bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — hade enligt vad han uppgett inför utskottet redanden kontaktat och för honom uppgett att Lidbompåföljande dag skulle utses till säpokommitténs ordförande. lät förståatt var intresserad av att i ett informellt sammanhang få träffaSandström. Han nämnde att och var vänner och att dennekunde arrangera en middag. Åven som utnämnts till, men ännuinte tillträtt, posten som rikspolischef skulle inbjudas till denna middag. Denplanerades till december månad men kom att äga rum först den 13 januari.Närvarande var , , och . har inför utskottet uppgett att man vid middagendiskuterade utredningen i allmänna ordalag. Åven förhållandena inomsäkerhetspolisen kom att beröras. har sagt sig inte ha något minne avnågra djupgående samtal vid middagen. Enligt talades det säkerligen omsäkerhetspolisen i största allmänhet, och säkert även om mordspaningarna,särskilt som både rikspolischefen och chefen för säkerhetsavdelningen varnärvarande. har inför utskottet anfört att han uppfattademiddagen som ett tillfälle att lära känna varandra. Han blev därför besvikennär tog upp frågan om utredningen och riktade sig till ,närmast med en anmodan till denne att som ny rikspolischef hårt engagera sig iutredningen av mordet på , samt att tillse att den bästaorganisationen åstadkoms. Enligt minnesbild kom mordutredningenemellertid att diskuteras främst i allmänna ordalag. Han har inget minne av attEbbe talade om något eget engagemang i utredningen.Frågan om de s.k. missförhållandena inom säkerhetsavdelningen, dvs. kritikenmot Näss, togs inte upp. har sagt att skulle så ha varit falletskulle han ha reagerat. har inför utskottet uppgett att det nämndes att och någon dag fått en föredragning från säkerhetspolisen om PKK:s eventuella roll i mordet på jq Vid middagen nämndes bl.a. att Näss för och KU 1988/89:30 Sandströmframhållit, att den enda möjligheten att komma vidare när det Bilagedel C gälldePKK-spåret var att få tag på en avhoppare. uttalandetdå han visste att Näss avvisat Kegö och Barrlings förslag attengagera en avhoppare, den person som sedermera i JK:s utredning kommit attbenämnas källa A. Under middagen diskuterades enligt idetalj varför Näss å ena sidan hade försökt att stoppa försöket att engageraen viss avhoppare, å andra sidan till rikspolischefen gett en annan bild ochinte berättat att det fanns en möjlighet att undersöka en ny källa. har uppgett att bad honom att tala medBarrling, som han kände, för att undanröja eventuella missförstånd. Efter förnyad kontakt med pertelefon talade även med Kegö, som han inte kände sedan tidigare.Härefter åkte enligt vad han uppgett hem till och gjordesammanfattningen att det inträffade var mycket egendomligt, men attnågon misstanke om konspiration inte förelåg. Barrling har bekräftat att han och Kegö, som deladearbetsrum, blev uppringda av . Denne sade sighandla på rikspolischefens vägnar och ville ha kontakt med dem. Ett sammanträffandekom också till stånd . Under detta framstod det som helt klart förKegö och Barriing att man "i de kretsar som omgav rikspolischefen"hyste misstro mot Näss. Enligt Barrling ringde rikspolischefen vid två ellertre tillfällen under mötet för att efterhöra resultatet av diskussionerna. har uppgett att han , utöver attsätta sig in i verksamheten och studera ett förslag till omorganisation av denöppna delen av , inte har genomfört några egentliga undersökningareller liknande såvitt avsåg PKK-spåret eller i övrigt. har enligt inte haft något uppdrag frånhonom rörande säkerhetsavdelningens organisation. Näss har inför utskottet förnekat att han skulle ha gjorten föredragning för rikspolischefen om . Uppgiften omdenna föredragning återfinns i JK:s utredning. Justitiekanslern har vidutfrågningen inför utskottet uppgett att den av allt att döma är felaktig.Sannolikt förhåller det sig så att en lägre tjänsteman vid säkerhetsavdelningensvarat för denna information till den tillträdande rikspolischefen. Den grupp vid säkerhetsavdelningen som arbetade medmordutredningen reducerades till fyra-fem personer. De utredare som lämnade gruppen önskade återgå till sina ordinarie befattningar eller få andra arbetsuppgifter. Enligt vad Näss uppgett inför utskottet gav han vissa direktiv till Kegö och Barrling att göra en utvärdering av det gamla materialet vad gäller PKK-spåret. Anledningen var att de var bäst insatta och därmed mest lämpade att hålla de förhör m.m. som ingick i den plan för utredningsar betet som gjorts i fullt samförstånd med Almblad. Enligt Näss protesterade Kegö och Barrling mot att de skulle åläggas dessa arbetsuppgifter och hävdade att de hade mycket annat att göra. Kegö har inför utskottet uppgett att Näss den 7 januarimeddelade att KU 1988/89:30 utredningen skulle ligga i malpåse och att Kegöskulle få andra arbetsuppgif- Bilagedel C ter. För Kegös del innebar det atthan skulle få en högre tjänst, och han hade inga invändningar mot detta.Däremot tyckte han inte att det var särskilt bra att lägga utredningen imalpåse. Enligt Kegö ändrade sig Näss dock . Han tyckte attdet tillkommit nya uppgifter som gjorde att det blev intressant att fortsättaarbetet. Under en utrikes resa tillsammans med Kegö och Barrling i mars månadförsäkrade Näss att de skulle få de utredningsresurser de behövde. gjorde Näss med biträde av Kegö ochBarrling en föredragning inför och om PKK och utredningenom mordet på . Näss var tvungen att lämna sammanträdet efter någontimme. Kegö och Barrling fortsatte då föredragningen. De har sagt att de efterdenna diskussion fått och fulla stöd för att fortsättautredningen. De båda polischeferna skall i sammanhanget ha uttryckt sinförvåning över deras arbetssituation. har uppgett att han fått en föredragning där hanförvissat sig om att PKK-spåret, liksom andra spår, skulle utredas och att manskulle försöka komma till botten med det hela. Kegö blev, enligt vad han uppgett, omkring den 15 februarikontaktad av per telefon. Rikspolischefen sade att han hade någrasaker han ville att skulle göra. Han ville också att Kegö ochBarrling skulle samarbeta med . Kegö säger sig ha sammanträffatmed . Denne skall då ha uppgett att rikspolischefen delshade bestämt sig för att Näss skulle få lämna säkerhetsavdelningen, delsåterigen hade försäkrat att Kegö och Barrling skulle få resurser och stöd. Som tidigare nämnts har vid utfrågningarna införutskottet förnekat att skulle ha haft någotuppdrag rörande säkerhetsavdelningens organisation. Han har också uppgett atthans eget engagemang till följd av den information som lämnats av först . Enligt JK:s utredning besökte rikspolischefen på denne i hans bostad i . betonadedärvid för vikten av att utredningen om PKK-spåret följdes upp pårätt sätt och påpekade att det fanns material som behövde bearbetas. hade Barrling uppgett för Näss att detmöjligen skulle gå att få en eventuell uppgiftslämnare att komma till Sverige.Denne skulle enligt uppgift ha hoppat av från PKK. Enligt vad Näss anfört införutskottet skulle Näss ha reagerat på det sättet att han sagt: "Du vet jusjälv vilka konsekvenserna av det blir. Vi får ett nytt objekt att skydda. Menvi får se vad som händer." Näss fick inga vidare besked i denna fråga förrän någongång när Kegö ville ha vissa verifikationer attesterade. Av dessa framgick att personen i fråga kommit till . För att kontrollera hans identitet bestämde man sig för att företa en resa till ett västeuropeiskt land. Den person han uppgett 12 sig varahade varit verksam där. Resan kom av olika skäl att företas först i KU1988/89:30 . fick säkerhetsavdelningen besked om att deti den franska polisens förvar fanns en person som mot en större summa pengarvar villig att lämna information. Enligt den franska polisen verkade han kännatill en hel del om PKK, men var diffusare när det gällde mordet. Frågan väcktesom att skicka ut någon från för att höra honom. Mannen frigavs i börjanav mars. Den franska polisen hade för avsikt att genom övervakning fastställaom han hade möjlighet att få fram den information han påstod sig ha. Näss ansågatt man inte borde sända någon tjänsteman från utan i stället be denfranska polisen sköta saken. Enligt JK:s utredning ville Kegö och Barrlingföreta resan till . Den tilltänkte informatören försvann sedermerafrån den franska polisens uppsikt. Av JK:s utredning framgår att Kegö ringdetill och berättade att han och Barrling hade fått reda på att detfanns risk för attentat i . Uppgiften kom från källa A. Kegö ochBarrling uppgav också, enligt JK:s utredning, att Näss motsatte sig att dennaperson användes som upplysningskälla. Enligt JK:s utredning lämnade den 24 februaripå eget initiativ visst ekonomiskt bidrag till källa A. har införutskottet utan angivande av datum uppgett att rikspolischefen via honom getttillstånd till Kegö att rekrytera källa A, samt att medel som förskotteratsfrån bl.a. använts för att täcka uppehållskostnaderna för källaA:s vistelse i . har uppgett att ibörjan av året frågat om kunde ställa pengar till förfogande somförskott. Motivet allmänt var att det fanns folk som inte höll tyst inompolisen och det därför skulle behövas medel för sådana åtgärder. senare kontakt med och bad honom ordna ett visst belopp som skulleanvändas för att förse en eventuell avhoppare med bostad. kontaktade rikspolischefen den 24 februarioch bad att tillsammans med Kegö och Barrling få komma hem till denne påkvällen. har inför utskottet uppgett att han fickreda på att de båda polismännen gjort den bedömningen att det fanns risk förnya attentat i . De hade också den uppfattningen att de hade blivitstoppade i den utredning de arbetade med och som just avsåg PKK. Det förekomenligt också kritik från deras sida mot att arbetet påsäkerhetsavdelningen inte skötts på det sätt som man kundeförvänta sig. Barrling har uppgett att vid sammanträdet den 24 februarihos diskuterades i huvudsak tre förhållanden, nämligen PKK-spåret, interna förhållanden på säkerhetsavdelningen och hotbilden. Det diskuterades också enligt Barrhng huruvida det i skulle vara möjligt att använda illegal avlyssning. Vidare skall enligt Barrling ha frågat om det fanns något material han kunde få ta del av. Kegö och Barrling höll då på att sammanställa det utredningsmaterial som senare kom att finnas i den s.k. åklagarpärmen, ett material som inte var stationärt utan ändrades och kompletterades under utredningens gång. skall enligt Barr ling ha sagt att kunde få detta via honom. för sin del har inför utskottet uttalat att hanvid mötet lagt KU 1988/89:30 märke till att var mycketvälinformerad och att denne var väl Bilagedel C initierad i frågor som rördeutredningen. gjorde då reflexionen att förmodligeninnehade denna kunskap . uppgavEbbe vidare att han hade för avsikt att komma tillbaka med ytterligareinformation. var intresserad av att få ta del av denna. Frågan omutlämnande av hemliga handlingar var enligt inte på tal vid dettamöte och frågan har aldrig underställts honom. Däremot är det enligt Åhmanssonmöjligt att Kegö och Barrling hade uppfattningen att det skulle ske en samverkansom naturligtvis förutsattes gå till på sedvanligt sätt, nämligen så att EbbeCarlsson skulle lämna upplysningar och att han även skulle få upplysningarefter en gängse prövning enligt sekretesslagen, som medger möjlighet att lämnaut några uppgifter för inhämtande av ytterligare information till utredningen. uppfattning av slutresultatet av mötet den 24februari var att det arbete de bägge polismännen utförde skulle fortsätta ochatt det skulle ske i samverkan med . Kegö och Barrling har uppgett att materialet överlämnadestill . Enligt JK:sutredning överlämnade Barrling och Kegö senare kopior av ytterligare handlingarsom tillhörde utredningen om PKK-spåret. träffades , och iKöpenhamn i samband med att säpokommittén, där var ordförande ochÅhmansson expert, hade haft ett möte i . Enligt JK:s utredning underströkEbbe ånyo sin syn på vikten av att utredningen om PKK-spåret drevsvidare. Han ifrågasatte också om och var rädda för attingripa mot Näss, som enligt honom motarbetade Kegös och Barrlings verksamheti utredningen. tog kontakt med ochmeddelade att han utöver information om underlåtenhet inom säkerhetspolisenäven kunde lämna uppgifter som han ansåg hade betydelse i spaningsarbetet iutredningen om PKK-spåret. vidarebefordrade uppgiftenatt hade information att lämna dels till Almblad, dels tillSandström. Han meddelade också att skulle ta kontaktmed denne. Enligt skall också i myckelförsiktiga ordalag till honom ha ställt frågan om han trodde att Näss ägnadesig åt utredningen av PKK-spåret med all energi. blev litetförbluffad över frågan och svarade att han var alldeles övertygad om deUa. Enligt JK:s utredning bestämdes det att ochunder honom polisintendenten skulle ta över ledningen avutredningen om PKK-spåret i samband med att Näss avvecklade sitt engagemanginför tillträdandet av en ny tjänst som länspolischef. och också om personälförstärkning till Kegös och Barrlingshjälp i utredningen. Kegö har uppgett att han och Barrling efterKöpenhamnsmötet via fått klart för sig att de diskussioner som förts gjorde att de 14 skulle fåresurser och att man stöttade den verksamhet de bedrev. KU 1988/89:30 Enligt berättade att han ofta Bilagedel C gjorde resor i isin förlagsverksamhet och att han därvid hade möjlighet att få intressantinformation som kunde vara relevant för mordutredningen. EbbeCarlssons information och teorier har inför utskottet angett att han anser atthändelseförloppet kring källa A utgör starten för det somskulle kunna kallas . Källa A:s existens, attentatsfrågorm.m. baserade på de uppgifter som Kegö och Barrling fått fram från andra källorutgjorde enligt viktiga punkter i händelseförloppet. De uppgifteroch de slutsatser som han sedermera föredrog inför , , Lidbomoch kom han enligt egen uppgift fram till . EbbeCarlssons information består av tre huvuddelar. Den första delen gällde de kunskaper och den informationsäkerhetspolisen hade vid tiden kort före mordet på . Enligt EbbeCarlsson förelåg det före mordet tillräcklig kunskap för att polisen skullekunna ha vidtagit åtgärder som kunde ha försvårat mordet. förmordet fanns det nämligen en klart och tydligt dokumenterad hotbild frånterroristorganisationen . Hotbilden var väl beskriven i pressen, som i sintur baserade sina artiklar på säkerhetspolisens material. Inom säkerhetspolisenfanns, enligt , spaningsrapporter och material från telefonavlyssningsom tydligt visade att PKK förberedde ett attentat. Av andra uppgifter bordeman kunna ha slutit sig till att var ett tänkbart mål. Någrasärskilda åtgärder till skydd för vidtogs emellertid inte. Någotbeslut om skärpt övervakning av PKK fattades inte heller. harbetonat att hans slutsats att säkerhetspolisen underlåtit att agera på grundvalav den information man hade om ett förestående attentat inte i och för sig haratt göra med om medlemmar av PKK är skyldiga till mordet eller inte. Av det material som sammanställts av Kegö och Barrlingframgår också enligt mening att säkerhetsavdelningen vid tidenför mordet på hade insamlat men ej bearbetat eller sammanställtuppgifter, dels från telefonavlyssning av PKK-anhängare, dels från övervakningav en PKK-ledare under dennes vistelse i sommaren och hösten 1985.Den senare gjorde enligt spaningsrapporterna ett antal besök i ochpasserade ett antal gånger , där hade sin bostad. Avmaterialet från telefonövervakningen framgår, enligt , attpersoner tillhörande PKK förde ett antal samtal i vilka förekom yttranden ochhot mot men att någon systematisk översättning, utskrift och analysav dessa samtal inte har skett i anslutning till samtalen. har inför utskottet hävdat att man inte kanutesluta att en konspiration eller organiserad aktion kan vara bakgrunden tillatt säkerhetspolisen inte tillräckligt beaktat det material som utan varjetvivel förelåg. Att materialet inte var sammanställt och analyserat utgörenligt meningingen ursäkt, snarare en försvårande omständighet. KU 1988/89:30 Den andra delen av information innefattaren teori om Bilagedel C motivet till mordet. Enligt denna skulle det finnas ettsamband mellan internationell vapenhandel och mordet på . Till grundför teorin har enligt bl.a. legat uppgifter från flera källor omett möte mellan PKK och företrädare för regimen i . Vid mötet, som sägs haägt rum i , uppdrogs det enligt dessa uppgifter åt PKK att mörda OlofPalme, som genom sitt uppdrag som medlare i kriget försvåradevapentillförseln till . Teorin baseras enligt också påuppgifter i internationell press om förekomsten av det Boforstillverkadevapensystemet robot 70 i . Den tredje delen av informationen slutligen avsågförekomsten av aktuella hotbilder. innehåller en redovisning förhändelseförloppet fr.o.m. . Den dagen sökte uppjustitieministern. har inför utskottet uppgett att viddetta tillfälle relativt knapphändigt informerade henne om att upplysningar och teorier i fråga om mordet på och påståenden omatt säkerhetspolisen skulle ha haft tillgång till uppgifter som förvarnade omatt ett attentat skulle kunna begås mot . framförde också attett samarbete hade upprättats mellan rikspolischefen och . EnligtLidbom fanns det bl.a. en uppgift av sådan vikt att regeringen borde göra enkontroll av uppgiftens riktighet. Uppgiften som rörde försvarsdepartementets ansvarsområdevidarebefordrades av justitieministern till försvarsminister dag. tog kontakt med och meddeladedenne att hon fått informationen i fråga och att någon inom försvarsdepartementetskulle ta kontakt med honom. Det rörde sig om en uppgift från omatt det svenska vapensystemet robct 70 kunde finnas i och att svenskamedborgare kunde ha medverkat som instruktörer i . Sedan av rikspolischefen blivit ombedd att tadel av den information hade att lämna sammanträffade han med EbbeCarlsson i dennes bostad. redovisade under 4-5 timmarsin syn på och sin teori om motivet till mordet på . har inför utskottet uppgett att om sina förhoppningar om att han vid resor i och skulle kunna få informationer som var mycket intressanta för spaningsledningen och förun dersökningsledningen. Enligt hade diskuterat dessa resor med rikspolischefen. hade lämnat motsvarande information till som i sin tur hade kontaktat regeringen. framförde ävensin uppfattning att Näss hade blockerat utredningen 1988/89:30 vadgäller det s.k. PKK-spåret. Enligt var detta ett orimligt Bilagedel C påstående. Undersamtalet begärde att skulle medverka till att enpolisman medföljde som livvakt på fyra eller fem affärsresorunder vilka avsåg att kontakta vissa personer som kunde lämnainformation om Palmemordet. föreslog att uppdraget skulle gestill vid . beslöt att Per-OlaKarlsson skulle medfölja på resorna som följeslagare. Som grund för beslutethar angett polisiära skäl. Den22 mars träffades och på nytt, varvid skrevut ett förordnande för . Han utfärdade också ett intyg påengelska i vilket angavs att var svensk polistjänsteman ochfullgjorde ett speciellt uppdrag. Intyget var enligt vad uppgettinför utskottet avsett som förstärkt legitimation för det fall det skulle händanågot som krävde kontakt med utländsk polismyndighet. Vidare bestämdes attPer-Ola skulle stå till Kegös förfogande när han inte fungerade somföljeslagare åt . - lämnade en redovisningav vad som förevarit till . EnligtJK:s utredning berörde vid sammanträffandet medSandström också frågan om personell förstärkning av PKK-utredningen.Rikspolischefen och hade beslutat om sådanförstärkning. Under samtalet kom frågan om lokal för den utvidgade gruppen förPKK-utredningen upp. uppgav enligt JK:s utredning att han hademöjlighet att skaffa en lokal där gruppen kring Kegö och Barrling kunde arbeta. har uppgett att både rikspolischefen och för honom framhållitatt det var nödvändigt att informera justitieministern. Han begärde därför attfå träffa och en halvtimmes möte kom till stånd den 24 mars.Under en del av detta möte deltog också . haruppgett att han vid mötet bekräftade vissa uppgifter som lämnatjustitieministern. Han redogjorde för sina teorier och kom sedan överens medAnna-Greta om ett nytt möte för att ge utförligare information.Dessförinnan skulle han ha en ordentlig genomgång med . Anna-GretaLeijon har inför utskottet förklarat att hon träffade . förstagången , när han var informationssekreterare hosdåvarande justitieministern . Hon lärde känna honom ganska välbl.a. i samband med utvisningen av de terrorister, som ockuperat den västtyskaambassaden i . Hon fick den uppfattningen att man i denna pressandesituation kunde lita på hans omdöme. gifte hon sig med , somdelat lägenhet med , och hon har självfallet haft många kontaktermed . EnHgt uppgifter av och införutskottet besökte den svenska ambassaden i den 25-26 marsoch bodde då hos . Därunder sammanträffade bl.a. med enutländsk journalist och diskuterade sina teorier med denne. Under en del avdetta sammanträffande var närvarande. Under sitt besök uppvisade EbbeCarlsson - i närvaro av hustru - vissa handlingar ur den s.k.åklagarpärmen. Det tidigare överenskomna mötet mellan ochAnna-Greta kom till stånd på och pågick omkring . I mötet deltog även Kegö ochBarrling under en ä . har inför utskottet uppgettatt härvid lämnade en ingående redogörelse för sina teorier ommotivet för mordet på , om iakttagelser från mordplatsen samt vissaomständigheter som kunde ha betydelse för bedömningen av säkerhetsarrangemangenföre och under mordet. Enligt var genomgången så upplagd attAnna-Greta gång på gång fick frågan: "Vill Du att jag skall gåvidare eller skall jag stanna här?" svarade varje gångatt han skulle fortsätta genomgången. Hon var enligt upprörd överatt han inte informerat henne tidigare. Han uppfattade det så att Anna-GretaLeijon ansåg att han som hennes privata vän, mot bakgrund av att hon varjustitieminister, inte bort ha dessa kontakter med poHsen utan att informera henne.Han försvarade sig med att både rikspolischefen och känt till hansuppgifter och att det hade varit deras sak att ta kontakt med henne. Anna-GretaLeijon har uppgett att hon under sammankomsten fick veta att i januari haft kontakt och samarbete, med rikspolischefen. Detförhållandet att uppenbarligen haft tillgång till hemligauppgifter hade enligt hennes uppfattning sin grund i detta samarbete. Hon fickockså information om att kunde skaffa en lokal på Söder som kundekomma att användas i polisens spaningsarbete och om att ställt pengartill förfogande. informerade kortfattatstatsministern om uppgifter. Hon angav också att rikspolischefentidigare fått denna information. Statsministern har inför utskottet anfört attuppgifterna rörde dels en teori om vilka som låg bakom mordet på ,dels allvarlig kritik mot svensk myndighet för att inte ha reagerat på signalerom att landets regeringschef skulle kunna komma att mördas. De var båda överensom att det var rikspolischefens sak att ansvara för den fortsattahandläggningen och de åtgärder som behövdes för att skapa klarhet. har uppgett att med ansvaret för den fortsatta handläggningen givetvisockså avsågs ansvaret för att åklagarna informerades. träffades EbbeCarlsson, och hemma KU1988/89:30 Bilagedel C Vid detta möte diskuterades enligt JK:s utredning bl.a. KU 1988/89:30de upplysningar som fått från journalisten i . SamtaletBilagedel C rörde sig också om utlandsresor. Rikspolischefen badi detta sammanhang att försöka få kontakt med den tidigareiranske presidenten i . Åklagarna i mordutredningen hadebegärt att Banisadr skulle höras eftersom han sagt sig ha upplysningar avintresse för mordutredningen. Sedvanliga officiella kanaler hade inte visat sigtillgängliga. skrev efter vissa korrigeringarunder ett från översänt förslag till rekommendationsbrev somskulle användas vid kontakter med Banisadr. - harinför utskottet betonat att detta är det enda uppdrag han gett en senare lämnad anmodan att göra en skriftlig redovisning av vad hankommit fram till. Vid sammanträffandet diskuterades vidare om samverkan med utredningsgruppen för PKK-spåret skulle göra en sammanställningav visst material som hade med mordutredningen att göra. har uppgettatt kom in på frågor som innebar att han tänkte sig ett väsentligt utökat samarbete.