bet · GC01SfU11 · 1988-12-31 00:00:00 — att kommatill rätta med detta. Vad gör man bland skyddsombuden? reagerarman över huvud taget på arbetsmarknaden när unga människor redan ibörjan av 20-årsåldern blir beviljade livräntor? Detta har ökat under : Många företagare kommer till mig i minegenskap av doktor och ber mig försöka skilja ut t.ex. vilka människor somskulle klara av vissa typer av jobb. Jag säger då att jag inte kan det. Istället försöker vi att informera de människor ute på företagen som skall kunnanågonting om detta. Vi försöker bearbeta detta genom att starta ergonomigrupperfillsammans med företag, fack och företagshälsovård. Vi intensifierarutbildningen av folk genom rygg- och nackskolor. Jag kan inte svara för vadföretagshälsovården i stort gör, men hos oss har vi mycket information ochmånga utbildningsaktiviteter kring dessa frågor. : En av orsakerna till att många inte klarar avarbetslivet i förhållande till vad det varit tidigare är naturligtvis atti det här läget sker en bottenskrapning av all tillgänglig arbetskraft. Då ärdet klart att det finns många som har skavanker av olika slag och som inteklarar konfrontationen med arbetsmarknaden. Därför slås de tyvärr ganska snabbtut igen. Detta är säkert en av orsakerna till att vi har den här utslagningenav yngre arbetskraft, och även äldre för den delen. : Det ställdes också en fråga omskyddsombuden och hur vi på den fackliga sidan aktiverar oss när det gäller attfå fram förbättringar. I och för sig hänger ju inte våra aktiviteter enbartihop med högkonjunkturer, utan vi har ju alltid försökt att få den lokalaskyddsverksamheten så effektiv som möjligt. Det är klart att en högkonjunktur visar tydligare på debrister som finns i arbetsmiljön. Blir man stressad av ökad arbetsintensitet,så ökar riskerna på grund av de ensidiga jobben, vilket medför att riskerna förbelastningsskador och olycksfall ökar. Inom bl.a. byggsektorn har olycksfallenökat i omfattning. Det är en mycket oroande utveckling att inte barabelastningsskadorna ökar, utan tydligen även olycksfallen. I ett sådant läge riktar vi naturligtvis uppmärksamhetenpå att informera och på olika sätt ge råd om och synpunkter på hurskyddsombuden skall arbeta. Vad vi nu framför allt vill intensifiera äruppmärksamheten på arbetets organisation. Som sagts här måste vipåvisa att arbetet måste läggas upp på ett annat sätt. Man måste också ta medarbetsplanering och annat, så att man inte överbelastar människor. Den riskenär annars uppenbar nu i högkonjunkturtider. : Visst är våra skyddsombud medvetna omde problem som finns och som vi här diskuterar. Jag vill emellertidkraftigt understryka att det finns bara en part på arbetsplatsen som kanförändra arbetsmiljön, och det är arbetsgivaren. Man får alltså inte hamna i denfällan att mantror att skyddsombuden har någon makt idet fallet. Det finns bara en 1988/89:SfUll part som har den makten, och det är arbetsgivaren. : Jag skall försöka fånga upp det som sadesfrån TCO senast. Det är ju riktigt att ansvaret för arbetsmiljön ocharbetsorganisationen vilar på arbetsgivaren. Vi har gått ut idiskussioner med kommunerna om hur arbetet kan läggas upp för att ta hänsyntill arbetsmiljökonsekvenser. Exempelvis på område har vi undersenare år på olika sätt försökt stimulera och bidra med våra insatser för attse på olika sätt att lägga upp arbetet. Bl.a. har vi genom en för kommuner ochlandsting gemensam trygghetsfond kunnat lämna ekonomiska bidrag, så atthemtjänstens innehåll och uppläggning kan organiseras på ett sådant sätt attandra arbetsuppgifter än de svåra och monotona finns där. Det skall alltså intebara vara städning och att gå och handla, utan också sådant som att varatillsammans med pensionärerna även vid mer fritidsbetonade sysselsättningar. Påså sätt kan man lägga in egen utveckling, ergonomi osv. : Det frågades efter vilka initiativsom tas för att finna åtgärder mot ensidiga jobb och för en effektivarerehabiliteringsverksamhet. Den här typen av aktiviteter har lång startsträcka.Det handlar mycket om utbildning, information och attitydförändring, och sådanttar tid att organisera på ett effektivt sätt. Belastningsskadorna har uppmärksammats ordentligt på denstatliga sektorn. går ut tillsammans med Statshälsan,företagshälsovården inom staten, och inbjuder samtliga statliga verk ochmyndigheter till en ordentlig genomgång av de här siffrorna och för att närmarediskutera vad som kan göras. Där markerar vi betydelsen av att såvälarbetsgivar- som arbetstagarorganisationer är representerade på de seminariersom vi skall hålla. : Det är kanske orättvist att kräva atthälsovården och skyddsombuden skall klara de ganska stora problem vi stårinför. Vad man inte har diskuterat är ett ökat medvetande hos en gruppsom produktionstekniker, arbetsledare och designers om arbetsorganisatoriskafrågor. Det är en stor uppgift, som vi knappt ens har börjat försöka lösa . : Jag kanske får erinra om attarbetarskyddsstyrelsens belastningsergonomiska program håller på att rulla utöver landet . Det går så till, att vi står i direktkontakt med 25av de branscher som vi har delat in det svenska näringslivet i, för attdiskutera konkreta åtgärder för att komma åt belastningsergonomiska problem-Avsikten är att branscherna sedan skall dra i gång detta där det skall i gång,nämligen ute på företagen, med företagens linjeorganisation involverad iarbetet. Syftet är då framför allt att undanröja de arbetstillfällen sominnebär risk för belastningsskador. Där finns oerhört mycket att göra, och jag vill gärnaunderstryka att det finns ett starkt intresse för det här, självfallet uppbackat av denarbetskrafts brist som råder i och de demografiska förändringar som vi ser framför oss, som kommer att leda till brist på framför allt yngre arbetskraft. Vi tror att detta kommer att få ett stort genomslag. När jag nu talar om arbetsgivare, tar jag också, i allrahögsta grad, in den /89:SfUll offentliga sektorn, som jag inte på någotsätt tycker är något föredöme som Bilaga arbetsgivare i detta avseende. Vi harhaft utomordentligt svåra problem med kommuner och landsting när det gäller attkomma åt belastningsskadeproblematiken inom vårdyrkena. Jag vill understrykaatt det är någonting som vi från arbetarskyddsstyrelsen ser med största allvarpå. Den utveckling som pågår där kan inte få fortsätta. : Utan att vilja gå i polemik med tidigaretalare vill jag bara nämna några resurser som finns på området arbetsmiljö inomföretagshälsovården, vars omfattning har passerat av de anställda och ärpå väg upp mot . Där finns 1 200-1 300 läkare, dubbelt så mångasjuksköterskor, skyddsingenjörer lika många som läkare, och antaletsjukgymnaster växer undan för undan och är väl uppe i ungefär 800. Detta ärheltidstjänster, och de sitter verkligen inte sysslolösa. Ytterligare en poäng är att man med ett nytt bidragssystemför har försökt styra över verksamheten från efterhjälpande tillmera förebyggande. Det kommer naturligtvis in i just den här frågeställningen.Man kan kanske inte generalisera så som frågeställaren gjorde, men visst kansådana fall förekomma - så är det alldeles säkert. (vpk): Jag skulle vilja ställa tvåfrågor, en till angående arbetsmiljökommissionen. Bland det sista som står i direktiven, står det att ikommissionens arbete skall gälla vad regeringen har föreskrivit i betänkandetEG-aspekter, dir. 1988:43, samt dir. 1984:5 angående utredningsförslagensinriktning. Vad har det här för betydelse för kommissionens arbete? Kommer denatt ändå lägga fram förslag som strider litet grand mot de här direktiven i ochmed att man kommer på bättre lösningar för den inriktning som kommissionen hari sina direktiv? Jag tycker direktiven är bra för övrigt, om man inte hade medden här biten. Sedan vill jag fråga SAF:s representant en sak. Han sadeatt man jobbar med "bottenskrapet" av arbetare. Jag harförstått att söker man arbete i ett företag , så går man igenom enhälsokontroll. Har man en sjukdom eller en arbetsskada och ändå kommer in iföretaget så är man i alla fall registrerad, så man är inte dubbelt bokförd.Därför kan man inte belasta statistiken två gånger, även om man arbetar med"bottenskrapet". : Jag skall svara på frågan omEG-aspekterna. Det ingår numera i alla former av utredningsdirektiv attta reda på om de åtgärder man föreslår har någon sådan kollisionskurs. Detskall vi också göra när vi kommer med våra förslag. Vår bedömning är nog ändå,i de första resonemangen, att det inte kommer att vara något större problem.Det gäller ju om förslagen innebär några handelshinder, och om vi lyckastillverka våra varor med glada och friska människor så är det knappast någotproblem, snarare en tillgång. Arbetsmiljöinsatser av den karaktären bör - ialla fall i första omgången - inte rimligen vara konkurrenshämmande. Men viskall studera EG-aspekterna, och vi skall också redovisa detta. Dettillhör våra uppgifter att se på de ekonomiska styrinstrumenten. ju så attdet betalasut enormt mycket pengar i sjukförsäkring och förtidspen-1988/89:SfUll sioner, och av någon anledning räknas inte de utgifterna iföretagens Bilaga verksamhet. Vi skall se om vi skulle kunna få in dessakostnader i företagens kalkyler på ett eller annat sätt. så att utgifterna försocialförsäkringen får vägas mot kostnaderna för arbetsmiljöförbättringar iform av investeringar, utbildning eller andra utvecklingsmöjligheter för demsom jobbar i produktion eller förvaltning. Här finns alltså starka ekonomiskaincitament. Jag vill dock säga att vi inte har börjat vår diskussionmed vad som skulle kunna hindra oss, utan vi har startat med att se vilkamöjligheter det finns att ta sig fram för att långsiktigt förbättra det lägesom nu är. skall vi naturligtvis också redovisa hindren. Men detfinns alltså inga sådana aspekter som hindrar oss att ta fram det bästa av vadvi önskar i kommissionen. (): Jag vill återupprepa en fråga frånförmiddagen. beslutade ett enigtsocialförsäkringsutskott - och fastställde detta - att regeringensnarast bör ta initiativ som erfordras för att en analys kommer till stånd närdet gäller orsakerna till arbetsskadeökningen. hade ingen någonkännedom om att något sådant pågick eller att man sökte material i de styrelseroch verk som då var representerade. Frågan är om någon i eftermiddagens grupphar hört talas om detta. Eftersom vi inte hade fått detta redovisat förra åretheller, tog vi i novemberdecember 1988 initiativ till denna hearing, somutskottet ställde sig bakom. Den kanske kan ge en viss belysning avsituationen, men inte någon fullständig analys. Så till en annan fråga. Det ekonomiska skyddet är ju en avgrundpelarna i arbetsskadeförsäkringen - ingen skall bli ekonomiskt lidande pågrund av en arbetsskada. Ofta kombineras ju den vanliga sjukersättningen med enfrivillig ersättning, som arbetsgivaren står för. Vilka grupper är det somfortfarande står utan ett hundraprocentigt skydd? Sedan en fråga som vi väl kommeratt få ta ställning till iutskottet, eftersom säger att man har lagt fram ettdiskussionsunderlag om vem som skall ta över ansvaret. Är det rimligt attsjukvården tar ett ökat ansvar? Alla de här människorna passerar ju i form avsjukskrivningar genom sjukvårdsapparaten. Borde man då inte ta ett ansvar därför att snabbare registrera och söka orsakerna till att patienter söker förbelastningsskador osv.? Utnyttjar vi sjukvårdsapparaten på rätt sätt, när vi byggerupp organisationer omkring den som tar över detta ansvar? Finns det enmöjlighet att rationalisera statistikinsamlingen och kanske också bättra på närdet gäller att finna medicinskt stöd för att skadorna finns? Atf Eckerhalt: Jag tänkte försöka besvara delfrågan omvilka som står utanför. Låt mig i korthet förklara hur det ser ut. De flesta har sammanlagt ersättning under de90 första dagarna. Därefter sjunker ersättningen till undersjukskrivningstiden. sjunker den ytterligare för endel grupper, men för en del ligger den kvar på . har gjort att SAF har sådana här funderingar är förmodligen 84 det faktumatt det utges . Sedan måste man 1988/89:SfUll dela litet på det, beroende på skadeorsak. Är det en arbetsskadaså fortsätter Bilaga man på , är det en trafikskada eller om enansvarsförsäkring kommer in, blir det också en högre nivå. Det här kostar väldigt mycket att administrera.Försäkringarna innehåller nämligen samordningsregler, så man får inte ge ut merän . Därför kan man få gå fill flera ställen för att hämta ersättning - från och från arbetsgivaren, eller frånAGS-systemet, osv. I tidningarna har vi dessutom sett att det förekommer hämtar ersättning från ställen som man inte skall göra, men det kan vikanske bortse från här. Om systemet görs om så att det bara finns en enda källa,får man ju bort en del onödig "skadereglering" eller vad man villkalla det. Detta har vi sett som en fördel. Det nämndes attenbart inom är uppemot 1 000 personer anställda påarbetsskadesidan, och tar man ett helhetsgrepp på detta skulle det bliytterligare några tusen som administrerar de korta sjukfallen. Många av demskulle kunna användas till bättre uppgifter, t.ex. inom rehabiliteringsarbetetför de långa sjukfallen. : Som jag nämnde i min inledning liggerersättningsnivån, alltså sjukpenningen, för stora grupper egenföretagare på ensådan nivå att de inte har råd att vara sjuka. Det finns två typer av falldärvidlag. Den första typen utgörs av de egenföretagare varsverksamhet går mycket bra. får de en sjukpenning som inteöverskrider lönen för en arbetstagare som gör samma arbete. Det innebär attsjukpenningen i en del fall kan vara avsevärt lägre än avgifterna. Den andra typen utgörs av de egenföretagargrupper som harlägre inkomster. De har en kostnadsbild i företaget som gör att sjukpenningeninte alls täcker den inkomstförlust som inträffar i företaget vid sjukdom ellerarbetsskada. : Jag tänkte bara komma med en synpunkt ifrågan om huruvida sjukvården i ökad utsträckning skall engageras. I rehabiliteringsutredningen sägs att man skall göra enrehabiliteringsplan för den som har någon form av arbetsskada eller sjukdomtill följd av arbetet. Det är oerhört viktigt att man verkligen gör en sådanplan. Om faktorer av andra slag än fysiska ökar sjukskrivningenoch problemen i arbetslivet är det kanske inte sjukvården som först skall in ibilden. Det kan tänkas att det är oerhört viktigt att rehabiliteringen sker påsjälva arbetsplatsen. Detta ären av de frågor som vi skall studera. : fråga om vilka förmånerman har vid sjukdom kan väl enklast besvaras på följande sätt. Jag tror att detjag säger är sant dessutom. De som har kollektivavtal har en 100-procentigersättningsnivå. Denna nivå kan uppnås antingen genom en utfyllnad av lönen om10 % eller genom någon försäkringslösning. Den 100-procentiga nivån har manunder 3 månader eller , alltså mellan 3 och 4månader. : pågåren del försök mellan landsting, kommuner och 1988/89:SfUll försäkringskassa där man på bästa sätt använder de gemensammaresur- Bilaga serna. Målsättningen är ju att man skall nå snabbare resultat irehabiliteringen av dem som är långtidssjuka. Man skall också försöka minskarätt mycket på byråkratin. Det är kanske litet för mycket byråkrati . : Jag tycker att vi hela denna dag då vidiskuterar försäkringen inte blir på det klara med vad vi skall göra. Skall vi spara pengar? framhålls att den storakostnaden i försäkringen är sjukpenningen. De pengarna kommer vi alltså inteatt spara, för de kommer att läggas i den andra potten. Då återstår två kostnader inom försäkringen:sjukvårdskostnader och livräntor. De senare kan man dela in i korta och långa.Med korta livräntor menar jag livräntor till unga personer som kan omskolastill nya arbeten. Dessa personer blir nya, produktiva människor i samhället istället för att bli förtidspensionärer. Såväl , som endel andra har sagt att försäkringen skall kopplas ihop med sjukförsäkringen.Vad gör man i så fall med sjukvårdskostnader och livräntor - skall vi avveckladem? Det ärdessa frågor som kräver utredning - kvalificerad sådan. Sjukpenningen kostar ingenting i administration, för denkopplar man ihop med det andra systemet. : Vi skall svara på frågor frånutskottsledamöterna och inte på de svarandes frågor. Jag vill ändå påpeka attjag i min inledning klargjorde att man sparar de nämnda 900 personerna enbartgenom att ta bort sjukpenningdelen av arbetsskadeförsäkringen. Jag har dåförutsatt att vi har medarbetare kvar som skall sköta livräntorna på samma sättsom . Det var delfråga 1. När det gällde sjukvårdskostnaderna sade jag att en sådanhär ändring inte kan göras utan att förorsaka problem. Jag framhöll därvidsjukvårdskostnaderna. Det är oftast en kostnad som är väsentligt mycket lägreän vad sjukpenningen är. Den är ju föremål för högkostnadsskydd o.d. iolika avseenden. Men visst skulle det innebära en olägenhet att ta bort den,och det problemet får man överväga. : Det är angeläget att understrykanödvändigheten av ett system som gör att de som drabbas av en arbetsskada intefår det ekonomiskt sämre än vad de arbetsskadade har. Om vi har ett 100-procentigt ersättningssystem måste defall där ersättningen inte helt och hållet räcker naturligtvis täckas igen, såatt människor blir skadeslösa. Ett annat villkor är ju att livräntorna kanbibehållas. Det skall göras tydligt vem som skall betala. Skillnaden mellan sådana som gör illa sig i arbetslivetoch sådana som skadar sig eller i hemmet kan jag belysa med ett exempel. Jag har en mycket nära vän som arbetade som pressare i enspisfabrik. Han arbetade med att ta ut spishällarna ur tunnelpressen. Dengjorde ett dubbelslag och berövade honom vänstra armen strax nedanför armbågen. Hansframtid på arbetsmarknaden är naturligtvis begränsad efter den olyckan;Det är självklart att arbetsgivaren, som var ansvarig för att pressen 1988/89:SfUll bar sig åt på det här sättet, skall svara för de försäkringskostnadersom en Bilaga livränta för denna person för med sig. Det är ju det vi talarom. Helt naturligt blir resonemangen litet, luddigare när manbörjar tala om belastningsskador. Kom ihåg att bakgrunden är de mycket tydligaorsakssamband som föreligger då en arbetstagare ställs in i en produkfion därarbetsgivaren leder och fördelar arbetet och bestämmer hur det skall utföras.Om det då händer en olycka skall ansvaret naturligtvis läggas där det skallfinnas. Det är det andra villkor som jag tycker måste uppfyllas. På den punktenär och jag helt överens. Denna fråga måste lösas. Det tredje och mycket viktiga villkor som jag anser måste ställa i dessa sammanhang är att vi skall ha en arbetsskadestatistiksom gör att vi kan studera arbetsskadeutvecklingen. Vi måste få ett system somleder fill att vi kan inrikta och prioritera våra insatser. Vi skall inte ståhelt utan underlag för myndighetsinsatser o.d. på det här området. Detta var de tre villkoren. Om vi uppfyller dem är detklart att vi kan diskutera en annan ordning än den vi har . Barastatistikproduktionen som kostnad kan inte motivera en svåradministreradarbetsskadeförsäkring -det är väl klart. Vi måste emellertid uppfylla de trevillkoren för att detta skall kunna genomföras. : SAF:s inställning till livräntefrågan ärden som tog upp i sitt inledningsanförande. : Vi vill ha full ersättning för olägenhetersom följer på skada i arbetet - det är vi helt överens om. Det finns anledningatt tillägga: Vi är säkert också överens om att vi inte vill ha mer än 100 %ersättning. Låt mig, som illustration till behovet av att från denutgångspunkten göra en översyn, nämna hur en del av det här systemet fungerar . Vi ger ju i vanliga fall ersättning frånarbetsskadeförsäkringen först efter samordningstidens slut. Om det rör sig oms.k. recidiv utgår emellertid ersättning . Vi haravtalskompletteringar som ger utfyllnad av den vanliga sjukpenningen mellan 90och . Resultatet blir då att man på grund av avtal och sjukförsäkring fårersättning redan för ett vanligt sjukfall. Om det visar sig vara recidiv av enarbetsskada får man sedan dessutom från oss. Ingen samordning - ingenavräkning! Ordföranden: Jag vill på utskottets vägnar tacka alla ersom har infunnit er här på vår inbjudan och suttit så troget och lyssnat, gjortså värdefulla inlägg från talarstolen och på ett så utomordentligt engageratoch livligt sätt svarat på våra frågor. Ni må tro att jag har en lång talarlista kvar, och jag vetatt många är besvikna över att de inte har fått komma till tals. Vi i utskottet skall ta till oss vad ni har sagt i olikafrågor. Antingen vi gillar det eller inte är det en gemensam egendom somutskottet har när vi senare skall behandla de motioner som gäller arbetsskador. Jag villockså tacka er som suttit pä läktaren och troget lyssnat på dessa Det ger mig enalldeles bestämd känsla av att detta är frågor som rör 1988/89:SfUll människor ända in i själen. Vi skall gå vidare i arbetet. Det är mycket som återstår attgöra tills den dag kommer då man känner trygghet när man går till arbetet ochinte oro för skador. Härmed är utfrågningenavslutad. Underbilaga 1988/89:SfUll Bilaga Deltagare i socialförsäkringsutskottets utfrågning omarbetsskadeförsäkringen DirektörenKurt , Västernorriands läns allmänna försäkringskassa FöretagsläkarenJan Parke, Elektronik-industrier Företagsläkaren ,"Hälsan" FHV i Enhetschefen , enheten för utveckling,forskning och utbildning Institutetför arbetsmiljöforskning 1988/89: SfU 11 () ,lic. Statens arbetsmiijönamnd () EnhetschefenIngernar , socialpolitiska enheten Utredaren ,miljöenheten Motioner.......................................................................... ....... 1 Utskottsutfrågning.......................................................... ....... 2 Utskottet......................................................................... ....... 2 Allmänt omarbetsskadeförsäkringen.............................. ....... 2 Arbetsskadeförsäkringensomfattning ........................... ....... 4 Handläggningenav arbetsskadeärenden....................... ....... 6 Livränta ......................................................................... ..... 12 Hemställan...................................................................... ..... 15 Reservafioner.................................................................. ..... 16 Ändrade formerför ersättning vid arbetsskada, översyn av arbetsskadeförsäkringen ochsamordningstidens längd (m).................................................................................. ..... 16 Analys avantalet arbetsskador (c, mp) ....................... 17 Översyn avarbetsskadeförsäkringen och samordningstidens längd (fp).................................................................................. ..... 18 Arbetsgivaresansvar för sjukvårdskostnader (vpk)..... ..... 19 Ersättning förutredningskostnader från AMF (m, fp).... 19 Livränta tillegenföretagare (m, c) ............................... ..... 20 Samordning medYFL-livränta (m, fp)............................ ..... 20 Översynav arbetsskadeförsäkringen och samordningstidens längd (c).................................................................................... ..... 21 Arbetsgivaresansvar för sjukvårdskostnader (mp) 21 från utskottsutfrågning........................... ..... 22 Arbetsskadehandläggningen.......................... ;;............. 22 Arbetsskadeförsäkringenoch arbetsmiljön .................... 56 Frågestund..................................................................... ..... 76 Avslutning...................................................................... ..... 87 Deltagarförteckning....................................................... ..... 89 gotab 88449, 1989