bet · GC01LU20 · 1988-12-31 00:00:00 — Enligt utskottets mening är det självfallet angeläget atten fullgod företagshälsovård kan åtnjutas också av dem som är anställda iföretag sorn drivs vidare efter konkurs. Utskottet kan därför instämma iuppfattningen att det inte är tillfredsställande om gällande regler leder sämre företagshälsovård för personer som arbetar i ett konkursdrabbatföretag än för andra anställda.Utskottet vill emellertid understryka att även om den som 1988/89:LU20ombesörjer företagshälsovården inte har förmånsrätt för sina fordringar detinte saknas möjligheter för honom att skydda sina anspråk. Den som ombesörjerföretagshälsovården har nämligen lagenlig rätt att i anledning av konkursensäga upp det avtal om tillhandahållande av vård som finns mellan honom ochföretaget. Om så sker och ett nytt avtal träffas med konkursboet får de anspråkavseende meddelad företagshälsovård som därefter uppkommer karaktär avmassafordran, för vilken betalning skall utgå innan någon utdelning får ske förkonkursfordringarna. Av det anförda framgår att det av motionärerna påtaladeproblemet i många fall bortfaller om den som åtar sig uppdrag att ombesörjaföretagshälsovård håller sig informerad om det uppdragsgivande företagetsställning och aktivt tillvaratar sin rätt i fall då företaget försätts ikonkurs. I sammanhanget bör understrykas att också konkursförvaltaren i företagsom fortsätter driften efter konkurs har ett ansvar för att hälsovården för deanställda fungerar tillfredsställande. Enligt utskottets mening torde detaktuella spörsmålet därför huvudsakligen kunna karakteriseras som ett informationsproblemoch i mindre mån ha att göra med frågan om förmånsrätt för fordran på grund avföretagshälsovård. Frågan är emellertid av den beskaffenheten att den förtjänaratt övervägas ytterligare. Sådana överväganden synes lämpligen kunna göras inomramen för den ovan nämnda utredningen med uppdrag att utreda vissakonkursrättsliga frågor. Motionen jämte utskottets betänkande i ärendet bördärför överlämnas till utredningen för att tas i beaktande under utredningensarbete. 1. beträffande förmånsrätt för fordran på grundav företagshälso vård attriksdagen med anledning av motion 1988/89:L301 hos regeringen hemställer attmotionen jämte utskottets betänkande i denna del överlämnas till utredningen(Ju 1988:02) med uppdrag att utreda vissa konkursrättsliga frågor, 2. beträffandeöversyn av förmånsrättsordningen att avslår motionerna 1988/89:L302 och1988/89:L303. Närvarande: (), ().Stig (), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), ElisabethPersson (vpk), (), () och CharlotteCederschiöld (m). Särskiltyttrande 1988/89: LU20 Förmånsrätt för fordran på grund av företagshälsovård(mom. 1) (), () och CharlotteCederschiöld (m) anför: I motion L301 framhålls att fordran gentemot företag pågrund av företagshälsovård, som utförs efter det att företaget försatts ikonkurs, ej är förenad med förmånsrätt i konkursen, något som skulle kunna ledatill negativa konsekvenser för anställda i företag som drivs vidare efterkonkurs. Den sorn anordnar företagshälsovården torde nämligen vara mindrebenägen till insatser i konkursföretagen, om det är osäkert i vad mån betalningdärför kan påräknas. Motionen utmynnar i begäran att förmånsrättsordningenändras så att även kostnader för företagshälsovården räknas som prioriteradfordran. Som utskottet uttalat kan den som anordnar hälsovård(uppdragstagaren) undgå att utsättas för den påtalade ekonomiska risken genomatt säga upp avtalet med sin uppdragsgivare och göra fortsatt tillhandahållandeav hälsovård beroende av nytt avtal med konkursboet. För fordran som därefteruppkommer åtnjuter uppdragstagaren bästa rätt. Den risk som uppdragstagarenutsätter sig för är fördenskull inskränkt till fordran som uppkommit förekonkursen. Detta anspråk är emellertid enligt vår mening icke mera"skyddsvärt" än andra krav på betalning för tillhandahållna varor ochtjänster. Trots denna vår principiella inställning har vi emellertidicke velat motsätta oss att motionen hanteras på sätt utskottet föreslagit.