bet · GC01KrU7 · 1988-12-31 00:00:00 — Verk av såväl avlidna som ännulevande konstnärer har blivit eftertraktade inte bara som samlarobjekt för demsom har ett genuint konstintresse utan också som objekt för ren kapitalplacering.Till denna utveckling i vårt land har givetvis bidragit att medanrealisationsvinster på gängse objekt för kapitalplacering som fastigheter ochaktier numera är föremål för "evig" beskattning, det vill sägaoavsett tidrymden för innehavet konstverk i skattehänseende betraktas som vanligtlösöre och att alltså försäljningsvinst är skattefri innehav avverket. Den uppenbara orättvisan i att konstnärerna genom sittfortsatta arbete genererar betydande, för att inte säga enorma vinster tillkonstmarknaden, har överallt väckt till liv frågan om att skapa möjlighet attåterföra en del av dessa vinster till konstnärerna eller konstnärskollektivet.Som ovan sagts har en del länder sökt lösa frågan inom upphovsrättens ram genominförande av en droit de suite. Andra länder har diskuterat eller infört enavgift på vidareförsäljning av konst. Så har senast i införts en10-procentig avgift på auktionsförsäljning, vilken avgift skall kommakonstnärerna till godo. De förslag till avgift på konstförsäljning som utskottethar att ta ställning till är således synnerligen välmotiverade. Tidigarebetraktades inropssumman vid en auktion som gräns för köpeavtalet; allaeventuella provisioner och avgifter föll på säljaren. fär emellertidköparen på konstauktioner av det slag som ger de stora pengarna också betalainköpsprovision och för vissa auktioner gäller också momsbeläggning. Ingenderaav dessa åtgärder har "stört" verksamheten; efter någon tvekan iinitialskedet har marknaden helt anpassat sig till den nya ordningen ochprisutvecklingen har fortgått relativt kontinuerligt. Det finns därför ingenanledning att anta att en särskild avgift på vidareförsäljning av konst tillfromma för konstnärerna skulle ha sådana följder att den motverkade sitt egetsyfte, och detta oavsett om avgiften läggs pä säljaren eller pä köparen. Mot denna bakgrund vill KLYS, med stöd av uttalandena frånkonstnärsorganisationerna, med stort eftertryck tillstyrka införandet av envidareför-sälj n ingsa vgift. Avgiften bör utgå i varje försäljningsled efter det attkonstnären avhänt sig sitt verk och bör därför, på sätt KLYS ovan gjort, betecknas som en vidareförsäljningsavgift. Avgiftens storlek kan väl i och för sig diskuteras. gäller emellertid på auktionsmarknaden inte längre varierande provisioner tidigare tillämpades ofta en degressiv provision utan den gängse provisionen är överallt . Med hänsyn härtill framstår det som 48 självklart,att för konstnären skall avsättas en summa som minst motsvarar 1988/89:KrU7 den ersättning som auktionsfirman såsom förmedlare betingar sig; isjälva Bilaga 3 verket är ju summan av försäljnings- och inropsprovisionhögre än . Med hänsyn härtill yrkas det att vidareförsäljningsavgiftenbestäms till lägst av inropssumman. En avgift av detta slag är, som framgår ovan, principielltupphovsrättsligt motiverad. När den utformas på föreslaget sätt, liksom tillexempel i , är den emellertid inte att betrakta som en renupphovsrättsersättning. Självfallet bör den emellertid principiellt förvaltasoch fördelas som en dylik. Upphovsmännen på bildsidan önskar att förvaltningensker genom ett särskilt organ så att inte denna avgift sammanblandas med ä enasidan reguljära upphovsrättsliga ersättningar, å andra sidan statligt stödtill bildkonstnärer. Med hänsyn till karaktären hos avgiften bör mantillgodose upphovsmännens önskemål i detta hänseende. Mera bestämt hurförvaltningen skall anordnas kan väl inte avgöras förrän man undersökt, vilkatotala avgiftsbelopp det blir fråga om. Eftersom en hastig blick på dagensauktionsmarknad ger vid handen att avgiften kommer att gemångmiljonbelopp, bör man i det vidare arbetet med frågan utgå från att denförvaltas av ett särskilt organ. Hur detta skall vara konstruerat fär bliföremål för överläggningar mellan det allmänna och berörda parter. Attupphovsmännen själva skall ha det avgörande inflytandet ter sig självklart; iden män de accepterar att statliga representanter medverkar bör dessa somtill exempel i :s styrelse närmast få karaktären av administrativarådgivare och garanter för en riktig förvaltning och fördelning av medlen. (), som yttrat sig tillKLYS har en stark värdestegring och ökadomsättning skett av den bildkonst som säljs av andra än bildkonstnären(upphovsmannen) själv. Ofta är det en ren spekulation som styr prissättning ochomsättning. Beräkningar frän KRO tyder på att enbart auktionsverkenomsatte minst 100 milj. kr. budgetåren 1985/86 och 1986/87. Konstnärerna får ut en mycket läg ersättning vid förstagängsförsäljning-enjämfört med spekulationsvinsterna av vidareförsäljningen. Det är nödvändigt att på allvar diskutera skallkunna tillförsäkra konstnären en rimlig andel av värdeökningen på konstverk. I har funnits en lagom 3 procents avgiftpä omsättning av bildkonst och konsthantverk. Erfarenheterna är mycketpositiva. Avgiften läggs ovanpå försäljningssumman och erläggs av köparen. PåIsland har man infört en 10-procentig avgift på auktionsförsäljning.Avgiften destineras till konstnärerna. I har man diskuterat en s.k.folgeret som innebär att all offentlig försäljning av bildkonst skall ge enersättning till konstnären på av försäljningspriset. Avgiften skallinkasseras av en kollektiv organisation av konstnärer och fördelasindividuellt. En vidareförsäljningsavgift skulle innebära en förbättringav konstnärer nas möjlighet att leva av sitt arbete. Härigenom kan punktinsatser för nu verksamma t.ex. nyutbildade konstnärer göras. Vidareförsäljningsavgift bör omfatta all omsättning av bildkonst med undantag för konstnärens 49 4 1988/89. egenförsäljning från ateljé eller i kommission. En fond bör bildas beståen- 1988/89:KrU7 de av bildkonstnärer med statlig representation för handhavande avfon- Bilaga 3 dens administration, inkassering och fördelning avinkommande medel. Riktlinjer bör omfatta fördelningsprinciper av individuelloch kollektiv art. Avgiften bör fastställas till lägst . KRO vill utifrån (s) motion i frågan markera att avgiftenbör benämnas vidareförsäljningsavgift och inte andrahandsförsäljning bl.a.beroende på att avgift även skall tas ut då konsten säljs i 3:e och 4:e hand. KRO har under ett fiertal år försökt vinna gehör för tankenpå en vidareförsäljningsavgift och gläds nu åt att politikerna lyssnat på våraönskemål. Avgiften bör vara och på ett administrativt enkeltsätt förvaltas av en särskild fond vars huvuduppgift skall vara att stödja verksamma konstnärer. En arbetsgrupp med företrädare för , KIF ochstaten bör skyndsamt utarbeta en fördelningsmodell som kan tillgodose kraven påindividuella och kollektiva fördelningar. KRO vill i detta sammanhang framhållavikten av att fondmedlen inte sammanblandas med bildkonstnärsfondens arbeteutan skall verka utifrån egna riktlinjer. Nämnas bör de stora problem som råderför unga och oetablerade konstnärer samt behovet av väl tilltagna arbetsbidrag.Kanske kan också pensionsfrågan diskuteras i detta sammanhang, vilket skullefrigöra medel ur bildkonstnärsfonden. Föreningen , som yttrat sig till KLYS Frågan har redan tidigare diskuterats inom föreningen,bl.a. i samband med finansieringen av Bildkonstnärsfonden, då denna bildades. Bildorganisationerna torde vara helt eniga i att energisktbetona nödvändigheten av att en sådan avgift blir beslutad. 1 likhet med KROanser vi att avgiften bör vara av försäljningspriset. Med tanke på deadministrativa kostnaderna bör man emellertid även diskutera en avgift i nivåmed mervärdeskatten. Avgiften skulle enligt den socialdemokratiska motioneninkasseras och handhavas av en nybildad fond. Enligt vänsterpartietkommunisternas motion skulle inkomsterna administreras av KRO, vilket däremotförefaller mindre välbetänkt. Som ovan nämnts har Svenska tecknare redantidigare föreslagit att pengarna skulle handhavas av Bildkonstnärsfonden, där iprincip alla bildorganisationer är eller skall vara företrädda. En kommandeutredning kunde i så fall förse Bildkonstnärsfonden med nödvändiga direktiv.Vi kan även tänka oss att en helt ny förvaltningsfond skapas. Då det gäller försäljning av nu levande konstnärers verk,eller verk av avlidna konstnärer vars rätt enligt upphovsrättslagen ännugäller, bör avgifterna oavkortat gå till vederbörande konstnärer eller derasefterlevande. Vad beträffar länge sedan avlidna konstnärer böravgifterna tillfalla fonden, för fördelning till organisationer och enskildakonstnärer. Inom Svenska tecknare har även vissa fördelningsprinciperdiskuterats, som i viss mån avviker från de andra bildorganisationerna. Vi troratt det är viktigt att man i detta sammanhang prövar nya vägar, särskilt somrättvisekravet gett upphov till många infekterade meningsutbyten. Enklastuttryckt skulle vi vilja pröva en modell där konstnärsstödet från 50 fonden iförsta hand avsäg alla utgifter för inkomsternas förvärvande,./ä- 1988/89:KrU7 tiska utgifter såsom ateljéhyror, material, resor, transporter ochutställ- Bilaga 3 ningskostnader. Vi uppfattar det nog som ganska märkligt att avgift påandrahandsförsäljning av konst sedan införts i vårt land. Idénär ju knappast ny. Sä kan man till exemepl , , i enartikel om den engelske akvarellmålaren , läsa följande tänkvärdaord: "Sin-ce they died (och ) the value of theirwork has gone up by leaps and bounds. Indeed, it has increased so much and sorapidly that one cannot but wish that the State were entitled by law to retainsome lasting pecuniary lien in the work of deceased artists. If only one percent of the väst sums paid at public auctions belonged by right of law to aNational and Permanent Artist's Fund, the amount thus accumulated for thebenefit ofart would be considerable year by year, and the of the deadwould be a source of monetary encouragement to the of the living. Somesuch trivial tax would be a recognition ofart as a national asset of perennialvalue. It would do much good if well administered". (WalterShaw Sparrow i The Studio, 1903). Föreningen väntar sig en snabb ochinsiktsfull utredning och ett införande av en vidareförsäljningsavgift påbildkonst och konsthantverk, som med tanke pä de akuta behoven inte fär dröjaen dag mer än vad som är absolut nödvändigt. Föreningen ochindustriformgivare, som yttrat sig till KLYS KIF anser det viktigt att en särskild skatt påvidareförsäljning av bildkonst införs. KIF vill tillägga att skatten, om minst10%, även införs pä vidareförsäljning av konsthantverksprodukter. De inkomna medlen bör samlas i en för ändamålet nybildadfond, bestående av bildkonstnärer, konsthantverkare och statligarepresentanter. KIF anser också att fördelningsprinciperna av fondens medel börvara av både individuell och kollektiv art och komma både bildkonstnärer ochkonsthantverkare tillgodo. , som yttrat sig till KLYS Förbundet ställer sig positivt till tanken pä avgift påoffentlig andrahandsförsäljning av bildverk. Förbundet uttalar sig därvid iförsta hand för en ordning där sålunda inkasserade medel utbetalas individuellttill respektive upphovsrätts- eller fotografirättsinnehavare så långt detta ärekonomiskt försvarligt. avstyrker bestämt ett införande av avgiftpä andrahands försäljning av konst, dä en sådan avgift enligt uppfattning skulle motverka motionärernas grundläggande syfte att stödja nu levande 51 svenskakonstnärer, bidraga till en utarmning av den svenska konstskatten 1988/89:KrU7 samt snedvrida den inhemska konkurrensen. Som skäl för dennauppfatt- Bilaga 3 ning kan följande i korthet anföras. Förslagen synes bygga på uppfattningen attandrahandsmarknaden pä konst upplever en generell värdestegring. En sådan uppfatt ning är också naturlig, om den enbart grundas pä rapporteringen frän kvali tetsauktionerna i massmedia. Uppfattningen är emellertid felaktig, då en dast en mindre del av konsten stigit mer i värde än infiationen. Merparten av verk frän nu levande konstnärer upplever tvärtom en betydande värde minskning. Undantag av typ , m.fi. finns men är förhållandevis mycket sällsynta. Om man köper en målning av en nu verksam svensk konstnär och vill avyttra den , kommer man troligen att göra en betydande förlust. En väl fungerande andrahandsmarknad av den typ som i i i form av bl.a. välrenommerade auktionsföretag är enförutsättning för goda priser på förstahandsmarknaden. Den föreslagna avgiftenskulle påverka andrahandsmarknaden negativt och strider därigenom direkt motden grundläggande principen i motionärernas förslag att gynna konstnärernasekonomiska möjligheter. En väl fungerande andrahandsmarknad är sannolikt avstörre värde för dagens svenska konstnärer än den föreslagna avgiften. Det kan konstateras att intresset för svenskkonst är mycket stort utom lands, och detta intresse är koncentrerat till den typ av konstverk som stigit mest i pris. Bara har tre betydande auktioner på skandinavisk konst genomförts i av de engelska auktionshusen 's, 's och Bonhams. Det förtjänar möjligen att uppmärk sammas, att samtliga dessa auktioner ägt rum efter det att den nya lagen om begränsning av exporten av svensk konst trätt i kraft. Enligt uppfattning skulle ett införande aven avgift på andrahandsförsäljning av konst i innebära att högklassigasvenska konstverk i en kraftigt ökad omfattning i stället försäljes utomlands,vilket entydigt bekräftas av erfarenheterna frän . Att införa regler, som medverkar till att betydandesvenska konstverk förs ut ur landet i ännu större utsträckning än , och somger utländska auktionshus avsevärda fördelar i konkurrensen med iSverige, förefaller icke ligga i linje med de mål som i andra sammanhangställs upp för kulturpolitiken. Den inhemska konkurrensen snedvrides genom attandrahandsförsälj ningen söker sig andra kanaler än via den seriösa handeln i syfte att komma undan den föreslagna avgiften. De offentliga auktionerna skulle särskilt komma att missgynnas. Det bör uppmärksammas att vare sig eller harnågot auktionsföretag av betydelse och att dessa länders konsthandel ärförhållandevis blygsam, medan konstförsäljning via tidningsannonser förekommeri en omfattning som är mångdubbelt större än i . Med hänsyntill att något konkret förslag inte föreligger har detta yttran- 52 debegränsats till ovanstående generella synpunkter. I den mån ett sådant 1988/89:KrU7 förslag kommer, förutsätts att bereds möjlighettill ett detal- Bilaga 3 jerat yttrande över ett sådant förslagsekonomiska och praktiska konsekvenser. Skatterna har till syfte att tillföra den offentligasektorn tillräckligt med inkomster för att bekosta dess utgifter. yttrande 1979/ 80:4 y om användningen av inkomsterna fränalkoholbeskattningen menar man att en av principerna för statsbudgetensuppbyggnad är att specialde-stination inte alls bör förekomma. En bärande princip i statsbudgetens uppbyggnad är numeraatt specialde-stination av statsinkomster till bestämt ändamål inte börförekomma. I yttrandet anger finansutskottet tvä skäl för att specialdestinationinte skall förekomma: Avvägningar mellan olikahandlingsalternativ försväras. Med dessa skäl som bakgrund har tidigarespecialdestinationer efter hand avvecklats. Steg i den riktningen togs i ochmed att den särskilda fonderingen av automobilskattemedel avvecklades och attteknik med revolverande länefonder försvinner. betänkande 1979/80:16 står följande. Redovisningen av automobilskattemedel över en särskildfond med avräkning av vissa statsutgifter motiverades ursprungligen av enönskan att genomföra specialdestination av medel till detta verksamhetsområde.Riksdagens beslut med anledning av prop. 1976/77:130 innebär attspecialdesti-nationen av automobilskattemedel skall upphöra. Förslaget tillstatsbudget för /81 har gjorts upp utifrån denna utgångspunktoch sålunda slopas den särskilda avräkningen av vissa statsutgifter motautomo-bilskattemedlen. Av detta framgår klart och tydligt att bilskatten inte skallspecialdestineras. Sammanfattningsvis anser finansutskottet attspecialdestination av statsinkomster är under avveckling och nägon nyspecialdestination skall ej införas. Under dessa förhållanden, när en av principerna förstatsbudgeten är att specialdestination inte bör förekomma, vore det fel attinföra specialdestination av skatt från andrahandsförsäljning av konst. Auktioner har funnits mycket länge som en form förförsäljning och köp av varor. hade städerna monopol på auktioner bl.a. för att ga rantera en fri och öppen marknad så att köpare och säljare inte blev lurade av mindre nogräknade handlare. Auktionerna är till sin form i högsta grad 53 5 1988/89. öppnaoffentliga aktiviteter, där alla som vill kan skaffa sig en uppfattning 1988/89:KrU7 om vilka varor som säljs och till vilka priser. ägerinte varor- Bilaga 3 na utan är enbart kommissionär för säljaren och tarför detta en i förväg känd avgift av såväl säljaren som köparen. Genom sinöppenhet och kända villkor har auktionshandeln blivit allt mer populär och ökatsin omsättning. som drivit auktioner sysslar enbartmed kvalitetsauktioner. Detta innebär såväl att kvalificerad personalexpertiserar alla varor som att vi beskriver dessa i våra kataloger och oftavisar fotografier. Genom katalogerna och offentliga visningar före varjeauktion når kunskapen om de varor som är till salu ut till en mycket stor publik.Inte minst viktigt torde det vara för museer och offentliga institutioner attkunna följa vad som sker pä marknaden och i de fall man har möjlighetkomplettera sina samlingar. Museerna har fasta samlingar medan auktionshusen alltidhar nya visningar med nya föremål och bidrager pä så sätt till allmänhetensförkovran. Auktionshusen tar ingen entréavgift vid sina visningar. Mångabesökare är sådana som aldrig köper men uppskattar att få ta i och känna påvarorna, en möjlighet man aldrig har i museernas glasmontrar. har varit framgångsrika förauktionsföretagen och tidningarna har rapporterat om nya rekord. Vi är enligtvad vi kan bedöma nu inne i en fas av återhämtning och en inte alls likakraftig ökning av marknaden som . Den trend man nu kan se är att bravaror och föremål ökar i pris medan mindre bra varor sjunker i pris. Det man inte fär glömma bort när det gällerauktionsprisernas ökning är tre viktiga faktorer. Liksom all annan verksamhet ärauktionsbranschen utsatt för inflationen. Detta gör att alla priserautomatiskt stiger och varorna sätter därigenom "rekord" somtidningarna gärna skriver om. Även maten och övriga konsumtionsvaror stiger ipris men det är ingenting som tidningarna refererar som nya rekord. En stor delav prishöjningarna är infiationsbe-tingade och innebär de facto ett oförändratrealvärde. I auktionsbranschen tenderarkonjunktursvängningarna att förstärka varandra. Bra priser får oftast fram ännubättre varor som i sin tur ger ytterligare bättre priser osv. Det är bl.a.detta vi har upplevt . har dock varit ibranschen att man har erfarenhet av vad som händer om priskurvan sjunker. Däfär man inte in några bra varor med ännu lägre pris som följd osv. Det finnsalltså risk för att en nedgång i prisutvecklingen kan medföra en kraftigomsättningsminskning. Vi har fått ett ökatkulturintresse hos allmänheten, vilket bland annat avspeglar sig i högabesökssiffror på National- och Moderna museets visningar. Detta leder ocksåtill ett ökat köpintresse hos allmänheten. utgår det full mervärdeskatt påauktionsfirmornas provisioner. Låt oss ta ett räkneexempel. En varaklubbas för . På detta betalar/töparen en provision om -i- MVS23,= 1 000 -I- 1988/89:KrU7 235 = I . Säljaren betalar provision -I- MVS 23,= I 235 kr.Han får netto ut . Den samlade MVS är . eller4,av det klubbade beloppet. Auktionshusen har alltså en avgift på nästan5% till staten. Från detta skall dragas ingående MVS men denna är ringa pågrund av att de stora kostnaderna löner och hyror inte är belagda med MVS. Enminskad auktionsomsättning innebär således minskade statsintäkter. Förutom konkurrens inom landet kommer den storakonkurrensen från och världens två största auktionshus 's ochChristie's. För den internationella konsten har de länge framgångsriktargumenterat för en försäljning i , pä senare tid har båda två börjat medspecialauktioner över skandinavisk sekelskifteskonst. Det är just sädana varorsom varit dyra och satt rekordpriser. Som exempel kan nämnasden mycket uppmärksammade "Midvinterblot" av som såldespå 's. Inom landet konkurrerar vi på lika villkor. harvarken MVS eller någon avgift till konstnärsstöd. Situationen i , och har infört en avgift pä till stöd förkonstnärer. Landets storlek, dess höga inflationstakt och statsfinansiella lägejämte en obefintlig marknad torde göra jämförelser med ganskaointressanta. I har man haft en avgift på på allavbildande konst. Dessutom har man en MVS pä pä klubbat belopp att betalasav köparen. I skall alltså av klubbat belopp inlevereras tillstatsverket. Detta har gjort att den öppna handeln är ringa. Auktionsmarknadenär mycket liten med ett fåtal auktioner. Däremot är privatförsäljningar ochprivatförmedlingar ej belagda med några avgifter. Detta har fått till följd attbl.a. tidningen har annonser typ "" omköp och försäljningar av kvalitetskonst. De flesta av alla bra norska varor somsäljs på auktion säljs i . Enligt uppgift har det nu fått en sådanomfattning att chefen för () verkar föratt de statliga avgifterna skall reduceras. I har man diskuterat attinföra en avgift men har beslutat att inte göra detta. Tvä av motionerna föreslår att en utredning skall liggatill grund för beslut. Två motioner föreslär en 5-procentig avgift utan närmare kostnads/intäkts utredning. Det är därför ganska svårt för att lägga detaljerade 55 synpunkterpå ett förslag som man inte vet hur det kommer att se ut. Vi tror 1988/89:KrU7 inte att förslagen är någon särskilt bra lösning för konstnärerna och attdet Bilaga 3 kan få fiera bieffekter som inte torde vara önskvärda förnågon av övriga berörda parter. Om kulturutskottet överväger att bifalla motionerna kanBukowski gärna ställa upp skriftligt eller muntligt med ytterligare synpunkter,där vi kan gå in på en mer praktisk nivå. Nedan presenteras ett antal allmänna synpunkter som enligtvår uppfattning talar emot ett förslag enligt motionärernas intentioner. 1 Auktionsmarknadenär nu i ett sådant läge att till synes små åtgärder kan få stora effekter ochvolymen på marknaden kan komma att minska kraftigt. 2 Minskarmarknaden minskar ocksä MVS-intäkterna till staten. Därför kan det vara ettbättre alternativ att finansiera ett konstnärsstöd direkt över statsbudgeten. 3 Om marknaden päsikt kommer att variera kraftigt, vilket det är stor risk för, så kommer ocksåden årliga avgiften att variera. Det kan därför förmodligen bli en jämnare ochsäkrare finansiering direkt över statsbudgeten. 4 En särskildfond exempelvis skött av konstnärsnämnden med egen administration ochkontrollapparat gör förmodligen att en stor del av en eventuell avgift aldrigkommer konstnärerna tillgodo. 5 Ökade avgifterinnebär ett större incitament för säljarna att vända sig till främst . Dåminskar marknaden ytterligare och därigenom både MVS- och avgiftsintäkter. 6 Varför ?Norge har ju . En sådan procentsiffra utan närmare utredning innebärförmodligen att om avgiften införes siffran lätt kan höjas med åtföljandeosäkerhet för marknaden. 7 Någonkostnads/intäktsutredning finns inte. Ej heller någon utredning om hur stortkonstnärernas behov verkligen är. Ej heller finns någon utredning om hur storaMVS-intäkter andrahandsförsäljning av konst ger statskassan och hur dessakommer att påverkas. 8 Specialskattersom en avgift de facto är torde inte ligga i statsmakternas övergripandeintentioner med skattesystemet. Den summa det kan bli frågan om borde lättkunna finansieras över statsbudgeten. 9 Vi tror inteatt vare sig statsmakterna, myndigheter, allmänheten, konsthandlarna,auktionshusen eller konstnärerna vill ha den situation på marknaden som i dagråder i . 10 Den värdestegring som enbartmotsvarar inflationen dvs. utan "spekulationsvinster" kommerenligt förslaget att beskattas. Jämför med villor där man har årligauppräkningstal.