bet · GC01SoU6 · 1988-12-31 00:00:00 — behandlade i betänkandet SoU 1987/88:22ett stort antal. motionsyrkanden om den framtida rekryteringen av personal tillvårdområdet. Många av synpunkterna i dessa yrkanden återkommer i de nu aktuellamotionerna. Utskottet gjorde därvid följande bedömningar (betänkandet s.14-15): Möjligheterna att rekrytera personal till vårdsektorn harvarierat under olika perioder. Ännu betraktadessituationen som relativt stabil. Detta förhållande har numera förändrats.Utskottet delar den oro som uttrycks i de aktuella motionerna och ser mycketallvarligt på den situation som uppkommit när det gäller att rekrytera ochbehålla kompetent personal inom vårdområdet. Det är ett av sjukvårdens störstaproblem inför 1990-talet hur dagens utveckling, som framför allt blivit kännbari storstadsområdena, med färre sökande till vårdutbildningar och ett växandeantal människor som lämnar vårdyrkena skall kunna vändas till sin motsats. Det är enligt utskottet och därvid delar utskottet denuppfattning som uttrycks i motionerna nu nödvändigt att försöka finna vägarsom på nytt kan göra värdyrket attraktivt. Personalen är sjukvårdens viktigasteresurs. Givetvis är vårdpersonalens löner av betydelse i sammanhanget, men avväl så stor betydelse torde vara en förbättrad personalpolitik som kan skapamer utrymme för eget ansvar och engagemang i värdarbetet. Utskottet vill bl.a.framhålla betydelsen av ökad vidareutbildning och fortbildning. Det är vidaremånga grupper inom vården som behöver bättre arbetsvillkor. Frånsjukvårdspersonal framförs ofta önskemål om att slippa arbeta varannan helg.Enligt utskottet är det angeläget att ansträngningar görs för att sådanaönskemål skall kunna förverkligas. Utskottet vill här hänvisa till det arbetesom bedrivs inom Spri för att utveckla olika modeller för ändradetjänstgöringstider, flextidsarbete, individuella arbetsscheman och förkortadarbetsdag. I anslutning till.flera av motionsyrkandena finns anledning attframhålla att de olika idéer och erfarenheter som finns i landstingenmåste tas till vara i det fortsatta utvecklingsarbetet. Det är enligt utskottetockså viktigt att försöksverksamheter kommer i gång på här aktuella områdenoch att resultaten härav sprids till sjukvårdshuvudmännen. När det gällde planeringsfrågorna anförde utskottet: Planeringen av hälso- och sjukvården är i och för sigfrämst en angelägenhet för sjukvårdshuvudmännen men självfallet har även staten här ett ansvar. Bl.a. kan erinras om det gemensamma arbete som sker inom ramen för den nya hälso- och sjukvårdsberedningen. Ställningstagande till olika konkreta förslag om åtgärder som rör sjukvårdshuvudmännens organisation är emel lertid inte en uppgift för regering och riksdag. Utskottet konstaterar i denna del att sjukvårdshuvudmännen. , , Spri 26 och andraredan har inlett ett omfattande arbete för att personal skall kunna 1988/89 :SoU6 rekryteras till vårdområdet och för att den kompetenta personalenskall stanna kvar i värdyrkena. Utskottet anser därför inte att det i dettaläge finns skäl för någon åtgärd från sida för attpersonalrekryte-ringsfrägorna skall få den uppmärksamhet som efterlyses imotionerna. Det fanns också motionsyrkanden som mera konkret tog upparbetstidens längd m.m. Utskottet anförde i anslutning till dessa följande: Utskottet erinrar om vad utskottet ovan anfört om viktenav en förbättrad personalpolitik och bättre arbetsvillkor för värdpersonalen.Utskottet har därvid betonat vikten av försöksverksamheter på här aktuellaområden och av att resultaten sprids till sjukvårdshuvudmännen. Utskottet villi sammanhanget också hänvisa till den pågående utredningen om olikaarbetstidsfrågor som görs av arbetstidskommittén. Utskottet, som erinrar omatt det ankommer på vederbörande sjukvårdshuvudman att i samråd med arbetsmarknadensparter besluta i frågorom arbetstidens längd och förläggning, är mot dennabakgrund inte berett att förorda något initiativ från sida i dennadel. har i betänkandetI988/89:AU2 avstyrkt motioner om förkortad arbetstid för personal inomvårdsektorn. I betänkandet redovisas att sex landsting har anmält sitt intressetill bedriva försöksverksamhet med förkortadarbetstid. Förbundet har med anledning därav vänt sig till regeringen för attundersöka möjligheterna till en statlig finansiering av en sådan verksamhet.Landstingen har därefter, , rekommenderat de berördalandstingen att inte nu påbörja en försöksverksamhet av detta slag. Förbundetsinställning är att resultatet av arbetstidskommitténs överväganden bör avvaktas. Frågan om arbetsmiljön i behandlades särskiltav utskottet i betänkandet SoU 1987/88:5 med anledning av tvä dä aktuellamotionsyrkanden. Motionerna hade också remissbehandlats. Utskottet gjordeföljande överväganden (s. 10 11): Ett ökat antal äldre och handikappade kommer i framtidenatt behöva värd och service i den egna bostaden. Den inledda utvecklingen har iförening med resursbrist ställt resp. hemsjukvården inför nyauppgifter och växande problem. Det är dä lätt att konfiikter uppstår i fråga omvårdbiträdenas anspråk på en god arbetsmiljö och hjäiptagarens önskemål ifråga om utformningen av omsorgerna. Hemtjänst och hjälptagare kan sålunda haskilda intressen i fråga om exempelvis hjälpmedel som förändrar hemmiljön. Utgångspunkten måste vara att utformas på ettsätt som varken ger avkall på kraven på respekt för den enskildes integritet eller kraven på en god arbetsmiljö. Utskottet anser det angeläget att arbetet med att utveckla i denna riktning fortsätter. Det finns problem som måste få en bättre lösning. Bl.a. krävs att hemtjänstpersonalen får tillgäng till hjälpmedel som underlättar tunga arbetsmoment. De organisatoriska frågorna måste också uppmärksammas. Utskottet vill vidare särskilt peka på det behov av fortbildning för personalen som aktualiseras av de utökade arbetsuppgifterna för . måste betonas att förändring ar inte får genomföras utan att även hjälptagarna får anlägga synpunkter. Att dekänner förtroende för är en förutsättning för en god 1988/89:SoU6 omsorg. Utskottet hänvisade till pågående utredningsarbete m.m.och ansåg sig mot den bakgrunden kunna förutsätta att de frågor somaktualiserats skulle komma att uppmärksammas och få sin belysning utan någotriksdagens initiativ. Utskottet underströk vikten av att så sker. Utskottet gör nu följande bedömning. Utskottet vill inledningsvis erinra om de uttalanden somutskottet gjorde när det gällde personalförsörjningsfrågorna inomvårdsektorn. Utskottet betonade då vikten av att man kommer till rätta med denolyckliga utvecklingen, framför allt i storstadsområdena, med högpersonalomsättning och med färre sökande till vårdutbildningarna. Utskottetanser att man måste vända utvecklingen , om man skallkunna klara det stora nyrekryteringsbehov som förutses till äldreomsorgen. Utskotteterinrar om sitt uttalande i det inledande avsnittet om betydelsen av fördjupadeanalyser av rekryteringsbehovet. Utskottet instämmer helt i vad som anförs ipropositionen och motionerna om att kommuner och landsting bör ge högprioritet åt de personalpolitiska frågorna, vari även ingår frågor omarbetsmiljö, utbildning och planering. Mot bakgrund av de många synpunkter som tas upp i deaktuella motionerna finns det också skäl att erinra om utskottets uttalanden ivåras om betydelsen av vidareutbildning och fortbildning, om lönernas roll, omnödvändigheten av försöksverksamheter och om behovet av bättre arbetsvillkorsåsom personalens önskemål att slippa helgarbete m.m. Vad gäller kraven på en förändrad arbetsorganisation ochett förändrat arbetsinnehåll för vårdpersonalen som bl.a. rests i motionernaSo28 (fp) och So35 (fp) betonas i propositionen just att personalen bör gesstörre ansvar och befogenheter att fatta egna beslut i samverkan medhjälpmotta-garen. Det anses också viktigt att t.ex. vårdbiträdena får möjlighetatt utveckla sitt speciella intresse och sin lämplighet för vissa uppgifter.Denna målsättning gäller såväl inom som inom de särskildaboende-och vårdformerna. Liknande synpunkter finns också i socialstyrelsensovan nämnda rapport om personalförsörjningen inom . 1 rapportenbetonas att ansvaret, befogenheterna och besluten bör föras ut till vårdbiträdenoch hemtjänstassistenter. Vikten av små självständiga arbetslag framhålls. Detanförs också att yrkesrollerna för vårdbiträden och hemtjänstassistenter måstegöras tydliga. Det påpekas att yrkesrollen kan vidgas genom att arbetsuppgifternavarieras. Även utskottet anser det viktigt att större uppmärksamhet riktas motdessa frågor. Enligt utskottet föreligger det inte någon motsättning mellanmotionärernas önskemål och vad som uttalas i propositionen. Eftersom syftet medmotionerna därmed kan anses tillgodosett erfordras inte något initiativ frånriksdagens sida. Utskottet avstyrker därför motionerna So28 (fp) yrkande 4 ochSo35 (fp). Arbetsmiljöfrägorna tas upp i motion So27 (c) som betonaratt arbetsmiljö frågorna som de tunga lyften, ensamarbetet m.m. måste ägnas ökad upp märksamhet. Motion So33 (s) framhåller arbetsledarnas ansvar och perso nalens informationsbehov: .28 När det gäller arbetsmiljöns utformning det må vara denfysiska eller 1988/89:SoU6 den psykiska arbetsmiljön erinrar utskottet om denställning som arbets-ledaren i egenskap av företrädare för arbetsgivaren kan haenligt arbetsmiljölagen (1977:1160). 1 propositionen framhålls arbetsledarensnyckelroll i att stödja personalen och bidra till ett stimulerandearbetsklimat. För att arbetsledarna skall kunna fullgöra sina skyldigheterkrävs att de får erforderlig utbildning. Enligt vad söm anförs i propositionenskall just detta behov bli föremål för särskild utredning. Även vikten av engod fysisk arbetsmiljö framhålls i propositionen. Därvid nämns vikten avförebyggande åtgärder men också de tekniska hjälpmedlen. Det finns anledningatt erinra om den statliga hjälpmedelsutredning som ser överhjälpmedelsfrägorna. De anställda skall naturligtvis ha information om demöjligheter som står till buds. Som motionärerna påpekar bör en sådaninformation inkludera information om det ekonomiska stöd som kan utgå för t.ex.anpassning av bostäder och för anskaffande av utrustning. Även socialstyrelsenframhåller i sin rapport åtgärder som rör arbetsmiljön och betonarutbildningsinsatserna. Utskottet ser inte heller i denna del någon motsättningmellan motionärernas synpunkter och de åtgärder som förespråkas av regeringen.Motionen erfordrar därmed enligt utskottet inte någon särskild åtgärd frånriksdagens sida. Utskottet avstyrker motion So33 (s) yrkandena 5 och 6 ochSo27 (c) yrkande 6 i här berörda delar. 1 några motioner (c, vpk) reses krav på en förkortadarbetstid för personal och/eller för all personal inom vården.Vid sin behandling av liknande motionsyrkanden hänvisade utskottetbl.a. till att frågor om arbetstidens längd och arbetstidens förläggning iförsta hand är en fråga som arbetsmarknadens parter har att besluta om.Utskottet hänvisade också till det uppdrag som lämnats tillarbetstidskommittén. Dessa synpunkter gör sig enligt utskottet alltjämtgällande. Till detta vill utskottet foga att det inte bara är vårdpersonal utanockså många andra grupper som måste anses ha berättigade önskemål och krav närdet gäller en förkortning av arbetstiden. En allmän förkortning av arbetstideninom vårdsektorn kan visserligen i någon utsträckning förväntas medföra attfiera människor söker sig till vårdområdet, men minskar det totalaantalet arbetade timmar. Nya vårdtimmar måste täckas genom ytterligarenyrekryteringar. En förbättrad personalpolitik och en förbättring avarbetsvillkoren i övrigt är enligt utskottet minst lika viktiga åtgärder föratt vården skall fä behålla sin personal. Utskottet erinrar om vad utskottetuttalat även i det föregående. Utskottet får i likhet med propositionen framhålla att arbetsförhållandena och arbetsmiljön måste ha en sådanutformning att människorna kan arbeta heltid utan att riskera att bli utslitnai förtid. Utskottet är inte berett att förorda något initiativ frånriksdagens sida när det gäller kraven pä en förkortad arbetstid. Utskottetavstyrker med det anförda motionerna So27 (c) yrkande 6 och So I (vpk) yrkande1 i här berörda delar. Motion Sol (vpk) tar upp frågan om normer förpersonaltäthet för bl.a. Utskottet konstaterar att isin rapport föreslår 29 en höjdgrundbemanning i arbetslag. Detta anses förbättra 1988/89:SoU6möjligheterna till kontinuitet gentemot hjälpmottagarna och också möjligheteratt klara av akut frånvaro av korttidskaraktär. De centrala personalpoolernakan därmed minskas. En höjd grundbemanning anses också kunna leda till högrekvalitet i arbetet och till en ökad trivsel för de anställda genom en fasttillhörighet i arbetslaget. 1 den särskilda bilagan till socialstyrelsensrapport (publicerad i PM 1988:28 Exempel på utvecklingsarbeten)redovisas vissa positiva erfarenheter från en försöksverksamhet med höjdgrundbemanning bl.a. inom kommun. Utskottet vill hänvisa till de mångaidéer och uppslag som finns i och anser sig kunnaförutsätta att kommuner och landsting noga kommer att analysera vad som kangöras. Enligt utskottets mening bör huvudmännen däremot inte bindas avdetaljerade föreskrifter från staten vad gäller personaltätheten. Utskottet avstyrkersålunda motion Sol (vpk) yrkandena 5 och 6. Såväl propositionen som motionerna betonar vikten avutbildningsinsatser. Som framgått av den föregående redovisningen föreslås enrad olika insatser i propositionen. I motion So27 (c) anförs att utbildningsinsatsernabrådskar och att det behövs extrainsatser. Andra motioner såsom motion So33 (s)betonar styrmedel av olika slag. Man anför att anslagen till personalpolitiskainsatser bör knytas till redovisade prestationer, att årsarbetarbidraget tillden sociala skall förbindas med utbildningskrav, att huvudmännenskall redovisa särskilda utbildningsplaner m.m. Även i motion Sol (vpk) begärskonkreta program för utbildning av personal ävensom statligt stödtill utbildningen. Utskottet delar både propositionens ochmotionärernas.bedömning att utbildningsfrågorna har en stor betydelse för attpersonalfrågorna skall få en tillfredsställande lösning. Det gällergrundutbildningen men också vidare- och fortbildningen. Den kommunala vuxenutbildningenspelar här en utomordentligt viktig roll och utskottet vill därför i likhet medmotion So33 (s) understryka att denna måste ha sådana resurser attutbildningsbehoven kan . Den kommunala vuxenutbildningens roll när detgäller utbildning inom områdena social service och vård påtalas särskilt ipropositionen som också räknar med att kommunerna i samråd med arbetsmarknadensparter även fortsättningsvis kommer att prioritera utbildning inom vård ochservice. Det är enligt utskottet viktigt att planer överutbildningsbehovet för personal upprättas i kommunerna. Utskottetåterkommer för övrigt till planeringsfrågorna i ett senare avsnitt. Med de intentioner som uttalas i propositionen, och motbakgrund av den insikt som uppenbarligen finns hos kommuner och landsting i fråga om nödvändigheten av åtgärder på det personalpolitiska området för att personalfrågorna skall kunna lösas, anser utskottet det obehövligt att ålägga kommuner och landsting en formell skyldighet att redovisa sina åtgärder eller planer för personalutbildning. Utskottet erinrar om det sär skilda uppdrag till att göra en uppföljning och utvärdering av utvecklingen på personalområdet som aviseras i propositionen. tetåterkommer i ett senare avsnitt till frågor om utveckling och uppföljning 1988/89:SoU6 av äldreomsorgen. Med hänvisning till vad utskottet här har anfört avstyrksmotionerna So27 (c) yrkande 3 och So33 (s) yrkandena 1 4. Inte heller är utskottet berett att tillstyrka kraven imotion Sol (vpk) yrkande 2 på ett särskilt statligt stöd för utbildningen avhemtjänstens personal. Ersättning och ledighet för närståendevård 1 propositionen föreslås att en lag om ersättning ochledighet vid kortvarig närståendevård införs. Då denna fråga berörsocialförsäkringsutskottets beredningsområde har socialutskottet berettsocialförsäkringsutskottet tillfälle att avge yttrande över propositionen ochaktuella motionsyrkanden. 1 anslutning härtill har även vissa motioner, väcktaunder allmänna motionstiden , flyttats över till socialutskottet frånsocialförsäkringsutskottet. yttrande,l988/89;SfUly, har fogats till betänkandet som bilaga 2. Innehållet iyttrandet redovisas även nedan. Propositionen behandlar också den mera allmänna frågan omsamhällets stöd till den som vill vårda en närstående. Utskottet återkommertill denna fråga. I propositionen föreslås att fr.o.m. den skallen närstående som vårdar en svårt sjuk person i hemmet ha rätt till ersättningfrån sjukförsäkringen och rätt till ledighet från sin anställning under högst30 hela arbetsdagar, varvid dagantalet räknas för den person som vårdas. Ersättningenskall utgå med belopp motsvarande vårdarens sjukpenning, och ersättningen ochledigheten skall kunna tas ut med hel, halv eller fjärdedels ersättning ochledighet beroende på hur av dagen vården ges. Ersättningen skallutgöra skattepliktig och pensionsgrundande inkomst och vara semesterlönegrundande.Som villkor för rätt till ersättning och ledighet skall gälla att såväl densjuke som vårdaren är inskrivna hos allmän försäkringskassa, vilket innebär attden sjuke och vårdaren skall ha fyllt och vara bosatta i . Vårdenskall ges här i landet. Rätten till ersättning och ledighet har i propositionenbegränsats till situationer när en närstående vårdar en svårt sjuk person ihemmet eller i annan enskild bostad eller när vårdaren följer med den sjuke vidde resor som äger rum i samband med att vården i hemmet börjar eller slutar. 1eget boende inkluderas olika former av servicebostäder och gruppboende, där denenskilde har hyreskontrakt av sedvanligt slag. Från lagens tillämpningsområdehar däremot undantagits vårdinsatser som görs på sjukvårdsinrättningar,ålderdomshem eller andra offentliga eller privata institutioner, där personalfinns tillgänglig dygnet runt. Föredragande statsrådet framhåller att det är en viktiglivskvalitetsfråga för berörda personer att kunna vara tillsammans i en svår situation, men betonar att en närståendes vårdinsatser måste vara frivilliga. Det framhålls vidare att reformen inte får innebära att samhället undandrar sig 31 sittansvar att ge vård samt stöd och hjälp. Det betonas att det främst är 1988/89:SoU6 kommunensoch ansvar att ge behövlig service och värd till äldre ochmänniskor med funktionshinder. Brister i denna service och vård får inteinnebära att en närstående känner sig mer eller mindre tvingad att Det anses mot denna bakgrund inte finnas tillräckliga skäl föratt ge närstående rätt till ledighet och ersättning för den vård som behövs närden sjuke väntar i hemmet på plats vid sjukhus e.d. eller på grund avkonvalescens i hemmet i stället för vid sjukhus. vård vidsjukhus eller vårdhem anses inte heller i sig som ett skäl för sådana När det gäller begreppet svårt sjukdomstillståndframhåller föredragande statsrådet att det är svårt att entydigt ange vad sombör läggas in i detta. Till svåra sjukdomstillstånd kan räknas inte enbart ettomedelbart överhängande livshot som dock inte utesluter fall där hopp finnsom en förbättring av hälsotillståndet utan även sådana sjukdomstillstånd sompå någon tids sikt innebär ett allvarligt överlevnadshot, exempelvis olikaformer av cancer i ett senare skede av sjukdomen. Det kan också vara frågan omatt den enskilde har flera sjukdomar som tillsammans ger upphov till ett svårtsjukdomstillstånd. 1 motion 1987/88:Sf205 av och (båda s), vilken alltså väckts under allmänna motionstiden ochöverflyttats till socialutskottet, begärs ett tillkännagivande till regeringenom vad i motionen anförts om behovet av ersättning för vård av svårt sjukafamiljemedlemmar i hemmet . Införandet av en rätt tillersättning för anhöriga som vårdar sjuka, vuxna familjemedlemmar anses mycketangeläget. 1 motion 1987/88:So29 av () begärs etttillkännagivande till regeringen om vad som anförs i motionen angåendeanhörigs rätt till ledighet och ersättning (yrkande I). Motionären föreslår att de kriterier för ledighetsom anhörigvårdskommittén angav i sitt betänkande (SOU 1983:64) Ledighet föranhörigvård skall gälla. Dessa kriterier var förutom svårare sjukdomstillstånd,vari inbegreps situationer när den sjuke vårdades på sjukvårdsinrättning, ävenväntan i hemmet pä plats vid sjukhus eller vårdhem, vård i hemmet i stället förvid sjukhus eller konvalescenthem samt vård eller behandling av barn medhandikapp under 16 är på en vårdinrättning. Motionären framhåller i anslutninghärtill att väntan på plats på sjukhus eller värdhem snarare är regel änundantag. Motionären anser också att förslaget om 30 dagars rätt till ledighetsynes något snävt. Möjligheten till ledighet bör därför utsträckas att gällaäven vid ett senare skede av vården, t.ex. vid en anhörigs dödsbädd. Vadslutligen gäller ersättningens storlek anser motionären att denna bör grundaspå principen att den skall utgöra kompensation för utfört arbete och göras likastor för alla. Storleken kan t.ex. motsvara den genomsnittliga sjukpenningenper dag eller motsvara det belopp som ett sjukvårdsbiträde eller ettvårdbiträde i öppen värd erhåller per dag. Även i motion I987/88:So3l av och (båda c) föreslås att ersättningen vid närståendevärd görs lika föralla. tionärernaanser att en lämplig ersättningsnivå är grundlönen för sjuk- 1988/89:SoU6vårdsbiträden i öppen vård och begär beslut av i enlighet härmed. Ytterligare fem motioner från socialförsäkringsutskottetbehandlar rätten till ersättning och ledighet vid närståendevård. I motionI987/8S:S.P68 av m.fl. iy hemställs sålunda att hosregeringen skall begära förslag om ett system som ger föräldrar med svårthandikappade vuxna barn möjlighet att erhålla ledighet och ersättning för vårdav barnet om det blir sjukt (yrkande 5). Motionärerna anför att föräldrar tillsvårt handikappade barn som är hamnar i en svår situation, eftersomde inte har rätt att få ledigt eller rätt till ersättning när deras vuxna barnär sjukt. Den enda lösningen är trots detta att någon av föräldrarna stannarhemma från arbetet. Lösningen på problemet anses vara rätt till ersättning ochledighet för vård av anhörig. I motion l987/88:Sf298 av m.fl./Tjhemställs att hos regeringen skall begära förslag om laglig rättför vård av anhörig eller annan närstående vid vård i livets slutskede, vidsjukdom eller vid konvalescens i hemmet (yrkande //och om att ATP-grundandeersättning skall utgå enligt den allmänna försäkringen vid vård av anhörigeller annan närstående med ersättningsbelopp motsvarande sjukpenningensstorlek. 1 motion 1987/88:Sf320 av () begärs ett tillkännagivandetill regeringen om att ersättning för tillfällig vård av anhörig skall lämnasefter samma grunder som gäller för tillfällig vård av sjukt barn (yrkande 2),medan och (båda s) i motion 1987/88:Sf264 begär ett tillkännagivande om behovet att få ersättning i form avsjukpenning när man följer med anhörig ålderspensionär till läkare. 1 motion1987/88:5/294 av () begärs en utredning om utvidgadvårdförsäkring i enlighet med förslaget i motionen. Motionären föreslår enfrivillig försäkring inom den allmänna försäkringen som skall ge möjlighet förden försäkrade att få ersättning under sex månaders värd av nära anhörig- anför i sitt yttrande(1988/89:ly) följande: Utskottet vill inledningsvis erinra om att det avanhörigvårdskommittén framlagda förslaget innebar att en rätt till ledighetskulle införas under för den som vårdade en anhörig.Möjligheten till ledighet var sålunda ansevärt vidare än den ledighetsrätt om30 dagar under den vårdades hela liv som föreslås i propositionen och avsågockså, som framgår ovan av redogörelsen av yrkandena i motion So29,vårdsituationer där brister i möjligheten att få offentlig vård förelåg, t.ex.att den sjuke måste vänta på plats vid sjukhus. Kommittén ansåg sig däremot avstatsfinansiella skäl inte ha möjlighet att föreslå att ledigheten skulleförenas med en ersättningsrätt från den allniänna försäkringen.