bet · GC01SfU11 · 1988-12-31 00:00:00 — Detfanns således försök till att man skulle vara försiktig när det gäller de storagrupperna av arbetsskador som tillfördes ersättningsområdet genom arbetsskadeförsäkringen.När sedan fattade sitt beslut ville man inte införa dubbleradebevisregler, eftersom det - såsom det enbart motiverades -skulle kompliceratillämpningen. : Jag skulle vilja komplettera mitt svar närdet gäller kostnadsansvaret på myndighetsnivå. Det är helt klart attfinansiella aspekter inte får inverka på tillämpningen när man har den härtypen av regler. Det är ändå möjligt att identifiera ett kostnadsansvar påmyndighetsnivå. Det åligger oss på att inom ramen föruppföljnings- och utvärderingsverksamheten följa kostnadsutvecklingen och omdet finns anledning göra fördjupade analyser, fästa statsmakternas uppmärksamhetpå utvecklingen osv. Det har vi gjort. Slutligen vill jag ta upp frågan om de iadministrationskostnader och om man möjligtvis skulle höja ersättningen föratt få lägre administrationskostnader. finns det ett tak vid , och detär redan nått i arbetsskadeförsäkringen. Orsaken till att det ger så storaadministrativa vinster att gå i sjukförsäkringen är att vi redanhar hela den administrativa apparat som behövs. Då kan vi spara in de särskildaoch mycket vidlyftiga utredningar som satsas för att räkna fram rätten attfå de extra utöver den vanliga sjukpenningen, som en godkänd arbetsskadamedför. (): var i sittinledningsanförande inne på att man skulle kunna ge exempelvis ersättningbåde för sjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen. Det skulle ge 900årsarbetare som,man då kunde disponera till annat. Jag skulle vilja fråga HansSvensson i vad han skulle använda dessa människortill. Skulle det vara en tillgång i rehabiliteringen så att människor snabbarekommer ut i arbete och vi därmed får minskade skador och mindre kostnader? Nästa fråga går då till . Är samarbetet i dagmellan försäkringskassorna och företagen så bra som man över huvud tagetskulle kunna tänka sig eller skulle en omdisponering av personalen innebära attrehabiliteringen skulle fungera bättre och människor snabbare skulle komma ut iarbete? : Om försäkringskassorna fick disponera 900årsarbetare tror jag att samtliga kassor skulle sätta i gång med attytterligare utvecklaarbetet med de långa sjukdomsfallen. Kassorna skulle /89:SfUll möjligt komma i gång med rehabiliteringsinsatser, eftersom detockså ger Bilaga stora samhällsekonomiska vinster. Andra områden som ligger nära detta, och som också ärangelägna att arbeta djupare med, är att utveckla bättre kontakter medarbetsplatserna och företagen och att kunna delta med underlag i detförebyggande hälsoarbetet. : Det finns naturligtvis stora skillnader när detgäller samarbetet mellan kassor och företag. Jag jobbar på ett stort företag iStockholm med anställda inom hela . Det skulle innebära attjag skulle behöva kommunicera med alla kassor i . Det är i detnärmaste omöjligt att göra på ett förtroligt sätt. Vi vet att det ute i landsorten förekommer mycket närasamarbete mellan företag och kassor. De har också uppvisat en hel del braresultat. Det vore en strävan att man hade ett närmare samarbete mellan kassaoch företag. Vi tror att om man kunde frigöra resurser från kassorna skulle mankunna öka samarbetet ut mot arbetslivet. (): Det finns en organisation som heterGalaxen som har till uppgift att, hjälpa till att rehabilitera och ta hand omyrkesskadade byggnadsarbetare. Organisationen har visat att intresset förrehabilitering från den skadades sida avtar mycket snabbt efter det att man harblivit, friställd från arbetsmarknaden. Delar ni uppfattningen att det ärangeläget., med en snabb rehabilitering? Vad behöver göras för att startarehabiliteringen tidigare? Det sägs ibland att individen inte är särskiltintresserad av att få någon rehabilitering förrän målet är avgjort. Vad skallman göra för att öka individens intresse? Är det inte besvärligt att avgöra arbetsskador hos enindivid, när man inte vet vilken status individen hade när han började arbetet? : För det första: När det gällerrehabiliteringen är vi överens om att den skall sättas in snabbt. För det andra:Vi har just fått ett stort betänkande från rehabiliteringsutredningen påremiss. I betänkandet framläggs förslag om hur man skall utvecklaarbetet. Där finns insatser och åtgärder som man kan sammanfatta under följanderubriker: ~ Ökat ansvar för arbetsplatserna och arbetsgivarna - Förbättrat ocheffektiviserat samarbete mellan myndigheterna - En utvecklingav bidragssystemet, bl.a. med syfte att göra vår användning av det meraflexibelt. Detta är med all säkerhet åtgärder som kommer att behövas.Jag tycker att det är värt att stryka under, att ytterst ligger ansvaret påarbetsplatserna. För det första gäller det ansvaret för att se till att folkinte blir arbetsskadade och onödigtvis hamnar i dessa långa sjukdomsfall. Fördet andra är det också på arbetsplatserna som insatser måste göras.Erfarenheten visar att om man knyter rehabiliteringen till arbetsplatsen ochden vanliga arbetsmiljön, och inställningen från arbetsledare ocharbetskamrater är positiv, finns det en chans. Enav de saker som vi kommer att ägna stor uppmärksamhet i remissarbe- 1988/89:SfU 11 tet när det gäller rehabiliteringsberedningens betänkande är attförvissa oss Bilaga om att det stora och utökade ansvar som man säger sigvilja att arbetsplatserna skall ta verkligen också blir garanterat i denfortsatta utvecklingen. Vipå myndighetssidan borde kunna bli, och bör bli, mycket bättre och effektivareän vad vi är . Närdet gällde frågan om vad man skall göra för att öka rehabiliteringsviljan hosdem som går och väntar på en bedömning i ett arbetsskademål, kan jag barakonstatera att man måste komma ifrån situationen att folk går och väntar påavgörande i arbetsskademål. (): Min fråga riktar sig till . Han var inne påeffektivisering av kassorna. Jag vill ställa en fråga om ,Vad är din syn på det? Är det något som är möjligt att utveckla som modell? Kanman se det som en effektivisering och att man arbetar under litet andra former? : är ett av de projekt som har bedrivits bl.a. medhjälp av pengar från de centrala projektmedel som finns. Projektet är ett braexempel på vad man kan åstadkomma när man låter de lokala krafterna i enkonstruktiv anda försöka finna lämpliga sätt att arbeta. Om just dettametodsätt är tillämpbart på alla företag och i alla delar av landet är jag intesäker på. Men projektet tjänar som en bra modell för vad som går att åstadkommanär man lokalt tar denna typ av initiativ. Projektethar visat att det blir samhällsekonomiskt fördelaktigt att gå in med riktadeåtgärder. I så måtto tycker vi att projektet är bra, och vi har försökt attsprida kunskap om projektet i hela landet. Det är viktigt att varje kassakänner ett ansvar och försöker att tillsammans med de lokala företagen kommafram till modeller som passar under de särskilda förhållanden som råder påskilda orter. Bengt-OlaRyttar (s): I går presenterade TCO i en undersökning omföretagshälsovården. TCO kom fram till att den fungerade dåligt. Detta harhuvudsakligen tre orsaker. Denförsta orsaken var att demokratin inom företagshälsovården fungerade dåligt.TCO var där självkritiskt. Man ansåg i och för sig inte att det varföretagshälsovårdens fel utan TCO:s eget fel som organisation. Denandra orsaken var att man arbetade under flera avtal - ett statligt, ettkommunalt och ett privat avtal. Dentredje orsaken var att det var mycket heterogena typer av företag som de enskildaföretagshälsovårderna arbetade med. Jagtror att undersökningen hade sett litet annorlunda ut om den hade gjorts frånett LO-perspektiv. Men det vore ändå intressant att få en kommentar från JanParke. GunnarSpång: Det är naturligtvis litet krångligt att svara på något som har refererats när man inte har sett det i skrift. Det är klart att för oss företagsläkare finns det flera avtal att arbeta efter. Det ställer till problempå en del ställen. Jag arbetar som enskild företagsläkare med 50 företag, och det finns 52 ungefär 2800 anställda på dessa företag. De spänner från bakning av bullar 1988/89:SfUll till kärnkraftverk. Att arbeta mot så olika branscher och företagställer till Bilaga problem. Mitt minsta företag har tre anställda och detstörsta har 910 anställda. Frågan om demokratin fungerar dåligt var tydligen interiktad mot personalen inom företagshälsovården. Den frågan kanske jag kan hoppaöver tills jag har läst vad som står i rapporten. Ordföranden: Jag skulle vilja ta upp en siffra som K GScherman använde. Handläggningstiden var 1987 11 månader. Efter det att man harförstärkt kassans personal är den 12 månader. Jag skulle vilja fråga efterförklaringen. Frågan är riktad till . Är förklaringen möjligen får använda välutbildade handläggare för att lära upp de nyanställda ochatt det tar att lära upp de nyanställda handläggarna? Är det möjligtatt jag har missuppfattat det hela? Men jag förutsätter att det är så det gårtill. När möts man, dvs. de välutbildade har hunnit lära upp de nyanställda såatt de har nått en kapacitet som innebär att de kan arbeta självständigt.Vilken effektivitet och tid när det gäller att avgöra ett ärende bedömer ni har nått då? : Så länge vi har ny personal att utbilda gåren del av våra resurser till det, och det kommer att fortsätta så länge vibehöver öka personalen. Vi räknar med ungefär innan en handläggare kanbedömas vara i full produktion. : Till det som har sagt kommeratt decentraliseringen i sig innebär att produktiviteten bromsas upp någotunder denna utbildningsfas. Så länge vi tillförs nya resurser kommer det attfinnas , som säger. En annan faktor som manibland kanske glömmer bort och som också kan påverka produktiviteten och ge enlängre handläggningstid, är den på vissa kassor mycket höga personalomsättningen.Det här är mycket ojämnt fördelat över landet. Men det är naturligtvis hårt,exempelvis för Stockholmskassan - att ständigt utbilda arbetsskadehandläggare,som efter en färdig utbildning och när de har arbetat försvinner övertill t.ex. AMF och andra centrala organisationer i . Det blir tungtatt arbeta i sådana lägen. Detta är delvis en förklaring till att det kanskifta mellan kassorna när det gäller handläggningstider. : Går vi över till en situation där vi intelängre behöver öka personalen finns det en reserv. De som utbildar andra kandå börja arbeta med ärendehandläggning själva igen. Språngvis får man en vissökning av avverkningsmöjligheten. Den ökningen är emellertid mycket liten iförhållande till de volymer som vi talar om här. PerÄngmo: Jag kan lägga till några fakta från den revisionsom riksrevisions verket på regeringens uppdrag utförde av och försäk ringskassornas äskanden om ytterligare medel för att klara av de ökade ärendetillströmningarna av arbetsskador. Revisionen gjordes 1987, så siff rorna är inte uppdaterade. Vi fann att det året var ungefär 100 årsarbetskraf- ,- ter underutbildning och därför improduktiva. Jag kan bara instämma i det 1988/89:SfUll som m.fl. har sagt tidigare, dvs. att när man nårfullskalenivå Bilaga kommer produktiviteten att bli högre än vad den är . (): Om man ser litet mot framtiden är denviktiga frågan när kurvorna som vi har sett kommer att plana av. En mycketviktig faktor har varit belastningsskadorna - även om har sagt nu har kommit i balans, vilket jag tror finns anledning att ifrågasätta. Kunnandet om rörelseorganens sjukdomar är mycketbegränsat. Jag skulle vilja ställa en fråga till . Utöver ryggarna harvi nu alltmer bekymmer med fibromyalgi. Om man ser på kunnandet på sådanaområden kan inte ens reumatologerna avgöra om eller av svenska folkethar reumatiska sjukdomar. Hur ter sig utvecklingen? Vad väntar vi av kunnandeinom dessa områden - inte bara när det gäller ryggar utan även fibromyalgi? Harvi kommit till en balans, som sade, eller kommer vi att få kraftigtökade frekvenser och därmed kraftigt ökat antal försäkringsfall framöver? Finnsdär en balans eller inte, och när planar kurvorna ut? : Det här är mycket svårt att svara på. När detgäller fibromyalgi är kunskapsnivån fortfarande så låg att det inte går att siaom vad som kommer att hända framöver. Som jag sade tidigare är kunskapernamycket begränsade när det gäller hur befolkningarna såg ut innan man börjadeprata om arbetsskador. Vi har mycket dåliga kunskaper om vilka ledtillstånd somhar förekommit i befolkningen. Om man lyssnar på , som är profet iGöteborg och som arbetar med dessa problem, finner vi att han säger att senaretids utredningar gör troligt att det finns en för höggodkännandefrekvens av arbetsskador. Jag kan inte säga om harrätt eller inte. Men att det kan förhålla sig så här är det budskap som han harframfört vid olika tillfällen. (): Jag skulle vilja återvända tillkassornas handläggningstider. I första hand vill jag ställa en fråga till HansSvensson, eftersom det var han som redogjorde för dessa siffror.Handläggningstiden för ett sjukdomsärende var mellan och två ochett halvt år. Min ena fundering gäller i vilken utsträckning dessa olikheterberor på kassornas ambitioner och framför allt deras förutsättningar att göraerforderliga arbetsplatsutredningar. Min andra fundering gäller arbetsplatsutredningarnas rolli sambandsprövningen. Har den förändrats på något vis med avseende på att vihar en sådan hög bifallsprocent? Det talas om att av alla anmäldafall bifalles. Vad har arbetsplatsutredningarna för betydelse i ett sådantläge? : Jag kan nämna exempel på faktorer sompåverkar en kassa där man något så när kan komma till rätta med problemet. var inne på detta i ett tidigare svar, och han tog Stockholmskassan som ett exempel där man har mycket stor personalomsättning. Detta är förmodligen en av de viktigare faktorerna för kassorna i landet, dvs. att de har kommittill rätta med problemet med personalomsättningen i olika takt. Vår kassa i har kommit ner i en handläggningstid på 5-6 54 månader.Det tycker vi är ganska bra. En av orsakerna är att vi inte har så hög 1988/89'SfU 11 personalomsättning. Vi har fått behålla kvalificerad personal.Vi har kunnat Bilaea satsa mycket på utbildning, och vi har utbildat ochnyanställt personal - det är kanske den viktigaste faktorn. Naturligtvis finns det ambitionsfrågor. Det är ocksåmöjligt att vi i har satsat mer än andra kassor, och vi harkanske lyckats få ner ärendebalanserna. Men det är helt klart att detta kan fåen inverkan på andra bitar i vår hantering av andra socialförsäkringsområden.Det är en ambitionsfråga. Om vi nu har satsat påarbetsskadehandläggning, är det möjligt aft vi kanske har kommit ner något ikvalitet på vissa andra ärendetyper - det är bara att konstatera detta. Den viktigaste faktorn - och som jag tror alla känner tillsom har arbetat med ärenden som är gamla - är att det genererar mycket arbeteatt ta fram och skadereglera ett ärende som är mer än . Denskadade skali kontaktas. Han har kanske glömt bort aft han har skickat in enarbetsskadeanmälan. Läkaren skall kontaktas, men han har flyttat för längesedan. Skyddsingenjören har bytt arbete. Detta var några exempel på hurhopplöst svårt det är att reglera ett ärende som är gammalt. Det är viktigt attkomma ur dessa gamla surdegar. De genererar så mycket arbete som ärimproduktivt. Men utvecklingen för vår kassa är att om vi inte hittar på nyasätt - det har vi inte gjort än - kommer balanserna att öka igen, trots att vihar satsat det vi kan på detta. : har på ett bra sätt beskrivithur detta kan se ut från den enskilda kassans horisont. Jag vill bara läggatill, att RFV, med utgångspunkt i sitt ansvar att i olika delar av försäkringenoch administrationen se till att vi får en likformig och rättvis tillämpningoch lika service över hela landet, skall följa utvecklingen. Om skillnadernablir för stora måste vi överväga om vi kan göra något för att minska dem.Skillnaderna i väntetider mellan kassorna i arbetsskadeförsäkringen är förstora och inte acceptabla. Kassorna och verket har gemensamt under de närmastgångna åren försökt finna en bättre kännedom om praxis. Vi har koncentreratvåra resurser på detta. De insatser som kan göras för att vi skall åstadkommaen mera likartad situation över landet när det gäller väntetider ligger framföross. : Frågan var om arbetspiatsutredningarna harfått en mindre betydelse i arbetsskadehanteringen än vad de hade tidigare. Jagskulle våga svara ja på den frågan. Vad gäller frågan om skadlig inverkan - detär närmast där arbetsplatsutredningarna kommer in, och det har väl sagts förut- har man kommit mycket långt ut på plan när det gäller att acceptera olikasorters arbeten som skadliga. Naturligtvis görs det fortfarande arbetsplatsutredningar.Men de drivs inte så långt som . En faktor som har betydelse när detgäller den skadliga inverkan är aft man även väger in individens status. Hurser han ut, vilka förutsättningar har han osv. Det tror jag är något som vägernog så tungt som just om man har vridit armen ett visst antal grader ellerinfe. Det är en mer generell bedömning av arbetssituationen som man ägnar sigåt . (): Vi i arbetsmarknadsutskottet har nyligenfått arbetsmiljön som ett nytt arbetsområde. Jag skall inte ställa någraspeciella frågor om det. Sedangammalt har vi också regionalpolitiken i arbetsmarknadsutskottet. Jäg tycker att det låter som om Stoekholmskassan bordeöverväga att Bilaga inleda samarbete med kassa eller andrakassor. Det har för sedan diskuterats att förlägga gamla patienter ute ilandet. En del av handläggningsärendena tycker jag låter bra somregionalpolitiskt medel. Att från sida köpa hjälp borde gå. Kan mantänka sig att flytta gamla ut i landet kan man väl också tänka sig att"köpa hjälp" så att man får ner handläggningstiderna. Detta bordevara ett uppslag. Allt detta går att genomföra - det visar ju AMF. Företagethar ju bara en enda central handläggning. Det må vara att man får tjänstergenom . Det borde finnas möjligheter på detta område som gåratt ta till vara. : Det var i och för sig ett uppslag, ochdetta skulle kunna ha det goda med sig att man på kort sikt kunde avverka någotflera ärenden. Men det går på tvärs mot den utveckling som vi har strävat efterinom hela socialförsäkringen, nämligen att få besluten fattade så nära demänniskor som besluten berör. Då kanske det inte är så lyckligt att man sitteri och utreder arbetsskador för dem som bor söder om . Aw G 5c/ierwflrt; Jag tror också att det finns mera näraliggandeåtgärder för att komma till rätta med skevheterna. Naturligtvis är detnödvändigt att de försäkringskassor som har långa köer skärper sinuppmärksamhet och utvecklar sin effektivitet. Ytterst blir det en fråga om attomfördela pengar, inte att skicka ärenden mellan försäkringskassorna. : Bara en liten komplettering. Urregionalpolitisk synpunkt och som västernorrlänning lät det trevligt att skickaarbete från till . Men jag delar Hans Svenssonsuppfattning. Jag kan komplettera mitt tidigare svar med att en viktigbidragande orsak att det har gått så bra för oss är att vi har decentraliseraten del av arbetena ännu närmare den skadade och arbetsplatsen. Som exempel kanjag nämna hur det går till i ett företag där man inte bara får inarbetsskadeanmälan. Till den fogar skyddsingenjören en arbetsplatsbeskrivning.Företagsläkaren fogar härtill på en gång ett läkarutlåtande. Detta kan man göranär man delegerar arbetet ut på lokal nivå. Man kan där få ett fint samarbetemellan läkare, företag och kassa. En av fördelarna med att det går så här braär att vi som gör skaderegleringarna finns nära den skadade och företaget. Ordföranden: avsnitt handlar mycket om arbetsmiljö.Generaldirektör , arbetarskyddsstyrelsen, håller det förstainledningsanförandet. : Inledningsvis skulle jag med anledningav diskussionen bara vilja säga att det faktum att arbetsskadeförsäkringen finns till ju inte innebär att kostnaderna sjunker särskilt mycket om man tar bort den. Jag tycker att diskussionen på ett betänkligt sätt har gett ,, intryck avatt de som är arbetsskadade inte skulle ha sjukpenning, om 1988/89:SfUllarbetsskadeförsäkringen inte fanns. Det är alltså beträffande administra- Bilaga tionskostnaderna som man kan rationalisera och inte när det gäller dekostnader som belastar arbetsskadefonden. Låt mig säga att arbetsskadeförsäkringskommittévar den första arbetsmiljöutredningen. Vid sin granskning kom man fram till inom flera yrkesgrupper bara hade kvar attleva och att det förelåg betänkliga risker inom olika yrken. mänkonstruerade den första arbetsskadeförsäkringen. Vi har ett ISA-system iSverige som fyller fio år. ISA-systemet står för"informationssystemet om arbetsskador". Det är kopplat till ettannat system, , som står för "samordnat arbetsställeregister förarbetarskyddsverket". Systemet är nu under utveckling i hela landet.Arbetarskyddsstyrelsen är organiserad i 19 yrkesinspektionsdistrikt. Systemethandläggs i arbetarskyddsstyrelsens organisation på enheten för information omarbetsskador och hanteras erfarenhetsmässigt på tillsynsavdelningen i vad detgäller resultaten. Vad beträffar systemet som sådant ute i distrikten kommer viom att få en beskrivning av chefen för . Arbetsskadorna omfattar kort sagt arbetsolyckor,arbetssjukdomar och färdolycksfall. Det område där det är lättast att avgörahur det förhåller sig gäller antalet dödsolyckor i arbetslivet. Av den bild somjag visar framgår det att vi har ungefär 1/4 av det antal olyckor som manhade att räkna med . Detta visar att arbetsmiljön när det gällerde olyckor som orsakar de mest konkreta effekterna, alltså dödsolyckorna, harkunnat påverkas ordentligt, vilket naturligtvis hänger samman medsamhällsutvecklingen i övrigt. Med ISA-statistiken har vi, som vi brukar säga,synliggjort vissa arbetsskador. Det mest intressanta är kanske kurvan förarbetssjukdomar, sjukdomar som tidigare knappast hade noterats. Sådanasjukdomar dök upp i och med att ISA-systemet började tillämpas 1979. Vi vet efter litteraturstudier om samband mellan belastning ochskada drog slutsatsen att det närmast rörde sig om helt anekdotiska skador. Detvar alltså sådant som man berättade för varandra. Vad som har hänt är attfrågan om belastningsskadorna har kommit på bordet, börjat bedömas och kommitin i statistiken. De som förr var utslitna arbetare är nu människor som imycket hög grad har fått ersättning för belastningsskador. Med det vill jagsäga att de system som vi nu har är oerhört värdefulla i det förebyggandearbetet, och det går inte att vara utan den här kunskapen. Med det har jag intesagt att det system som vi har inte går att ändra. Vi kan naturligtvisinte ha kvar ett dyrt administrativt system enbart för att producera statistik.Man får se vad det finns för andra möjligheter att skaffa fram informafionen.Den måste vi ha. Ser man på antalet arbetsolyckor efter händelser finnerman det mycket intressanta att olycksfallsutvecklingen nästan helt - när man talar om ökning - handlar om överbelastningsskador. Antalet övriga olyckor sjunker eller förändras inte. Här är det naturligtvis vårdyrkena som rycker fram. Orsaken är givetvis de tunga lyften. Ryggar, armar, axlar, knän för att ta exempel skadas. Ser man på fördelningen när det gäller anmäldabelastningsskador per 1988/89:SfUll 1 000 förvärvsarbetande, finner manatt vid olyckor bland arbetare männen Bilaga ligger högt. Beträffandekvinnor finner vi också att utvecklingen är mycket oroande. Justbelastningssidan är fakfiskt ett av de få områden där kvinnor är mer utsatta änmän. Detta är någonting som vi faktiskt måste ta fasta på. Också det här tyderpå att vårdyrkena rycker fram när det gäller skador. Det finns de som har talat om mörkertal här . Låt migsäga att explosionen när det gäller arbetsskador sannolikt inte ligger inombelastningsskadeområdet utan inom området psykiska och sociala arbetsmiljöfaktorer.Det är få fall, men utvecklingen är lavinartad och ju mer folk får klart försig att deras psykiska besvär, depressioner och annat, kan ha samband medarbetslivet, desto mer kommer arbetsskadeanmälningarna att öka oerhört i antal.Detta innebär ju inte att kostnaderna kommer att öka särskilt mycket.