bet · GC01JuU24 · 1988-12-31 00:00:00 — Justitieutskottetsbetänkande /89: JuU24 Iproposition 1988/89:113 har regeringen () efter hörandeav lagrådet föreslagit att anta ett vid propositionen fogat förslagtill lag om ändring i . Propositionenshuvudsakliga innehåll redovisas på s. 4. Isamband med propositionen behandlar utskottet fyra med anledning avpropositionen väckta motioner samt fyra motioner från den allmänna motionstideni år. Motionsyrkandena redovisas på s. 3. Del vid propositionenfogade lagförslaget har följande lydelse. 1988/89. 7 sami Nr 24 1988/89 JuU24 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om allmbriken till 20 kap. saml 20 kap. 1 § skall ha följande lydelse. 20 kap.' Om myndighetsmissbruk Om tjänstefelm.m. Densom / myndighetsutövning åsidosätter vad som tillföljd av lag eller annanförfattning gäller för myndighetsutövningen dömes, om gärningen för detallmänna eller någon enskild medför förfång eller otillbörlig förmån som ej ärringa, för myndighetsmissbruk till böter eller langelse i högst . Årbrottet grovt, dömes tid fängelse i högst . jr någon gärning som avses i första stycket av grovoaktsamhet, dömes för vårdslös tnyndig-hetsutövningtid böter eller fängelse ihögst . Den som är ledamot av beslutande statlig ellerkommunal församling skall ej för någon sin åtgärd i denna egenskap varaunderkastad ansvar enligt första eller andra stycket. första och andra styckena sägs skall ej heller äga tillämpning, om gärningeneljest är särskih belagd med straff. Densom uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handlingeller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften skall dömas förtjänstefel till böter eller fängelse i högst . Om gärningen med hänsyntill gärningstnannens befogenheter eller uppgiftens samband medmyndighetsutövningen i övrigt eller till andra omständigheter är att anse somringa, skad inte dömas tid ansvar. Omett brott som avses i första stycket har begåtts uppsåtligen och är att ansesom grovt, skad dömas för grovt tj änst efe I tid fängelse, lägst sex månaderoch högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skad särskilt beaktas omgär-ningstnannen allvarligt har missbrukat sin ställning eller om gärningenJör någon enskild eller det allmänna har medfört allvarligt för-Jång ellerotillbörlig förtnån som är betydande. Densom är ledamot av en beslutande statlig eller församling är inteunderkastad ansvar enligt första eller andra stycket för någon åtgärd som hanvidtar i denna egenskap. Vadsom sägs i första och andra styckena skall inte heller tillämpas, om gärningenär belagd med straff enligt någon annan bestämmelse. Dennalag träder i kraft . Senaste lydelse av kapitlets rubrik1975:667. ' Senaste lydelse 1975:667. Motionerna 1988/89: JuU24 1988/89:Ju33 av () vari yrkas 1. att beslutar slopabegränsningen för tjänstefelsansvaret till myndighetsutövning, 2. att som sin meninggerregeringen till känna vad i motionen anförts om ett utvidgat skadeståndsansvarför det allmänna såsom komplettering till ett straffrätlsligttjänstefelsansvar, 3. all som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om ansvar för förtroendevaldaledamöter av kommunala nämnder, 4. att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om undanröjande avföreliggande dualism mellan domstol och anställningsmyndighet, 5. att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om upphävande av 10 kap. I §lagen om offentlig anställning. 1988/89:Ju34 av m.fl. (fp) vari yrkas all hos regeringen begären parlamentarisk utredning för att se över det straffrättsligatjänsteansvaret m. m. i enlighet med vad i motionen anförts. 1988/89:Ju35 av m. fl. (m) vari yrkas 1. att hos regeringenbegär en utredning om vidgat straffrätlsligt Ijänsleansvar m. m. i enlighetmed vad som i motionen anförts, 2. att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvidgning av detstraffrättsliga tjänsteansvaret, 3. all som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om enskildas rätt tillersättning för skada som vållats av felaktigt handlande från myndighelemassida, 4. att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om del straffrättsligaansvaret för kommunala tjänstemän och ledamöter i kommunala nämnder, 5. att underfömtsättning atl propositionens förslag angående ändring i antas beslutar all kommunala tjänstemän skall äga reservationsrätt enligt vad imotionen anförts, 6. att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts angående de offentligtanställdas arbetsvillkor. 1988/89:Ju36 av () vari yrkas atl begär att regeringensnarast skall presentera ett lagförslag om politikeransvar omfattande samtliganivåer. 1988/89:Ju614av m.fl. (m) vari yrkas alt som sin mening ger regeringentill känna vad som i motionen anförts om lagstiftning om straffansvar förtjänstefel. Motiveringen återfinns i morion 1988/89: K222. 1988/89:Ju630 av () vari yrkas att hos regeringen begärförslag om lagändring, så alt motionens intentioner om tjänstemannaansvargenomförs. fl 1988/89. Motiveringen återfinns imotion 1988/89: K236. 1988/89:Ju633 av () vari yrkas att beslutar som sinmening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om tjänsteansvaret. 1988/89:Ju806av m.fl. (m) vari yrkas 1. att hosregeringen begär förslag om straffansvar för tjänstefel. Motiveringenåterfinns i motion 1988/89: Sk802. lpropositionen behandlas frågor om straffansvaret för tjänstefel. Till gmnd förställningstagandena i propositionen ligger en inom justitiedepartementetupprättad promemoria (Ds 1988:32) Myndighelsmissbmk och remissbehandlingen avpromemorian. Ipropositionen föreslås en utvidgning av det straffrättsliga Ijänsleansvarel föroffentligt anställda. Straffskall enligt förslaget kunna utdömas inte endastför gärningar som innefattar felaktig myndighetsutövning utan även för vissaandra oriktiga handlingar som har nära anknytning till myndighetsutövning. Enligtregeringsförslaget skall för straffansvar inte längre krävas atl gärningen harmedfört förfång eller otillbörlig förmån. Ansvaret omfattar dock inte gärningarsom på gmnd av en bedömning av samtliga omständigheter måste anses ringa. Viddenna bedömning skall hänsyn las till bl. a. gämingsmannens befogenheter vidmyndighetsutövningen. Vidareföreslås alt oaktsamhet och inte som endast uppsåt eller grov oaktsamhet skall vara tillräckligt för straffansvar. Enligtförslaget skall nuvarande brottsrubriceringar ändras. Uppsåtligt brott som inteär grovt och brott som begås av oaktsamhet ges beteckningen tjänstefel. Om ettuppsåtligt brott är all bedöma som grovt skall dömas för grovt tjänstefel.Vissa omständigheter anges som särskilt skall beaktas vid bedömningen av om ettbrott är grovt. Lagändringarna föreslåsträda i kraft . Bakgrund 1988/89:JuU24 Denuvarande bestämmelserna om straffrätlsligt ansvar för offentliga funktionäreri utövning av tjänst eller uppdrag infördes genom lagstiftning (ämbetsansvarsreformen) och gäller (prop. 1975: 78,JuU 22, rskr. Föreämbetsansvarsreformen gällde ett långtgående, särskilt straffrätlsligt ansvarför offentligt anställda tjänstemän en ämbetsman dömdes för tjänstefel om hanav försummelse, oförstånd eller oskicklighet åsidosatte vad som ålåg honomenligt lag, instmktion eller annan författning, särskild föreskrift ellertjänstens beskaffenhet. För allvarligare brott, som innebar att ämbetsmannenmissbmkat sin ställning till förfång för det allmänna eller någon enskild,kunde ansvar för tjänstemissbmk komma i fråga. Enligt sin ordalydelse gälldeansvarsreglerna den som var ämbetsman. Deras räckvidd var emellertid genomsärskilda bestämmelser utsträckt så att de omfattade flertalet tjänstemän ioffentlig verksamhet. I praxis drogs gränsen så att ämbetsansvaret inte gälldeden som innehade en tjänst i vilken endast mera osjälvständiga arbetsuppgifteringick. Vidsidan av straff böter eller fängelse fanns de särskilda ämbets-straffensuspension och avsättning. Utöver de straffrättsliga reglerna gällde vidarebestämmelser om disciplinansvar. Genomämbetsansvarsreformen avskaffades den ovan beskrivna ordningen och ersattesmed nuvarande regler som bygger på principen att särskilda straffrättsligaansvarsregler bör gälla endast i den mån det är motiverat på gmnd av denoffentliga verksamhetens särart. Förseelser som inte på något principiellt sättskiljer sig från vad som kan förekomma på den privata arbetsmarknaden skallalltså bestraffas på samma sätt som där, dvs. i regel genom ett disciplinärtförfarande. Detta innebär alt det straffrättsliga ansvaret för lindrigareförseelser i tjänsten i princip avskaffades och ersattes av ett disciplinärtansvar. För särskilt slraffvärda beteenden finns dock straffansvar kvar bl.a.för myndighelsmissbmk och vårdslös myndighetsutövning. Enligt20 kap. 1 § (BrB) döms sålunda den för myndighetsmissbruk som imyndighetsutövning åsidosätter vad som till följd av lag eller annanförfattning gäller för myndighetsutövningen, om gärningen för det allmännaeller för någon enskild medför förfång eller otillbörlig förmån som ej ärringa. Påföljden är böter eller fängelse i högst , eller i grova fallhögst . Omgärningen begås av grov oaktsamhet döms för vårdslös myndighetsutövning tillböter eller fängelse i högst . Ledamöterav beslutande statlig eller församling är undantagna från ansvar föråtgärd som vidtas i denna egenskap. Myndighelsmissbmkoch vårdslös myndighetsutövning är subsidiära till de allmänna brotten. Detta innebär atl ansvar enligt här återgivna bestäm- ; melser inte skall dömas utom gärningen på annat håll är särskilt belagd 1988/89:JuU24 med straff. Detbör nämnas atl det straffrättsliga ansvaret är knutet till enspeciell person, en ämbetsman, utan omfattar alla som utövar myndighet tillbegreppet myndighetsutövning återkommer utskottet i del följande. Genomämbetsansvarsreformen avskaffades de särskilda ämbetsstraffen avsättning ochsuspension. Frågor om skiljande från tjänsten regleras i lagen (1982:80) omanställningsskydd och i lagen (1976:600) om offentlig anställning (). Förarbetstagare hos staten och för bl. a. sådana arbetstagare hos kommuner vilkasanställning är statligt reglerad, t. ex, lärare, är det disciplinära ansvaretförfallningsreglerat i . Lagen innehåller bestämmelser bl.a. omdisciplinansvar, avskedande, avstängning och läkamndersökning. En arbetstagarekan sålunda åläggas disciplinpåföljd, varning eller löneavdrag, förtjänsteförseelse om felet inte är ringa. Grov eller upprepad tjänsteförseelsekan föranleda avskedande. Detsamma gäller om arbetstagaren begår brott somvisar att arbetstagaren är uppenbart olämplig att inneha sin anställning. Detfinns också möjlighet att som ett alternativ till disciplinförfarandetillgripa uppsägning vid klart dokumenterad olämplighel. Vissabefattningshavare är helt eller delvis undantagna från tillämpning av reglernai , t. ex. justilieråd. För de kommunala arbetstagare som inte ärunderkastade bestämmelsemä i saknas förfallningsreglerat disciplinansvar.För dem gäller i stället bestämmelser i kollektivavtal. Av12 kap. I § och 14 kap. 3 § följer all ingripanden mot en befattningshavareför myndighelsmissbmk eller vårdslös myndighetsutövning i första hand skall skei straffrättslig ordning. behandling av ämbetsansvarsreformen ställde sig utskottet bakom detankegångar som bar upp förslaget. Utskottet ansåg det dåvarandesanktionssyslemet beträffande offentliga tjänstemän föråldrat och mindre välförenligt med utvecklingen på arbetsrättens område och även i övrigt varsystemet behäftat med åtskilliga brister. Utskottet pekade på delanmärkningsvärda i atl så gott som varje förseelse i tjänsten åtminstoneprincipiellt sett var straffbelagd och all den personkrets som omfattades avämbetsansvaret var bestämd efter olclara och oenhetliga kriterier. Utskottetfann det också otillfredsställande atl tjänstemännen på det offentliga områdeti stor utsträckning var underkastade både disciplinansvar och ansvar enligtBrB samt all del vid sidan av straff- och disciplinansvaret fanns utrymme förrent civilrätlsliga sanktioner som uppsägning och avskedande. Utskottetansåg sålunda att ett nytt sanklionssystem borde komma till stånd. När delgällde utformningen av ett sådant syslem anförde utskottet att utgångspunktensjälvfallet måste vara samhällsmedlemmamas intresse av atl de offentligafunktionema utan ovidkommande hänsyn fullgörs på ett riktigt sätt och atlförvaltningstjänslemännen är självständiga och oval- 1988/89:JuU24 diga.Utskottet ansåg det vidare av vikt alt sanktionssyslemet kan tillämpasoberoende av förändringar i förvaltningens organisation. Utskottet fann delockså vara av gmndläggande betydelse att det nya systemet är anpassat till attde statliga och kommunala tjänstemännens anställningsförhållanden alltmerkommit att präglas av privaträttsliga inslag och att som följd härav fel itjänsten kan betraktas som avtalsbrott som bör beivras med de sanktionsmedelsom står arbetsgivaren till buds och inte genom straff eller andra påföljder. Utskottetansåg att förslaget låg i linje med bl. a. dessa synpunkter och ställde sigenhälligt bakom del framlagda förslaget i stort (JuU 1975:22 s. 101). Hämlöveranförde utskottet att det var en särskild fördel med den föreslagna ordningenatt mindre allvarliga fel i tjänsten avkriminaliserades och att denstraffrättsliga sanktionsformen hölls avskild från den disciplinära så att intetillämpningsområdena för de båda ansvarsformerna sammanföll. Eftergenomförandet av ämbetsansvarsreformen har utskottet vid ett stort antaltillfällen behandlat motionsyrkanden om bl. a. reformens inverkan på utövandetav de offentliga funktionema och utvidgning av det straffrättsliga ansvaret (seJuU 1976/77:9, 1977/78:9, 1978/79:5, 1979/80:5, 1981/82:17, 1985/86:34,1986/87:34 samt 1987/88:32). behandling av ärendet inhämtade utskottet yttranden frånbl. a. justitiekanslern, riksåklagaren, statens ansvarsnämnd, riksdagensombudsmän och de fackliga organisationerna. Efter att ha redogjort förremissyttrandena uttalade utskottet i sill av godkända belänkande(JuU 1979/80:5 s. 24) att det föreliggande materialet enligt utskottets meninginte gav underlag för atl anse alt ämbetsansvarsreformen hade sådana bristerall den hade negativt påverkal utövandet av de offentliga funktionema. Underremissförfarandet hade emellertid pekats på en rad praktiska problem, varavulskollel redovisade några, som redan uppkommit under tillämpningen av det nyasystemet. Enligt utskottet visade erfarenheterna av tillämpningen av de nyaansvarsreglema att del fanns skäl att se över dessa. En översyn skulle, enligtutskottets mening, skapa underlag för all bedöma i vad mån regelsystemet bordeändras för all svara mot kravet atl de offentliga funktionerna utanovidkommande hänsyn fullgörs på ett riktigt sätt och mot kravet på atl deoffentliga funktionärerna är självständiga och oväidiga i sin verksamhet. Utskottethänvisade därefter till att regeringen i regeringsdeklarationen samma höstuttalat alt tiden var inne för en översyn av ämbetsansvarsreformen och all delinom kort skulle tillkallas en kommitté med uppdrag att utreda straff- ochdisciplinansvaret för funktionärer i offentlig verksamhet. Något tillkännagivandeom behovet av en översyn av ämbetsansvarsreformen fann utskottet därför inteerforderligt. Kommittén,som antog namnet tjänsteansvarskommittén, lade fram sittslutbetänkande (Ds Ju 1983:7) Tjänsteansvar i offentlig verksamhet. Kommittén ansåg att detinte fanns anledning alt frångå de mer gmnd- läggande motiv somansvarssystemet byggde på och alt de gränser för del 1988/89:JuU24straffbara området som dragits upp i 20 kap. I § BrB borde beslå. Kommitténlade emellertid fram ett förslag till ny lydelse av nämnda paragraf därbegrep{>et myndighetsutövning ersattes med en förklarande beskrivning.Kommitténs förslag kom i denna del inte att leda till lagstiftning. Utskottetbehandlade i två betänkanden andra regeringsförslag som gmndade sig påIjänsteansvarskommitténs arbete (prop. 1984/85:117, JuU 34, rskr. 341 och JuU1985/86:34, rskr. behandlades ett antal motioner. I 1986 årsärende inhämtade utskottet yttrande från . Utskottetfann - i likhet med - all frågan om Ijänsleansvarelsnarast borde ses över på nytt. En utgångspunkt för översynen borde vara atten reell utvidgning av straffansvaret kom till stånd. En ledstjärna för arbetetborde vara att man tillgodosåg medborgamas intresse av atl den offentligaverksamheten utan ovidkommande hänsyn fullgörs på ett riktigt sätt. Ulskolleluttalade vidare all det inte gäma kunde komma i fråga all införa enstraffbestämmelse om tjänstefel liknande den som fanns före ämbetsansvarsreformendå minsta handling eller underlåtenhet straffbelades, hur ringa saken än var.Utskottet ansåg det uppenbart att vissa begränsningar erfordrades. Utskottetuttalade sig därefter om olika vägar atl nå den önskade förändringen. Sammanfattningsvisföreslog utskottet att överväganden borde ske i flera hänseenden beträffanderekvisiten i 20 kap. 1 § BrB. Utskottet ansåg sålunda all kravet på grovoaktsamhet vid vårdslös myndighetsutövning kunde ifrågasättas. En annan tankesom utskottet ansåg värd att pröva var om förfångsrekvisitel kunde avskaffasoch ersättas med en bestämmelse om frihet från ansvar i ringa fall. Slutligentog utskottet upp frågan om en omreglering av begreppet myndighetsutövning i syfteatt till det straffbara området hänföra fall som rör laglillämpning ulan allför den skull vara en fråga om utövning av myndighet. Utskottet framhöllslutligen att också andra vägar att nå det åsyftade resultatet måste prövassamtidigt som kontaktytorna med den disciplinrättsliga regleringen beaktades. sålunda enhälligt anfört gav som sin mening regeringen tillkänna. Delregeringsförslag som behandlas i detta ärende är resultatet av delutredningsarbete som härefter vidtog. Enligtregeringsförslaget skall den dömas för tjänstefel som uppsåtligen eller avoaktsamhet vid myndighetsutövning åsidosätter vad som gäller för uppgiftengenom handling eller underlåtenhet. fall skall inte föranleda ansvar.Vid bedömningen av om gärningen kan anses ringa skall särskild hänsyn tas tillbl. a. om gärningsmannen haft en underordnad ställning. Om brottet begåttsuppsåtligen och om del är all anse som grovt skall dömas för grovttjänstefel. Omständigheter som gör brottet grovt är bl.a. 1988/89:JuU24 omgärningsmannen allvarligt har missbmkat sin ställning eller om gärningen harmedfört allvarligt förfång eller betydande otillbörlig förmån. Straffet förtjänstefel föreslås vara böter eller fängelse i högst och för grovttjänstefel fängelse, lägst och högst . Utskottetvill först konstalera att regeringens förslag tillgodoser det krav på enutvidgning av det straffrättsliga ansvaret för fel och försummelser i tjänstensom utskottet ställde . Vidare noterar utskottet att de synpunkter somutskottet då framförde på tänkbara lösningar tagits till vara ilagstiftningsarbetet. Utskottet vill särskih peka på att de förändringar beträffandeoaktsamhels- och förfångsrekvisilen som utskottet då pekade på nu föreslåsgenomförda. Närdel gäller rekvisitet vid myndighetsutövning vill utskottet anföra följande. Medmyndighetsutövning förslås beslut eller åtgärder som ytterst är ullryck församhällets maktbefogenheter och som kommer till stånd och får rättsverkningarför eller emot den enskilde i kraft av offentligrättsliga regler och inte pågmnd av avtal eller i övrigt regler av privaträttslig natur (se prop. 141 ff). Enligtregeringens förslag skall den straffbara gärningen ske vid myndighetsutövningi stället för som ; myndighetsutövning. Förslaget innebär inte att begreppetmyndighetsutövning skall ges någon annan innebörd än tidigare utan avsikten äralt till det straffrättsliga området också skall föras åtgärder som, även om deinte självständigt kan anses innefatta myndighetsutövning, ändå har betydelseför hur myndighetsutövningen till slut kommer att ske gentemot den enskildeeller något annat rättssubjekt. Härvidlag hänvisas i propositionen tillbestämmelsen i 3 kap. 2 § skadeståndslagen samt motivutlalanden härtill om denrättspraxis som utvecklat sig på det området. Delsagdainnebär som justitieministern anför (s. 23) att utgångspunkten bör vara altstraffansvaret omfattar fömtom myndighetsutövning ål-gärder som ingår somett led i myndighetsutövningen eller på annat sätt står i ett myckel näratidsmässigt och funktionellt samband med denna. Imotionerna Ju33 och Ju35 framförs invändningar mot den föreslagna ordningen.Motionärema är visserligen beredda att nu godta regeringsförslaget men ser detsom en temporär lösning. De vill att det straffbara området skall utvidgasytterligare genom att också fel som begås utan samband med myndighetsutövningskall omfattas av straffansvaret. Utskottetanser för sin del all anknytningen till myndighetsutövning ligger väl i linjemed gmndmolivel för del särskilda straffansvaret för offentliga funktionärer,nämligen intresset all skydda samhällsmedborgarna mot fel vid utövandet av denoffentliga makten. Någon sådan utvidgning av straffansvaret som förespråkas imotionerna kan utskottet inte ställa sig bakom. Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna Ju33 och Ju35 i här behandlade delar. Förslageti propositionen ligger väl i linje med del här angivna synsättet. Utskottetavstyrker bifall till motionerna Ju33 och Ju35 i här behandlad del. Utskottetsställningstagande utesluter emellertid inte att det finns anled- 1988/89:JuU24 ning att se över omfattningen av straffansvaret. Utskottetåterkommer till den frågan i det följande under mbriken Ny utredning. Utskottetvill slutligen uttrycka sitt gillande av att den äldre brottsbe-leckningentjänstefel nu föreslås återinförd. Somjuslitieminislem anför (s. 21) torde delinte råda någon tvekan om att uttrycket tjänstefel är del sombrukar användas i allmänt språkbmk när straffbara fel i tjänsteutövning avses.Utskottet kan också instämma i justitieministems uppfattning att beteckningenmyndighelsmissbmk i många fall framstår som missvisande i fråga om deöverträdelser det här i allmänhet är fråga om. Som utskottet ser del ligger detett stort värde i alt brottsmbriceringen är tydlig och lättförståelig förallmänheten och all den ger uttryck för de värderingar som ligger bakomstraffbestämmelsen. i det föregående anfört innebär att utskottet tillstyrker bifalltill propositionen. Yrkandena i motionema Ju614, Ju630, Ju633 och Ju806 om återinförandeav straffansvar för tjänstefel får härigenom anses tillgodosedda. Utskottetkommer i detta avsnitt atl behandla några yrkanden i motionema Ju33, Ju35 ochJu36 som rör polilikeransvarel. Imotion Ju36 begärs ett lagförslag om polilikeransvar på samtliga nivåer. Debestämmelser som i första hand är av intresse när del gäller möjligheten allutkräva straffrätlsligt ansvar av politiker för felaktiga beslut är 4 kap. 8 §och 12 kap. 1 och 3 §§ regeringsformen (RF) saml 20 kap. 1 § BrB. Regleringen innebärsammanfattningsvis följande. Förledamöter i kommunala nämnder och styrelser gäller reglerna om tjänstefel i 20kap. I § BrB. (Utskottet utgår här från all den av utskottet i det föregåendeförordade regleringen godtas av .) Ledamöteri beslutande statliga eller kommunala församlingar i första hand riksdags-och kommunfullmäktigeledamöter är för åtgärder i denna egenskap inteunderkastade ansvar för tjänstefel. Felaktig myndighetsutövning som sker genombeslut i eller fullmäkligeförsam-lingar skall alltså inte föranledaansvar för tjänstefel (20 kap. I § tredje stycket BrB). Ettstatsråd får fallas till ansvar för brott i utövningen av slalsrådsljäns-lenendast om han därigenom grovt har åsidosatt sin tjänsteplikt.Konsti-lutionsulskollet, som har till uppgift alt granska bl. a. statsrådenstjänsteutövning, beslutar om åtal (12 kap. 1 och 3 §§ RF). Vidaregäller all riksdagsledamöter har processuell immunitet beträf fande vissa gämingar.