bet · GC01SoU21 · 1988-12-31 00:00:00 — Yrkande 1 i motionSo528 (m) avstyrks följaktligen. Imo//o/i 7955/(S9.-5o47(? (/pj begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som anförs i motionen om möjlighet till anonymitet vid HIV-testning (yrkande 5). ,,,,, Fråganom anonymitet; vid HIV-testning har behandlats ett flertal gånger av utskottet.Vid sin senaste behandling, i betänkandet 1988/89:SoU9, redovisades de reglersom finns i patientjoumallagen (1985:562, senast ändrad 1986:197) ochförordningen (1986:198) om provtagning för infektion av HIV. Där återgavsockså, utförligt utskottets tidigare ställningstaganden i anonyrnitetsfrågan.Utskottet uttalade att det vidhöll uppfattningen att en fullständig anonymitetvid HIV-test skulle mbba gmndema för smittskyddslagens tillämpning. uppfattning skulle det bli mycket svårt,att försvara enlagstiftning som innehåller möjligheter till ibland synnerligen ingripandetvångsåtgärder, om samhället ger patienter möjlighet att varaanonyma även efter ett positivt test och därigenom undandra sig lagensåtgärder. Då aktuella motioner avstyrktes. Utskottethar inte ändrat inställning i frågan om anonymitet. Utskottet avstyrker motionSo478 (fp) yrkande S. Imotion I988/89:So478 (fp) hemställs att beslutar undanröja denmaximering av antalet metadonpatienter till 300 personer som föregåenderiksmöte fastställde (yrkande 2). I samma motion begärs också etttillkännagivande till regeringen omi vad som anförs i motionen om åtgärder föratt undanröja köema till metadonbehandling (yrkande 3). Motionärema pekar påden höga dödligheten bland narkomaner som väntar på metadonbehandling och anserdet oförsvarligt att narkomaner som bedömts behöva metadonbehandling inte.omgående kan få sådan. Man måste omgående bygga ut väl stmkturerade och nogakontrollerade meta-donprogram i de områden där heroinistema bor. Behandling börges till alla patienter som uppfyller de kriterier som uppställts, oberoende avderas könummer. Imotion I988/89:So514 (c) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad somanförs i motionen om metadonprogrammet (yrkande 10). Motionärerna anser detviktigt att den metadonbehandling som förekommer måste ske under störstakontroll. Motionärema vamar för en utveckling som den i och . Utskottetbehandlade , i betänkandet SoU 1987/88:10, ett motionsyrkande om attdet inte borde fastställas något högsta antal för de missbmkare som kan fåmetadonbehandling. I betänkandet redovisades 1988/89:SöU21 det program för metadonbehandling för opiatmissbrukare som funnits vid i . Utskottet redovisade' också att efter utvärdering beslutat att utvidga metadon- " programmet till tre orriråden (; och Liihd) och till att ' ' omfatta högst 300patienter. Vidare redovisades de föreskrifter söm social-" ' styrelsen utfärdat för metadonundei-hållsbeharidlingeh (SOSFS 1988:4): ' I det nämnda betänkandet anförde utskottet följande (s. 22): .< : HIV-situationenkräver en offensiv narkomanvård. Målet för narkoman vården är drogfrihet, och vården skall i huvudsak vara drogfri. För vissa , , långvarigt intravenösa heroinmissbmkare kan emellertid målsättningen med fullständig drogfrihét och drogfri vård vara svår att uppnå: Risken att genom infekterade injektiorisverktyg bli HIV-smittad utgör en stor fara för . de intravenösa missbmkama. Erfarenhetema,nationellt och intematio- : : ,, ,. nellt har också visat att HlV-smittan sprids mycket snabbt i denna gmpp. Detfinns mot denna bakgrund skäl som talar för en utökning av det . högsta antalmissbmkare som kan få metadonbehandling från 1 SO till 300 personer. Det ärdock angeläget att urvalet av klienter sker med stor restriktivitet och att dekriterier och riktlinjer som utvecklats i Uller-åkersprogrammet följs.LJtvidgningeri får inte heller uppfattas som én principiell förändring avnarkomanvården, vilken enligt utskottets mening fortfarande måste ha drogfrihetsom ett självklart mål. Inte minst på gmnd härav anser utskottet det nödvändigtatt sätta en övre gräns för verksamhetens omfattning. Utskottet vill ocksåframhålla att noga måste följa verksamheten och regelbundetredovisa metadonpfogrammets utveckling. Meddet anförda avstyrkte utskottet det då aktuella motionsyrkandet. Utskottetgör nu följande bedömning. Eftersocialstyrelsens beslut om en utökning av antalet platser förmetadonbehandling för narkomaner från 150 till 300 platser har verksamhet medutdelning av metadon nu kommit tillstånd även i . Den praktiskaverksamheten har mera än i kommit att inriktas på behandling i öppenvård. Enligt vad som rapporterats om metadonbe-handlingsprojektet ingår i dagca 200 personer i metadonprogranirriet. På väntelista står ytterligare 200personer. tar man in tresex nya patienter imetadonprograrrimet. Enligt vad som uppgivits är det inte det tak som sattstill högst 300 personer som litgör det största hindret mot att antas tillmetadonbehandling utan bristen på utbildad personal. Utskottet har tidigarebetonat att det är angeläget att urvalet av klienter för behandling med metadonmåse ske nied stor restriktivitet och att de kriterier och riktlinjer somutvecklats i Ulleråkersprogammet följs. Utskottet har också framhållit attsocialstyrelsen noga måste följa verksamheten och regelbundet redovisametadonprogrammets utveckling. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning.Utskottet kan konstatera att denna mycket väl överensstämmer med vad som anförsi motion SoS 14 (c). Utskottet anser det därför obehövligt med något uttalandefrån sida med anledning av motionen. Yrkande 10 i motionen avstyrksdärför. Vadgäller kraven i motion So478 (fp) på att taket för antalet metadon-1988/89:SoU21 patienter på 300 personer skall undanröjas vidhåller utskottetsin tidigare . Som framgått i det föregående är det inte denmaximering som satts för programmet som utgör det huvudsakliga hindret mot attde som väntar på att bli antagna för metadonbehandling ännu inte kunnat få denavsedda behandlingen. Utskottet ser därför inte något skäl att ändra sintidigare inställning i denna del. Med hänvisning till det anförda avstyrkerutskottet motion So478 (fp) yrkandena 2 och 3. Regeringenföreslår för /90 under anslaget A 5 Insatser mot aids ettreservationsanslag på . (Motsvarande belopp för innevarandebudgetår är .) För förebyggande insatser beräknas 106 milj. kr.Från den beräknade ramen för förebyggande insatser avses utgå visst bidragtill driften av ett nytt säkerhetslaboratorium vid statens bakteriologiskalaboratorium (SBL) och till andra insatser inom medicinsk och samhällsvetenskapligforskning. Tillde medel för bekämpning av aids som ovan nämnts kommer 8,2 milj. kr. försocialstyrelsens insatser mot aidsepidemin och ca 15,2 milj. kr. till enbasorganisation m.m. vid siatens bakteriologiska laboratorium (SBL).Tillsammans med 35 milj. kr. s;om föreslås bli ställda till förfogande underförslagsanslaget H 2 Bidrag till missbmkarvård m. m. skulle sammanlagt ca284,4 milj. kr. få disponeras för åtgärder mot HIV/aids under budgetåret1989/90. Medelsanvisningenoch statens ansvar för smittskyddsarbetet Statsbidragtill särskilt drabbade kommuner och landsting för bekämpningen av sjukdomenaids har utgått (SoU 1985/86:25, 1986/87:19 och 1987/88:10). Medanledning av vissa uttalanden av socialutskottet i betänkandet SoU 1987/88:10 om att man inte nu bör låsa sig för en tidsgräns efter vilken inga ytterligare statsbidrag skall utgå till vissa särskilt drabbade landsting och kommuner (uttalandena återges mera fullständigt nedan) uttalar de partementschefen i budgetpropositionen att det är viktigt att huvudmän nen efter en övergångstid tar finan;;ieringsansvaret för de insatser mot HIV/aids som planeras och genomförs. Det extra bidraget har varit avsett att hjälpa huvudmännen att snabbt komma igång med nödvändiga åtgär der för att förhindra smittspridningen. I budgetpropositionen framhåller departementschefen att det förhållandet att staten övergångsvis underlät tat smittskyddsarbetet inom de värst drabbade regionema inte får leda till en annan kostnadsfördelning mellan staten och de kommunala instanserna än den som motsvaras av ansvaret för olika åtgärder inom samhället. Departementschefen anser sig inte vara beredd att i budgetpro positionen ta ställning till frågan i vilken utsträckning det extra statsbidra get skall utgå för tiden . Erfarenhetema om hur epidemin utvecklar sig i bör avvaktas. I motion 1988/89:So514 (c)begärs ett tillkännagivande till regeringen om 1988/89:SoU21 av vad som anförsi motionen beträffande behovet av insatser mot HIV/ aids i storstadsregionerna(yrkande 15). Motionärerna är kritiska mot den bedömning som görs ibudgetpropositionen när det gäller statsbidraget till storstadskommunema.Enligt motionärerna kommer det att finnas behov av statsbidrag tillstorstadskommunerna för ytterligare framöver. Imotion 1988/89:So478 (fp) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vadsom i motionen anförs om det särskilda bidraget till HIV-insatser istorstadsregionerna (yrkande 6). Motionärerna anser det oacceptabelt attregeringen försöker avskaffa det särskilda bidraget till storstadsområdena. Ettsådant bör utgå även . Liknande synpunkter framförs även i motionI988/89:So210 av m.Jl (fp). I motionen hemställs att riksdagensom sin mening skall ge regeringen till känna att statsbidrag tillHIV-bekämpning skall utgå till också efter 1990(yrkande 2). Imotion So528 (m) begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som anförsi motionen om statens övergripande ekonomiska ansvar när farliga smittsammasjukdomar uppträder med ett snabbt spridningsförlopp (yrkande 2). Utskottethar i olika betänkanden om aids och HIV behandlat statens ansvar försmittskyddet. I betänkandet SoU 1985/86:15 uttalade utskottet bl. a. att detmåste vara en nationell angelägenhet att kampen mot aids som utgör ett nyttoch allvarligt hot mot folkhälsan intensifieras och bedrivs effektivt på allanivåer. Detta kan, sade utskottet, uttryckas på så sätt att staten måste ha ettsärskilt ledningsansvar för arbetet med dessa frågor. Utskottet framförde somsin åsikt att problemet med att storstadsområdena skulle komma att drabbas aven stor del av kostnaderna för kampen mot aids i första hand borde beaktas inomramen för de ekonomiska överläggningar som regelbundet hålls mellan staten ochsjukvårdshuvudmännen. Utskottet fann det dock sannolikt att de åtgärder somåvilar landstingskommuner och kommuner kommer att ställa krav på särskildaresurser. Statsbidragtill särskilt drabbade kommuner och landsting har, vilket också framgått ovan,efter utskottets uttalanden i betänkandet SoU 1985/86:15 utgått vid treriilfällen (SoU 1985/86:25, 1986/87:19 och 1987/88:10). 1 det sistnämndabetänkandet uttalade utskottet bl.a. följande (s.41-42): Genomatt spridningen av HIV i stor utsträckning är koncentrerad till men även till och har dessa storstadsområden drabbats av en stor del av kostnadema för kampen mot AIDS. Utskottet vill betona att en effektiv smittbekämpning i storstads områdena måste anses ligga i hela landets intresse. Ett effektivt smitt skyddsarbete inom de mest utsatta områdena gagnar övriga huvudmän i landet. Utskottet vill också erinra om de uttalanden som utskottet tidigare gjort om att kampen mot AIDS och HIV måste anses vara en nationell angelägenhet. Utskottet är mot denna bakgmnd inte berett att uttala att finansierings- 37 4 1988/89. 12 saml Nr 21 ansvaret för detförebyggande arbetet med HIV och AIDS /89:SoU21 1990 heltskulle kunna föras över till resp. huvudman. Enligt utskottets mening är dettroligt att särskilda bidrag från statens sida till de mest drabbade kommunernaoch landstingen kommer att behövas under betydligt om arbetet motAIDS skall kunna bedrivas så effektivt som fömtsatts från statsmaktemas sida.Utskottet anser därför inte att man nu bör låsa sig för en tidsgräns varefteringa ytterligare statsbidrag utgår. anfört gavs regeringen till känna. Statensekonomiska ansvar för smittskyddet behandlades även i samband med utskottetsbehandling av förslaget till ny smittskyddslag. I betänkandet 1988/89:SoU9redovis;ades bl.a. uttalanden i propositionen med förslag till nysmittskyddslag men också de ovan återgivna utskottsuttalandena. Utskottetanförde därtill bl.a. följande (s. 15 f): Enligtden nya smittskyddslagen skall landstingskommunerna svara för detindividinriktade smittskyddet inom sina resp. områden. Kommunemas miljö- ochhälsoskyddsnämnder skall även i fortsättningen svara för de objektinriktadeåtgärder som behövs för att hindra smittspridning från smittkällor i denfysiska miljön. Departementschefenframför som sin uppfattning (s. 103) att ansvars-och uppgiftsfördelningen ismittskyddslagen bör återspeglas i fördelningen av kostnadema. Utgångspunktenfär hur kostnadema skall fördelas bör således vara att var och en svarar försina egna kostnader. Detta innebär att varje landstingskommun bör svara förkostnader för smittskyddsåtgärder inom landstingsområdet, inberäknat bl. a.smittskyddsläkarens organisation och verksamhet samt att kom munema ocksåframgent bör svara för de kostnader som föranleds av miljö- ochhälsoskyddsnämndemas smittskyddsverksamhet. Ipropositionen görs bedömningen (s. 98) att förslaget till ny smittskyddslagstiftninginnebär måttliga kostnadsökningar och att den föreslagna förstärkningen av denlandstingskommunala smittskyddsorganisationen i princip är den enda åtgärd somleder till ökade kostnader. Utskottetdelar uppfattningen att landstingskommunerna bör ha ansva ret för det individinriktade smittskyddet i den nya smittskyddslagstift ningen. Ansvaret bör som framhålls i propositionen (s. 40) avse bl. a. en skyldighet att på olika sätt förebygga uppkomsten och hindra spridningen av smittsamma sjukdomar. Det är vidare självklart att ansvaret även innebär en skyldighet att undersöka och behandla sjuka och andra smittbä rare. De uppgifter landstingskommunerna sålunda skall svara för inom smittskyddet omfattas enligt utskottets mening av landstingskommuner nas ansvar enligt hälso- och sjukvårdslagen. Utskottet kan inte biträda ett förslag om ett specialdestinerat statsbidrag vid sidan av det av accepterade systemet för ersättningar till sjukvårdshuvudmännen. Dettaprincipiella ställningstagande kan emellertid inte tolkas så att staten intehar något ekonomiskt ansvar på smittskyddets område. Utskottet vill isammanhanget erinra om de uttalanden det vid olika tillfällen gjort beträffandesjukdomen AIDS. Utskottetåtergav därefter utskottets tidigare uttalanden i SoU 1985/86:15 och1987/88:10. Utskottet fortsatte senare (se bet. s. 17): Utskottetvidhåller sina tidigare uttalanden beträffande ansvaret för be kämpningen av sjukdomen AIDS. Uttalandena har gjorts med anledning av den konkreta situation som uppstått i och med sjukdomen AIDS. principiellaställningstagandet omfattar emellertid enligt utskottets upp- 1988/89:SoU21 fattning även andrasamhällsfarliga sjukdomar, som är mycket farliga och kan få explosivutbredning, men som förekommer främst i vissa utsatta Mot bakgmnd avatt således så sent som ställde sig bakomutskottets uttalanden om ansvaret för kampen mot sjukdomen AIDS, anserutskottet det obehövligt med något nytt uttalande i den principiella frågan. Utskottetansåg det då aktuella motionsyrkandet tillgodosett, varför det avstyrktes. Utskottetgör här följande bedömning. Utskotteterinrar om det tidigare gjorda ställningstagandet i frågan om statens ansvarför HIV och aids. Det finns dock anledning att påpeka att utskottet inteuttalat sig emot principen att de för sjukvården i storstadsområdena ansvarigahuvudmännen måste räkna med att ta över ansvaret för finansieringav de inom deras områden nödvändiga insatsema mot HIV och aids. Utskottet haremellertid anfört att utskottet ännu anser det vara förtidigt att binda sig för en tidsgräns när det statliga bidraget tillstorstadsområdena bör upphöra. Utskottet vidhåller denna uppfattning.Regeringen bör därför återkomma med förslag om anslag för . Utskotteterinrar även om vad utskottet uttalade om statens ansvar över huvudtaget när farliga smittsamma sjukdomar uppträder med ett snabbtspridningsförlopp. här anfört med anledning av motionema SoS 14 (c) yrkande 15, So478(fp) yrkande 6, So210 (fp) yrkande 2 och SoS28 (m) yrkande 2 bör somsin mening ge regeringen till känna. Imotion 1988/89:So430 av och (båda s) hemställsatt skall ge regeringen till känna att Förbundet iSverige tillerkänns medel inom ramen för anslaget A 5 Insatser mot aids. Socialdepartementetbeslutade att ge Förbundet i bidrag med200000 kr. till förbundets allmänna arbete med frågor rörande HIV/aids och tillfritidsaktiviteter för HIV-smittade blödarsjuka och deras anhöriga. Samtidigtbeslutade departementet att tilldela Noaks Ark/Röda korset . för enförsöksverksamhet med psykosocialt stöd och information för HIV-smittadeblödarsjuka och deras anhöriga. Båda anslagen avsåg en ettårsperiod.Föredraganden uttalade i anslutning till beslutet att det statliga stödet påintet sätt fritar de berörda sjukvårdshuvudmännen från skyldigheten att ocksågöra ekonomiska insatser till stöd för de HIV-smittade blödarsjuka. Socialstyrelsenhar fått i uppdrag att före redovisa en utvärdering ochockså lämna förslag till utformning av den framtida stödverksamheten. Utskottet delaruppfattningen att det är angeläget att det finns en väl 1988/89:SoU21 fungerande stödverksamhetför de blödarsjuka som drabbats av HIV och Utskottetkonstaterar att bidrag utgått till stödverksamhet för de blödarsjuka urförra årets aidsanslag. Vidare kan konstateras att har fåttregeringens uppdrag att redovisa en utvärdering av gjorda insatsermen också lämna förslag till hur verksamheten bör utformas för framtiden. Motdenna bakgrund anser utskottet att det inte finns något behov av uttalande frånriksdagens sida med anledning av motion So430 (s). Motionen avstyrks således. Utskottethar i det föregående avstyrkt vissa motionsyrkanden om användningen av medleni anslaget A 5 (se närmast föregående avsnitt och s. Utskottet harinte någon erinran mot regeringens förslag till medelsanvisning i övrigt. Försöksverksamhetmed utbyte av sprutor och kanyler till narkotikamissbrukare 1. beträffandeupphörande av all verksamhet med utbyte av spru tor och kanyler att avslårmotionerna 1988/89:Sol2 och 1988/89:SolS, 2. beträffandevillkoren för fortsatt försöksverksamhet att medanledning av regeringens skrivelse och med anledning av motionerna1988/89:Sol3, 1988/89:Sol7, l988/89:So514 yrkande 9 och 1988/89:Sol8 yrkande 2samt med avslag pä motionerna 1988/89:Sol8 yrkande 1, 1988/89:Sol4,l988/89:Sol6 och 1988/89:So478 yrkande 4 som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört, 3. beträffanderegeringens skrivelse i övrigt att beslutar att vad som i övrigt anförs i skrivelsen om överväganden inte skall föranleda något uttalande. Medelsanvisningtill Insatser mot aids in. 4. beträffandeinformationen om aids m. m. att avslårmotion 1988/89:So514 yrkandena 1 och 2, 5. beträffande sambandet mellanalkohol och HIV/aids att avslår motion 1988/89:SoS14 yrkande 7, 6. beträdandeförutsättningarna för skolans sex- och samlevnadsundervisning att avslårmotion 1988/89:So528 yrkandena 3 och 4, 7. beträffandetillkännagivande om resurser för skolans sex- och samlevnadsundervisning att avslårmotionerna 1988/89:So 478 yrkande 1, 1988/89:So514 yrkande 3 och 1988/89:So528yrkande 5, 8. beträffandeen undersökning om sexualvanorna 4q att avslår motion1988/89:So409, 9. beträffandeutbildning av vård- och hemtjänstpersonal 1988/89:SoU21 att avslår motion 1988/89:So514 yrkande 4, 10. beträffandevårdresurser för missbrukare att avslårmotion 1988/89:SoS14 yrkande 8, att avslår motion1988/89:So514 yrkande 12, att avslårmotion 1988/89:SoS14 yrkande 11, att avslårmotion 1988/89:SoS14 yrkande 14, 14. beträffandesmittskyddsarbetets organisation att avslårmotionerna 1988/89:So528 yrkande 6 och 1988/89:SoS14 yrkande 13, 15. beträffanderesurser för smittskyddsarbetet att avslårmotion 1988/89:So514 yrkande 5, 16. beträffandeupphörande av tvångsisolering att avslår motion1988/89:SoS14 yrkande 6, 17. beträffande viss översyn avbrottsbalkens strajjbestäminelser att avslår motion 1988/89:SoS28yrkande 8, 18. beträffande patientenskostnader för behandling enligt smittskyddslagen att avslårmotion 1988/89:SoS28 yrkande 7, 19. beträffandeinriktning av HIV-testningen att avslårmotion 1988/89:SoS28 yrkande 1, 20. beträdandeanonymitet vid provtagning att avslårmotion 1988/89:So478 yrkande 5, 21. beträffandeutvärdering av metadonprogrammet att avslår motion 1988/89:SoS14 yrkande 10, 22. beträffande maximering avantalet metadonpatienter m. m. att avslår motion 1988/89:So478yrkandena 2 och 3, 23. beträffande statensövergripande ansvar för insatser mot HIV m. m. att medanledning av motionerna 1988/89:So514 yrkande 15, 1988/89:So478 yrkande 6,1988/89:So210 yrkande 2 och 1988/89:So528 yrkande 2 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, 24. beträffande stödet till de blödarsjukaatt avslår motion 1988/89:So430, 25. bettäSandemedelsanvisning till Insatser mot aids att med bifalltill propositionen till Insatser mot aids för /90 anvisar ettreservationsanslag på . Stockholmden På socialutskottets vägnar Närvarande: DanielTarschys (fp), (), (), 1988/89:SoU21 (), (), (), (), Per Stenmarck(m), (), (), (), IngridHemmingsson (m) [mom. 4 25], (), (vpk), JanAndersson (s), () [mom. 1 3], () ochMarianne (). Upphörande av all verksamhet med utbyte av sprutor ochkanyler (mom. 1) och (båda m) anser delsatt den del av utskottets yttrande som på s. 12 börjar med "I syfte"och slutar med "dessa motioner." bort ha följande lydelse: Narkotikamissbmketär utan tvekan ett av vår tids största problem. Narkotika är ett dödligt giftoch dess användning har dessutom förorsakat det svenska samhället en dysterbrottsutveckling. Denna insikt har bl. a. givit anledning att fattaett beslut om kriminalisering av narkotikakonsumtion. Det ter sig därförverklighetsfrämmande att samma riksdag skulle medge att man tillhandahållerverktygen åt missbrukama, vilket skulle underlätta ett fortsatt missbmk ochbrottsliga handlingar. Motdenna bakgrund tar utskottet bestämt avstånd från varje tanke på att en friutdelning eller ett fritt utbyte av spmtor och kanyler till missbmkare skalltillåtas förekomma. Isin skrivelse till konstaterar regeringen att det ännu är för tidigtatt uttala sig om vilka effekter som en utdelning av spmtor kan ha för delsspridningen av HIV-smitta bland de intravenösa missbmkama, dels omfattningen avmissbmket. Regeringen redovisar dock att den för att få underlag för envetenskaplig utvärdering är beredd att godta en treårig försöksverksamhet medutdelning av rena sprutor och kanyler på högst fyra platser om vissa villkorkan uppfyllas. Utskottetanser i likhet med regeringen att det inte finns vetenskaplig gmnd för att anseatt man kan förhindra spridning av HIV genom att starta fler utbytesprogram.Utskottet kan inte instämma i slutsats att fördelarnaöverväger nackdelarna. Inte heller kan utskottet biträda socialstyrelsensförslag till fortsatt och utbyggd försöksverksamhet. förslagstår i klar strid med restriktiva hållning att eliminera alla led inarkotikahanteringen, ett förhållningssätt som för övrigt överensstämmer medansträngningarna att begränsa HIV-smittan. En verksamhet med utdelning av renaspmtor och kanyler till narkotikamissbrukare kan således inte godtas utifråndagens kunskaper och erfarenheter. Uppfattningenatt utdelning av spmtor och kanyler till narkotikamiss brukare skulle leda till minskad smittspridning och i ett längre perspektiv minskat narkotikamissbruk bygger enligt utskottets mening på en felaktig och fördomsfull bedömning av narkotikamissbmkarens roll för spridning av HIV-smitta i samhället och på en felaktig analys av narkoti kamissbmkarens livsföring. Utskottetanser vidare att man inte kan dra för långtgående slutsatser av 1988/89:SoU21 försöket med utdelning av spmtor i . och Lundskiljer sig åt både vad gäller storlek och missbmkskultur. I finns enorganiserad och utbyggd narkomanvård just för att påverka narkotikamissbmkareatt förändra sin livsföring och skydda sig för HIV-smitta.