bet · GC01KrU5 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89 :KrU5 Avyttring av donerade museiföremål I betänkandet redovisar utskottet med anledning av enmotion sina synpunkter på vilka principer ett museum bör tillämpa då detgäller avyttring av föremål som tillförts detta genom donationer.Motionen,avstyrks. 1987/88:Kr260 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om en översyn av de regler som gällerför donationer till våra museer för att främja och underlätta ett framsyntuppbyggnadsarbete av samlingar inom konst, kulturhistoria, teknik etc. PM om urvalsbegränsning och gallring, m.m. Den i motionen upptagna frågan tillhörde frågor sombehandlas i promemorian (Ds U 1982:1) Föremålssamlingarnas tillväxt Någrasynpunkter och förslag rörande urvalsbegränsning och gallring. Syftet medpromemorian som upprättats av en särskild utredningsman () var attge synpunkter pä möjligheterna att begränsa samlingarna i de statliga ochstatsunderstödda museerna. Tyngdpunkten lades pä gallrjngsfrägan. I promemorian definieras inledningsvis begreppen vidinsamling och gallring. Urval har använts för den sovring som sker vid insamling eller mottagande av gåva och deposition,, och gallring för borttagande av före mål ur redan befintliga föremålsbestånd. Gallring hos museerna kan resul tera i att föremål förstörs (kassation) eller byts, skänks bort eller försäljs: Alternativ till gallring är deposition hos eller långlån till annan institution. eller placering på billigaste sätt, t.ex. i mindre kostnadskrävande magasin ("fjärrdepå"). , ' ' ' Strävandena att reducera samlingarna kanske päföreträdesvis fyra plan: genom av statsmakterna fastställd ansvarsfördelningmellan vissa centralmuseer, genom ansvarsfördelning mellan centralmuseer ochregionala mur 1988/89. 1988/89 KrU5 seer,miljömuseer och specialmuseer, genom ett strängare urval av museer- 1988/89:KrU5 nas egeninsamling samt genom utgallring av föremål i redan befintliga Här må anmärkas att, sedan promemorian lades fram ochremissbehandlats, har behandlat prop. 1986/87:97 om de centralamuseernas uppgifter och ansvar. Innehållet i propositionen berörs i följandeavsnitt. 1 promemorian framhälls bl.a. vikten av att varje museumnoga betänker vad det skall samla, vad det saknar och vad det eventuellt kansortera ut ur sina samlingar. Varje museum bör ha en aktuell plan för sininsamlingsplanering. Klar målsättning, genomtänkta urvalsprinciper(prioriteringsprinciper) bör finnas. Ett passivt mottagande av depositioneroch gåvor bör undvikas. Det understryks, att den effektivaste begränsningen avtillflödet av före mål till museet sker genom ett restriktivt, noga genomtänkt urval vid det enskilda museets insamling. Ett sådant urval är en vida viktigare faktor vid försöken att begränsa mängden av föremål än gallring i redan befintliga samlingar. . , 1 promemorian frathhålls att museerna, trots attkostnaderna för att bygga magasin och för konservering stigit, inte behövtgallra i nämnvärd utsträckning. Det framhälls emellertid ocksä att de ökademagasins- och konserveringskostnaderna kräver ökad uppmärksamhet påföremålstillväxten och gallringsfrågan. Om magasinen fylls och nya inte kananskaffas, förhindras nya accessioner, vilket kan leda till lika stor skadasom felaktig gallring. Prioritering blir omöjlig. Flera statliga museer har yrkat på en utredning om rättenatt gallra. Det konstateras att de statliga museernas rätt att ur sinaegna samlingar gallra ut och kassera eller gallra ut och sedan byta, skänkaeller försälja föremål är oreglerad. Instruktionernas föreskrifter om vård ochförvaring talar mot fri rätt till en sådan gallring. Av vad som framgår avpromemorian behövs en reglering. 1 promemorian lämnas förslag till en förordning attutfärdas av regeringen om gallring av föremål i statlig museisamling.Förslaget ger statlig myndighet, som har till uppgift att bevara och vårda enmuseisamling, rätt att efter eget bedömande gallra ut och förstöra material,som saknar musealt värde eller forskningsvärde. Likasä bör sådan statligmyndighet få rätt att gallra ut och till annan statlig, eller enskildstatsunderstödd museiinstitution i överlåta genom byte, gåva ellerförsäljnings föremål, som bedöms böra sorteras ut från samling. Förovannämnda åtgärder skall krävas beslut av institutionens styrelse (ellermotsvarande). Åtgärder får givetvis inte strida mot riksdagsbeslut eller motavtal eller donations- bestämmelser. Av promemorian framgår att avhändande till annan enskildän enskild statsunderstödd museiinstitution eller till utlandet bör krävaregeringsbeslut. Stor försiktighet rekommenderas beträffande gallring avföremål, som mottagits som gåva så att inte allmänhetens förtroende skallrubbas. donationsurkundförbud mot avhändande, är-gallring givetvis utesluten. Kan ellerbör av lämplighetsskäl inte gallringstillständ frän donator inhäm- ; tas ellergåva återlämnas, torde lämplig åtgärd vara att söka placera de 1988/89:KrU5 föremål, som önskas utsorterade, i en särskild mindrekostnadskrävande depå. Föremålen är då kvar men belastar inte dyrbarareutrymmen, anförs det i promemorian. Det erinras i sammanhanget om den möjlighetsom finns att ansöka om permutation av skänkt föremål. 1 promemorian ges sex exempel pä gallringskriterier(redovisade i KrU 1982/83:24 s. 67). I ett särskilt avsnitt tas upp frågan om behandling avutgallrat material. I avsnittet diskuteras byte, gäva, försäljning ochkassation. Bl.a. anförs följande (s. 74-75): Byten med annan statlig institution, t.o.m. medinstitution i utlandet, har som nämnts förekommit. Arbetsgruppen vidJulitasymposiet var ej enig om lämpligheten av byte mellan institutionerna.Några menade att byte, dvs. överförande av äganderätt ej bör förekomma. Andrafann byte i vissa fall lämpligt. Frågan om byte bör här som oftast bedömas från fall tillfall. byter med fördel objekt med utländsk institution och medelhavsmuseetfinner på motsvarande sätt lämpligt byta delar av en samling mot mera önskadeobjekt från museum i utlandet. Någon större betydelse i gallringssammanhangtorde dock byte inte ha. Deposition eller långtidslån kan ofta vara bättreutvägar att bortplacera materialet. Anm. Julitasymposiet redovisas närmare i promemorian. Arbetsgruppen vid Julitasymposiet avvisade gåvor mellaninstitutionerna. Jag finner inte heller här några principiella skäl mot attföremål skänkes bort till annan institution, om det kommer till bättre nyttadär. Emellertid kan man liksom vid byte nä sitt syfte lika bra om man i ställetför bortgivande deponerar föremålet eller lämnar det som länglån. Man har i debåda sistnämnda fallen givetvis kvar ansvaret för föremålet. Vad ovan sagts, gäller gäva inom landet. Gäva tillutlandet bör, ej minst av opinionsskäl, undvikas därest inte alldeles särskildaskäl skulle tala för överlåtelse. Försäljning av föremål är självfallet en utväg som endastbör prövas i undantagsfall och om sädana omständigheter föreligger, attförsäljningen inte kan misstolkas. påpekar i sin "Sjöhistoriskamuseer och samlingar" 1980, att när ett museum i såldevissa konstverk, detta väckte stort uppseende och att misstro därigenom väcktesmot alla museer. Den förtroendekris som händelsen skapat, skall ha märkts genomminskat antal gåvor till museerna . Som redan framhållits ärförsäljning av gåva ej tillrådlig och av deponerat föremål helt utesluten.Skall försäljning ske, bör denna gälla endast sådant föremål som institutionensjälv köpt. Det är svårt att inse varför t.ex. ett konstmuseum inte skullekunna avyttra en samling som det själv köpt men senare finner överflödig. 1* 1988/89. omförsäljningen sker på rätt sätt. Myntkabinettets försäljning av mynt är 1988/89:KrU5 tidigare nämnd. Remissinstanserna var i huvudsak positiva till förslagen ipromemorian. I här aktuellt avseende rätten att gallra föremål i befintligasamlingar, m.m. gavs i proposition 1982/83:100 bil. 10 (s. 693) i huvudsakföljande redovisning för remissutfallet. Kammarkollegiet föresiår att det införs rutiner för attrhuseerna inte utan vidare tar emot donationer med särskildaföreskrifter. Av promemorian framgår att en mycket stor del numera omkring85% av de föremål som tillförs museerna är gåvor från enskilda. Huvuddelen avdessa gåvor lämnas utan villkor. Enligt kollegiets mening krävs inte permutationför att gallra en sådan ovillkorad donation. När det gäller ett föremål somgivits med särskilda skriftliga förbehåll av donatorn, får emellertid museetinte utan permutation hantera föremålet i strid mot donatorns bestämmelser. framhåller ätt ett skäl motgallring är att ny teknik och nya frågeställningar kan ge nytt värde åtmaterial, som anses tämligen ointressant och därför kanske möjligt attgallra bort. Ett ytterligare argument är att kvantitetskriterier bör utnyttjasalltmer även inom den kulturhistoriska forskningen, vilket innebär att"dubblett"-be-greppet mäste omvärderas. De bärande skälen för attgallra i samlingar är enkla och krassa, nämligen platsbrist, som gör att viktignyaccession inte kan ske om inte inneliggande samlingar minskas, öch bristandekapacitet att vårda föremålen, varigenom de snart kommer att förstöras och dälika gärna kan avföras ur samlingen. vill understryka, att en dyliksituation med alla medel måste undvikas när det gäller samlingar kulturhistoriskaeller vilka över huvud taget kan anses användbara. Problemetfrån vetenskaplig synpunkt är i stället att våra samlingar för de flestakvalificerade forskningsändamål fortfarande inte är för stora utan försmå.Problem med trängsel i magasinen bör i första hand lösas med godatätpacksystem, i andra hand med tillbyggnad och i tredje hand genom etableringav "fjärrdepåer". poängterar vikten av att allagallringsåtgärder motiveras och dokumenteras. att gallring av samlingar utgör ett tidskrävande arbete och kommerendast i mindre utsträckning att ge effekter pä föremålshanteringen. Det ärdärvid av största betydelse att för landet gemensamma registreringssystem genomförsså att jämförelsen mellan föremål i olika samlingar kan göras i samband medgallring. Först i samband med nyregistrering kan en medveten gallring äga rum. Promemorian lar i ett särskilt avsnitt upp frågan ombehandling av utgallrat material. I avsnittet tas upp gåva, byte, försäljningoch kassation. och (LSH) anser att byte av registrerade föremål med andra institutioner inte är en lämplig utväg. Däremot kan depositioner eller långtidslån och detta i generös utsträckning vara ett alternativ till gallring. Inte heller anser LSH ätt gåvor är en lämplig utväg. LSH poängterar vidare att försäljning av gåva ' inteendast är "ej tillrådlig" utan att den inte alls bör förekomma. De flesta museer är beroende av gåvor och en försäljning av i museet registrerade föremål kan skapa en misstro mot museet som kan leda till allvarliga konse kvenser. Däremot anser LSH alt del inte är uteslutet att kassation, dvs. förintelse, av ett föremål som bedöms som oanvändbart för musealt syfte, kan bli nödvändig. Orsaken är i allmänhet långvarig förvaring i ett dåligt ' magasin,som museet är tvunget att utnyttja. Ett kassationsärende bör då 1988/89:KrU5 behandlas enligt noggranna regler och med utförlig dokumentationenligt ett fastställt schema. delar inte uppfattningen allmuseiföremål skall kunna säljas. Man skulle då i ekonomiskt trängda lägenfrestas att realisera delar av samlingarna. Ipromemorian tas även upp frågan om alternativ till utgallring. Statens konstmuseer framhåWer att dépositionsförfarandetvid konstmuseerna och vid fiertalet andra museer inte kan betraktas som ettalternativ till gallring. Omfattande administrativa rutiner ochkontrollåtgärder kringgärdar de utlånade föremålen. Ett deponerat konstverkingår i museernas samlingar och utnyttjas i utställnings- ochforskningsverksamhet i lika hög grad som övriga samlingar. LSH vill påpeka att det bästa alternativet till gallringär ett strängt öch medvetet urval vid insamlingen, då man också skall övervägaom föremålet kan ersättas av ett fotografi eller annan dokumentation som ärmindre utrymmeskrävande. Eftersom frågan om gallring i första hand har blivitaktuell pä grund av brist på goda och tillräckligt stora magasin ärdet LSH:smening att detta inte skall få vara avgörande när det gäller en för museerna såcentral fräga som föremålsbeståndet. 1 proposition 1982/83:100 bil. IO(s. 86) bereddesriksdagen tillfälle att ta del av vad föredragande statsrådet anfört omprinciper för begränsning av de statliga museernas samlingar. Statsrådet anföratt det är viktigt att en bättre balans uppnås mellan bevarandeambitionerna åena sidan och konserverings- och lokalresurser ä andra sidan. Den obalans somnu råder på mänga häll kan delvis bearbetas pä det sätt som framhälls ipromemorian, nämligen genom ett strängare urval vid insamlandet öch genomgallring av föremål i redan befintliga samlingar. Enligt kulturministerns mening utgjorde förslagen ochsynpunkterna i promemorian en god grund för dé ställningstaganden som varjemuseum har att fatta i dessa frågor. Han avsåg att senare föreslå regeringenatt meddela bestämmelser i ämnet. 1 sitt av godkända betänkande KrU 1982/83:24 (s.68) anslöt sig utskottet till uppfattningen att det är viktigt att en bättrebalans uppnås mellan bevarandeambitionerna ä ena sidan och konserverings- ochlokalresurser å andra sidan. Med anledning av en motion utgick utskottet frånatt förordningsförslagetjämkadesså till vida att överlåtelse borde få ske inte bara till annan statlig, eller enskild statsunderstödd museiinstitutioni utan även till hembygdsförening och liknande institution.Utskottets hemställan mynnade ut i att vad som anförts i propositionen inteskulle föranleda något uttalande utöver vad som innefattades i denhemställan som avsåg motionen. Någon förordning med anledning av förslaget därom ipromemorian Ds U 1982:1 har inte utfärdats. Promemorian har emellertidöverlämnats för kännedom till statliga och regionala museer. Synpunkteri rapport från , m.m. l988/89:KrU5 Förslagen i proposition 1986/87:97 om de centralamuseernas uppgifter och ansvar byggde pä ett utredningsarbete som gjorts avstatens kulturråd. Resultatet av arbetet presenteras i tre rapporter, bland démMuseiförslag (Rapport från 1986:3). Eftersom frågan omurvalsbegränsning och gallring redan var under utredning iutbildningsdepartementet, behandlades inte gallringsfrågan närmare i nämndarapport. Det finns dock anledning att från ett av avsnitten (Samlingsområden)redovisa följande uttalanden (s. 61 resp. s. 67). Under har medvetenheten ökat om altmuseerna behöver kunna styra och planera insamlingen. Det gäller både detenskilda .. museet och för museer tillsammans. Det har bl.a. lett till ökatsamarbete i insamlingsfrågorna. anser att museerna måste ha en genomtänktinsamlingspolicy utformad utifrån ett långsiktsperspektiv. Museerna bör påfrivillig väg samordna sin insamling inbördes inom samlingsområdena. Inom densamtida kulturhistorien sker redan en sådan samordning genom SAMDOK. Inomövriga områden anser rådet att basmuseerna bör ha i uppgift att verka för attsamordning kommer lill stånd. I avsnittet Museerna som informations- och kunskapskällaanger att fördelen med ett bra informationssystem bör vara att, dådet gäller museernas insamling, systemet ger möjlighet till överblick översamlingarna, vilket är en förutsättning för förbättrad samordning avinsamlingsverksamheten och möjliggör både en minskning av den framtidaaccessionen och en medveten gallring. 1 proposition 1986/87:97 anförde kulturministern utanerinran från (KrU 1986/87:21) bl.a. följande under avsnittetSamlingsområden. Jag delar uppfattning att del är väsentligtall centralmuseerna har klara och långsiktigt formulerade program i fråga ominsamling av föremål och övrig dokumentation. Regeringen fastställer, iinstruktioner resp. stadgar samlingsområdenas omfattning i relativt allmännaordalag. Därutöver är det en uppgift för museerna själva att ta fram programför verksamhetsinriktning, insamling och dokumentation. Del bör ankomma på ansvarsmuseerna att vid behov medverkatill att klara ut gränsdragningen mellan olika centralmuseer samt samordningenoch ansvarsfördelningen inom resp. anvarsområde. Vid den internationella museisammanslutningens,, , världsmöte i 1986 antogsenhälligt en. "Code of Professional Ethics". Dess antagande hadeförberetts av en inter- nationellgrupp museimän där ocksä hade haft en representant. 1988/89:KrU5 Förraåret beslöt Svenska museiföreningens styrelse att låta publicera "Code ofProfessional Ethics" på svenska för att i tillämpliga delar kunna användassom yrkesetiska riktlinjer också för svenska museianställda. Styrelsen villedärvid särskilt betona att det endast är frågan om allmänna yrkesetiskariktlinjer. avgör naturligtvis själv om den önskar antakodexen. Publicerandet av denna på svenska kommer att ske . 1 detföljande redovisas innehållet i kodexen i de avseenden som bedömts vara avsärskilt intresse för bedömningen av den fråga som tas upp i motionen. Dä det gäller riktlinjer för samlandet gäller bl.a. attvarje museiledning bör anta och publicera riktlinjer förinsamlingsverksamheten, att de föremål som förvärvas skall överensstämma medmuseets syften och verksamhet, att museerna inte får utom då mycket speciellaomständigheter föreligger, förvärva sådant som museet inte bedöms kunnakatalogisera, värda, magasinera eller ställa ut på tillbörligt sätt,fl//förvärv som ligger utanför de riktlinjer som gäller för museet skall görasendast i mycket speciella fall och då efter moget övervägande i styrelsen ochmed beaktande av ifrågavarande föremåls intresse från nationell synpunkt förkulturarvet och med hänsyn till de specialintressen som andra museer här kanha. 1 fråga omförvärv med förbehåll och andra speciellaomsiändighetergäWer att gåvor, arv och lån endast kan accepteras om de stämmeröverens med museets beslutade insamlings- och utställningspolitik och att ettmuseum kan tvingas avslå erbjudanden förknippade med speciella förbehåll omdessa kan anses strida mot museets och dess publiks intressen pä läng sikt. Beträffande den allmänna uppfattningen om samlingarnaspermanenta status gäller bl.a. att en av nyckelrollerna för nästan varje.typav museum definitionsmässigt är att förvärva föremål och bevara dem föreftervärlden, alt det därför måste finnas den största sannolikhet för att ettmuseum inte avyttrar förvärvade föremål, att alla slag av avyttring, vare sig iform av gäva, byte, försäljning eller kassation, endast får ske efter det atten bedömning gjorts på hög fackmannamässig nivå och bör godkännas av styrelsenendast efter det att frågan blivit grundligt belyst av experter och jurister. 1 ett avsnitt redovisas vad som ur b\.a. juridisk synpunktgäller för överlåtelse avföremål Beträffande överlåtelsepolitik och överlåtelserätt gällerbl.a. att när ett museum har juridisk rätt att överlåta ett föremål, beslutetom försäljning eller överlåtelse av material från samlingarna bör fattas endastefter noggrant övervägande och föremålet bör först erbjudas andra museer sombytesobjekt, gåva eller köp, innan man överväger att sälja föremålet påauktion eller avhända sig det på annat sätt. l motionen framhålls inledningsvis att framgångsrikamuseer ofta har lyc- kats skapaen klart utmejslad profil i sina samlingar och att en uppbyggnad avsamlingarna måste bygga på en långsiktig politik. ' Våra museer erhåller konstverk och andra föremål genomdonationer. 1988/89:KrU5 När donationerna mottages har de förmodligen ansetts varatill gagn för samlingarna, men efter något eller några decennier händer detinte så sällan att de donerade föremålen inte passar in i museets långsiktigautveckling, anförs det i motionen. Det naturliga vore att möjligheter, som nuinte föreligger, finns att sälja eller byta även donerade konstverk ellerföremål, anför motionären vidare. De svenska museernas framtida uppbyggnadsarbete skullefrämjas, om reglerna vad gäller donerade föremål skulle kunna ändras så att enstörre rörlighet i samlingarna enklare skulle kunna uppnås. skulle anförs också i motionen möjligheterna att satsa på unga, ännu okända ochoprövade kulturskapare underlättas dels genom att museerna genom försäljningarskulle erhålla medel för nya inköp, dels därför att ofta betydande kostnaderför en säker och utrymmeskrävande förvaring av föremål, beståndsredovisningetc. Motionen mynnar ut i ett yrkande om att skallbegära förslag om en översyn av de regler som gäller för museidonationer isyfte att främja och underlätta ett framsynt uppbyggnadsarbete av samlingarinom bl.a. konst, kulturhistoria och teknik. Utskottet kan till en början konstatera att en mycket stordel av de föremål som tillförs museerna utgörs av egendom som erhållitsgenom testamente eller gåva. Den i motionen upptagna frågan är därför avbetydelse för museernas verksamhet. 1 vissa fall är en överlåtelse av föremål till ett museumförknippat med särskilda föreskrifter. I sådana fall krävs för ätt föremåletskall kunna avyttras att beslut om permutation meddelas enligtpermutationslagen (1972:205). Det kan enligt utskottets mening inte komma ifråga att förorda en ändring av reglerna i lagen, som skulle avse museiområdet,och detta torde inte heller vara motionärens avsikt. Den fråga som motionären väckt vill utskottetkaraktärisera som frågan om vilka etiska principer ettmuseum bör tillämpa då det gäller avyttring av föremål som tillförts dettagenom donationer frän enskilda. Den i tidigare avsnitt lämnade utförliga redovisningenvisar att frågan direkt och indirekt ägnats stor uppmärksamhet under detsenaste årtiondet. Utskottet redovisar i det följande sin bedömning av vad somanses gälla och bör gälla mot bakgrund av bl.a. de synpunkter som redovisats ien av en särskild utredningsman upprättad promemoria och vid remissbehandlingendärav. Vid sin bedömning har utskottet också beaktat bl.a. innehållet i demuseietiska regler som antagits av den internationella museisammanslut- .ningen ICOM. Utskottets synpunkter står väl i överensstämmelse med vadkulturministern anförde i den behandlade propositionen om decentrala museernas uppgifter och ansvar, såvitt den aktuella frågan togs upp ipropositionen. Det är nödvändigt för ett museum att ha klara och välgenomtänkta riktlinjer för sin insamlingspolitik. Dessa måste fastställas med utgångs punkt i museets syfte och verksamhetsinriktning. Museet bör genom inköp, gäva ellerannat förvärv i princip inte tillföra samlingarna andra föremål än sådana som bedöms kunna vårdas och ställas ut på ett sätt och i en utsträck- i ning somstår i överensstämmelse med god museietik. Som framhållits i den /89: KrU5tidigare nämnda promemorian är ett restriktivt, noga genomtänkt urval vidinsamlingen vida viktigare för att begränsa mängden av föremål än gallring iden befintliga samlingen. Som där också anförs bör ett passivt mottagande avdepositioner och gåvor undvikas. För egen del vill utskottet understryka attdet inte sällan kan finnas fall, dä en donation är aktuell, där museet måsteklargöra att donationen kan tas emot endast under förutsättning att den skerhelt utan villkor och att det därtill kan bli aktuellt att avyttra doneradeföremål för att museets verksamhet skall gagnas. Utskottets allmännautgångspunkt är emellertid att om en donation tas emot skall föremålen iprincip behållas. Utskottet anser att det endast med en insamlingspolitik meddetta innnehåll är möjligt att upprätthålla förtroendet hos allmänheten förmuseet och dess verksamhet. Om det blir känt bland allmänheten att doneradeföremål avyttras kan ocksä möjligheterna att förkovra samlingarnagenom donationer allvarligt försämras. I detta sammanhang vill utskottetstarkt understryka att det med hänsyn till vikten av att allmänheten behållerförtroendet för museet ofta kan vara lämpligare att ett museum deponerarföremål hos exempelvis andra museer an säljer dem. Föremål som ett museumtillförts på annat sätt än genom en donation bör få avyttras i enlighet med deregler som antagits av ICOM. Utskottet anser att motionen får anses besvarad med detanförda.