bet · GC01JuU6 · 1988-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande /89 :JuU6 . Sexuellaövergrepp mot barn, m.m. I detta betänkande behandlar utskottet sex motionsyrkandenangående sexuella övergrepp, särskilt sådana som riktar sig mot barn. Bl.a.berörs frågan om formerna för förundersökningen i sådana ärenden, frågan om ensärskild påföljd för personer som begått sexualbrott och frågan om det börtillsättas en utredning om sexualbrottsligheten. Utskottet avstyrker bifalltill samtliga yrkanden. 1986/87;Ju722 av och (), vari hemställs 1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en utredningsmodell försexuella övergrepp särskilt vid närståendes övergrepp pä barn,. 2. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om förhör med barn i brottmål, 3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om påföljd mot närståendegärningsman vid sexuella övergrepp mot barn. 1987/88:Ju608 av och (), vari hemställs att hos regeringen begär en utredning omsexualbrottsligheten. l987/88;Ju713 av m.fl. (fp) vari medhänvisning till vad som anförts i motion l987/88:So236 hemställs, såvitt nuär i fråga, 1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om förhör med barn ibrottmålsrättegång, 2. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om anlitande av rättspsykolog somsakkunnig. 1 1988/89. 1988/89 JuU6 Motionsmotiveringar 1988/89:JuU6 Enligt motion Ju722är det vid utredningen av sexuellaövergrepp mot barn nödvändigt med en samordning mellan rättsväsende,socialförvahning och barnpsykiatrisk klinik. En sådan samverkansmodell medfasta rutiner skulle bäst garantera en tillfredsställande bas för såvälsociala som rättsliga åtgärder. Också gällande ordning för förhör med barn bör enligtmotionärerna förbättras. Genom utnyttjande av ny teknik skulle direktkonfrontation mellan parterna kunna undvikas i större utsträckning, och vidareskulle ett ökat anlitande av rättspsykolog möjliggöra en säkrare bedömning avett barns trovärdighet. Vidare anförs i motionen att det inte finns någonpassande påföljds-form för personer som förövat sexuella övergrepp mot barn.Enligt motionärema måste en lösning på problemet hittas snabbt, och irnotionen nämns vissa tänkbara alternativ som t.ex. att ådöma gärningsmannen ensorts kontraktsvård eller döma honom till fängelse för bestämd tid men inledaverkställigheten med värd . Också i motion Ju713 förordas att i mål om sexuellaövergrepp mot barn förhör med barnet kan ske utan att barnet behöver varanärvarande vid förhandlingen och att barnpsykologisk expertis anlitas för attgarantera säkrast möjliga bedömning av barnets trovärdighet. 1 motiveringen till motion Ju608 i vilken föresläs enutredning om sexualbrotten berörs såväl sexuella övergrepp i allmänhet somsådana övergrepp riktade mot barri. Enligt motionärerna bör i slåsfast att sexuellt umgänge mot någons vilja är kriminellt, även om våld ellerhot inte förekommit, samt införas en särskild bevisregel för sexualbrott avinnebörd att det är tillräckligt för ansvar att gärningsmannen borde haförstått att samtycke från kvinnan inte förelåg. Beträffande sexuella övergreppmot barn föreslås i motionen att det i föreskrivs att barnets egetagerande inte skall kunna leda till lindring av straffet för gärningsmannen.Vidare förordas att utredningar om sexuella övergrepp skall ske i samverkanmellan de rättsliga organen och de sociala myndigheterna. Avslutningsvispåtalar motionärerna att det är otillfredsställande att en stor andel avsexualbrotten inte upp. Bestämmelser om sexualbrotten finns i 6 kap. (BrB). Dessa bestämmelser fick sin nuvarande utformning genom lagstiftning år1984 (prop. 1983/84:105, JuU 25, rskr. Till grund för lagstiftningen lågi första hand sexualbrottskommittés betänkande (SOU 1982:61) Våldtäktoch andra sexuella övergrepp. Bestämmelsernai 6 kap. BrB har huvudsakligen följande innehåll. Enligt 1 § skall den som tvingar någon annan till samlageller därmed jämförligt sexuellt umgänge genom våld eller genom hot som innebäreller för den hotade framstår som trängande fara dömas för våldtäkt Lika medvåld anses att försätta någon i vanmakt eller annat sådant tillstånd. Straffetför våldtäkt är fängelse i lägst tvä och högst sex är. Om brottet med hänsyntill våldets eller hotets art och omständigheterna i övrigt är att anse sommindre allvarligt, är straffet fängelse i högst . För grov våldtäkt är straffet fängelse i lägst fyra ochhögst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas omväldet varit livsfarligt eller om den som begått gärningen tillfogat allvarligskada eller allvarlig sjukdom eller annars visat särskild råhet. Om förutsättningarna för ansvar för väldtäktsbrott i 1 §inte är uppfyllda, kan ansvar komma i fråga enligt andra regleri 6 kap. BrB.Den som genom olaga tvång förmår någon till sexuellt umgänge döms sålundaenligt 2 § för sexuedt tvång, och den som förmår annan till sexuellt umgängegenom att grovt missbruka hans eller hennes beroende ställning eller genom attotillbörligt utnyttja att han eller hon befinner sig i vanmakt eller annathjälplöst tillstånd eller är psykiskt sjuk eller psykiskt utvecklingsstörd dömsenligt 3 § för sexuedt utnyttjande. Straffet är i båda fallen fängelse . För sexuedt utnyttjande av underårig skall enligt 4 §första stycket den dömas som har sexuellt umgänge med den som är under 18 åroch som är hans avkomling eller står under hans fostran eller för vars värdeller tillsyn han har att svara på grund av myndighets beslut. Straffet ärfängelse i högst . Om den som begått gärningen har handlat särskilthänsynslöst mot den underärige, eller om brottet i annat fall är att anse sonigrovt, skall enligt andra stycket dömas för grovt sexuedt utnyttjande avunderårig till fängelse i lägst två och högst åtta är. Enligt 5 § skall den som, i annat fall än som avses i 4 §,har samlag med eget barn eller dess avkomling dömas för sexuedt umgänge medavkomling till fängelse i högst tvä är och den som har samlag med sitthelsyskon för sexuedt umgänge med syskon till fängelse i högst . Den som, i annat fall än som avses med de nu redovisadebestämmelserna, har sexuellt umgänge med barn döms för sexuedtumgänge med barntill fängelse i högst (6 §) medan den som sexuelltberör barn eller förmår barnet att företa eller medverka i någonhandling med sexuell innebörd döms för sexuedt ofredande till böter ellerfängelse i högst (7 §): Den sist nämnda gärningen avser också sädanafall där någon blottar sig för annan på sätt som är ägnat att väcka anstöteller på annat sätt genom ord eller handling på ett uppenbart sedlighetssårandesätt uppträder anstötligt mot annan. I 8 och 9 §§ finns bestämmelser om koppleri resp. grovtkoppleri medan 10 § innehåller ett stadgande om förförelse av ungdom. Enligt bestämmelserna i kan som påföljd för brottistället för fängelse ådömas villkorlig dom, skyddstillsyn eller överlämnandetid särskild vård. Villkorlig dom och skyddstillsyn kan kombineras med böter,och skyddstillsyn kan dessutom förenas med ett kortare fängelsestraff ellermed före- skrifterför den dömde att undergå t.ex. viss vård. Inom ramen för skydds- 1988/89:JuU6 tillsyn kan även ådömas s.k. kontraktsvård. Reglerna i BrB om kontraktsvård trädde i kraft den 1januari 1988 (prop. 1986/87:106, JuU 32, rskr. Kontraktsvård utgör envariant av kriminalvård i frihet och är ett alternativ till fängelsestraff.Kontraktsvärd skall kunna användas i sådana fall där det kan antas att missbrukav beroende-framkallande medel eller något annat särskilt förhållande sompåkallar vård eller behandling har bidragit till att någon har begått brott. Omden dömde dä förklarar sig villig att undergå lämplig behandling, skall kontraktsvärdkunna användas, och denne åläggs i domen att genomgå den avsedda behandlingen. Kontraktsvård utgör en kvalificerad form av föreskrift vidskyddstillsyn. Om den planerade behandlingen i avgörande grad har bidragit tillatt påföljden bestämts till skyddstillsyn i stället för fängelse, skall rätteni domslutet ange hur långt fängelsestraff som skulle ha ådömts för denhändelse fängelse i stället hade valts som påföljd. Den institution ellerliknande som skall svara för behandlingen åläggs därvid att anmäla tillåklagaren och skyddskonsulenten, om den dömde inte fullföljer den avseddabehandlingen. Skyddstillsynen kan dä genom beslut av domstol ersättas medfängelse. 1 motiveringen till förslaget om kontraktsvård (prop.1986/87:106 s. 35 f) uttalade departementschefen att kontraktsvårdhuvudsakligen bör fä aktualitet när det är fråga om brott som har samband medalkohol- och narkotikaproblem, men att både principiella och praktiska skältalade mot tanken på att utesluta kontraktsvärd för andra fall därförhållandena påkallar värd eller behandling. Enligt departementschefen fannsalltså inte något hinder mot att kontraktsvård tillämpas i fall av exempelviskleptomani eller exhibi-tionism och vissa former av incest. I sistnämnda fallbetonades dock att det naturligtvis måste krävas att brottet är avförhållandevis lindrig art. Utskottet delade departementschefens uppfattning att fleraskäl talar emot att begränsa tillämpningsområdet för kontraktsvård till endastmissbrukare (JuU 1986/87:32 s. 24). Därefter anförde utskottet: Det kan som nämnts finnas även andra kategorier därförhållandena är sådana att vård eller annan behandling är påkallad, t.ex. dåett begånget brott står i samband med ett psykiskt insufficienstillstånd mendetta inte är så allvarligt att sluten psykiatrisk vård kommer i fråga.Utskottet utgår ifrån att bestämmelserna fär tillämpning främst beträffandealkohol- och narkotikamissbrukare och endast i undantagsfall beträffande andragrupper. Nya regler om straffmätning och påföljdsval beslutade tidigare i är om att införa nya reglerför straffmätning och päföljdsval (prop. 1987/88:120, JuU 45, rskr. 404).Reglerna - som träder i kraft den (SFS 1988:942) - innebär attpäföljdsbe-stämningen skall ske med utgångspunkt i brottets straffvärde ochinte som efter en avvägning mellan allmänpreventiva och individual- Regleringen överensstämmer i huvuddrag 1988/89:JuU6 mednuvarande praxis för val av påföljd och straffmätning men beträffandebetydelsen av återfall i brott föresläs en precisering och en viss skärpning,bl.a. vid upprepade återfall i allvarligare brottslighet. För den närmare bedömningen av ett brotts straffvärdeinförs detaljerade bestämmelser i 29 kap. BrB. Sålunda anges i 29 kap. 2 §omständigheter som, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp,skall särskilt beaktas som försvårande v']d bedömningen av straffvärdet. Ensådan omständighet är (p. 3) om den tilltalade har utnyttjat någon annansskyddslösa ställning eller särskilda svårigheter att värja sig. I motiveringenuttalade departementschefen att bestämmelsen tar sikte pä brott som förövatsmot barn, handikappade och äldre.Vidare framhöll departementschefen att det är av betydelse vidstraffvärdebedömningen att uppsåtligen utnyttja att någon har en särskiltskyddslös ställning och att detta gäller inte minst övergrepp mot barn därriskerna dessutom är särskilt stora att övergreppen kan. medföra svåra ochlångvariga personliga skadeverkningar (prop. 1987/ 88:120 s. 83). Regler om förundersökning m.m. Enligt 20 kap. 8 § fjärde stycket (RB) ärmålsägande den mot vilken ett brott är begånget eller som därav blivitförnärmad eller lidit skada. Barn som har utsatts för sexuella övergrepp intarsåledes normalt målsägandeställning i den rättsliga processen motgärningsmannen. Förhör under förundersökningen får enligt 23 kap. 6 § RB hållasmed var och en som antas kunna lämna upplysning av betydelse för utredningen.Om den som hörs ärunderl5är bör värdnadshavaren vara närvarande vid förhöretunder förutsättning att det kan ske utan men för utredningen (23 kap. 10 §tredje stycket RB). I förundersökningskungörelsen (1947:948) har vissa närmareföreskrifter meddelats om förhör i allmänhet och om förhör med barn. En målsägande fär inte höras som vittne, vilket bl.a.innebär att han inte fär avlägga ed inför domstol (36 kap. I § RB). Ommälsägandens närvaro inte kan antas sakna betydelse för utredningen skall haninfinna sig personligen vid huvudförhandlingen i domstol (20 kap. 14 § och 11kap. 5 § RB), och om han skall höras i anledning av åklagarens talan skall hankallas till förhandlingen (45 kap. 15 § första stycket RB). En målsägande somhörs och som är i behov av personligt stöd fär åtföljas av en för ändamåletlämplig person (20 kap. 15 § RB). Om detfinns anledning anta att en målsägande av rädsla eller av annan orsak intefritt vågar berätta sanningen i den tilltalades närvaro, får rätten förordnaatt den tilltalade inte får vara närvarande under förhöret (37 kap. 3 § RB). Omhuvudförhandling äger rum utan att mälsäganden är närvarande skall, om detbehövs, ur handlingarna redovisas vad mälsäganden har berättat (46 kap. 6 §tredje stycket RB). Den sistnämnda regeln har samband med bestämmelsen i 35kap. 14 § RB som öppnar möjlighet att i vissa fall som bevis åberopa enberättelse som avgetts under förundersökningen. Domstolen har alltså möjlighetatt ta upp bevisning i form av t.ex. en band- inspelningeller ett nedtecknat förhör i stället för att som normalt sker höra 1988/89:JuU6 personen vid förhandlingen. 1 syfte bl.a. att åstadkomma ett mer tidsenligt ochflexibelt system vad gäller förhör med parter och vittnen beslutade riksdagenförra året med ikraftträdande den ett flertal ändringar iRB:s regler (prop. 1986/87:89, JuU 31, rskr. En av ändringarna innebaratt alla typer av .partsförhör dvs. också förhör i brottmål med mälsäganden numera har fått en gemensam reglering (i 37 kap. RB). har tidigare i är beslutat en ny lag ommåbägandebiträde (prop. 1987/88:107, JuU 33, rskr. Genom den nya lagen som trätt i kraft den (SFS 1988:609) - har införts möjlighet förmälsäganden att på statens bekostnad få ett särskilt juridiskt biträde målsägande-biträde under förundersökning och rättegång rörande vissa brott. Även sådanamålsägande som formellt inte är parter i rättegången utan endast skall höras ianledning av åklagarens talan får möjlighet att erhålla måls-ägandebiträde. Enligt I § första stycket lagen om målsägandebiträde skalli mål som rör allvarliga sexualbrott biträde i allmänhet förordnas. De brottsom avses är våldtäkt, grov våldtäkt, sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande,sexuellt utnyttjande av underårig, grovt sexuellt utnyttjande av underårig,sexuellt umgänge med barn, försök till sådana brott samt sexuellt umgänge medavkomling eller med syskon. Undantag görs för de fall där det kan antas attbehov av biträde saknas. 1 mål om vissa andra typer av grövre brott med inslag avvåld eller annan integritetskränkning får enligt 1 § andra stycket lagen ommålsägandebiträde biträde förordnas om det med hänsyn till mälsägandenspersonliga förhållanden och övriga omständigheter kan antas att mälsägandenhar ett särskilt starkt behov av biträde. De brott det här gäller är bl.a.sexuellt ofredande, koppleri och grovt koppleri, försök till koppleri och tillgrovt koppleri samt förförelse av ungdom. För att målsägandebiträde skall få förordnas enligt I §andra stycket lagen om målsägandebiträde krävs dessutom enligt uttalanden avdepartementschefen i motiveringen till lagen att brottet i det enskildafallet varit av kvalificerat slag och inneburit en svär kränkning av offret.Vidare bör bevisläget och det processuella läget i övrigt vara sådant att manmåste räkna med att mälsäganden kommer att utsättas för ingående eller pressandeförhör. Ytterligare en förutsättning är att mälsägandens fysiska eller psykiskatillstånd är sådant att hon eller han kan antas ha väsentlig nytta av ettjuridiskt biträde (prop. 1987/88:107 s. 38). Den grundläggande principen om offentlighet viddomstolsförhandlingar kan inskränkas i bl.a. mål om sexualbrott. I sådana målfår förhandlingen enligt 5 kap. 1 § RB hällas inom stängda dörrar, något somför övrigt oavsett måltyp gäller vid förhör med den som är . har i ett avgörande är 1986 (NJA 1986 s.821) gjort vissa principiella uttalanden om förhör med barn som utsatts förbrott. Målet gällde en ung flicka (fem är) som, enligt vad hon berättat underförundersökningen, hade utsatts för sexuella övergrepp av sin far. Fadernförnekade de påstådda gärningarna. Med anledning av att flickan inte hadeförhörts vid någonhuvudförhandling i målet anförde högsta domstolen som /89:JuU6övrigt frikände fadern bl.a. följande (s. 827): Att ett litet barn sorn utsatts för brott eller som blivitvittne till ett brott hörs vid en sådan förhandling hör till undantagen.Däremot torde vanligen ett barn, som har en tillräcklig verbal förmåga, hörasunder förundersökningen, i regel av en utredningsman inom polisen. Någradirekta föreskrifter om hur ett sådant förhör bör gä till finns inte. 1 1719§§ förundersökningskungörelsen finns däremot vissa anvisningar om hur förhörmed barn, som ärmisstänkta för brott, bör hållas. Dessa anvisningar torde kunnatillämpas även vid förhör med barn, som skall höras som vittne eller sommålsägande i samband med förundersökning. Bestämmelserna innehåller bl.a.följande. Förhör med barn skall verkställas så att fara inte uppkommer för attbarnet tar skada därav. Särskiltstor varsamhet bör iakttas i fall som berörsexuallivet. Förhöret fär inte göras mer ingående än omständigheternaoundgängligen kräver och om möjligt bör förhör hållas endast en gång (17 §).Förhör med barn bör hållas av person med särskild fallenhet för uppgiften och,där det med hänsyn till barnets kön och ålder är lämpligt, bör kvinnlig förhörsledareanlitas (18 §). Är utsaga av barn av avgörande betydelse för utredningen bör,om det är av vikt med hänsyn till barnets ålder och utveckling samt brottetsbeskaffenhet, någon som äger särskild sakkunskap i barn- och förhörspsykologibiträda vid förhöret eller yttra sig angående värdet av barnets utsaga (19 §). I den mån barnets uppgifter under förundersökningen är avbetydelse i målet förebringas de i regel inför rätten genom uppspelning ellerutskrift av ett bandinspelat förhör med barnet. Till komplettering av förhörethälls ofta vittnesförhör med utredningsmannen till styrkande avomständigheterna vid förhöret med barnet. Av rättssäkerhetsskäl måste höga kravställas pä förhör som hålls med ett barn under förundersökningen. Detta gällerbåde metodik och innehåll. En spontan berättelse av barnet bör sä långt möjligtsäkras. Genom frågor får därefter berättelsens hållbarhet belysas och uppgifternakompletteras i syfte att säkert klarlägga om rekvisiten för ett brott är förhanden eller ej. har utgivit två rapporter om misshandeloch sexuella övergrepp (RPS/Rapport 1987:5 och 6) Familjevåld del I och 11. 1del I lämnas allmän information om insatser vid familjevåld och sexuella övergreppoch i del IIbehandlas förhör medbarn, bl.a. metodik och teknik vid sådana förhör samt samarbete med sakkunniga.I rapporten framhålls bl.a. att handläggningen av förhör med barn i ärenden omsexuella övergrepp är känslig och kräver noggrann planering och attarbetsmetoder och andra rutiner lämpligen bör utarbetas i samråd mellan berördamyndigheter. Även justitieombudsmannen (JO) har behandlatfrågor med anknytning till utredningsförfarandet vid misstanke om sexuelltövergrepp mot barn (JO 1988/89 s. 154 ff). Bl.a. berör JO behovet av särskildsakkunskap hos domstolar och andra myndigheter i sädana ärenden. Att det allmänna har ett särskilt ansvar för barn och ungaframgår av att enligt 12 § socialtjänstlagen (1980:620) socialnämnden skallverka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden samtsörja för attbarn och ungdom, som riskerar att utvecklas ogynnsamt, får det 1988/89:JuU6 skydd och stöd som de behöver. Enligt 71 § socialtjänstlagen skallsocialnämnden informeras när en myndighet får kännedom om något som kaninnebära att nämnden behöver ingripa till en underårigs skydd. inte i frivilliga former kan geföräldrar och barn det stöd och den hjälp som de behöver kan socialnämndeningripa med stöd av lagen (1980:621) med särskilda bestämmelser om vård av unga(LVU). 1 I § andra stycket I LVU anges som grund för åtgärd frändet allmännas . sida att det brister i omsorgen om den unge eller om annatförhällande i hemmet medför fara för hans hälsa eller utveckling. Till desituationer som denna beskrivning omfattar hör bl.a. att den unge utsätts förmisshandel i hemmet. Redan vid ringa grad av misshandel anses fara för hälsaeller utveckling uppkomma, och vid misshandel av allvarlig art bör den ungeregelmässigt omhändertas för värd. Även andra övergrepp än misshandel kanföranleda ingripande, t.ex. vid sexuella övergrepp mot den unge (prop.1979/80:1 A s. 582 och Allmänna råd från 1981 ;2 s. 30). Socialberedningen har i betänkandet (SOU 1986:20) Barnsbehov och föräldrars rätt föreslagit vissa ändringar i 1 § andra stycket I LVU.Socialberedningen föreslår (SOU I986:20s. 304 O att begreppet "någotannat förhällande i hemmet" skall ersättas med att man direkt i lagtextenanger misshandel och.otillbörligt utnyttjande. Dessa missförhållanden är ihuvudsak de som avsägs med begreppet annat förhällande i hemmet men enligtsocialberedningen skulle bestämmelsen vinna i tydlighet med en sådan ändring.Som exempel på otillbörligt utnyttjande nämner socialberedningen bl.a. olikaformer av sexuellt utnyttjande, och bland dem naturligtvis rena sexuellaövergrepp, men också att barn utnyttjas t.ex. i pornografiska syften. Därefteranför beredningen följande; Även välgrundade misstankar om att sexuella övergrepp harförekommit kan vara ett skäl för att ingripa med ett omhändertagande. I dessasituationer är det först och främst nödvändigt att försöka bringa klarhet ivad som förekommit. Förhållandena är dä ofta sä känsliga att det kan varanödvändigt att skilja den unge frän den förälder som misstänks för övergreppunder för att skapa möjlighet att reda ut situationen. Men det är däviktigt att nämnden finner en lösning, som gör det möjligt att låta den unge botillsammans med den andre föräldern. En särskild utredare har företagit en översyn av LVU medutgångspunkt i socialberedningens förslag. Resultatet har redovisats ipromemorian (Ds S 1987:3) Översyn av LVU. När det gäller den avsocialberedningen föreslagna ändringen i I § andra stycket 1 LVU så anslutersig utredaren (s. 73) helt till beredningens förslag. Vid 1986/besvarade socialministern enfråga om möjligheterna att med stöd av LVU ingripa till förmån för ungamänniskor i pornografisk verksamhet. I sitt svar (protokoll1986/87:61 s. 118 f) anförde socialministern bl.a. att om en ung människauppträder i pornografisk föreställning det borde vara anledning försocialnämnden att uppmärksamma personens levnadsförhållanden och försöka fåhonom eller henne bort frän denna miljö. Vid1986/gjorde vidare socialutskottet i samband med behandlingen.avett antal motioner om socialtjänstfrågor ett uttalande om 1988/89:JuU6socialtjänstens insatser för unga flickor i pornografisk verksamhet (SoU1986/87:30 s. 20). Enligt socialutskottet gav bestämmelserna i socialtjänstlagenoch LVU utrymme för ett effektivt förebyggande arbete när det gällde flickor iyrkesmässig pornografisk verksamhet. ansåg dock att det iavvaktan på regeringens överväganden beträffande socialberedningens och densärskilde utredarens ovan nämnda förslag inte fanns anledning för riksdagenatt gå in pä frågan om lagregleringens utformning. Enligt socialutskottet bordeemellertid regeringen i det fortsatta beredningsarbetet ägna särskilduppmärksamhet åt , möjligheter att agera i de fall ungdomar iåldrarna 18 20 är engageras i pornografisk verksamhet. Socialberedningens och den särskilde utredarens forslag äralltjämt föremål för överväganden i . På regeringens uppdrag presenterade en arbetsgrupp medrepresentanter för riksåklagaren, , ochsocialstyrelsen pä en rapport och sexuella övergrepp motkvinnor och barn.