bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — Framför allt är det säkerhetspolisens sak att göra bedömningar ochefterforskningar. I har vi nära kontakt medsäkerhetspolisen och inhämtar deras synpunkter i enskilda ärenden som ärföremål för handläggning i departementet. Jag har fått en anmälan på mig.Det är en av anledningarna till att jag är här för förhör. Det har riktats enanmärkning mot regeringen för att vi har vidtagit utvisning i fyra ärenden. Idessa fyra ärenden har det varit just med anledning av synpunkter somsäkerhetspolisen har anfört. Men jag kan som bekant inte gå närmare in påinnehållet i detta. Vi har ändå ansett att vi har kunnat offentliggöra attstarka humanitära skäl talade för bifall, men å andra sidan de synpunkter somrikspolisstyrelsen redovisat har mofiverat att trots dessa starka humanitäraskäl för bifall ändå avslå uppehållsansökan. Hans Nyhage: Men finns det verkligen inte mycket starkaskäl för en regering att vara oerhört observant just på detta område? : Vi är så långt det är möjligt oerhörtuppmärksamma på detta område. Hans Nyhage: Men du hänvisar uteslutande fill polisen. Detfinns inga andra åtgärder man kan vidta? : Jag har svårt att se vilka andraspaningsmetoder vi skulle vidta. Om vi skulle göra det skulle vi väl råka utför ytterligare förhör i detta utskott. Hans Nyhage: På invandrarverketgörs ju bedömningar av ansökningar av 1988/89:KU30 endast en person. Skulledet inte vara värdefullt, inte minst ur rättstrygghets- Bilaga B 14synpunkt, om det vore ett par personer som gjorde detta? : Avslagsärenden avgörs genom tvåmannabeslut. När en ansökan bifallskan detta beslut fattas av en person. HansNyhage: Är det generellt så att avslagsärenden handläggs av två personer? : Jag skulle vilja starta med en fråga som vi hade uppe för ett årsedan. Det gäller barn i förvar. Hur många barn togs i förvar 1988? : Jag har ingen sådan statistik. : Är det inte motiverat att förse sig med sådan statistik? Riksdagenhar ju uttalat att regeringen särskilt skall följa upp ärenden där barn tas iförvar, eftersom man endast av synnerliga skäl kan få lov att ta barn i förvar.Vi har faktiskt i uttalat att man bör göra en uppföljning. Man vetinte hur gilfig den studie som gjordes 1987 är . har ocksåregeringen fattat vissa beslut angående skärpning av reglerna förförvarstagande. Borde man då inte också se om någon förändring på detta områdesker? : Jag vill göra utskottet uppmärksamt på att regeringen uppdrog tilljusfitiekanslern att granska förvarstagandet inom vaktdistrikt. Vi ficken mycket utförlig redovisning av förhållandena där från jusfitiekanslern den 3maj 1988. : Men det är ju stafistik som är gammal, ochdessutom rör den en begränsad tid, en sommarperiod. Är det inte motiverat medstatistik när det gäller förvarstagande av barn? : Som jag sade tidigare kan man upprätta statistik över många saker.Jag tycker att stafistik inte är något självändamål, utan det är frågan om hurverksamheten bedrivs som är det intressanta. Om man tror att man följerverksamheten bäst genom att upprätta statistik, då skall man göra det. Tror manatt det är bättre att åka ut på eller till Karlslund och studera förhållandenaoch se hur förvarstagandet går till, titta i liggare och prata med personalenoch med dem som är tagna i förvar, kan man göra det. Jag har förregeringskansliets del valt den senare vägen. : Men har ju ändå uttalat att vi skall följaförvarstagandet. kan alltså inte svara på frågan hur många barnsom togs i förvar ? : Regeringen och invandrarverket har följt frågan, men vi har inteupprättat stafistik över antalet barn och antalet dagar. : Hur är det med praxissamlingen? Kommer det någon sådan? Riksdagenhar också uttalat sig om att det skulle upprättas en 23Riksdagen 1988/89.4 saml. Nr 30 Bilagedel B praxissamling.Nu fick vi höra av Chrisfina Rogestam att hon inte var 1988/89:KU30 medveten om att det fanns något sådant uppdrag till invandrarverket. Jag är inte alldeles säker på attriksdagen konkret har uttalat att en sådan skall göras. Jag vill minnas att dethar gjorts ett allmänt uttalande i en proposition tidigare att en sådanpraxissamling vore bra. Jag har också tidigare diskuterat detta med utskottet. När det gäller praxis i anknytningsärenden och en delvisumärenden är det naturligtvis fullt rimligt att upprätta en sådan och ävenfullt möjligt. Det är i och för sig en resursfråga. Jag kan dock inte se attdet finns ett så påträngande behov. Praxis på dessa områden är väl känd. Jaghar , bl.a. i anknytningsärenden, haft anledning attredovisa den praxis som gäller. Vad man i allmänhet efterfrågar, som jag ocksåhar diskuterat tidigare med utskottet, är huruvida man skall ha en praxis somsäger vilka konkreta skäl som gäller för att få asyl om man kommer från ,eller . Jag menar att den typen av praxis är inte bara svår utanomöjlig att upprätta. Förhållandena förändras dessutom mycket snabbt i olikaländer. Att göra en praxiskatalog en gång är inte så vägledande förhandläggningen . : Men om regeringen inte tycker att mankan utföra de beslut som har fattat, borde man då inte återkomma tillriksdagen och säga att man inte tycker att det är lämpligt att uppfyllauppdraget? : Jag har inte något alldeles konkret minne- nu får man ju inte glömma någonting här - av att har gjort en sådankonkret beställning. Vad jag minns avgranskningspromemorian då gjordes inte från utskottet någon konkretbeställning. : Men beställningen finns ju redan. Vihar år konstaterat att det inte görs någon praxissamling. : Får jag tillägga att det i den nyalagstiftningen föreslås att avslagsbesluten så långt möjligt skall motiveras.Jag ser framför mig att det med en sådan ordning kan bli något lättare att göraen praxissammanställning. Jag vill dock än en gång betona att en sådanpraxissamling när det gäller rena asylärenden mera blir en fråga om attdokiimentera vad som har gällt och mindre vad som kommer att gälla, därför attförhållandena i olika länder förändras så snabbt. : Jag övergår då till frågan om ensammabarn. Som jag tidigare här har berättat har jag haft kontakt med ett kollektiv i och verkligen bevittnat hur illa dessa barn farit under den långa tid som de harfått vänta på beslut. Det kollektiv som jag har haft kontakt med är beläget i ett olyckligt område i , i prostitutions- och knarkkvarteren. Kommu nen har väl inte trott att det skulle dra ut så långt som det nufaktiskt har gjort. En del av barnen har väntat på beslut. har de som kom 1987 fått besked genom regeringsbeslut att de får stanna här. Men det finns fortfarande barn som har väntat och som inte har fått besked. De fick vänta innan en första utredning gjordes av polisen. Vissa poliser som gjorde utredningar var 354 tvångsrekryterade.Sedan kommer besluten vid litet olika tidpunkter till 1988/89:KU30 barnen,och det spridsen väldig oro hosdem. De harsvårt att koncentrerasig Bilaga B14 i skolan och mår allmänt dåligt. Har inte regeringen ett ansvar för attdessa barn, som befinner sig i en så svår situation, också behandlas på etthumant sätt när de kommer till ? : Flyktingpolitiken är en svår uppgift. Dethoppas jag alla inser. Flyktingar har en svår situation. Därför är det viktigtatt alla som är engagerade och har uppgifter inom flyktingpolitiken ocksåarbetar utifrån den medvetenheten och visar stor respekt och hänsyn gentemot deberörda. Här kommer förläggningspersonal, poliser som gör utredningar och kommunersom svarar för mottagning in - i alla dessa led krävs att man arbetar i denandan. Jag har försökt att i alla möjliga sammanhang ge uttryck för denuppfattningen, när jag har haft överläggningar med handläggare, poliser,kommuner och andra ansvariga. Regeringen kan naturligtvis inte vaka över varjeenskilt ärende. Här krävs det ett brett samarbete. När det gäller handläggningstiderna har vi öppet redovisatde bekymmer vi har och har haft och de många åtgärder vi har vidtagit för attmöta dem. har faktiskt ett utomordentligt gott rykte när det gällerflyktingpolitiken. När man talar om långa handläggningstider skall man ha medi perspektivet att vi har korta handläggningstider jämfört med många av destora europeiska länderna. Vi har emellertid inte varit nöjda, utan vi har gåttvidare och satsat mycket arbete och resurser för att komma till rätta medproblemet. Vi har målet i sikte i det arbetet, och det fyller i varje fallmig med mycket stor tillfredsställelse. De ensamma barnen är i en oerhört svår situation. Jagskulle kunna berätta för utskottet om många direkta upplevelser och möten meddessa barn. Jag tycker ändå att vi från svenska myndigheters sida har gjortganska mycket för att klara ut deras problem. De grupphem som finns inrättadepå många håll i landet är en kolossal satsning från samhällets sida. Man tarhand om sex, sju, åtta sådana här ungdomar i yngre tonåren. Heltidspersonalanställs och personalintensiteten på dessa grupphem motsvarar nästan en vuxenper barn. Det är en dyr omsorg, men det är ett uttryck för en långtgåendeambition på detta område. Jag har sagt att jag tycker att detengagemang som finns på många håll i landet och som jag tycker ärutomordentligt stimulerande också borde kunna ta sig den formen att föräldrar,svenska hem, upplåter utrymme för en eller två sådana här pojkar eller flickor- det är framför allt pojkar -och tar sig an dem såsom fosterföräldrar. Jagtror det skulle vara en utmärkt form för omhändertagande i många fall. Jag kanockså i detta sammanhang som en sista insats som invandrarminister uttrycka envädjan om att svenska hem kunde ställa upp mera på detta sätt. : Det är glädjande att ärså medveten om svårigheterna för de ensamma barnen. Men vad har regeringen egentli gen tagit för initiativ, framför allt när det gäller den långa handläggningsti den? Det är främst den jag vänder mig mot. Det är för ett barn att gå och vänta på besked. Det sprids en oro bland barnen som är i en mycket känslig ålder. Vad har man konkret gjort för de ensamma barnen? : Jagförstår inte hur man kan upprepa den frågan efter allt 1988/89:KU30 vad jaghar sagt om de inifiafiv vi har tagit för att förkorta handläggningsti- Bilaga B 14 derna. : Har de riktat sig speciellt till de ensamma barnen, har de ensammabarnen prioriterats? : De ensamma barnen har också omfattats av de åtgärderna och kommer iåtnjutande av de framgångar vi nu gör när det gäHer handläggningstiderna. Men det är uppenbart, hoppas jag, för var och en attbeslutsfattandet när det gäller dessa ensamma barn har sina alldeles speciellasvårigheter. Min utgångspunkt är och har varit att barn så långt som möjligtskall kunna vistas hos sina föräldrar. De ensamma barnen har inga föräldrarhär. : Skall de utvisas då? Men frågan uppkommer: Hurdan är deras föräldra-kontakt? Varfinns deras föräldrar? I vissa fall har vi kunnat konstatera att föräldrarnareser till och hälsar på sina barn och sedan reser fillbaka fill Iran.Det har väckt frågan: Är dessa barn här av flykfingskäl eller är det av andraskäl? Jag tycker den frågan är värd att utreda. Vi har haft nära kontakt medandra länder som har haft samma problem med ensamma barn. Vi har haftöverläggningar med UNHCR, som har försökt bistå en del i dessa frågor. Det harvarit anledning till en ganska ingående penetrering av dessa frågor, faktiskt,och jag vill vädja om förståelse för detta. har vi försökt ta handom dessa barn på ett så bra sätt som möjligt. Jag har svårt att se att deensamma barnen skulle ha varit i större behov av snabba besked på denna punktän andra barn. : Skall jag tolka inlägg här som att de flesta av dessabarn egentligen borde utvisas? : jag var invandrarminister kunde vi inte komma framfill ett generellt ställningstagande. Man måste behandla varje enskilt ärendeför sig också på detta område, tyckte vi. Att hjälpa till att utröna hur mankan upprätta föräldrakontakt tycker jag faktiskt är mycket viktigare än detformella beslutet om huruvida vederbörande skall få permanentuppehållsfillstånd här. : Om nu i vissa fall - jag vet inte hur många fall det rör sig om -föräldrar skulle ha varit här på besök, är det också frågan om barn som harutnyttjats i kriget. De kan ju ha flyktingskäl som inte föräldrarna har. : Ett mycket stort antal unga pojkar från har fåttuppehållstillstånd som krigsvägrare. Det är egentligen inte detta det är fråganom, utan det är huvudsakligen frågan om ganska små barn, som i många fallkommit till efter det att vapenvila inträtt i . : Jag har några andra frågor också, som gäller palestinskaasylsökande. Jag undrar varför regeringen har beslutat utvisa vissa asylsökandevia , att skaH verkställa sista ledet i utvisningsbeslutet. : Vi har inte utvisat någon via . Bilaga B 14 : Nej,men till . : Till , ja. : Men då? : Han verkställdes via . : Ja, ursäkta mig, jag sade fel. Varför utvisar man människor via fill ? : Verkställigheten är en polisiär uppgift.Det är det verkställande organet, myndigheten, som har att närmast bedömavilken väg man bör åka för att kunna verkställa utvisningen. : Och varför låter man de syriskamyndigheterna verkställa utvisningsbeslut från den ? : Nja, det är väl inte frågan om attverkställa utvisningsbeslut, utan det har varit den transitväg, så att säga,som har visat sig vara möjlig att använda. : Så det var inte möjligt för svenskamyndigheter att utvisa personen direkt fill ? : Utvisningen hade varit svårare attverkställa direkt till . Så har verkställande myndigheten bedömt saken,och det stämmer också med vår bedömning. : Men var det ingen svårighet för deasylsökande att komma tillbaka till ? : Enligt de uppgifter vi har kunnat skaffaoss har inte deras ankomst fill mött några speciella svårigheter. : Så en person som är uttaladPLO-änhängare har inga svårigheter att återvända till ? : Någon sådan generell bedömning kanknappast göras. Här gäller det fyra enskilda ärenden. I de fallen har vi bedömtatt det mot bakgrund av hela ärendet var motiverat med utvisning och att enutvisning fill kunde ske. : Är det så att palestinskaasylansökningar automatiskt skickas från tillsäkerhetspolisen för bedömning? : Det finns ingen automatik i arbetet med asylärenden. : Så svaret på den frågan är nej? Bilaga B 14 : Ja,svaret är nej. : Då skulle jag vilja övergå till ett avde fall som har anmält som gällde . Vi har ju fåttta del av motiven för utvisningen. Jag kan inte gå in på dem eftersom det ärsekretessbelagda uppgifter. Jag måste dock säga att bevisen för mig framstårsom svaga. Jag undrar hur man bygger upp bevisningen. Man måste väl ändå, omman nu framlägger vissa påståenden, bevisa att de är sanna? : Det som står i asylansökan? i den bedömning som görs från idetta fall . Tar man de påståenden som står där för givna,eller hur kan man bevisa att de är riktiga? Advokaten menar att han har fått tadel av uppgifterna, men han undrar hur man har kommit fram till att dettaskulle vara riktigt. Advokaten kan heller inte bemöta påståendena, eftersom haninte vet hur man har skaffat sig dessa uppgifter. : Jag hörde en journalist som sade i radionhäromdagen att man skulle betrakta uppgifter från säkerhetspolisen som falskatill dess att motsatsen var bevisad. Jag har inte arbetat med denutgångspunkten. Jag har ingen anledning att tro att lämnarfalska uppgifter. Vi i och regeringen i sin helhet harnaturligtvis en skyldighet att självständigt bedöma graden av de invändningarrikspolisstyrelsen kan ha emot att en viss person skall få uppehållstillstånd iSverige. Det måste göras en helhetsbedömning av vilka risker som föreligger viden eventuell utvisning. Jag vill påpeka att det i sådana här ärenden kanföreligga risker såväl vid en utvisning som vid ett bifall av asylansökan. Motbakgrund av frågor som har ställts tidigare här i utskottet har jagförstått att man hyser en viss oro för att även bifall kan vara riskablaibland. : Det var ju svårigheter när det gälldeverkställigheten av utvisningen av . eftersom han intepåträffades förrän , som det står i handlingarna. Beslutet frånregeringen kom , och han påträffades . De uppgifter jag har fåttär att han befann sig i och ville besöka sin bror. Han ringde tillbrodern, och de bestämde att han skulle komma med ett visst tåg. När han kommertill står polisen och väntar där. Brodern är svenskmedborgare. Kan svenska medborgare telefonavlyssnas? : Om frågan ställs för att utröna hurpolisen arbetar skulle jag vilja rekommendera att polisen tillfrågas om detta.Jag har ingen annan mening än vad som är uttryckt i svensk lag om vem som fåravlyssnas och under vilka former telefonavlyssning får ske. : Men känner du inte till hur påträffades eller vill du inte uttala dig om det? : Nej, jag känner inte till det, och jaghar ingen anledning attefterforska hur polisen kan finna en person som är utvisad och som håller -,c(, Det var regeringens vilja att vederbörandeskulle förpassas ut ur landet . Det är polisens 1988/89:KU30skyldighet att försöka verkställa detta beslut. Det lyckades man inte med BilagaB 14 förrän . : Skulle vilja redogöraför vilken uppföljning man har gjort av detta ärende efter utvisningen? : Det skulle jag gärna vilja göra men inomlyckta dörrar. Jag har nämligen intressanta uppgifter att lämna beträffandevederbörandes situation och avsikter där han nu befinner sig. : Då får jag be ordföranden... : Det måste vi respektera, att sådanauppgifter inte kan lämnas i en offentlig utfrågning. : Jo, självfallet, men hur skall vi dåförfara här? Skall vi fortsätta sammanträdet inom lyckta dörrar? : Nej, inte . Vi får väl summera vad vihar fått fram och sedan återkomma. : Alternativet är ju att överlämna dethemliga material som finns i ärendet. I och för sig kunde det vara intressantatt också muntligen få diskutera den typen av frågor med utskottet. Jag ställergärna upp på en sådan hearing inom lyckta dörrar. : Utskottet kan ju inte här fatta beslut. Detär bara vid slutna sammanträden vi kan fatta beslut. Vi noterar den villighetsom här har anmälts. : Jag vill också göra utskottet uppmärksamt påatt det material som har sammanställts i detta ärende och som har överlämnatstill utskottet är hemligstämplat från flera olika utgångspunkter.Utlänningssekretess råder - det är alltså uppgifter rörande utlänning som ärföremål för utlänningskontroll som inte får lämnas ut, om det inte är uppenbartatt det inte kan lända honom till skada. Det är också hemligstämplat medutgångspunkt i polisarbetet, sekretesslagen 5:1. Dessutom är det hemligstämplatmed utgångspunkt i vårt förhållande till främmande makt. Jag vill vädja tillutskottet att visa en viss försiktighet i de frågor som ställs. : Jag vill då bara påpeka att jag intehar utnyttjat några av de uppgifter jag har fått i sekretessbelagda handlingar.De andra uppgifter jag har lämnat har jag fått från helt annat håll, och destår inte i handlingarna. Jag vet inte om detta var en indikation på att jagskulle ha missbrukat förtroendet. : Det var det alls inte, utan jag har ganskastor omsorg om tillämpningen av den lagstiftning vi har, eftersom det kommer anpå mig att i hos arbetsmarknadsministern se till att dettablir rätt skött och att det inte begås några fel. Detta är ett känsligt område.Vi bedömer att åtskilliga av dessa uppgifter i de ärenden tar upp är mycket känsliga. Den bedömningen har också statsrådsberedningengjort. Det finns alltså en ganska utförlig promemoria. : Kan jagbara få ställa en sista fråga, om 1988/89:KU30 anser att depalestinska asylsökandena har längre handläggningstider än vad Bilaga B 14som är normalt, om man nu kan tala om normalt. : I vissa fall har det blivit långa handläggnlngsfider beroende på attärendena har varit svåra att utreda och att det har varit svåra avvägningar sommåste göras. Men att detta har en generell karaktär, det kan jag inte instämmai. I ganska många ärenden av denna typ har det mot den bakgrund jag nämndevarit nödvändigt att ta en på sig för handläggningen. BertUFiskesjö: Jag skulle vilja ställa några mer generella frågor. Från folk som ärskeptiska till invandrarpolifik och flyktingmottagande och liknande, men ävenfrån andra, får man ofta uppgifter om att vår generösa flykfingpoli-tikmissbrukas, ibland också systematiskt. Man får skildringar från socialarbetare,folk som sitter på banker osv., om människor som kommit hit och angettflyktingstatus och fått denna status och sedan i själva verket lever på etthelt annat sätt än man då kunde förvänta sig. Det finns också uppgifter, som dusjälv var inne på, om att det förekommer att man åker hem fill det land manpåstår sig ha flytt från och sedan åker tillbaka till igen. Jag harfått direkt besked i flera konkreta fall, som jag naturligtvis inte skall drahär, där man anser att det varit på det sättet. Jag inser naturligtvis att enviss marginal för missbruk alltid måste förekomma. Jag vill bara fråga dig: Hardu en känsla av att det funnits försök att systemafiskt utnyttja denförhållandevis generösa flyktingpolitik vi har i vårt land? : Nej, jag har inte det intrycket. Det kan finnas enskilda exempel,naturligtvis. Utgångspunkten vid handläggningen av ärenden är att hellre friaän fälla. Det innebär också att man ganska medvetet får ta risken att det blirflera bifall än vad som i och för sig skulle vara motiverat ufifrån en strikttillämpning av lagen. Något systematiskt missbruk kan jag inte tala om. Jagär angelägen om att betona att flykfingar som har kommit hit och fåttuppehållstillstånd inte skall behöva känna att de förföljs av misstänksammablickar, att de har kommit hit på oegentliga skäl. Att det sedan finns de somförsöker göra sig pengar på flykfingarnas tragiska situation genom t.ex.resebyråverksamhet är ett beklämmande faktum. Varje ärende skall naturligtvisprövas sakligt, grundligt och individueHt, alldeles oavsett hur vederbörandehar kommit hit. Åtskilliga asylsökande har, på grund av att cyniska personerutnyttjat deras fattiga eller bekymmersamma situation i hemlandet genom dennaresebyråverksamhet, hamnat i en svår situafion. Detta var i hög grad bakgrundentill att vi beslöt att införa viseringstvång för chilenare, attresebyråverksamheten från antog former som var till stor skada för mångamänniskor från . BertUFiskesjö: Det har också förekommit uppgifter om direkt människosmuggling. Detkan väl inte betraktas som resebyråverksamhet i egentlig mening, men jag utgårifrån att det har rört sig om enstaka fall, inte om någonting som haft störrespridning. : Det ärtyvärr svårt att bedöma hur stor spridning den /89KU30 verksamheten kanha. Det ligger i sakens natur. Den människosmuggling - Bilaga B 14 om viskall kalla det så - som sker i vinningssyfte är straffbar, och det är polisensuppgift att söka komma till rätta med sådan verksamhet. Också det är en mycketsvår uppgift. Jag är vidare medveten om att det förekommer en sådan härhjälpverksamhet av rent ideella skäl. BertUFiskesjö: Jag vill i anslutning till detta ställa samma fråga som jag ställdefill invandrarverkets chef : Hur ser du på tillämpningen ipraktiken av första asyllands-principen? Vill du också något tala om vilkasvårigheter du har mött vid överläggningar i de här frågorna med dina kollegori andra länder? : Första asyllands-principen fillämpas och respekteras i ett stortantal länder. Men det finns svårigheter på två sätt. Den ena är att denasylsökande i många fall har gjort sig av med alla dokument och har krattatigen alla spår, så att man inte kan utröna varifrån vederbörande kommer. Detkan visa sig att en person som söker asyl i och som har vistats här enfid kommer från , men eftersom det inte går att dokumentera, kanvederbörande inte återsändas dit. Det är ett stort bekymmer. Därför måste vikomma till rätta med dokumentlösheten och stärka framför allt det europeiskasamarbetet på det här området. Denandra svårigheten är att vissa länder inte respekterar den här principen. Vikan konstatera att det exempelvis är svårt att återsända någon fill Greklandeller med hävdande av första asyllands-principen. ErikLempert: Jag vill bara kort göra den kommentaren, innan jag tyvärr måste lämnasalen, att första asyllands-principen också är förknippad med en visstidsaspekt. Har den asylsökande fillåtits att resa in i landet och har vistatsi landet någon tid, faller den principen.