet tillförs näringsgrenen i fräga enligtsärskilda regler. Kännetecknande för dessa fall är ofta att avgifterna och dedäremot svarande utgifterna inte redovisas i statsbudgeten. Frän sädana utgångspunkterbör man alltjämt kunna betrakta de avgifter som utgår som led i prisregleringeninom jordbrukets och fiskets områden som avgifter i statsrättslig bemärkelse.Jag kan i sammanhanget anmärka att sädana avgifter självfallet hör tilllagområdet. Den beteckning som i det särskilda fallet äsätts en penningpålagaär självfallet inte avgörande för dess statsrättsliga karaktär. Den nuvarandeallmänna arbetsgivareavgiften och tidigare utgående investeringsavgifter ärsålunda att hänföra till skatter fastän de betecknas som avgifter. En pålagaförlorar inte heller sin karaktär av skatt enbart därför att den inte i förstahand har motiverats med behovet av inkomstförstärkning utan främst fullföljerett stabiliseringspolitiskt, försörjningspoli-tiskt eller annat sådant syfte. För att konstnärer skall få del i värdeökningen påkonstverk föreslås i motionerna att en avgift pä vidareförsäljning av konstutreds. Intäkterna från avgiften bör enligt motionärerna användas så att dekommer de skapande konstnärerna till del. Vidare föreslås att en särskild fondbildas bestående av bildkonstnärer och statliga representanter föradministration, inkassering och fördelning av inkommande medel. 1 motionernaKr309 och Kr3IO föreslås en avgift av försäljningssumman. Såvittframgår skulle ingen del av intäkterna från avgiften återföras till de 46 avgiftsskyldiga(som såvitt RSV har uppfattat förslagen bör vara de som 1988/89:KrU7 yrkesmässigt bedriver vidareförsäljning av konst). Med hänsyn till det anförda torde den i motionernaföreslagna pålagan vara att anse som en skatt. Att intäkterna frän pålaganskall tillföras en särskild fond och inte staten torde inte ändra dettaförhållande tvånget att erlägga avgiften föresläs ju regleras av staten. Betraktas pålagan som en skatt bör administrationenankomma pä RSV i egenskap av beskattningsmyndighet för flertalet punktskatter.Skatten bör författningsregleras enligt de principer som gäller för de övrigapunktskatterna. Lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifterbör således äga tillämpning. RSV har tidigare i fråga om förslag att införa pålagor avskilda slag uttalat att en ny punktskatt inte bör införas om inte intäkternakan beräknas uppgå till minst 100 milj. kr. Ett införande av från intäktssynpunkt små skatter fårockså anses innebära ett avsteg frän principen att förenklaskatteadministrationen. En mångfald av sådana punktskatter gör vidare attskatteområdet blir svåröverskådligt. Om pålagen tas ut som skatt bör i enlighet med numeratillämpad praxis någon specialdestinering inte komma i fråga. För det fallskatten införs bör den således redovisas över statsbudgeten. Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd(KLYS) Enligt 2 § upphovsrättslagen (URL) ligger vidarespridningav ett konstverk, som avyttrats av upphovsmannen, principiellt under hansfortsatta förfoganderätt. Genom den inskränkning som upptas i 25 § URL fårdock den, som förvärvat ett av upphovsmannen överlåtet exemplar, fritt utanvare sig rättsligt eller ekonomiskt ansvar mot upphovsmannen sprida verketvidare, även mot ersättning och i kommersiellt syfte. Följderna för konstnären av en sådan inskränkning hadeuppmärksammats och i infördes enbestämmelse om så kallad droit de suite. En sådan följdrätt ansågs emellertidså pass udda och sällsynt, att konventionens allmänna krav på så kalladnationell behandling inte kom att gälla för denna rätt; en stat som införtdroit de suite är skyldig att tillämpa denna på medborgare i andra unionsstaterendast under förutsättning av materiell reciprocitet, det vill säga att denandra staten tillerkänner sina medborgare samma eller liknande rätt. Ett antalländer inom Bernunionen har för sina medborgare infört en droit de suite. Orsaken till att droit de suite aktualiserades vargivetvis erfarenheten att konstverk av efterhand välkända konstnärer inte minst till följd av deras 47 fortsattaverksamhet efter den första avyttringen undergick betydande 1988/89:KrU7värdestegringar, som kom köparna i senare led men inte konstnären till Bilaga 3 godo. Det konstaterades att verk av konstnärer, som själva eller varsefterkommande levde i misär, på en öppen marknad gav konstägare och konsthandelnmycket stora vinster. Droit de suite har även diskuterats i , bland annati samband med införandet av nu gällande URL. Något mera konkret förslag tillhur en sådan skulle kunna införas i lagen har emellertid inte utarbetats.Samtidigt har utvecklingen, både internationellt och i vårt land, lett tillenormt stegrade priser på konstmarknaden.