bet · GC01LU25 · 1988-12-31 00:00:00 — Enförutsättning är att de -uppsåtligen eller vårdslöst - har brustit i sin pliktatt utöva tillsyn över barnet. Det ligger i sakens natur att det ställs störrekrav på utövandet av tillsyn över mindre barn än över dem som har nått störresjälvständighet och mognad. Som utskottet tidigare konstaterat vid behandlingenav likartade motionsyrkanden (se /89:LU4) har såvitt käntallvarligare olägenheter inte ansetts följa med nuvarande ordning.Utskottet kan emellertid inte bortse från att det blivit alltvanligare att underåriga gör sig skyldiga till skadegörelse och andra brott somdrabbar både enskilda personer och det allmänna. Enligt utskottets mening ärdet angeläget att olika vägar prövas i syfte att motverka denna utveckling. Enlösning kan vara att vårdnadshavare stimuleras att ta ett större ansvar försina barns handlande. Som närmare framgår av redogörelsen ovan (s. 5) beslötbrottsförebyggande rådet (BRÅ) att tillsätta en arbetsgrupp meduppgift att undersöka möjligheterna att utvidga vårdnadshavares ansvar för sinabarns brottsliga handlingar. Arbetsgruppen skall enligt sina direktiv undersökaom vårdnadshavarnas ansvar bör utökas genom en utvidgning av det skadeståndsrättsligaansvaret eller på annat sätt. Arbetet beräknas vara avslutat under sommaren1989. Med hänsyntill att motionärernas önskemål om en undersökning av möjligheternaatt skärpa föräldrars skadeståndsansvar således redan är 1988/89:HJ25tillgodosett genom det arbete som bedrivs inom BRÅ anser utskottet att motioneninte bör föranleda någon vidare åtgärd. Frihet från skadeståndsansvar gentemot brottsling 1 motion L6()3 av () begärs attskadeståndslagens regler ändras så att rätt till skadestånd inte föreligger förden som skadas i samband med utövandet av brottslig gäming om gärningen på ettinte ringa sätt kränkt någon annan person eller dennes rätt. Motionären pekarpå att avsaknaden av uttryckliga bestämmelser om skadeståndsansvaret i sådanafall har medfört att rättsläget är oklart. Som motionären framhåller finns det i skadeståndslageninte några särskilda regler för fall då en person skadas när han är i färd medatt begå brott. Av allmänna skadeståndsrättsliga grundsatser får emellertidanses följa att den skadelidande inte har rätt till skadestånd i de situationermotionen tar sikte på (se . Om jiimkning av skadestånd, 1982, s. 205ff., och , Skadeståndsrätt, 1985, s. 105 f.). Den som är ansvarig försäkerheten i en fastighet är sålunda inte skadeståndsskyldig i förhållande tilltjuvar och andra kvalificerat obehöriga besökare, om skada inträffar till följdav brister i skyddsanordningar e.d. Annorlunda torde det dock förhålla sig, omen inbrottstjuv skadas i en fälla som fastighetsägaren har gillrat. Lindrigaformer av hemfridsbrott och olaga intrång torde inte utesluta att inkräktarenhar rätt till skadestånd (jfr NJA 1973 s. 141). Då utskottet tidigare prövat motionsyrkanden med liknandesyfte (se /89:LU4) har utskottet haft samma uppfattning omrättsläget och tagit avstånd från tanken på en särskild reglering av frågan iSkL. Utskottet finner inte anledning att nu frångå ställningstagandet ochavstyrker därför bifall till motion L603. 1. beträffandeskadestånd vid integritetskränkniiigar att avslår motion1988/89:L624, 2. beträffandevårdnadshavares skadeståndsskyldighet att avslår motion I988/89:L618, 3. beträffande/n/re//rwrskadeståndsansvar gentemot skadelidande brottsling attriksdagen avslår motion 1988/89:L603. Närvarande:Rolf (), (), 1988/89:LU25 (s). (), (), (), (s), AllanEkström (m), (), (), Hans (), (), (), (vpk), (), () och Frihet från skadeståndsansvar gentemot brottsling (mom. 3) (), (), (),(), (), (), ElisabetFranzén (mp) och () anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 10börjar med "Som motionären" och slutar med "motion L603"bort ha följande lydelse: Utskottet vill erinra om att det i gällande skadeståndslag(SkL) inte finns några särskilda regler för fall då en brottsling skadas isamband med utövandet av sin brottsliga handling. Däremot kan i sådana fallbestämmelserna i 6 kap. 1 § SkL om jämkning av skadestånd tillämpas och dåända ned till noll om den skadelidande brottslingen själv uppsåtligen ellergenom grov vårdslöshet medverkat till skadan. På så sätt kan åstadkommas attbrottslingen icke blir berättigad till skadestånd. Enligt utskottets mening ären sådan metod svårförståelig. Det naturliga tillvägagångssättet är att knytaan fill en allmän rättsgrundsats av innehåll att en brottsling i normalfalletsjälv har att bära sin egen skada. Bristen på uttryckliga regler har dock letttill ett mycket oklart rättsläge (se , Om jämkningav skadestånd, 1982, s. 205 ff., , Skadeståndsrätt, 1985, s. 105 och NJA1973 s. 141) som inte sällan kommit att avvika från den allmänna rättsuppfattningenpå området. Enligt utskottets mening måste rättsläget nu klargöras genomlagstiftning. I SkL bör därför införas en bestämmelse av den innebörden attfrihet från skadeståndsansvar skall föreligga i förhållande till den brottslingsom skadas i samband med sitt utövande av en brottslig handling, som på etticke ringa sätt kränkt någon annan person eller dennes rätt. Genom införandetav en sådan lagregel skulle rättsläget bli klarare och lagstiftningen bringas isamklang med det allmänna rättsmedvetandet. Det bör ankomma på regeringen att -i samband med den beslutade samlade översynen av skadeståndsreglerna - utarbetaoch förelägga förslag till sådan lagändring. Detta bör medanledning av motion L603 som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottets hemställanunder moment 3 bort ha följande lydelse: 3. beträffande/r//je//rö«skadeståndsansvar gentemot brottsling att med anledning av motion1987/88:L603 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört omförslag fill ändring i skadeståndslagen. gotab 88406, 1989