bet · GC01UU18 · 1988-12-31 00:00:00 — beslutar hur anslaget tillu-landsinformafion skall fördelas mellan SID A:s egen informafionsverksamhetoch den informationsverksamhet som genomförs av folkrörelser och enskildaorganisationer. Av den del av informationsanslaget som går till enskildaorganisationer ges i form av s.k. generella bidrag till framför alltstudieförbund och löntagarorganisationer, medan den resterande delen ges tillorganisationer som får bidrag efter ansökan. Den tredjedel av anslaget som SIDAdisponerar för sin egen informationsverksamhet skall enligt myndighetensinstruktion användas till att "sprida information om utvecklingen i utvecklingsländernaoch det svenska utvecklingssamarbetet". når SIDA, enligt propositionen, ut med sininformationsverksamhet främst genom samarbete med massmedia, skolor,kulturarbetare, enskilda organisationer och andra s.k."vidareinformatörer". Även andra biståndsmyndigheter som SAREC, BITS, ,och IMPOD har tagit på sig ett växande ansvar för att sprida information om sinverksamhet bland opinionsbildare och intresserad allmänhet. Våra kunskaper om och deras situation har ökat,men, enligt vad som sägs i propositionen, präglas u-landsbilden också av attdet i massmedias bevakning av och biståndssamarbete finns en förkärlekför de dramatiska händelserna i länderna. Naturkatastrofer i dessa länder ochmisslyckanden i biståndssamarbetet får större massmedial bevakning än denvardagliga process som utgörs av egna utvecklingsansträngningaroch det internafionella utvecklingssamarbetet. Detta förhållande, tillsammansmed det faktum att de som berörs av biståndsverksamheten, dvs. människorna iu-länderna, inte har en egen röst i svenska organisationer och media, mofiverarenligt propositionen särskilda insatser på informationsområdet också ifortsättningen. Mot bakgrund av frågeställningar av detta slag och ienlighet med uttalande har regeringen låfit en särskild utredare göra en översyn av det samlade statliga informationsutbudet på biståndsom rådet (SOU 1988:19). Under anslaget C 9. Information i proposifionen redovisas vissa av utredarens överväganden och förslag samt regeringens ställningstaganden till dessa. Behovet av en redovisning till allmänheten av resultaten inom det samlade svenska biståndet betonas. Det svenska folket 3q bör enligtpropositionen vidare i högre grad än vad som är fallet få 1988/89:UU18 information om vilka insatser som görs inom FN med bl.a. svenska biståndsmedel. Folkrörelser och enskilda organisationers roll ibiståndssamarbetet De svenska folkrörelserna har spelat en stor roll ibiståndets framväxt och utveckling. Informafion och opinionsbildning är viktigainslag i organisationernas arbete men de har också en central roll somidégivare och påtryckare. har organisationerna dessutom kommitatt spela en allt vikfigare roll i biståndet som helhet. 1 gick av SIDA:s utbetalningarfill bistånd genom folkrörelser och andra enskilda organisationer. Denna andelhar vuxit snabbt och uppgick /88 fill mer än 20%av utbetalningarna under anslaget C 2. Utvecklingssamarbete genom SIDA. Mer änen miljard kronor av svenska biståndsmedel går härigenom via svenskafolkrörelser och enskilda organisationer fill projekt och insatser iu-länderna. Den största delen av de statliga medlen som går genomfolkrörelserna går till organisafionernas egna långsiktiga utvecklingsprojekt.Men organisationerna har också kommit att förmedla en allt större del avkatastrofbiståndet och det humanitära biståndet. Uppdelningen pekar på dendelvis dubbla roll som organisationerna har, som genomförare av egna projektmen också som kanal för delar av det statUga biståndet. Folkrörelsernas och de enskilda organisafionernasu-landsbistånd och den del av det svenska utvecklingsbiståndet som handhas avstatliga myndigheter utgör enligt propositionen värdefulla komplement fillvarandra. Såväl det statliga biståndet som folkrörelsernas arbete har enligtpropositionen mycket att vinna på ett utvecklat och gott samarbete. Hösten 1986inrättade regeringen därför ett särskilt folkrörelseråd för utbyte averfarenheter mellan regeringen och enskilda organisationer som är verksamma påbiståndsområdet. har under de gångna två åren diskuteratflera centrala frågor, och regeringen anser att erfarenheterna av rådets arbeteär goda. i ett historiskt perspektiv har de enskildaorganisationerna gjort stora insatser inom områden som utbildning ochhälsovård. Kyrkor och fackföreningsrörelsen har här spelat centrala roller.Insatser görs dock även inom många andra områden. Ett sådant är frågor kringdemokrafi och demokratiutveckling i . Folkrörelser, enskildaorganisafioner och kyrkor har särskilda möjligheter att i biståndet främja endemokrafisk samhällsutveckling. Svenska folkrörelser och organisationer är engagerade i vitt skilda länder och verksamheter. För en presentation avvissa av dessa verksamheter hänvisas till s. 71-72 i propositionen. Regeringen anser att biståndet genom folkrörelser ochenskilda organisa tioner är bra. Omfattningen bör anpassas till organisationernas förmåga att planera och genomföra meningsfulla insatser på ett effektivt sätt. I proposi tionen föreslås en ökning av anslagsposten för stöd genom folkrörelsr och andra enskilda organisafioner. Biståndetseffektivitet, inriktning och myndighetsstruktur 1988/89:UU18 Under avsnittet i propositionen på s. 72-77 kallat"Ett bistånd präglat av mångfald" redovisar regeringen det svenskautvecklingsbiståndets omfattning och inriktning samt vilka kanaler ochmottagare som används. Villkor och former för biståndet redovisas ävenkortfattat. Regeringen konstaterar att biståndet har nått en betydandeomfattning. Frågor om hur det skall kunna förmedlas på ett effektivt sätt genomoUka kanaler kommer alltmer i förgrunden. För att belysa biståndetseffektivitet, inriktning och myndighetsstruktur har analysarbete genom fyraprojekt bedrivits av . Slutsatserfrån projektet om bistånd till redovisas i propositionen(se ovan). Det nordiska analysarbetet om FN i utvecklingssamarbetet behandlasmer ingående i samband med att förslagen om anslag till de internationellabiståndsprogrammen presenteras i propositionen. De två övriga projekten harfrämst rört biståndet utanför programländerna och biståndsmyndigheternaskapacitet och arbetssätt. Inom dessa båda projekt har en rad fallstudier ochmer översiktliga analyser genomförts i samverkan med företrädare förbiståndsorganen och annan experfis. En slutsats av analysarbetet är, enligtpropositionen, att en översyn bör göras av organisation och arbetsformer i detbilaterala biståndet. /88 mottog ett sextiotal (inkl. de 17programländerna) mer än 2 milj.kr. vardera i svenskt bistånd. Treicke-programländer- , och - mottog mer bistånd än de tvåprogramländer som har lägst landram. Biståndet /88 till de tio störstaicke programländerna LAND tJTBETALNING TYP AV BISTAND 1987/88(milj. 110,2 X X X X X X 95,5 XX X XXX 52,9 X X X X 41,6 XX X X 40,5 XX X X X X Arabrep Yemen 37,9 X X XX CostaRica 22,4 X XX Avser flyktingar och organisationer utanför Bistånd genom folkrörelseroch enskilda organisationer Särskilda program och regionala insatser Kanaleroch mottagare 1988/89:UU18 En betydande del av biståndet till länder utanförprogramländerna ges, enligt propositionen, genom enskilda organisationer och iform av katastrofbistånd samt humanitärt bistånd. Riktlinjerna för dessabiståndsinsatser gör ingen åtskillnad mellan programländer och andra länder. Genom SIDA ges också under anslagsposterna för Regionalainsatser och Särskilda program bidrag till utveckHngsprojekt i andra länder änprogramländer. Även här är det ofta insatsernas karaktär mer än landval somstyr verksamhetens inriktning. Inom anslagsposten Särskilda program har visstföreträde givits åt insatser i programländerna. SAREC stöder bilateralt forskningssamarbete med någraländer utanför programlandskretsen. De främsta kanalerna på den statliga sidanför bistånd till länder utanför programlandskretsen utgör BITS, ochIMPOD. Den verksamhet som och bedriver riktar sig både tillprogramländer och andra . Detta gäller även för u-krediter och deinternationella kurserna genom BITS. Ett av uttalat syfte med BITS,IMPOD:s och verksamheter har varit att sfimulera och utveckla Sverigessamarbete med andra än programländer. Även samarbetet medprogramländerna skulle breddas. Organisationerna har sin upprinnelse i dets.k. bredare samarbetet som efter beslut av regering och riksdag blev en del avutvecklingssamarbetet . För en närmare beskrivning av BITS verksamhet hänvisastill propositionen. Regeringen anser att bör fortsätta att sökasamarbete inom biståndet också med andra än programländerna ochbetonar att de biståndspolitiska målen skall vara vägledande också för detbilaterala biståndet utanför landramarna. I vissa fall kan ett av målen stå iförgrunden men en strävan skall finnas att främja samtliga mål. Vad gällerplaneringen bör, enligt propositionen, åtaganden göras projektvis som nu.Projekten bör ha god förankring i mottagarlandet och vara väl utformade ochanpassade från samhällsekonomiska utgångspunkter. Ett sådant innehåll ibiståndet kan utformas successivt i en dialog med berörda . I propositionen konstateras att det finns överlappningar iden nuvarande svenska organisationen för bilateralt bistånd. En genomlysning avde olika arbetsmetoderna som vuxit fram behöver göras. Den utredning somregeringen tillsatt har i uppdrag att överväga förslag om organisationsstrukturenoch även frågor om biståndsorganens roll i förhållandet till mottagarlandetoch resursbasen i första hand i det svenska samhället. I proposifionen framförs tankar om att utredningen bl.a.bör undersöka om med sin tradition t.ex. kan bidra till utveckling av en anpassad arbetsmarknadspolitik i något sådant land. Ett starkt intresse riktas från olika länder mot för idéutbyte om hur en satsning på en effektiv ekonomi skall kunna förenas med ett socialt ansvar. På motsvarande sätt kan det från svensk sida finnas skäl att ha en beredskap för samarbete med olika på miljöområdet. Ett bistånd av detta slag ställer särskilda krav på biståndsförvaltningen att samverka med expertis i det svenska samhället. Vid stöd till näringslivsutveckling och utbyggnad avinfrastruktur ställs 1988/89;UU18 delvis andra krav på biståndsförvaltningen.En kompetens måste enligt propositionen finnas att granska insatsernaseffektivitet såväl på projektnivå och samhällsekonomiskt som utifrån debiståndspolitiska målen. Tyngdpunkten ligger på granskning. I såvälgenomförande som initiering spelar, vid sidan av mottagarlandet, företag ochandra utomstående institutioner en stor roll. Beslut om bistånd till störreinfrastrukturprojekt i ett u-land föregås som regel av en internationellanbudskonkurrens. För u-landet innebär detta en fördel genom att utbyggnaden avviktiga samhällsinvesteringar kan ske på ett kostnadseffektivt sätt. Vårt sättatt lämna bistånd fill sådana projekt bör, enligt proposifionen, utformas såatt samhällsekonomisk effektivitet i såväl mottagarlandet som främjas. På motsvarande sätt är överväganden om långsiktigsamhällekonomisk effekfivitet centrala i stöd för industri och annannäringslivsutveckling. Det framhålls i proposifionen att en särskild uppgiftför utredningen är att överväga lämpliga organisations- och arbetsformer fördenna del av biståndet. Erfrenheter, som vunnits i BITS verksamhet iu-kreditgivningen och SlDAs finansiering av investeringsprojekt, liksom iSWEDFUNDs och SlDAs industribistånd bör enligt propositionen utgörautgångspunkter för dessa överväganden. 1 detta sammanhang bör även hänsyn tas till förslagen iöversynen av (SOU 1988:4), exportfinansieringsutredningen (SOU1988:42) samt den internationella utvecklingen på området, framhålls det ipropositionen. Partimotioner på biståndsområdet har väckts av moderatasamlingspartiet (U218), (U202), (U230),kommunisterna (16och 17) och (U219). I det följande sammanfattasparfimotionernas förslag och synpunkter på de allmänna rikfiinjerna förutvecklingssamarbetet varefter följer utskottets överväganden, område förområde. Därefter behandlas regeringens anslagsförslag och de mofionsyrkandensom hänförts fill dem. Biståndets roll och förutsättningar Flera av partimotionerna uppehåller sig vid de mångårigaerfarenheter vi nu har av internationellt utvecklingssamarbete och pekar påbesvikelser och brister i biståndet. I mofion U202 nämns bl.a.centralstyrd planering, ineffektiva distributionssystem och en prispolitik somhämmar jordbruksproduktionen som orsaker till att många , särskilt iAfrika, trots omfattande bistånd sjunkit djupare in i fattigdom. Liknande synpunkter återfinns i moderata samlingspartietsmofion U218 som också gör bedömningen att det svenska biståndet alltför mycket inriktats 34 påutbetalningsvolymen och för litet på biståndets praktiska resultat. Tillväxtmålet bör ges ökad tyngd i biståndet, framhållsdet i motion 1988/89:UU18 U218(m). Tillväxt och demokrati ger förutsättningarför en fördelningspolitik som gynnar de fattiga. Jordbruket och småföretagenär grunden för ekonomin, heter det i motionen, som också understryker att desvenska företagens kunnande bör tas i anspråk i högre grad än vad som sker.Synpunkter av samma slag anförs i fp-motionen U202. Även och kommunisternaspartimotioner (U230 och U229) pekar på de bristande resultaten av detinternafionella biståndet och på den ökande klyftan. Befolkningsutvecklingen beskrivs i flera partimotioner somen orsak till den växande misären. Även miljöförstöringen och det därmedväxande behovet av effektivt bistånd är huvudtema i parfimofionerna, däriblandmiljöparfiets (U219). Det understryks i alla partimotionerna att biståndetendast kan spela en begränsad roll för utvecklingen i . Moderatasamlingspartiet och erinrar om att den allmänna ekonomiskasituationen och handelsvillkor är väl så betydelsefulla som biståndoch att det av detta skäl är viktigt att gör sina ekonomier mermarknadsinrikta-de. Moderata samlingspartiet och framhåller attbistånd inte kan vara annat än hjälp till självhjälp. Vänsterpartietkommunisterna betonar att det behövs en långsiktig och övergripandeu-landspolitik och ett gradvis ökande bistånd. Ett nytt mått för utveckling(U5MR) bör införas, anser (vpk). 1 motion nämns särskilt behovetav att inrikta biståndet på de allra fattigaste grupperna och på människorsbasbehov. Ökad kunskapsöverföring från i- till u-land omnämns även avcenterpartiet, bl.a. u-landsanpassad teknik. vänder sig mot en överdriven betoning avtillväxtmålet och anser i stället att ett sjätte biståndsmål bör införas, ettsom tar sikte på ökad . självtillit och minskat beroende av omvärlden.Huvudinriktningen i det svenska biståndet bygger, enligt , på enfelaktig syn på underutvecklingens orsaker och utvecklingens möjligheter. När biståndssamarbete i dagens mening inleddes varutgångspunkten att framåtskridande kunde definieras ungefär som den utvecklingden industrialiserade världen genomgått under de senaste två decennierna.Detta var inte bara givarländernas uppfattning utan också den förhärskandeuppfattningen bland de styrande i mottagarländerna. Det optimistiska målet varatt skulle genomgå i stort sett den utveckling som ägt rum iindustriländerna, men på kortare fid eftersom förebilderna fanns och misstageninte skulle behöva upprepas. , senare, vet vi att hindren var fler och merdjupgående än vi från början föreställde oss. Det har också blivit klart attbistånd endast är en av många yttre faktorer som påverkar utvecklingen iu-världen. Priser på import- och exportvaror och den allmänna ekonomiskakonjunkturen i världen är naturligtvis av minst lika stor betydelse. Till dettakommer självfallet det som ibland har beskrivits som en broms förframåtskridande; historia, traditioner och kultur. I debatten heter det ibland att den tekniska ochekonomiska utveckhng /89:UU]8 som ägt rum i västvärlden skett på den övrigavärldens och på vår egen framtids bekostnad; att den är ett undantag som integår att upprepa. Ett bistånd som bygger på denna teori skulle ha ett annatinnehåll än det som är förhärskande. Det stora flertalet menar emellertidatt verkligheten visat att det långt ifrån är omöjligt att få till stånd enmotsvarande utveckling i men att det då är nödvändigt att lära av denegativa erfarenheter industriländerna gjort, särskilt på miljöområdet. Det är inte utskottets uppgift att i detta betänkandepröva olika utveck-hngsteorier. Utskottet inskränker sig till att konstateraatt både och i-länders syn på utvecklingssamarbetecs möjligheter ochbegränsningar gradvis har förändrats . är emellertidutgångspunkten för de flesta utvecklingsstrategier i grundendensamma, nämligen att det är fråga om att åstadkomma en ekonomisk och socialutveckling som hämtar sina huvudsakliga förebilder från den industrialiseradevärlden. Målet är att inlemma i världsekonomin och göra demdelakfiga i den internationella arbetsfördelningens och handelns fördelar. Sompåpekas i motion U218 (m) har handel och ekonomiskt samarbete för mångau-länder långt större betydelse än biståndet. Utskottet kan inte dela den åsikt som går ut på att u-ländernahar bäst nytta av att så mycket som möjligt minska sitt beroende av denindustrialiserade världen. Den tiden är förbi då skilda världsdelar kundeutvecklas avskärmade från varandra. Därtill kommer att det i detta sammanhang,lika lite som i andra, är möjligt att betrakta som en enhetliggrupp. Somliga är redan på väg att inta en plats i den industrialiseradevärlden. Samarbete och ömsesidig påverkan är grundförutsättningenför och i-länders samexistens i dagens värld. Detta förhållande harinte så mycket med förekomsten av bistånd att göra. Huvudfrågan är enligt utskottets mening i vilken takt ochpå vilka villkor intar sin plats i världsekonomin. Utskottet delaråsikten att det i första hand är angeläget för att skapa sådanaförhållanden på den egna marknaden att beroendet av tillförsel utifrån av detsom är grundläggande för befolkningens försörjning och för den industriellautvecklingen blir så htet som möjligt. Det finns anledning att här erinra omatt det internafionella biståndet, vars uttalade syfte bl.a. är att öka defattiga ländernas oberoende, i prakfiken ofta medfört ett ökat beroende. Enligt utskottets mening finns det emellertid på längresikt ingen annan väg mot en hållbar utveckling än den som går ut på att medbistånd och på annat sätt ge möjlighet att på likvärdiga villkordelta i internationell handel och ekonomiskt samarbete över gränserna. En avförutsättningarna härför är att i-länderna avvecklar de restriktioner på bl atexfil- och jordbruksområdet som är ett hinder för en ökad export frånu-länderna. Av samma skäl finns det anledning att välkomna ekonomisktillväxt i . Det är inte tillväxten som är skadlig utan sättet påvilket den åstadkoms och fördelningen av den. Projekt som ökar beroendet avomvärlden eller förorsakar samhällskostnader i form av miljöförstöring ellerkulturell och social utarmning är inget bra bistånd även om det skulle ge enkortsiktig ekonomisk utdelning. Utvecklingsländernabör på allt sätt stödjas och uppmuntras att ta sociala 1988/89:UU18 ochekologiska hänsyn i sin utveckling. En integrafion av ivärldsekonomin i huvudsak på i-ländernas villkor - som varit det vanhga- leder inte till en önskvärd utveckling. Inte heller är det självklart så atten politik vars huvudsakhga mål är att maximera den ekonomiska tillväxten pånationell nivå alltid är den mest gynnsamma för de verkligt fatfiga. Biståndetsbetydelse är för många begränsat, för andra har det utomordentligtstor vikt och står för större delen av utifrån filiförda resurser. påpekade i förra årets betänkande finns det en grupp som pågrund av brist på förutsättningar och egna resurser knappast deltar i deninternationella handeln eller är beroende av exportpriserna på någon enda vara.Denna grupp av de allra fattigaste kommer för lång fid framöver attha behov av gåvobistånd för att klara sin överlevnad. Därförbör det svenska biståndet koncentreras på de fatfigaste länderna och påinsatser som har de bästa förutsättningarna att på lång sikt stärkamottagarländernas självständighet och oberoende. I denna mening bör den svenskabiståndspolitiken vara inriktad på självtillit. Omdäremot självtillit innebär att biståndsinsatser som kan tänkas bidra fillexportinkomster inte bör förekomma, kan utskottet inte dela den uppfattning somframförs i mofionerna U219 och U225 från . Utskottetanser inte att det finns anledning att införa självfillit som ett sjättebiståndsmål. Yrkande6 i mofion U 219 (mp) avstyrks därför. Medvad ovan anförts om biståndets roll, förutsättningar och mål torde yrkande 1 imotion U218 (m), yrkande 2 i motion U225 (mp) och yrkande 2 i mofion U230(c)anses besvarade. Milj ö och markvård Miljöfrågornaär även centrala inslag i partimotionerna. Flera motioner välkomnar attregeringen genom en särskild anslagspost för miljöbistånd ger betoning åt detnya miljömålet för biståndet. I motion framhålls att miljön ärett övergripande biståndsmål. Samma tankegångar framförs i ochfolkpartiets motioner. Regnskogarnas stora betydelse för jordens klimatframhålls bl.a. i moderata samlingspartiets och miljöparfiets motioner.Moderata samlingspartiet, , kommunisterna ochmiljöpartiet vill öka anslagen till miljövården jämfört med regeringensförslag. Moderatasamlingspartiet anser att en internafionell miljökonferens om förbränning av fossila bränslen bör arrangeras. Konkreta projekt bör enligt (m) utarbetas för att dämpa den negativa utvecklingen på miljöområdet i . föreslår att SlDAs kapacitet att handläggamiljöprojekt /89;UU18 förstärks. I sin partimotion föreslår (c) också attSverige bör ta initiativ till att förverkliga FNs förslag om en globalenergistrategi med sikte på de förnybara energikällorna. måste enligt(c) se till att miljöfrågorna ges en betydelsefull roll i världsbankensverksamhet. Det är enligt (c) viktigt att miljökonsekvensbeskrivningar görs avsvenska biståndsprojekt. Obligatoriska miljökonsekvensanalyser i biståndet ochökad betoning av markvård i multilaterala organ krävs i folkpartietsbiståndsmotion U202 samt i en särskild miljömotion [U209 (fp)]. Därtill kräverfolkpartiet en förbättrad svensk samordning i internationella organ avseendemiljö, markvård och energi. I partimotion U219 framhålls att miljömåletmåste lyftas fram kraftigt och att miljökonsekvensanalyser skall göras innanbeslut om biståndsprojekt fattas. Ökad självtillit, självförsörjning, ekologiskbalans och minskad betoning av tillväxmålet är nyckelord i miljöpartietspartimo-fion. I fleramotioner krävs insatser för bevarande av den tropiska regnskogen. Det nya biståndsmål som antog vid sitt förra möte;en framsynt hushållning med naturresurserna och omsorg om miljön, ställer ökadeoch i viss mån nya krav på biståndssamarbetet. Utskottet välkomnar regeringensmålsättning att öka kapaciteten att lämna bistånd inom miljö- och naturresursområdetoch att biståndet ses som en integrerad del i biståndsverksamheten. Det ärockså viktigt som framhålls i propositionen att miljöhänsynen i biståndet ärett naturligt inslag i en dialog med . Regeringens ambition attintensifiera arbetet med miljöfrågor såväl bilateralt som genom detinternationella samfundet välkomnas även av utskottet. De två särskildabudgetposter under anslagen C 1 och C 2 som regeringen föreslår inrätta försärskilda miljöinsatser torde enligt utskottets uppfattning vara väl ägnade föratt kanalisera svenskt miljöbistånd som komplement till övrigt svensktutvecklingsbistånd. Syftet med de två anslagsposterna skall vara att förstärkaoch intensifiera bilaterala och regionala miljöprogram. Anslagen bör ävenanvändas till att stärka kompetensen hos internationella organisationer attintegrera miljöhänsynen i verksamheten. Det sistnämnda är enligt utskottetsuppfattning mycket viktigt. Miljöhänsynen måste på helt annat sätt än tidigareintegreras i utvecklingssamarbetet för att verkligen kunna främja en bärkraftigutveckling. Miljöhänsynen kan aldrig ses som en sektor av biståndet utantvärtom som en tvärsektoriell dimension av detta.