bet · GC01FiU20 · 1988-12-31 00:00:00 — Det är ofrånkomligen så att statsmakterna genom dessaåtgärder avhänt sig ett flertal penningpolitiska medel som tidigare utnyttjadesinom stabiliseringspolifiken. Detta kan ses som en kostnad för att få en bättrefungerande kreditmarknad. Penningpolitikens uppgift framöver blir i första handatt försvara kronans värde vid mindre störningar i valutaflödena. I motsatsfill vad som framhålls i mofion Fi214 (m) måste följaktligen finanspolitikenfortsättningsvis få bära en större börda vad avser den ekonomiska polifikensuppgift att upprätthålla samhällsekonomisk balans. Imofion Fi214 (m) illustreras genom ett räkneexempel de effekter som detmoderata alternativet till uppläggning av den ekonomiska politiken, enligtmotionärerna, skulle få på den ekonomiska utvecklingen. Beräkningarna utgårifrån att en skattereform genomförs, som innebär att marginalskatterna sänkskraftigt, . skall en långtgående avregleringske av den offentliga sektorn och ett program för ökat hushållssparandegenomföras. Om resultatet av en sådan politik jämförs med finansplanens prognosför alternativ 2 (se tabell 2, s. 2ö) blir resultatet enligtmotionärerna följande. Enkraffig ökning kommer fill stånd av den totala produkfionen som liggerväsentligt över den som redovisas i finansplanen. Vidare fås en påtagligt högrefillväxt såväl i bruttoinvesteringarna och den privata konsumfionen som iexporten. Pris- och löneökningarna antas bli måtfiiga och stanna vid 4 %.Bytesbalansen försämras endast marginellt i jämförelse med den utveckling somredovisas i finansplanens alternativ. ser det är det föga sannolikt att den här beskrivna utvecklingen kan realiseras. Invändningarna är flera. Det kan betvivlas att skattesänkningarna leder till en så pass kraftig extra ökning av arbetsutbudet , vilket förutsätts i räkneexemplet. Men även om arbetskraftsutbudet faktiskt skulle öka i denna omfattning förefaller det vara oundvikligt att resultatet blir ett kraftigt underskott på bytesbalansen. Orsakentill detta är att den mycket stora skattesänkningen innebär en 1988/89:FiU20 betydandeökning av efterfrågan. Denna efterfrågeökning motverkas endast till en mindre del av minskad offentlig konsumtion. ifrågasättasom parterna på arbetsmarknaden anser att den föreslagna skattereformenär en god utgångspunkt för att godkänna ett avtal med låga lönepåslag.Sker inte detta växer givetvis underskottet i bytesbalansen än mer.Utskottets slutsats blir sålunda att den polifik som förordas i mofionen och varseffekter redovisas i räkneexemplet leder till ett kraftigt underskott i bytesbalansenmed krav på omfattande åtgärder för att strama åt ekonomin. Den avreglering och förnyelse av den offentliga sektornsom föreslås i motionen innebär att alla delar av den offenfiiga sektorn somt.ex. vården och arbetsmarknadspolitiken skall öppnas för privata initiativ.Utskottet vill bestämt avvisa denna långtgående privatisering av den offentligasektorn. Mot bakgrund av vad utskottet här anfört avstyrks yrkande1 i motion Fi214 (m). I motion Fi223 (fp) framhålls att riksdagsmajoritetenvåren 1988 borde ha ställt upp på förslag att vidta kraftigafinanspolitiska åtgärder för att bl.a. dämpa efterfrågetrycket och minska denöverhettning av ekonomin som redan då var ett faktum. Effekten av att underlåtaatt vidta åtstramande åtgärder visar sig , menar motionärerna, i fortsatt höginflationstakt. I motionen framhålls, utöver vad som tidigare behandlats avutskottet, särskilt vikten av att vidta åtgärder som skapar förutsättningar förparterna på arbetsmarknaden att träffa avtal på lägre nivåer än . Därutöverunderstryks vikten av en genomgripande översyn av socialförsäkringssystemet. Utskottet vill inledningsvis erinra om att folkpartietsförslag fill åtgärder för att minska överhettningen i ekonomin tillviss del godtogs av riksdagsmajoriteten. Utskottet tolkar den diskussion som nuförs i motionen så, att i nuvarande situafion, med en visserligen alltjämtöverhettad ekonomi, bör inte åtgärder vidtas för att dämpa efterfrågan. Dettaär ett ställningstagande som också görs i motion Fi226 (c). Med hänvisning tillden dämpning av tillväxten som kan skönjas vad gäller den internationellautvecklingen, delar utskottet motionärernas uppfattning. Utskottet vill docktillägga att det internafionella konjunkturläget är mycketsvårbedömt. I motion Fi223 (fp) förutsätts att regeringen senast ikompletteringspropositionen presenterar ett förslag till skatteskalor så attparterna vid avtalsförhandlingarna vet vilka regler som gäller främst i frågaom skatterna. Som utskottet ser det är det utifrån motiveringen att parternaskall vara väl informerade inför avtalsförhandlingarna knappast lämpligt attendast presentera en isolerad del av den kommande skattereformen. Ett sådanttillvägagångssätt kan i sämsta fall få rakt motsatt effekt mot vad mofionärernavill uppnå. I motion Fi223 (fp) ägnas ett stort utrymme åt endiskussion av de problem som de kraftigt växande kraven på socialförsäkringssystemet skapar. Som utskottet ser det är det angeläget att försäkringssystemet ses över och attbl.a. frågor rörande samordningsproblem mellan socialförsäkringssystemet och socialpolitiken i övrigt tas upp i detta sammanhang. Frågan om systemets 31 hållfasthetpå lång sikt, som tas upp i motionen, bör också beaktas. I 1988/89:FiU20propositionen understryks också att en av de mest angelägna uppgifterna för denekonomiska politiken är att analysera orsakerna till ochföreslå åtgärder för att klara de snabbt stigande kostnaderna i de storatransfereringssystemen såsom sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen. Ettarbete med den inriktning som anges i motion Fi223 (fp) har således påbörjatsinom . Med hänvisning till vad utskottet här anfört avstyrkerutskottet motion Fi223 (fp) yrkande 1. I motion Fi226 (c) anförs att det allvarligaste problemeti den svenska ekonomin är de kraftiga pris- och löneökningarna. Motionärernaframhåller att finanspolitiken framgent måste bära ett större ansvar förstabiliseringspolitiken. Detta understryks ytterligare av attvalutaregleringen avvecklas. De åtgärder som föreslås för att bekämpainflationen och hålla tillbaka löneökningarna är bl.a. förslag för attstimulera hushållssparandet, att införa en investeringsavgift på iöverhettade koncentrationsområden och att differentiera momsen m.fl. åtgärderför att påverka lönebildningen. Utskottet är som nämnts av samma åsikt som motionärernaatt kravet på att hålla tillbaka inflationen innebär att allt större bördormåste läggas på finanspolitiken, att hushållssparandet måste öka och attlönebildningen bör reformeras. Förslaget att avveckla valutaregleringenbehandlas i betänkandet i avsnittet om kredit- och valutapolitiken. Dekonkreta förslagen att sänka momsen på mat och införa en investeringsavgift påbyggande ser emellertid inte utskottet som lämpliga finanspolitiska åtgärderför att minska inflationstrycket i en klart överhettad ekonomi. Endifferentierad moms med den finansiering genom höjd moms på sälianköpsvaror somföreslagits av får närmast en expansiv effekt på ekonomin. Eninvesteringsavgift på byggverksamheten i storstadsområdena som alternativ tillnu gällande restriktioner skulle verka kraftigt kostnadsdrivande och är därför,enligt utskottets mening, ej heller någon lämpHg åtgärd. I det omfattande avsnittet om lönebildningen uppreparmotionärerna vad regeringen sagt och utskottet vid dessatillfällen ställt sig bakom. Bl.a. avvisar motionärerna en rad olika alternativför att dämpa lönekostnaderna som t.ex. att genom en kraftig åtstramning avekonomin via en högre arbetslöshet pressa ned inflationen, förstärkakonkurrenskraften genom upprepade devalveringar, ge upp prisstabilitetsmåletoch låta växelkurserna fluktuera fritt, genom lagstiftning förbjuda löneökningareller genom prisstopp förhindra kostnadsökningar. Detta är exempel på ställningstagandensom det råder stor, för att inte säga total, enighet om och som utskottetföljaktligen inte har anledning att invända emot. Utskottet konstaterar också att motionärerna har sammauppfattning som regeringen om en lång rad åtgärder som är nödvändiga för att få ned kostnads- och lönestegringstakten. För höga löneökningar kommer inte att kunna pareras med devalveringar. Uttaget av arbetsgivaravgifter bör inte höjas. En framtida skattereform måste innebära marginalskattesänkningar. Den offentliga konsumtionens tillväxt måste begränsas för att ge utrymme för reallöneökningar. Skattetrycket måste hållas nere. Det är önskvärt med en samordning av olika avtalsperioder även fortsättningsvis. Utskottetkan för sin del inte se att ett bifall till motionens yrkande i denna /89:FiU20 del skulle tjäna något reellt syfte. Det är i huvudsak redantillgodosett genom de ställningstaganden utskottet och gjort desenaste åren. Imotionen finns också ett avsnitt om åtgärder för att uppnå en varaktigtillväxt. Varaktig tillväxt förutsätter ekologisk balans, som skall vidmakthållasgenom att utnyttja skatter och avgifter. För att nå en sådan tillväxt föreslåsbl.a. satsningar på en utbyggnad av infrastrukturen, avreglering och enuppluckring av vissa monopol. Vidare bör en effektivisering av den offentligasektorn ske genom decentralisering och inriktning av verksamheten mot områdendär man har de bästa förutsättningarna. Även när det gäller här nämnda åtgärderanser utskottet att motionärernas förslag till inriktning av politiken i stortöverensstämmer med vad som uttalas i propositionen. Utskottet förutsätterdärvid att den inriktning av den offentliga sektorns verksamhet sommotionärerna förordar skall tolkas så att resurserna koncentreras till deområden där det är av särskild vikt att alla medborgare, oavsett inkomstereller ekonomisk ställning i övrigt, kan förses med likvärdiga ochhögkvalitativa tjänster. Utskottetkan även i huvudsak ställa sig bakom den allmänna inriktning avfördelningspolitiken som förordas i motionen. Även när det gäller detta områderåder det en god överensstämmelse med vad som anges i proposifionen. Påflera områden där motionärerna för fram konkreta förslag har dock utskottet enavvikande mening. Som exempel kan nämnas differentierad moms som stöd tilllåginkomstgrupper. Utskottet ifrågasätter starkt om detta är en effekfivfördelningspolitisk åtgärd. Denna fråga är under behandling iregeringskansliet. Vad gäller förändringen av studiemedelssystemet villutskottet framhålla att studiemedlen har höjts fr.o.m. från145 % av basbeloppet till som bidragsdelen av studiemedlenökas. Medhänvisning till vad utskottet har anfört avstyrks yrkandena 1 och 7 i motionFi22ö (c). Imotion Fi224 (vpk) ges det erkännandet till regeringen att den "administreratstaten med ett hyfsat handlag". Hård kritik riktas emellertid motinriktningen av den ekonomiska politiken som av motionärerna karakteriserassom en "oreglerad kapitalism". Det som bl.a. lett in politiken motdenna inriktning sägs vara att regeringen förutsätter att inflationen bestämsav storleken på löneökningarna. Som motionärerna ser det har denna felaktigahypotes varit en starkt bidragande förklaring till den förda orättfärdigafördelningspolitiken. Denbeskrivning av den ekonomiska politikens innehåll som förs fram i motion Fi224 (vpk) anser utskottet vara verklighetsfrämmande. Att de åtgärder som regeringen tvingades vidta för att föra ur den ekonomiska kris som rådde medförde fördelningspoli tiska spänningar var oundvikligt. Utskottet vill dock understryka att åtgärder har vidtagits och att avsikten med den förda fördelningspolitiken bl.a. är att eliminera dessa spänningar. I denna politik har ingått införandet av löntagarfonder och förnyelsefonder, tillfällig förmögenhetsskatt på livför säkringsbolag, ökad realisationsvinstbeskattning och införandet av omsätt- 33 Att karakterisera en sådan politik som "oreglerad 1988/89:FiU20 kapitalism" måste bygga på ett missförstånd av dettabegrepps innebörd. Utskottet vill i detta sammanhang framhålla att den fördasysselsättningspolitiken är av central betydelse för att åstadkomma en jämnoch rättvis fördelning av levnadsvillkor. Den är följaktligen en mycket viktigdel av fördelningspolitiken. barden gynnsamma sysselsättningsutvecklingenmedfört att allt fler medborgare fått arbetsinkomster och kunnat höja sinlevnadsstandard eller minska sitt beroende av inkomstprövade bidrag.Jämställdheten har förbättrats genom att kvinnornas förvärvsfrekvens ochgenomsnittliga arbetstid fortsatt att öka. Arbetslösheten har fortsatt attminska . Fler ungdomar har fått arbete på den ordinariearbetsmarknaden och antalet ungdomar i ungdomslag har nästan halverats sedan år1987. Andelen långtidsarbetslösa har minskat med en fjärdedel. Det betyder attfärre utförsäkras från arbetslöshetskassan. Många som tidigare saknat ellerhaft otillräcklig egen arbetsinkomst har kunnat förbättra sin ekonomi. Även denav regeringen tillsatta arbetsmiljökommissionen har i detta sammanhang storbetydelse. Den har till uppgift att kartlägga de sämsta arbetsmiljöerna ilandet och föreslå åtgärder för att förbättra dem. Detta är en viktig uppgiftför att minska orättvisor och kvardröjande eller nya klassklyftor. Förbättradarbetsmiljö bidrar också till att minska sjukskrivningen och utslagningen frånarbetsmarknaden. Som framgått av vad utskottet här anfört måste defördelningspolitiska målen ha hög prioritet. Detta får emellertid inte innebäraatt man bortser ifrån eller bagatelliserar sambandet mellan höga nominellalöneökningar och hög inflation. Om den ekonomiska politiken inte kan medverkatill en lägre pris- och lönestegringstakt kommer ofrånkomligen arbetslöshetenatt stiga. Kraftig inflation och hög arbetslöshet ger i sin tur så svåranegativa fördelningseffekter att de blir omöjliga att hantera för denekonomiska politiken. Utskottet vill i detta sammanhang understryka attinflationen förvisso inte har kostnadsdrivande höga nominella löneökningar somenda förklaring. Alltför hög efterfrågan i relation till utbudet av varor ochtjänster och bristande konkurrens på olika marknader kan vara faktorer somdriver upp prisnivån. Som framhålls i propositionen har prisstegringstaktenunder senare år varit betydligt högre än den genomsnittliga inflationen i dedelar av den svenska ekonomin som är hemmamarknadsorienterade och som saknarmer betydande inslag av utländsk konkurrens. Särskilt har detta gällt desektorer som omfattas av regleringar och centralt förhandlade priser, såsomlivsmedels-, bygg-, bostads- och transportsektorerna. Mot denna bakgrund finnsdet, som framhålls i propositionen, särskilda skäl att granska och övervägaskärpningar av konkurrenspolitiken för just dessa delar av den svenskaekonomin. Detta blir viktiga uppgifter för den kommande konkurrensutredningen. I motion Fi224 (vpk) krävs även åtgärder för att styranäringslivet mot miljövänliga produktionsmetoder. Vidare föreslås en kraftigutbyggnad av den offentliga sektorn. Av utskottets bedömning av det ekonomiska läget framgåratt ekonomins produktionskapacitet måste byggas ut om ett varaktigt överskott i bytesba- 34 lansenskall kunna uppnås. Utskottet har samma mening som motionärerna 1988/89:FiU20att åtgärder skall vidtas för att styra näringslivets utveckling mot attanvända en teknik som inte är miljöförstörande. Detta kan i vissa fall krävalagstiftning. Ur effektivitetssynpunkt kan i andra fall miljöavgifter vara attföredra. En detaljstyrning av företagens investeringar enligt motionärernasförslag vill utskottet bestämt avvisa. Vad gäller förslaget om en kraftigutbyggnad av den offentliga sektorn anser utskottet att det är fel att inuvarande ekonomiska situation förorda en expansion av denna sektor påbekostnad av industrisektorn. De nödvändiga investeringarna i den offentligaoch privata sektorn kan endast åstadkommas genom att tillväxten ökar och/elleratt tillväxten i den totala konsumtionen dras ner. Med hänvisning till vad utskottet här anfört avstyrksyrkandena 1, ö och 10 i motion Fi224 (vpk). I motion Fi224 (vpk) krävs också att skall breddasina internationella relationer och att bör "uttala sig motunderordningen av under EG:s politik". Utskottet vill med anledning av dessa yrkanden anföraföljande. Mellan EG- och EFTA-länderna pågår diskussioner och förhandlingar omhur integrationen skall utsträckas till att omfatta hela . Sverigehar också möjlighet att genom nationella beslut harmonisera sina regler medEG:s. Den ökade integrationen i kommer att öppna möjligheter förbetydande ekonomiska vinster. Det är av stor vikt att också får del avdenna ökade ekonomiska potential. har beslutat att , så långt som ärmöjligt inom de ramar som sätts av vår utrikes- och säkerhetspolitik, skalldelta i den ekonomiska integrationen i . Utskottet ser inga skäl till att utifrån yrkandena imotion Fi224 (vpk) ändra den av fastlagda inriktningen avEG-politiken. Utskottet avstyrker därför yrkandena 7 och 8 i denna motion. I motion Fi213 (mp) hävdas att den materiellaförbrukningen måste minska om vi skall ha möjligheter att kunna levaett drägligt liv. Ekonomisk tillväxt sägs inte vara intressant i sig. Det ärden ekonomiska utvecklingens inriktning och effekter samt tillväxtens innehållsom, sägs det i motionen, är det centrala. Kritik riktas även mot sättet attredovisa de ekonomiska problem i propositionen som Sverigestår inför. Fålångsiktiga fundamentala problem berörs och bedömningen av den framtidautvecklingen sägs vara utomordentligt kortsiktig. Motionärerna föreslår enmängd skatte- och avgiftshöjningar motiverade utifrån miljöpolitiskaöverväganden. Utskottet är av samma mening som motionärerna att det vidutformningen av den ekonomiska politiken är viktigt att se till tillväxtens innehåll och sammansättning. Men därav följer inte att en nolltillväxt - mätt som procentuell ökning av bruttonationalprodukten (BNP) - bör förordas. Enligt utskottet är det i stället en förutsättning för att kunna vidta åtgärder mot miljöförstöringen att ekonomin inte stagnerar. Som utskottet ser det går det inte att göra sannolikt att de långtgående krav som motionärerna, utöver de höga miljöpolitiska ambitionerna, ställer på fördelningspolitiken skulle kunna uppfyllas i en stagnerande ekonomi. En permanent nolltillväxt i BNP skulle ställa den ekonomiska politiken inför praktiskt taget olösbara 35 uppgifter inte minst frånfördelningspolitiska synpunkter. Imotionen hävdas också att propositionen inte behandlar centrala frågor för denekonomiska politiken. Motionärerna anser att det endast är problemen på kortsikt som tas upp till behandling. Utskottet vill understryka att det är ettallvarligt misstag att inte beakta sambandet mellan den ekonomiska utvecklingenpå kort sikt resp. på lång sikt. En effektiv stabiliseringspolitik är enförutsättning för att ekonomin inte skall drabbas av långsiktiga obalanser.Skulle så ske är det en självklarhet att detta bl.a. skulle innebära storasvårigheter att genomföra förbättringar inom miljöpolitiken. Medhänvisning till vad utskottet har anfört vill utskottet bestämt avvisa deninriktning av den ekonomiska politiken som förordas i motion Fi213 (mp).Utskottet avstyrker sålunda yrkande I i denna motion. Godmiljö och regional balans som mål för den ekonomiska politiken 1motionerna Fi223 (fp) och Fi226 (c) framhålls i särskilda yrkanden att godmiljö är ett viktigt mål för den ekonomiska politiken. I folkpartimofionenanförs att i finansplanens beskrivning av målen för den ekonomiska politikensaknas god miljö, vilket kan uppfattas som ett uttryck för att socialdemokraternainte ser miljöpolitiken som en integrerad del av den ekonomiska politiken utanger den en underordnad roll. I centermotionen uttalas att det yttersta syftetför den ekonomiska politiken är ökad livskvalitet och därför måste en god miljövara ett klart uttalat mål. Utskottetinstämmer till fullo i motionärernas uppfattning att kraven på en god miljömåste vara en av de viktigaste utgångspunkterna för utformningen av denekonomiska politiken. tillbaka har detta slagits fast avriksdagens samtliga partier antingen i propositioner eller i motioner. mening råder det i enighet om att "godmiljö" ingår som ett viktigt mål för den ekonomiska politiken. Dettagäller oaktat det inte är möjligt att utforma ett enhetligt mått som gör detmöjligt att kvantifiera dé samlade effekterna på miljön av ett vissttillväxtförlopp. Det understryks också i årets budgetproposifion att enansvarsfull hushållning med naturresurserna är ett villkor för en godekonomisk utveckling. Omvänt gäller att en framgångsrik ekonomisk politik är enförutsättning för en aktiv miljöpolifik. Detta innebär att miljön värnas genomförebyggande åtgärder och genom att skadade miljöer återställs. Miljöhänsynmåste, framhålls det i propositionen, prägla verksamheten i allasamhällssektorer. Utskottetanser mot här angiven bakgrund att yrkande 3 i motion Fi223 (fp) och yrkande 4i motion Fi226 (c) inte bör föranleda någon åtgärd från sida. Yrkandenaavstyrks av utskottet. Imotion Fi226 (c) och motion Fi207 (c) krävs att också regional balans skallvara ett mål för den ekonomiska politiken. Motiveringen till yrkandet i motionFi22ö (c) är att "regional balans" inte uttryckligen nämns ipropositionen vid uppräkningen av de ekonomisk-politiska målen. Äveni motion Fi207 (c) uttalas att regional balans måste vara en viktig del av denekonomiska polifiken. Den mest posifiva utvecklingen av samhälls- ekonomin erhålls, sägs deti motionen, om mänskligt kunnande, samhällsin- 1988/89:FiU20 vesteringaroch råvarufillgångar över hela landet tas fill vara. Utskottethar beträffande "regional balans" inte någon annan mening än motionärernaatt detta är ett vikfigt mål för den ekonomiska politiken. I finansplanenframhålls också vikten av att infrastrukturen och kommunika-fionerna - dvs.statens järnvägar, vägnätet, inrikesflyget och telesystemet -byggs ut ochmoderniseras så att tillväxten kan spridas mer jämnt över landet. Vidareunderstryks att regionalpolitiken bör akfiveras för att stimulera fillväxten iområden där det finns ledig kapacitet samt dämpa expansionen för att på så sättmotverka ytterligare flaskhalsar i storstäderna. Med hänvisning till det anförda avstyrks motionernaFi207 och Fi22ö (c) yrkande 3. Avveckling avlöntagarfonderna samt inrättande av samhällsfonder och närfonder m.m. Kravpå avveckling av löntagarfonderna förs fram i motionerna Fi205 av . (m, fp, c), Fi203 av m.fl. (c, m, fp), Fi206 av LarsSundin (fp), Fi2I5 av och (båda m) samt i Fi2I7av m.fl. (mp). motion Fi205 (m, fp, c) föreslagna lösningen innebär dels attlöntagarfonderna skall avvecklas enligt en i motionen redovisad plan, dels skall avskaffa vinstdelningsskatten års taxering och sänkatilläggspensionsavgiften per den 1 juli 1989.1 mofionFi20ö begärs, utöver fondavveckling, att regeringen skall återkomma med förslagtill användning av löntagarfondernas avkastning inom vissa i motionen angivnaområden. Imofion Fi215 begärs dels att löntagarfonderna skall avvecklas, dels attriksdagen skall uttala sig mot nya kollektiva fonder enligt ett av LO framlagtförslag. Samma yrkande förs också fram i motion Fi4Il av m.fl.(fp). Imofion Fi2I7 (mp) förordas att av de tillgångar som frigörsvid en fondavveckling skall användas som finansiell bas i ett nytt fondsystemsom miljöparfiet vill införa. Detta fondsystem, kallat närfonder, berörs ocksåi wo»o« F/J/4 av m.fl. (mp). Där föreslås att en del avvinstdelningsskatten skall kunna tas i anspråk för finansiering av närfondernasverksamhet i avvaktan på att löntagarfondernas medel blir tillgängliga. Imotion Fi202 av m.fl. (vpk) förespråkas att ett nytt system medsamhällsfonder byggs upp inför 1990-talet. Utskottetfår med anledning av de här återgivna mofionerna anföra följande. haralltsedan löntagarfonderna inrättades prövat motioner med krav påderas avveckling. Mofiven för ett avskaffande har varit desamma, ochmotionskraven har på förslag av finansutskottet avvisats av riksdagen.Senast skedde detta (1988/89:FiU10, rskr. Bortsett frånmiljöpartiet, som med löntagarfondernas fillgångar vill bygga upp s.k. närfonder, framförs i motionerna, inga nya argument för en 1988/89:FiU20