bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — I en förnyad framställning fill regeringen om åtgärder förnedbringande av väntetiderna vid räftspsykiafriska undersökningar i brottmålanförde JO atf de fördröjda sinnesundersökningarna utgjorde en verkligkräftskada i vår kriminalvård. Enligt JO förelåg ett skriande behov av snabba ochkraftfulla åtgärder (JO 1968 s. 121). Äveni ämbetsberätfelsen 1970 s. 147 krifiserade JO väntefiderna vid derättspsykiatriska undersökningarna. Han uttalade att samhällets resurser påområdet fortfarande var ofillräckliga och att det inte - trots att problemettill en väsentlig del var av ekonomisk och organisatorisk art - hade lyckatssamhället aft avhjälpa bristerna med den skyndsamhet som varit påkallad avhänsyn till de allvarliga konsekvenserna av bristerna. Missförhållandena varenligt JO väl kända för statsmakterna, och han fann därför infe anledning aft göra framställning i sakeneller att eljest vidta annan ätgärd än att tillställa -7-- chefen förjustitiedepartementet en avskrift av beslutet i ärendet. Iämbetsberätfelsen 1985/86 s. 280 uttalade JO allvarlig krifik mot de långa1988/89:KU30 väntetiderna. I ämbetsberätfelsen 1986/87 s. 151 återkom han medsamma krifik. Han konstaterade där att det i pågick arbetemed ny lagstiftning rörande den psykiatriska tvångsvården och att arbetet äveninnefattade organisatoriska frågor. Han anförde vidare att även om förslag tillny organisation var under utarbetande skulle det komma aft fa innanden kunde börja fungera. De förhandlingar som dittills förts mellan staten och sjukvårdshuvudmänneni olika frågor rörande den räftspsykiafriska verksamheten visade enligt JO attfrågan om ett övertagande av den rättspsykiatriska verksamheten innehöll en radsvårlösta problem. Situafionen var emellerfid sådan att omedelbara åtgärder varpåkallade för att nedbringa de totala undersökningstiderna. Med hänsyn till deenligt JO allvarliga missförhållandena som rått beträffande derättspsykiatriska undersökningarna och det behov av åtgärder som förelågöverlämnade han beslutet i ärendet till ochsocialdepartementet samt fill jusfitieutskott och socialutskott. Den10 inspekterade JO den räftspsykiafriska kliniken i . Iinspektionsprotokollet antecknades att utredningarna vid khniken endastundantagsvis var färdigställda inom den föreskrivna tiden och atthäktade i genomsnitt syntes ha väntat på häkte innan de tagitsin på kliniken, varefter undersökningen genomförts . Av protokolletframgår att undersökningen inte bara ger en grund för domstolensställningstagande utan att den dämtöver ger underlag för vården ochbehandhngen; utredningen är ofta så omfattande och grundlig atf läkarna påandra sjukhus aldrig själva har möjlighet att få fram materialet. I protokolletantecknades vidare atf ungefär hälften av platserna vid kliniken var upptagnaav sådana intagna som efter undersökningen väntar på att bli sjukhusplaceradeoch att sjukvårdshuvudmännen till staten betalar . för en sådanpatient medan den genomsnittliga dygnskostnaden för kliniken kan beräknas till3 . Riksdagensrevisorer uttalade i en skrivelse fill regeringen att deinsatser som dittills hade gjorts infe kunde befraktas som annat än heltoacceptabla. konstaterade revisorerna att missförhållandenainte hade avhjälpts i någon avgörande grad och fann detta anmärkningsvärt. Medhänsyn till atf regeringen aviserat en proposition om rättspsykiatrinsorganisation - beräknad att avlämnas - beslutade revisorerna atfbordlägga frågan om ytterligare åtgärder. Socialutskottetriktade i betänkandet SoU 1986/87:15 med anledning av en motion (fp) skarpkritik mot väntetiderna för de rättspsykiatriska undersökningarna och uttaladeatt den situafion som råder står i uppenbar strid med gällande lag. I ettyttrande till socialutskottet instämde jusfifieutskoffet i kritiken (JuU1986/87:ly). Enligt socialutskottets mening måste det också övervägas aft ställamer resurser fill förfogande för den räftspsykiafriska 11 verksamheten.Socialutskottet uttalade vidare att regeringen omgående måste vidta åtgärderför atf avhjälpa missförhållandena. uttalat beslutaderiksdagen att ge regeringen till känna (rskr. Ibetänkandet SoU 1986/87:16 med anledning av budgetpropositionen och tvåmofioner (s resp. c) återkom socialutskottet till frågan och vidhöll atf merresurser måste ställas till förfogande för undersökningsverksamheten så att könkunde arbetas av. Även detta uttalande beslutade aft ge regeringentill känna (rskr. Ibetänkandet SoU 1987/88:22 erinrade socialutskottet om sina tidigare uttalandenoch anförde atf läget fortfarande ingav oro. Enligt utskottet kunde de åtgärdersom regeringen dittills hade vidtagit inte anses tillfredsställande. Ufskottetförutsatte att stora ansträngningar skulle göras för att komma till rätta medproblemen. Socialutskottetvidhöll i betänkandet 1988/89:SoU16 att åtgärder måste vidtas för atf förhindraför långa väntetider innan undersökningarna kan påbörjas, för långaundersökningstider och för långa väntetider i avvaktan på utplacering påsjukhus. Utskottet hemställde aft som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört. Fråga om ändrat huvudmannaskap m.m. Betänkandet(SOU 1977:23) Psykiskt störda lagöverträdare innehåller förslag till ganskalångtgående förändringar. Förslaget ledde aldrig till lagstiftning utanöverlämnades fill socialberedningen som bl.a. haft till uppdrag atf göra enöversyn av den psykiatriska tvångslagstiftningen i sin helhet. I betänkandet(SOU 1984:64) Psykiatrin, tvånget och rättssäkerheten föreslår beredningen entotal förändring av lagstiftningen om den psykiatriska vården; bl.a. föreslåsen lag om rättspsykiatrisk vård. Socialstyrelsenöverlämnade 1981 till ett förslag fill rätfspsykiatriskregion vård. Enligt förslaget skall ansvaret för rättspsykiatriskaundersökningar samordnas med vårdansvaret för motsvarande patientkategorierinom allmänpsykiatrin. Därigenom skulle vårdplatserna på eft helt annat sätt änför närvarande flexibelt användas för såväl undersökningar som vård. Dettaskulle enligt förslaget väsentligt öka kapaciteten inom rättspsykiatrin.Förslaget innebär atf den rättspsykiatriska organisationen skall överföras frånstaten till de berörda sjukvårdshuvudmännen. De nu nämnda förslagenbereds inom . Regeringenhar uppdragit åt statens förhandlingsnämnd att - underförutsättning av godtagbara villkor - träffa avtal med berördalandstingskommuner och om överförande av huvudmannaskapet förden rättspsykiatriska verksamheten. Förhandlingarna avbröts i november 1988.Från statens sida är avsikten aft de skall återupptas . Den1 gav regeringen statskontoret i uppdrag aft - efter . samråd medsocialstyrelsen - genomföra en översyn av de administrativa rutinerna m.m. inomde rättspsykiatriska stationerna och klinikerna. Uppdraget redovisades den 3april 1989 genom rapporten förnyelse av rättspsykiatrin. Somframgått har det rått missförhållanden inom denrättspsykiatriska verksamheten främst vad gäller de långa väntetiderna. Underårens lopp har åtskilliga åtgärder vidtagits i syfte att råda bot på dessa1988/89: KU30 missförhållanden - dock utan att medföra någon varaktigförbättring. bifaller sålunda regelmässigt klinikernasansökningar om förlängning av den föreskrivna sexveckorsfristen i enutsträckning som måste anses strida mot bestämmelsen om anstånd i lagen.Eftersom det ofta är fråga om sjuka människor som är berövade friheten anserutskottet att detta är oacceptabelt både frän humanitära utgångspunkter ochfrån rättssäkerhetssynpunkt. har som chefsmyndighet det närmasteansvaret för att de rättspsykiatriska klinikerna och räftspsykiafriskastationerna bedriver sin verksamhet på ett effektivt och lagenligt sätt. Detyttersta ansvaret för aft dessa krav uppfylls faller emellertid på regering ochriksdag. Skulle kraven inte kunna uppfyllas på grund av bristande resurser,ankommer det på statsmakterna att se till atf erforderliga medel ställs till förfogandeför verksamheten. Utskottet vill i detta sammanhang peka på aft riksdagenhar följt de förslag till medelsanvisningar för den rätfspsykiatriskaverksamheten som regeringen har lagt fram i budgetpropositionerna förbudgetåren 1983/84-1988/89 och att förslaget till medelsanvisning i åretsbudgetproposition tillstyrks i betänkandet 1988/89:SoU 16.1 likhet med vadGertrud har anfört vid utskottets utfrågning uttalas i sammabetänkande att def inte är klart att ytterligare resurser skulle innebära enlösning på problemen med de långa väntetiderna. Det kan tilläggas aft def i enreservafion (m, fp, c och mp) anförs atf ytterligare resurser måste tillförasverksamheten för atf komma fill rätta med problemen och att reservanternaföreslår att ytterligare 5 milj. kr. utöver vad som föreslås ibudgetpropositionen anvisas fill anslaget Räftspsykiafriska stationer ochkliniker. Från granskningssynpunkt träder frågorna om hurverksamheten bedrivs Och är organiserad i förgrunden. I det följande kommerutskottet atf beröra regeringens handläggning av dessa frågor . har rättspsykiatrin stått inför eftgenomgripande reformarbete. Reformen syftar bl.a. till aft skapaförutsättningar atf på lång sikt lösa problemen inom undersökningsverksamheten.Enligt utskottet är detta tillfredsställande. Arbetet med reformen haremellerfid länge gjorts beroende av utgången av förhandlingarna om eftöverförande av huvudmannaskapet för verksamheten från staten till de berördasjukvårdshuvudmännen. Eftersom förhandlingarna rörde svårlösta frågor bör detredan från början ha stått klart aft de skulle kunna dra ut på fiden. Medhänsyn till de allvarliga konsekvenserna av bristerna har det varit motiveratatt oberoende av förhandlingarna vidta särskilda åtgärder för att rätta tilldem i avvaktan på en långsiktig lösning. När def gäller ändrat huvudmannaskapvill utskottet i sammanhanget peka på den betydelse detta har för regeringensmöjlighet atf styra verksamheten. På regeringens uppdrag har statens förhandlingsnämndträffat avtal med läns och läns landstingskommunerom att utföra rätfspsykiatriska undersökningar på häktade. har 26undersökningar utförts. skall 39 undersökningar genomföras. Avtalenär i och för sig ägnade atf något bidra till en förbättring av 1 förhållandena.De har emellertid kommit till stånd på ett sent stadium. Detsamma gäller uppdragetfill statskontoret atf i samarbete med socialsty- 1988/89KU30 relsen genomföra enöversyn av de administrativa rutinerna m.m. inom de räftspsykiafriskastationerna och klinikerna. Utredningen skall enligt vad som anförs i åretsbudgetproposition genomföras skyndsamt och syfta till förslag som leder till afttillåtna maximala undersökningstider ej överskrids och att arbetet inomrättspsykiatrin effektiviseras. uppgivit attsocialstyrelsen infört eft nytt statisfiksysfem som effektiviserartillsynen och uppföljningen av verksamheten. sådan åtgärd borde havidtagits tidigare. Sammanfattningsvisanser utskottet att man för länge sedan borde ha ägnat den rättspsykiatriskaverksamheten större uppmärksamhet än som skett och vidtagit åtgärder för attkomma till rätta med de allvarliga missförhållanden som råder. Detta gällersåväl tidigare regeringar som den nuvarande regeringen. Utbyggnaden av väg E6 till motorväg mellan Stenungsundoch Den24 gav regeringen i uppdrag atf projektera och upprättaarbetsplan för utbyggnad av väg E6. fastställde arbetsplanen förutbyggnaden . Beslutet överklagades hos regeringen.Regeringen avslog genom beslut överklagandet.Byggnadsarbetena påbörjades . beviljaderegeringsrätten resning i regeringens beslut i vad avseren fastighet som berörs av utbyggnaden. Regeringsrätten visade ärendet i dendelen åter till regeringen för ny handläggning. I beslut den 9 februari 1989avslog regeringen åter överklagandet. Utskottethar till granskning tagit upp regeringens handläggning av ärendet. Igranskningsärendet har upprättats en promemoria, bilaga A 17. Den 6 mars 1989ägde en utfrågning rum med statssekreteraren i kommunikationsdepartementetGunnel , bilaga B 9. En utfrågning ägde vidare rum medforskningsledaren , väg- och frafikinsfitutet, och filosofiekandidaten , , bilaga B 19. Enfråga vid granskningen har varit om regeringen genom beslutet den 24 januari1985 i strid mot 11 kap. 7 § regeringsformen bestämt hur skullebesluta om byggandet av vägen. En annan fråga har gällt om regeringen dä denfattade sitt beslut hade aft tillämpa lagen (1987:12) omhushållning med naturresurser m.m. (naturresurslagen) och bestämmelsen ommiljökonsekvensbeskrivning i väglagen (1971:948). Dessa föreskrifter trädde ikraft efter beslut att fastställa arbetsplanen men före regeringensbeslut . De nu nämnda frågorna har, som framgår av detföljande, varit föremål för regeringsrättens bedömning. Enfråga som också har uppmärksammats vid granskningen är om kostnadsaspekterna blivit fillräckligt klarlagda innan regeringen fattade sitt 80 beslut den 24 januari1984. Föreskrifterav betydelse i ärendet 1988/89:KU30 För allmänna vägar gäller väglagen. De allmänna vägarnasköts i allmänhet av staten genom (1, 5 och 6 §§). En ny väg fårenligt väglagen anläggas, om vägen behövs för allrnän samfärdsel eller annarskan antas få synnerlig betydelse för det allmänna. Omläggning av väg i nysträckning samt ombyggnad av väg får ske, när det är påkallat från allmänsynpunkt (10 §). Fråga om byggande av väg prövas av efter samråd medlänsstyrelsen (11 §). Vid byggande av väg skall tillses att vägen får ettsådant läge och utförande att ändamålet med vägen vinns med minsta intrång ocholägenhet utan oskälig kostnad (13 §). För byggande av väg skall det upprättasen arbetsplan. I den skall anges den mark som behöver tas i anspråk förvägföretaget och de uppgifter som i övrigt behövs för att genomföra företaget (15 §). Naturresurslagen trädde i kraft . Samtidigtträdde också vissa ändringar i väglagen i kraft. De ändringar som är avintresse här är främst 3 a och 15 §§. Den förstnämnda paragrafen innehåller enföreskrift om att nafurresurslagen skall tillämpas vid prövning av ärendenenligt väglagen. Det innebär aft sådana markanvändningsbedömningar somförutsätts i nafurresurslagen också skall göras vid beslut om byggande av väg.Den nya föreskriften i 15 § innebär att arbetsplanen skall innehålla enmiljökonsekvensbeskrivning. I beskrivningen skall def finnas en redovisning avde väntade miljöeffekterna samt förslag fill erforderliga skyddsåtgärder ellerandra försikfighefsmått som behövs för aft förebygga störningar eller andraolägenheter från trafiken. Innehållet i en miljökonsekvensbeskrivning reglerasnärmare genom verkställighefsföreskrifter som beslutas av eftersamråd med . Arbetsplanen fastställs av efter samråd medlänsstyrelsen. Om myndigheterna har olika uppfattning, hänskjuts frågan omfasfsfällelse till regeringen (18 §). En fastställd arbetsplan har vissa rättsliga konsekvenserför fastighetsägare och andra. Den utgör grund för väghållarens vägrätf.Vägrätt innefattar befogenhet för väghällaren att nyttja mark som behövs förvägen utan hinder av den rätt som någon annan kan ha fill fastigheten (30 §).Vågrätten uppkommer dock först när väghällaren far i anspråk mark med stöd avden fastställda arbetsplanen (31 §). Detta måste ske från defbeslutet om fastställelse vann laga kraft. Annars är beslutet förfallet (18 §). beslutade styrelserna i Uddevallavarvefoch Svenska Varv att MBL-förhandlingar skulle inledas om avveckling avverksamheten vid varvet. presenterade regeringen ettåtgärdsprogram för ny sysselsättning i , och Munkedal.Programmet omfattar åtgärder inom kommunikations-, jordbruks-, arbetsmarknads-och industridepartementens verksamhetsområden. Bland de transportpolitiskaåtgärder som tas upp i programmet är en utbyggnad av väg E6 mellan Stenungsundoch till motorväg. Som skäl för utbyggnaden anförs följande. Väg E6mellan och har byggts ut sommotorväg fram till . Vägen norr därom har en varierande 6 1988/89. och bitvis dålig standard.Den arbetskraft i som friställs vid en 1988/89:KU30 nedläggning avvarvet har stor kunskap och yrkesskicklighet inom verkstadsområdet. IGöteborgsregionen är verkstadsindustrin expansiv. För en etablering iUddevallaregionen krävs dock att väg E6 väsentligt förbättras mellanStenungsund och . En sådan förbättring är mycket angelägen, eftersomnämnda indusfrietablering förutsätter att Uddevalla-och kanfungera som en helhet. Iprogrammet konstaterades atf några ombyggnader av väg E6 mellan ochUddevalla inte fanns upptagna i de gällande vägbyggnadsplanerna. I programmetförufskickades att regeringen skulle ge i uppdrag att projektera samtupprätta arbetsplan och tidsplan för en utbyggnad av vägen. Ibeslutet gav regeringen i uppdrag att -utöver dearbeten som omfattas av gällande flerårsplan - även projektera och upprättaarbetsplan för utbyggnad av väg E6 fill motorväg på återstående delar mellanStenungsund och . I beslutet angavs att uppdraget borde genomförasskyndsamt med sikte på att vägutbyggnaden skulle kunna påbörjas så snart sommöjligt, dock senast år 1987.1 beslutet antecknades att regeringen senareskulle besluta om hur utbyggnaden skulle finansieras. Isitt beslut fastställde en arbetsplan förutbyggnaden av delen mellan och Bratteröd. Vägverketsbeslut överklagades hos regeringen av ett stort antal enskilda personer m.fl.Det kom också in ett flertal skrivelser till regeringen med anledning avbeslutet. Det förekom många yrkanden, förslag och synpunkter. De flesta somhade överklagat yrkade aft vägen skulle sträckas öster om . Andraville atf arbetsplanen helt skulle upphävas och att den befintliga vägen skulleförbättras. En mängd andra frågor fogs upp bl.a. om inlösen av fasfigheter ochersättning till fastighetsägare. Iöverklagandeärendet hos regeringen avstyrkte och iGöteborgs och län atf arbetsplanen ändrades. anförde bl.a. atti överensstämde den fastställda motorvägssträckningen med denmotorvägssträckning som redovisas i den av kommunen antagna områdesplanen, attden samhällsekonomiska bedömningen med kostnadsjämförelse hade gjorts medsedvanlig metod och att den resulterat i att den beslutade sträckningen gav desamhällsekonomiskt lägsta kostnaderna. Isitt beslut förklarade regeringen aft den deladevägverkets och bedömningar och avslog därför överklagandena.Regeringen avvisade vidare yrkanden om inlösen och ersättning och annat .sominte omfattades av beslut samt förklarade slutligen aft den i övrigtinfe vidtog några åtgärder med anledning av de skrivelser som kommit in iärendet. Beslut av att förklara ett område av förklarade i beslut aft ett område benämntBratfeforsån är av riksintresse för naturvården enligt 2 kap. 6 § nafurresurslagen.Området berörs av vägprojektet. Regeringsrättensbedömningar 1988/89:KU30 I resningsärendet gjordes det gällande att regeringen hadesaknat befogenhet att ge i uppdrag att inrikta planeringen enbart påbyggande av motorväg med uteslutande av andra alternativ och att hadehandlat rättsstridigt genom att lyda regeringen och underlåta att undersökaandra alternativ till vägbyggnad än motorväg. Efter en analys av rättsläget i fråga om regeringensdirekfivrätt och myndigheternas lydnadsplikt samt regeringsbeslutetkonstaterade regeringsrätten att beslutet om uppdraget visserligen utgjordeden direkta anledningen till atf upprättade vägplanen men att detenligt sin utformning inte innefattade aft regeringen - i strid mot 11 kap. 7 §regeringsformen -hade bestämt hur vid tillämpning av 11 § väglagenskulle besluta om byggande av vägen. En granskning av vägverkefs beslut om atffastställa arbetsplanen gav enligt regeringsrätten inte belägg för attvägverket handlat under inflytande av regeringen då verket prövade vägens lägeoch utförande eller då verket övervägde vilka fastighetsdelar som skulle tas ianspråk. Regeringsrätten uttalade vidare att naturresurslagen ochföreskriften om miljökonsekvensbeskrivning i 15 § väglagen var tillämpliga närregeringen prövade överklagandena av beslut och konstaterade att regeringeninte hade fillämpat dessa bestämmelser. När det gäller kravet pä miljökonsekvensbeskrivning fannregeringsrätten att det fanns viss annan utredning om påverkan på miljön m.m.tillgänglig i ärendet och att den utredningen var av sådan beskaffenhet att detinte framstod som sannolikt att det hade blivit en annan utgång om enmiljökonsekvensbeskrivning enligt 15 § väglagen hade förebringats. Aft det integjordes någon sådan miljökonsekvensbeskrivning innan regeringen meddelade sittbeslut var därför enligt regeringsrätten inte något skäl för resning. Vad gäller underlåtenheten atf fillämpa naturresurslagenkonstaterade regeringsrätten att det efter regeringens beslut den 3 september1987 hade tillkommit en ny betydelsefull omständighet som infe hade kunnatåberopas i ärendet hos regeringen, nämligen beslut den 21december 1987 atf förklara ett område benämnt Bratfeforsån av riksintresse förnaturvärden enligt 2 kap. 6 § andra stycket nafurresurslagen. Enligt regeringsrättenfick det antas att en prövning enligt naturresurslagen, särskilt mot bakgrundav beslut, väsentligt skulle ha påverkat utgången såvittavser vägdragningen över fastigheten. Synnerliga skäl fick därför enligtregeringsrätten anses föreligga för att saken prövades på nytt i den delen. Avdef skälet beviljade regeringsrätten resning i regeringens beslut. Två avregeringsrättens ledamöter var skiljaktiga och ville inte bevilja resning. I regeringsbeslutet uttaladeregeringen att vägföretaget tillgodosågett angeläget behov av förbättrade trafikförhållanden, framför allt av ensäkrare trafikmiljö. Vid en avvägning mellan de motstående intressensom var aktuella i ärendet fann regeringen från allmän synpunkt aft °3 vägen medden sträckning och utformning den fått i arbetsplanen bäst tillgodosågkraven på en god hushållning med naturresurserna. härav och då regeringeninte heller i övrigt fann skäl att ändra sitt fidigare 1988/89:KU30 beslutavslog regeringen åter överklagandet. I betänkande 1988/89:TU15 uttaladetrafikutskotfet att arbetsplanen därmed i sin helhet hade fastställts i denordning som väglagen anvisar. Utskottet ansåg för sin del att bygget bordefullföljas och avstyrkte med hänvisning till det anförda motionsyrkanden omatt det skulle avbrytas. Dennordiska handlingsplanen för ekonomisk utveckling och full sysselsättninglades fram av nordiska ministerrådet (finansministrarna) den 31 januari 1985.Planen fastställdes av ministerrådet . I handlingsplanen ingårett antal större investeringar i infrastrukturen, bl.a. ombyggnad av väg E6mellan och till en beräknad kostnad av omkring 500miljoner norska kronor (NOK). Iproposition 1985/86:100 bil. 8 redogjorde föredraganden för regeringsbeslutetden varigenom fick i uppdrag aft projektera en ca 40km lång väg mellan och . Enligt föredraganden beräknadesprojekteringsarbetet kosta ca 60 miljoner NOK. Byggkostnaden för den billigasteav de många alternativa sträckningar som studerades beräknades till nära 800miljoner NOK - alltså ca 300 miljoner NOK mer än som beräknades ihandlingsplanen. Föredraganden anförde vidare att avsikten var attväginvesteringen skulle finansieras genom den särskilda låneordning somtillskapats i samband med den nordiska handlingsplanen. Trafikutskottetanförde i betänkande /86:13 att det ur trafikpolitiska synpunkter varav värde aft väginvesteringen kom till stånd och att def var fill fördel attden genom den föreslagna finansieringsformen kunde genomföras utanför deordinarie anslagsramarna. Utskottet utgick från atf vederbörlig hänsyn skulletas till statsmakternas uttalanden i fråga om miljön och konstaterade att redangällande regler om särskilt hänsynstagande till miljöfrågorna vidvägplaneringen syntes sörja för att så skulle ske: Utskottet tillstyrkte därförregeringens förslag. följde utskottet (rskr. Iproposition 1986/87:100 bil. 8 togs ombyggnaden av vägen mellan ochStenungsund åter upp. Föredraganden redogjorde för den arbetsplan somfastställdes av och anförde aft kostnaden förvägutbyggnaden preliminärt hade beräknats till totalt 970 milj. kr. i 1986 årsprisnivå (inkl. moms och projektering). De i arbetsplanen beräknade kostnadernaöversfeg väsentligt de kostnader som låg fill grund för beslutet i den nordiskahandlingsplanen.