bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — Min granskning visar följande rörande avsikter med sin verksamhet rörande utredningen om mordet på OlofPalme. Av personliga skäl lade från första början efter mordet idagen ett synnerligen starkt intresse för mordutredningen. På grund av sinanära kontakter med fick han också tillfälle att ingående sätta sig in ispaningsledningens verksamhet. Han har en stark tro på att SÄK-utredningenskall kunna ge en lösning på frågan om vem som mördade . Det varockså kontakten med som förde honom samman med Kegö och Barrling. hade, när han och undervåren 1988 kom i kontakt med polisen, syftet att tillföra förundersökningensina teorier om motivet till mordet. Han Önskade också medverka till attförundersökningen tillfördes bl. a. vad som kunde inhämtas från utländskakällor. Han ansåg sig ha särskilda möjligheter till detta genom sitt rikakontaktnät med främst journalister utomlands. Även i andra hänseenden ansåg hansig ha eller kunna skaffa sig kunskaper på området som kunde vara till nyttaför utredningen.Genom information från Kegö och Barrling och egna studier av KU 1988/89:30det för honom tillgängligaförundersökningsma- Bilagedel C terialet ansåg sig ha stödför uppfattningen att SÄK- Bilaga B 2 utredningen inte drevs på etttillfredsställande sätt och att man från SÄK:s sida hade underlåtit attutnyttja sådan före mordet på tillgänglig information som rättbeaktad möjligen hade kunnat leda till att mordet kunnat hindras. också ha eftersträvat att på skilda sätt driva vidare. I samband med att under senare hälften avfebruari 1988 uppsöktes av i sällskap med Kegö och Barrling blevÅhmansson informerad om synpunkter på hur SÄK-utredningenbedrevs och på hur den borde bedrivas. Från denna tidpunkt stod klart förÅhmansson att trätt i nära förbindelse med Kegö och Barrling.Åhmansson motsatte sig inte detta. Tvärtom gav han uttryck för att Kegö ochBarrling även fortsättningsvis skulle hålla kontakt med . Denneskulle utgöra förbindelselänken till . Såsom närmare redovisas i ett särskilt avsnitt ledde EbbeCarlssons kontakt med Kegö och Barrling till att dessa ochunder i stor omfattning lämnade ut sekretessbelagt utredningsmaterialtill . Enligt mitt förmenande bär Kegö och Barrling ansvar för attde på detta sätt röjde sekretessbelagda uppgifter. Jag har också kommit tillslutsatsen att inte kan anses ha medverkat till utlämnandet avutredningsmaterialet och att han inte heller på annat sätt är ansvarig för attEbbe Carisson kom att inneha materialet. Frågan behandlas från en särskildaspekt i slutet av detta avsnitt. Det kan emellertid diskuteras om ändå intehandlade felaktigt när han lät nära kontakt med Kegö ochBarrling bestå. Borde inte ha klargjort för Kegö och Barrling attEbbe endast fick utnyttjas som informationskälla? Saken bör enligt min mening betraktas under hänsynstagandetill följande särskilda omständigheter. De påståenden om missförhållanden inomSÄK varom informerades genom att Kegö och Barrling anförtrott sigtill var svårbemästrade för av framför allt två skäl.För det första hade tillträtt som rikspolischef och hansaknade därför egen närmare kännedom om olika interna förhållanden inom SÄK.Hans kunskaper rörande var också begränsade. Därtill kommeratt synpunkter innefattade ett misstänkliggörande av dentjänsteman i ledande ställning inom SÄK, nämligen Näss, under vilkenSÄK-utredningen sorterade. Hänsyn skall också tas till att redovisade synpunkter och analyser vilka framstod som värda atttillvarata. För igen del anser jag mot bakgrund av det anförda att det ärförståeligt att i det föreliggande läget ville avvakta vad som kundekomma fram genom polismännens kontakter med . 1 sammanhanget skallockså uppmärksammas att dock vidtog åtgärden att uppdra åt Sandströmatt själv från Näss ta över den direkta ledningen över och atthan anmodade att lämna en fullständig information rörande sinkännedom i saken till . Min slutsats blir att inte skall kritiseras föratt han ej på något KU 1988/89:30 särskilt sätt ingrep mot Kegös och Barrlingskontakt med . Bilagedel C Denna kontakt kunde inte heller isig anses utgöra något led i en uppbyggnad Bilaga B 2 av någon särskildspaningsorganisation. Kontakten hade kommit till stånd utan polisledningensmedverkan och utvecklades inte till något samarbete i verklig mening. I detta sammanhang bör uppmärksammas att haranfört att uppfattade på ett tidigt stadium att skriftligt förundersökningsmaterial. Enligt borde Åhmanssonha reagerat mot att handlingarna fanns hos . Detta gjorde haninte. Härav framgår, anser , att var införstådd med atthandlingarna lämnats över till . I ett mycket sent skede av minundersökning har dessutom berättat för mig att han minns att hanvid något tillfälle tillställde en kopia av åklagarpärmensinnehåll. Som förklaring till att uppgiften inte framförts har EbbeCarlsson angivit att han velat skydda . har förklarat att han inte före den 9 majuppfattade att innehade skriftligt förundersökningsmaterial. Hanförvånades emellertid över att var så välinformerad rörande vadsom inom SÄK utreddes i fråga om Palme-mordet. Han tänkte sig dock attuppgifterna sannolikt härrörde från . har bestämt förnekat atthan mottagit någon kopia av handlingar ur åklagarpärmen. Jag har genom utfrågning av sökt bilda migen uppfattning i vad mån det finns grund för uppgift attÅhmansson insåg att innehade skriftligt förundersökningsmaterial.Min bedömning är att övervägande skäl talar mot att fick klart försig att materialet kommit i besittning. Jag har fäst mig vid attdet vid sammanträdet kom att stå klart att förfogadeöver förundersökningsmaterial. Det är upplyst att detta berodde på att underdiskussionerna vissa vedertagna beteckningar på handlingar kom att användas. har berättat att han inte tidigare hade utnyttjat dessa beteckningar,eftersom han inte känt till dem. Detta är en omständighet som talar mot attÅhmansson kunnat förstå att förfogade överförundersökningsmaterial. En annan sådan omständighet är att det fanns engodtagbar förklaring till att kunde vara välinformerad utan attha tagit del av förundersökningshandlingar. påstående att hanöverlämnat en kopia av åklagarpärmens innehåll till har framförtsunder sådana omständigheter att redan på grund härav något avseende inte kanfästas vid uppgiften. Slutsatsen blir att det måste anses att före den9 maj inte förstod att innehade förundersökningsmaterial ochdärmed inte heller kunde ingripa mot förhållandet. Vad härefter gäller utlandsresor finner jagdet vara i och för sig befogat av polisledningen att utnyttja de möjligheter som yppades att genom från personer utomlands erhålla upplys ningar av betydelse för mordutredningen. Det kan inte anses anmärknings värt att han skulle kunna få ersättning för vissa utlägg. Det är inget ovanligti polisverksamhet att privatpersoners kontakter utomlands utnyttjas av poli- 11'* sen pådetta sätt. Inte heller det förhållandet att direkt fick KU1988/89:30 uppdrag att uppsöka Banisadr i kan föranledanågon Bilagedel C erinran mot bakgrund av de misslyckade försök som hadegjorts att på annat Bilaga B 2 sätt komma i kontakt med denne. En annan sakär att åtgärden kan anses tveksam med hänsyn till att åklagarsidan intekopplades in. Den frågan behandlas ytterligare i ett senare avsnitt. I sammanhanget finns emellertid anledning att särskiltgranska det förhållandet att en polisman ställdes till som följeslagare under flertalet av resorna. Utredningen geremellertid klart belägg för att polisledningen inte hade annan avsikt med dennaåtgärd än att tillmötesgå önskemål om att beredas ett personligtskydd. Det finns alltså inget som tyder på att polisledningen tänkt sig attPer-Ola skulle bedriva polisiär verksamhet utan tjäna som stöd åt EbbeCarlsson. Enligt min mening kan med hänsyn till föreliggande omständigheter-såsomatt får anses ha varit ute i en för förundersökningen viktigangelägenhet och att uppgiften var farofylld- någon invändning inte med fogriktas mot åtgärden att ställa en polisman till förfogande. Såvitt jag kan se bör betraktas som enbarten privatperson vid genomförandet av utlandsresorna. Beträffande den resa som företogtill har jag inte kunnat finna att andra förutsättningar gälldeför denna än för resorna i övrigt. Till bedömningen fogar jag dock denreservationen att jag har avstått från att gå in på i vad mån det av Anna-GretaLeijon utfärdade och för resan avsedda rekommendationsbrevet (underbilaga 3)skall tillmätas någon särskild betydelse vid prövningen av resans karaktär. I vad jag nu har anfört rörande ligger även att jag inte betraktar resorna som något led i enpolisiär spaningsverksamhet. Vad gäller den kontorslokal som anskaffades genom EbbeCarlssons försorg framgår följande av utredningen. I samband med att beslutfattades av polisledningen om en förstärkning av den grupp som sysslade medSÄK-utredningen uttrycktes från Kegös och Barrlings sida ett intresse av atterhålla lokaler som var skilda från de lokaler som SÄK disponerade irikspolisstyrelsens byggnad. anslöt sig till denna uppfattning. Idetta läge förklarade att han kunde medverka till att enkontorslokal ställdes till förfogande. Så skedde också. väcktesjälv tanken att han i lokalen under samverkan med utredningsgruppen skulleutföra visst utredningsarbete. Det framgår emellertid entydigt av min utredningatt och förklarade att en sådan samverkan inte kunde kommatill stånd. Detta klargjordes uttrycksfullt av i omedelbar anslutningtill att han fick kännedom om planer. förklaradesig också införstådd med detta. ville dock disponera lokalen för SÄK:s behovunder förutsättning att hyreskontraktet överfördes på . Den möblering av kontorslokalen och de åtgärder i övrigtsom vidtogs från polisens sida rörande lokalen skall ses i belysning avpolisledningens intresse av att på grund av lokalbrist komma i besittning avdenna. Någon polisiär verksamhet kom dock inte att bedrivas i lokalen. aldrigtill stånd med SÄK som hyresgäst men torde få ta på KU1988/89:30 sig viss kostnad för att lokalen stod till förfogande. Det är enligt min mening tydligt att vad som harförekommit rörande Bilaga B 2 kontorslokalen saknar betydelse från denutgångspunkt som är aktuell i detta avsnitt. Frågan om anskaffande av avlyssningsutrustning behandlas iett särskilt avsnitt. Slutsatsen i det avsnittet är att polisledningen inte hartagit befattning med anskaffandet av avlyssningsutrustningen. Vid det sammanträde då information till bl.a. företrädare för åklagarsidan ochspaningsledningen åtog sig att överlämna vissa skriftligasammanställningar rörande i syfte att dessa skulle utnyttjasav polisen. Självfallet kan ingen erinranriktas mot att polisledningen verkade för att detta åtagande kom till stånd. Det finns emellertid anledning att se detta åtagande motbakgrund av att det vid sammanträdet klarlades att i besittning av sekretessbelagt förundersökningsmaterial. Det kan görasgällande att i det läget borde ha krävt att detta materialåterställdes och att det i varje fall var fel av att i ett skedeefter då polisen återfått materialet ånyo ställa det till EbbeCarlssons förfogande för att denne skulle kunna göra de förut nämndasammanställningarna. För egen del ser jag saken på följande sätt. Det måstebedömas ha varit av intresse för spaningsledningen att få del avsammanställningarna. Någon ytterligare skada från sekretessynpunkt kundeuppenbarligen inte uppstå genom att tilläts utnyttja materialetpå det sätt som skedde. Mot denna bakgrund kan jag inte finna någon hållbargrund för att kritisera i det nu ifrågavarande hänseendet. En granskning av varje enskild punkt av samverkan mellanpolisen och har genomförts. Det återstår att ställa frågan, omdet föreligger något särskilt samband mellan de olika elementen av samverkansom bör uppmärksammas. Min undersökning ger klart belägg för att polisenssamverkan med inte föregicks av någon övergripande planläggningfrån polisledningens sida. Jag har även fått intrycket att varken somchef för eller som rikspolischef på något sätt förutsåg vadsamverkan med kunde föra med sig. Deras agerande ger intrycket avatt de eftersträvade att den information och de uppgifter lämnadeskulle tas tillvara inom polisorganisationen och utnyttjas i förundersökningen.Deras åtgärder är att se i belysning härav. Från min synpunkt sett finns ingainvändningar att rikta mot deras handlande i detta avseende. Jag hänvisar docktill vad som anförs i ett senare avsnitt rörande vad som ochÅhmansson bort iaktta i förhållande till åklagarsidan. Det bör tilläggas att det är möjligt att på ett mera planmässigt sätt i kontakterna med Kegö och Barrling ochmed polisledningen i syfte att främja sina inledningsvis i detta avsnittbeskrivna syften. Detta stod dock inte klart för polisledningen och jag harfått det intrycket att inte heller Kegö och Barrling uppfattade detta sätt. Den granskning som har skett av den samverkan somförekommit KU 1988/89:30 mellan polisen och ger stöd förföljande slutsatser. Det kan Bilagedel C inte med fog göras gällande attdenna samverkan inneburit att något som kan Bilaga B 2 betecknas som enirreguljär spaningsorganisation byggdes upp vid sidan av den åklagarleddaförundersökningen med anledning av mordet på statsminister . Detfinns heller inte grund för att kritisera eller någon annan ipolisledningen från annan utgångspunkt för att polisen samverkade med EbbeCarlsson på sätt som skedde. I sammanhanget bör erinras dels om att ochÅhmansson kritiseras i ett annat avsnitt i yttrandet för underlåtenhet attiaktta vissa åtgärder i förhållande till åklagarsidan, dels om attförundersökning pågår rörande försöket att införa avlyssningsutrustning ilandet och att förundersökning kommer att inledas rörande ifrågasatt brott motsekretessregler. Har hemliga handlingar oriktigt lämnats ut till EbbeCarlsson? Kegö och Barrling har enligt vad utredningen visar någongång till till lämnatut kopior av hemliga handlingar avseende förundersökningen rörande mordet påOlof . Handlingarna ingår i vad som går under beteckningen åklagarpärmen.De har senare till lämnat ut kopior av ytterligare handlingar somrör förundersökningen. Det material som på detta sätt har fåttdel av har bestått av bl.a. promemorior rörande uppläggningen avutredningsarbetet, en dagbok med bl.a. material från telefonavlyssning samtmaterial med en sammanställning av iakttagelser vid mordplatsen m. m. Kegö och Barrling har framhållit att de uppfattat Åhmanssonpå det sättet att denne var införstådd med att handlingarna lämnades över tillEbbe även om han måhända inte uttryckligen sagt detta eller ens tagitdel av handlingarna i fråga. Kegö och Barrling hade uppfattat saken så att EbbeCarlsson skulle överlämna materialet till så att denne kunde ta delav det. Kegö och Barrling hade uppfattat att relationerna mellan var sådana att det hemliga materialet utan vidare kunde lämnas uttill . Utredningen i ärendet har enligt mitt bedömande givit vidhanden att inte har tagit befattning med utlämnandet av de hemligahandlingarna eller att han eljest har godkänt eller på annat sätt har medverkattill att dessa har lämnats ut till . Vid denna prövning fäster jagsärskilt avseende vid att varken Kegö och Barrling eller harvelat påstå att direkt sagt att handlingarna skulle lämnas över tillEbbe eller ens blivit tillfrågad härom. En viktig omständighet är attÅhmansson ej i någon form tagit del av materialet föreutlämnandet. Jag har viss förståelse för att överlämnandet ägde rum eftersomKegö och Barrling har uppfattat att intog en särskild ställningpå grund av sina nära kontakter med regeringsledamöter och andra personer iledande ställning och att redan tidigare var insatt imordutredningen genom . Kegö ochBarrling känner emellertid till de regler som gäller i fråga om förundersökningssekretessi allmänhet och de särskilda överväganden som tar sikte på att uppgifterrörande bl. a. telefonavlyssning inte får lämnas ut. De har visserligen sagtatt de har trott att har varit införstådd med att handlingarnalämnades ut till . Enligt min mening är det dock inte möjligt atttvå erfarna polismän som Kegö och Barrling har kunnat tro att de har fått engenerell fullmakt från att utan varje begränsning lämna uthandlingar. Sekretess följer med varje enskild handling och de måste haförstått att de själva har haft att göra en bedömning med avseende på om enhandling kunde lämnas ut. Möjligheterna att lämna ut uppgifter i ett fall därförundersökningssekretess gäller och sålunda efterge sekretessen är regleradei 1 kap. 5 § sekretesslagen (1980:100). Enligt denna bestämmelse utgörsekretess inte hinder mot att uppgift lämnas ut om det är nödvändigt för attden utlämnande myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet. Som framgår avförarbetena till sekretesslagen skall bestämmelserna om att sekretess fårefterges tillämpas restriktivt och sekretessen får bara efterges i sådana falldå ett utlämnande av sekretessbelagda uppgifter är en nödvändig förutsättningför att en myndighet skall kunna fullgöra ett visst åliggande (se prop.1979/80:2 s. 405 och 494). Några omständigheter som har motiverat att sekretesseneftergavs i detta fall har uppenbariigen inte förelegat. Jag anser därför attdet finns anledning att misstänka att Kegö och Barrling har brutit motförundersökningssekretessen i 5 kap. 1 § sekretesslagen. Jag avser därför attfatta beslut om att inleda förundersökning mot Kegö och Barrling. KU1988/89:30 Bilagedel C 4.Hemlig avlyssning som spaningsmetod och anskaffande av avlyssningsutrustning Hemlig avlyssning med hjälp av mikrofoner, radiosändareeller annan sådan akustisk apparatur är förbjuden i (jfr 2 kap. 6 §regeringsformen och 4 kap. 9 a § ). Det föreligger även hinder motatt föra in sådan utrustning i landet utan särskilt tillstånd av televerket.Den som för in utrustning utan tillstånd gör sig skyldig till varusmuggling. Överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i , OlaNilsson, utreder frågan om ansvar för försök att smuggla in denavlyssningsutrustning som vid tullkontroll i natten till den 2 junii år återfanns i en av förd bil. Utredningen väntas bli klar imitten av . Med anledning av den förundersökning som sålunda harinletts har jag inte sett det som min uppgift att nu bedriva en undersökningsom tar direkt sikte på att fastställa om någon som står under min tillsyn hargjort sig skyldig till försök till smugglingsbrott i sin tjänst. Jag har dock ansett det nödvändigt att granska uppgiftersom har kommit fram och som innebär eller kan tyda på att polisledningenmedverkat till eller haft kännedom om eller underlåtit att ingripa mot attavlyssningsutrustning anskaffades för utnyttjande inom SÄK i utredningen avmordet på . Vidare har jag funnit anledning att uppmärksamma vissadiskussioner som har förekommit inom polisorganisationen rörande den meraprincipiellt betonadefrågan om utnyttjande av hemlig avlyssning som spaningsmedel i KU1988/89:30 SÄK:s utredning rörande mordet på . Även i denna del har jag Bilagedel C riktat mitt intresse särskilt mot hur polisledningen agerat i saken. I min utredning kommer uppgifter om hemlig avlyssning somspaningsmetod upp första gången i anslutning till det sammanträffande som den28 mars förekom i kontorslokalen. Lokalen skulle av visas förSandström och . Närvarande var också Kegö, Barrling och Per-OlaKarlsson. Under diskussionen redovisade Kegö och Barrling en rad olika åtgärdersom enligt deras mening borde vidtas för att utredningen rörande mordet på OlofPalme skulle kunna bedrivas med erforderlig kraft. Enligt ,Kegös, Barrlings och berättelser nämnde Kegö och Barrling atthemlig avlyssning borde utnyttjas som spaningsmetod. Enligt berättelserna möttedetta inte några invändningar från och sida. Åhmanssonhar för sin del uppgivit att han över huvud taget inte åhörde diskussionen,eftersom han efter en mycket kort stund lämnade lokalen. har uppgivitsig inte kunna erinra sig att hemlig avlyssning fördes på tal vidsammanträffande i lokalen. För egen del avstår jag från att söka bedöma om hemligavlyssning fördes på tal vid det nu beskrivna sammanträdet. Det för mig viktigaär att det finns skäl att anta att varken eller har angivitatt hemlig avlyssning skulle kunna utnyttjas som spaningsmetod. I detta sammanhang finns anledning att uppmärksammaföljande. I och för sig kan det inte anses som något anmärkningsvärt att utnyttjandeav hemlig avlyssning som spaningsmetod diskuterades med anknytning tillutredningen om mordet på . Frågan om att vid sidan avtelefonavlyssning använda även andra former av hemlig avlyssning när det gälleratt avslöja grov brottslighet har tagits upp av offentliga utredningar vidflera tillfällen. Ett förslag till lagstiftning som innebär att sådanavlyssning skall kunna få förekomma föreligger i . Detanmärkningsvärda är om tankar förs fram om utnyttjande av hemlig avlyssning somspaningsmetod i strid med gällande lag och om anskaffande sker av otillåtenavlyssningsutrustning. Enligt Kegö, Barrling och kom frågan om hemligavlyssning i vart fall upp vid ett möte mellan dem. Vid mötetdiskuterades frågan om den personal som skulle tillföras utredningsgruppenrörande mordet på . har uppgivit att han under diskussionenangav att hemlig avlyssning inte skulle kunna få förekomma. Kegö och Barrlinghar bestämt förnekat att lämnat detta besked utan har gjort gällandeatt diskussionen tvärtom hade som förutsättning att hemlig avlyssning skulleutnyttjas. Det saknas anledning för mig att ta ställning till vem somhar lämnat de riktiga uppgifterna om vad som förekom vid det nu berörda sammanträdet. Frågan aktualiseras nämligen en tredje gång , närmare bestämt . har uppgivit att han också sade ifrån till Kegö och Barrling att hemlig avlyssning inte skulle få förekomma. Kegö och Barrling har förnekat detta eller har sagt sig i varje fall inte minnas att lämnat ett sådant besked. var emellertid närvarande. Denne hade omkring mars- " april tilldelats uppgiften att under leda . KU1988/89:30 har bekräftat berättelse om vad som förekom.Ridefelts Bilagedel C utsaga har enligt mitt bedömande sådan tyngd att detär ställt utom allt tvivel Bilaga B 2 att uttryckt sig så som hanhar uppgivit. Det är alltså klarlagt att polisledningen genom Sandströmi vart fall gav besked till utredningsgruppen som leddes avKegö och Barrling att hemlig avlyssning inte skulle få förekomma. Detta besked harupprepats och har inte ändrats underhändelseförloppet. Av intresse i sammanhanget är att utredningen visar attPer-Ola , Kegö och Barrling någon eller efter den 28 marsdiskuterade anskaffning av avlyssningsutrustning. Vad som därvid närmareförekom är föremål för utredning av överåklagare . Enligt min mening har det kunnat klarläggas att Per-OlaKarlsson i nära anslutning till det nyssnämnda sammanträffandet med Kegö ochBarrling vidtog åtgärder för att anskaffa den avlyssningsutrustning som han den1 juli sökte smuggla in i landet. Det är också klarlagt att handlade i samförstånd med och att den i varje fall tillsvidare skulle finansiera förvärvet med pengar som disponerade ochsom ställts till förfogande av finansmannen . Ingen av de av mig hörda personerna har vid någottillfälle uppgivit att anskaffandet av avlyssningsutrustningen skulle ha skettefter samtycke av någon i polisledningen eller att någon i polisledningen känttill vad som ägde rum. Den slutsatsen måste därför dras att ingen ipolisledningen på något sätt haft med anskaffandet av avlyssningsutrustningenatt göra. Någraytterligare omständigheter bör emellertid belysas. har berättat att han vid ett sammanträffandemed omnämnde att anskaffandet av avlyssningsutrustninghade påbörjats. har angivit att detta inte har förekommit. Jag harsökt att klarlägga vad som förekom vid tillfället. a. har jag hört EbbeCarlsson och mot varandra. Jag måste emellertid konstatera att ordstår mot ord. Det skall dock tillfogas att berättelse ger ettintryck av osäkerhet. Jag är därför böjd att tro att version är denriktiga. och är ense om att den28 april före det s.k. statssekreterarmötet uttalade att hemlig avlyssning intefick förekomma.