bet · GC01LU5 · 1988-12-31 00:00:00 — Det praktiska handhavandet av och bedömningen av onormalthöga försäkringsrisker har behandlats i det yttrande i ärendet som avgivits av , fill vilket inspektionen hänvisar. Det må särskilt framhållas - vilket framgår avRiksförbundets yttrande - Bilaga att de extra riskpremier som erläggs vidonormala risker inte helt utan bara till täcker den extra kostnad somdetta försäkringsbestånd förorsakar. Denna speciella soliditet somnormalriskbeståndet visar genom att delvis subventionera de sämre riskerna haransetts rymmas inom skälighetsprinci-pens ram. Inspektionen vill inte uteslutaatt denna soliditet kan tänjas ytterligare . Frågan om hur den medicinska bedömningen av ett onormalthälsotillstånd i och framtiden skall kvantifieras i termer avriskåtagande med hänsyn till aktuellt försäkringsbehov är mycket komplicerad. Enligt svensk tradition behandlas de försäkringsrisker,som av de individuella bolagen bedöms vara onormala, i en gemensamriskprövningsnämnd vilken bedömer fallen enligt riktlinjer som nämndenutarbetat. Nämnden är sammansatt av kvalificerad medicinsk expertis som hartillgång till aktuell statistik över olika medicinska riskområden. Nämndenuppdaterar regelbundet område efter område i riktlinjerna med hänsyn till denstatisfiska erfarenhet som konstaterats. Det kan framhållas att den mellanbolagen överenskomna gemensamma behandlingen av de onormala riskerna ärregistrerad i inspektionens kartellregister (Nr F 54). har kritik framförts mot den gemensammabehandlingen av de onormala riskerna. Kritikerna framhåller att genom dennabehandling begränsas bl a möjligheterna att kunna teckna en individuellförsäkring. Ett nej från den gemensamma riskpnivningsnämnden är ett slutgiltigtoch definitivt nej. Denna ordning kan i och för sig te sig tveksam. Samtidigtbör emellertid framhållas att de svenska livförsäkringsbolagen inte har någraegna vinstintressen eftersom FRL förbjuder vinstutdelning även förlivförsäkringsaktiebolagen. Det finns således inga andra motiv vid hanteringenav de onormala riskerna än att iaktta efterlevnaden av soliditetsprincipen ochskälighetsprincipen. Vidare gäller att de onormala riskerna återförsäkras iÅterförsäkringsak-tiebolaget , som ägs av , Trygg,Folksam-liv och Wasa-liv. Även detta bolag omfattas av vinstutdelningsförbudeti FRL. Skulle den gemensamma riskprövningen överges och ersättasmed en slutgiltig prövning i varje enskilt bolag skulle det bli fritt fram fören riskprövningskonkurrens. Frågan är emellertid om detta skulle vara tillfördel för konsumenterna. Ett sådant alternativ skulle innebära att varje bolagbehövde skaffa särskild expertis för att klara riskprövning och bestämning averforderliga och skäliga extrapremier vid onormala risker. Vidare kan det inteuteslutas att det enskilda bolaget i sin bedömning skulle tendera att vara meraförsiktigt om man själv skulle få en större andel av den onormala riskensmerkostnad. En sådan utveckling vore till nackdel för konsumentkollektivet. Inspektionen har full förståelse för den känsla avdiskriminering som behandlingen av inte fullt friska personer kan ge upphovtill. Inspektionen vill dock understryka att i ett privat försäkringsväsendemåste grundprinciperna om soliditet och skälighet upprätthållas. innebärför de onormala riskerna är en följd som endast kan avhjälpas genom 1988/89:LU5 subventionering av allmänna medel, dvs en form av socialförsäkring. Den fråga som tas upp i motionen är inte en för diabetikerspecifik fråga utan den gäller helt allmänt personer med allvarligare sjukdomareller handikapp som kan inverka på möjligheterna att teckna privat försäkring. Vi kommer därför väsentligen att ge synpunkter på den mergenerella frågan och avslutningsvis ge några kommentarer fill försäkringsfråganför diabetiker och de i motionen återgivna synpunkterna. Vi vill först erinra om vad som karakteriserar privatpersonförsäkring till skillnad från allmän försäkring samt ge synpunkter på denvikfiga frågan om soliditet mellan olika grupper av försäkringstagare. Allmän försäkring ger alla medborgare ett grundläggandeförsäkringsskydd. Genom att det är en obligatorisk försäkring är alla med,oberoende av hälsotillstånd. Ekonomin i den allmänna försäkringen garanteras avhela samhällskollektivet, varför full solidaritet gäller. Privat personförsäkring, som utgör en komplettering av denallmänna försäkringens skydd, bygger på frivillig anslutning. Skillnaden motallmän försäkring är särskilt påtaglig när det gäller individuellt tecknadförsäkring. Vad som här sägs tar sikte på sådan försäkring. Försäkringsbolagen har enligt skälighetsprincipen iförsäkringsrörelselagen att tillse att kostnaderna för en försäkring ärskäliga med hänsyn till försäkringens art. För att uppfylla lagens krav företarbolagen en riskprövning av varje ansökan om försäkring, om inteförsäkringsvillkorens utformning gör sådan onödig. Genom riskprövningen avgörbolaget om försäkring kan beviljas och i så fall på vilka villkor. Försäkringarsom beviljas indelas i riskgrupper, för vilka bolaget har att göra en skäligpremiebestämning. Detta med indelning i riskgrupper är en allmän princip inomprivat försäkring. Varje bilförare t ex vet att hans premie beror av vilken bilhan har och hur långt han kör. Inom personförsäkring är det hälsotillståndet -i vid bemärkelse - som är grunden för premiedifferentieringen liksom förbedömningen av om en försäkring kan beviljas eller inte. Skulle försäkringsbolaget inte företa någon riskprövning,måste man räkna med att det skulle bli en överrepresentation av personer som pågrund av sjukdom eller handikapp statistiskt sett innebär förhöjda risker.Detta är i och för sig ett dilemma. Å ena sidan framstår just för dessapersoner en försäkring som särskilt angelägen. Försäkringsbolaget måste å andrasidan tillse att försäkringen inte blir så dyr att den bhr osäljbar förpersoner som, när försäkringen tecknas, inte har någon sjukdom eller någothandikapp. Skulle detta inträffa rycks grunden för verksamheten undan. Häriligger den avgörande skillnaden mellan försäkringar med obligatorisk respektivefrivillig anslutning. Försäkringsbolagen strävar efter att i sin riskbedömningta hänsyn till de intressen som finns från å ena sidan försäkringssökande som utgör förhöjda 11 risker ochå andra sidan övriga försäkringssökande. Det sker genom att 1988/89:LU5bolagen med anlitande av medicinsk och statistisk expertis gör en uppskatt- Bilaga ning och gradering av riskerna. Försäkringsbolagens strävan är naturligtvis att inte varaonödigt stränga i sin bedömning. Bolagen ser det som sin uppgift att ge såmånga människor som möjligt ett bra försäkringsskydd. De riktlinjer som bolagentillämpar i sin riskbedömning revideras också fortlöpande med beaktande av denmedicinska utvecklingen och förutsättningarna i övrigt. Ett förhållande som det finns anledning att inledningsvisunderstryka är att det inom individuell personförsäkring oftast rör sig om mycketlånga avtalstider. Det gör att man inte endast kan se på tillståndet vidförsäkringens tecknande utan måste beakta den utveckling som den föreliggandesjukdomen kan komma att få . Efter denna inledning övergår vi till att kommentera deolika slagen av personförsäkring. Riskbedömningen av en ansökan om livförsäkring går ut påatt hänföra risken fill en viss riskgrupp, för vilken den förväntade framtidadödligheten statistiskt sett uppgår till en given nivå (eller annorlundauttryckt hur risken påverkar den återstående medellivslängden). Den heltdominerande delen av ansökningarna förs till den normala riskgruppen, förvilken den vanliga tariffpremien tillämpas. av samtligaansökningar (3 000-4 000 av totalt omkring 200 000) beviljas med olika graderav förhöjning och två å av ansökningarna avböjs (omkring 500). Ett antagande om förhöjd dödlighet innebär för enförsäkring med utbetalning vid dödsfall - fömtsati: att inte försäkring avböjs- en förhöjd premie. Omvänt gäller att om en försäkring skall utbetalas underförutsättning av att en person lever, t ex egenpension i form av en livränta,kan en rabatt på premien komma ifråga. När det gäller premieförhöjningarnas storlek inom livförsäkringvill vi nämna att det genomfördes en betydandenivåsänkning. Då fattades ett principbeslut om att bestämma tilläggspremiernaför förhöj-nirigsrisker så att de inte fullt ut motsvarar den förväntaderiskförhöjningen. Riktpunkten är enligt detta principbeslut atttilläggspremierna skall täcka av den förväntade överkostnaden. Beslutet äratt se som ett ställningstagande för en utvidgad solidaritet inomlivförsäkringskollektivet. Genom att nivån på premieförhöjningarna nu är lägreän tidigare är förhoppningen att allt fler försäkringstagare som erbjudsförsäkring med förhöjd premie skall lösa sina försäkringar. Eftersom inom livförsäkring allt överskott på rörelsen gårtill försäkringstagarna i form av återbäring, innebär beslutet om icke fullkostnadstäckning för förhöjningsriskerna att en del av överkostnaden för dessafår bäras av normalriskerna. Detta har ansetts vara möjligt utan att mandärigenom kommer i konflikt med försäkringsrörelselagens skälighetsprincip.Orsaken härtill är att den överförda kostnaden har beräknats höja riskkostnadenför de normalt beviljade försäkringarna endast obetydligt (). Det i sintur beror på att andelen förhöjningsrisker är så pass liten och att även75%-nivån förtilläggspremierna kan antas vara tillräckligt hög för att inte andelenskall 1988/89:LUS påverkas mer påtagligt. Principen om kostnadstäckning för förhöjningsriskernahar godkänts av branschens tillsynsmyndighet försäkringsinspektionen även omdenna till en början reste invändningar med hänvisning fillskälighetsprincipen. Det finns i huvudsak två former av olycksfallsförsäkring.För att beskriva dessa behöver vi först klargöra begreppen medicinskinvaliditet och förvärvs-mässig invaliditet. Med medicinsk invaliditet förstås av olycksfallsskadaorsakad, för framtiden bestående nedsättning av den försäkrades fysiska ellerpsykiska funktionsförmåga oberoende av i vilken grad arbetsförmågan nedsätts. Med förvärvsmässig invaliditet förstås ay olycksfallsskadaorsakad, för framtiden bestående nedsättning med av den försäkradesföre olycksfallet befintliga arbetsförmåga. De tvåformerna av olycksfallsförsäkring karakteriseras på följande sätt. a) I den idagvanligaste formen av olycksfallsförsäkring är den vikfigaste ersättningsgrundenförvärvsmässig invaliditet. Försäkringen skall alltså -inom ramen för försäkringsbeloppet- ge ekonomisk kompensation för bestående inkomstbortfall till följd avolycksfallsskada. Den kan också ge ersättning vid medicinsk invaliditet tillföljd av en skada som inte berättigar fill ersättning för förvärvsmässiginvaliditet. b) I den andra formen avolycksfallsförsäkring är grunden för bedömning av rätt tillinvaliditetsersättning uteslutande medicinsk invaliditet. Vidare gäller för denna form att om sjukdom, sjukligförändring, fysiskt eller psykiskt handikapp föreligger när en olycksfallsskadainträffar och åkomman medfört att följderna av skadan förvärras, lämnas endastersättning för de följder som uppkommer oberoende av den befintliga åkomman. Det finns alltså viktiga skillnader mellan de två formernamen vid en verkligt svår olycksfallsskada, som leder till medicinskinvaliditet-och skulle ha gjort det för en person med tidigare sjukdom ellerhandikapp även om sjukdomen eller handikappet inte förelegat - ger båda sammaersättning, dvs av försäkringsbeloppet utbetalas. Försäkring enligt formen b) kan tecknas utan riskprövningav alla personer - med eller utan sjukdom eller handikapp - inom en beloppsram,som för vuxna uppgår till (för barn lägre dödsfallsbelopp): För invaliditetsbelopp =20 basbelopp () För dödsfallsbelopp =5 " (). Större belopp kan tecknas men då krävs riskbedömning.Denna kan med hänsyn till försäkringens konstruktion vara väsentligt liberalareän för försäkring enligt a). För försäkring enligt form a) görs en individuellriskbedömning av varje ansökan. Heltallmänt gäller att vid riskbedömningen av en ansökan om olycksfalls- försäkringfrån en person som har en sjukdom eller ett handikapp är det två 1988/89:LUS riskfaktorer man har att beakta: Bilaga - Påverkar sjukdomen ellerhandikappet risken för att försäkringssökanden skall drabbas av olycksfall? - Kan följdernaav ett olycksfall bli mer allvarliga på grund av tidigare sjukdom ellerhandikapp? Risken för att olycksfall skall inträffa är i regel inteförhöjd. Den kan tvärtom i vissa fall vara minskad på grund av det levnadssättsom personen med sjukdom eller handikapp måste iaktta. Beträffande den andra frågan gäller däremot att man imånga fall måste räkna med att följderna av ett olycksfall med avseende påarbetsförmåga kan bli svårare på grund av kombinationen av olycksfallsskadanoch föreliggande sjukdom eller handikapp. En person med t ex ett allvarligthandikapp är mer sårbar. För honom eller henne står ett begränsat område inomförvärvslivet till buds. Åven ett olycksfall som i sig inte ter sig såallvarligt kan få allvarliga konsekvenser för arbetsförmågan och i svårare fallleda till förtidspensionering, medan ett liknande olycksfall för en friskperson utan handikapp inte alls skulle få sådana konsekvenser. Det finns hos försäkringsbolagen inånga exempel på i sigrelativt lindriga olycksfallsskador som varit den utlösande orsaken till att enförsäkrad blivit förtidspensionerad med utbetalning av 100 %invaliditetsersättning som följd. Den rent medicinska invaliditeten på grund avolycksfallsskada kan i dessa fall ha uppgått till endast några; tiotal procenteller t o m ännu mindre men effekten på arbetsförmågan har blivit stor på grundav redan före olycksfallet föreliggande tillstånd. Det finns inte som för livförsäkring någon branschgemensamstatistik över hur stor andel av samtliga ansökningar om olycksfallsförsäkring(enligt form a) som beviljas med förhöjd premie resp avböjs. Man måsteemellertid räkna med att särskilt andelen avböjda försäkringar är större än förlivförsäkring. Enligt en stickprovsundersökning som sedangenomfördes hos de två största bolagen var andelen c.vböjdaolycksfallsförsäkringar (enligt form a för vuxna) och andelen medpremieförhöjning beviljade försäkringar . Därtill kom, likaledes , sombeviljades med s k klausul, dvs inskränkning i ersättningsrätten för sådanabesvär som redan förelåg vid tecknandet, t ex ryggbesvär. Den vanliga formen av sjukförsäkring ger en periodiskersättning vid arbetsoförmåga (till följd av sjukdom eller olycksfall) somvarar utöver karenstiden. Denna kan t ex vara 3 mån. eller motsvara tiden framtill dess förfidspension eller sjukbidrag utgår enligt lag om allmän försäkring(s k ATP-karens). Försäkringstiden sträcker sig oftast fram till normalpensionsålder - i flertalet fall . En speciell form av sjukförsäkring är den försäkringavseende premiebe frielse vid arbetsoförmåga som ofta ingår som ett moment i en livförsäkring. För sådan försäkring tillämpas samma riskprövningsregler som för sjukför säkring med kontantersättning. Förriskbedömning av sjukförsäkring gäller i huvudsak vad som sagts ovan omolycksfallsförsäkring enligt form a), vilken liksom en sjukförsäkring är 1988/89:LUS avsedd attge ersättning för inkomstbortfall. Utöver de två riskfaktorer som Bilaga harangivits för olycksfallsförsäkring (där för den andra riskfaktorn följderna av ettolycksfall utbyggs till följderna av ett olycksfall eller en ny sjukdom) fillkommerför sjukförsäkring följande: - Vilkenär risken att befintlig sjukdom eller befintligt handikapp skall leda fillersättning från försäkringen? Denna tredje riskfaktor framstår naturligtvis för ensjukförsäkring som den primära men i många fall kan den andra riskfaktorn omallvarliga följder vara väl så betydelsefull eller t o m viktigare. Denföreliggande åkomman i form av sjukdom eller handikapp kan vara sådan att deninte i sig medför någon stor risk för långvarig sjukskrivning. Däremot kan deninnebära att, om någonting nytt tillstöter, den kombinerade effekten av dentidigare åkomman och en ny sjukdom eller ett olycksfall blir väsentligtallvarligare än vad som annars skulle ha blivit fallet. Inte heller för sjukförsäkring finns någon branschgemensamstatistik över hur stor andel sjukförsäkringar som avböjs resp beviljas på särskildavillkor. Den under olycksfallsförsäkring omnämnda stickprovsundersökningen omfattadeäven sjukförsäkring. Andelen avböjda försäkringar (för vuxna) var i dennaundersökning ungefär lika stor som för olycksfallsförsäkring, dvs 2 %.Andelarna med premieförhöjning resp klausul beviljade försäkringar var någotstörre, i båda fallen . Vad vi har sagt har tagit sikte på individuellttecknade försäkringar. Vi vill tillägga några ord om kollektiva försäkringar. För kollektivt tecknad försäkring är det möjligt att haenklare riskprövningsregler än för individuell försäkring. Kollektivförsäkring har mycket stor utbredning. Särskilt gäller dettalivförsäkring. Nästan alla yrkesarbetande omfattas av tjänstegrupplivförsäkring,som tecknas av arbetsgivarna enligt kollekfivavtal. Genom den praktiskt tagetobligatoriska anslutningen till denna försäkring behövs i stort sett ingenriskprövning utan alla yrkesverksamma kommer med. Stora grupper omfattas ävenav en frivillig grupplivförsäkring - ofta även gruppolycksfalls- ochgruppsjukförsäkring. Beroende på vilka regler för anslutning som gäller, hurstor den försäkrade gruppen är, hur pass enhetliga försäkringsbeloppen är etcfillämpas sådana riskprövningsregler som anses behövliga för att säkerställa entillfredsställande risksammansättning, dvs förhindra en för stor överrepresentationav förhöjda risker som kan äventyra ekonomin. Gäller det en stor grupp medallmän anslutning och enhetliga försäkringsbelopp, kan reglerna vara mycketliberala. Gäller det en liten grupp med helt frivillig anslutning ochvarierande försäkringsbelopp närmar man sig reglerna vid individuellförsäkring. B. Personförsäkring för diabetiker och kommentarer tillmotionen Möjligheten för diabetiker att teckna personförsäkring ärinte så små som motionen kan ge intryck av. När det gäller livförsäkring med utbetalning vid dödsfalloberoende av 1988/89:LUS dödsorsak må först nämnas att en okomplicerad diabetessom debuterat efter Bilaga inte medför någon premieförhöjning,förutsatt att det gäller en person som inte är rökare. Har sjukdomen börjattidigare beviljas livförsäkring som regel med förhöjd premie men i allvarligafall av sendiabetiska komplikationer (se exemplifiering längre fram) kan detinträffa att livförsäkring inte beviljas. Antalet på grund av diabetes avböjdaförsäkringsansökningar är dock relativt litet. avböjdes 17 ansökningarmedan 568 beviljades med premieförhöjning. var motsvarande antal 24resp 654. Antalet avböjda försäkringar uppgår sålunda inte till mer än 3 ä 4 %av antalet med premieförhöjning beviljade. Därtill skall då som nämnts beaktasatt vid diabetes som börjat efter hos en icke-rökare försäkringbeviljas på normala villkor, såvida inte sendiabetiska komplikationer uppträttredan före försäkringens tecknande. För olycksfallsförsäkring - av den mer omfattande formensom ger ersättning vid förvärvsmässig invaliditet - gäller liksom förlivförsäkring att en okomplicerad diabetes som debuterat efter hosen icke-rökare inte föranleder någon premieförhöjning. För sjukförsäkring föranleder diabetes förhöjd premieoberoende av debutålder. Det finns, som nämnts under allmänna synpunkter, intenågon branschstatistik över hur många sjuk- och olycksfallsförsäkringar sombeviljas med förhöjd premie resp avböjs. Vid okomplicerad diabetes beviljasförsäkring alltid. Om däremot sendiabefiska komplikationer har börjat uppträdaär andelen avböjda försäkringar större än för livförsäkring. Förklaringenhärtill ligger i vad som anförts ovan under allmänna synpunkter. Det går inte att komma ifrån att barn- och ungdomsdiabetesär en allvarlig sjukdom. uppträder i många fall sendiabetiskakomplikationer. Dessa kan direkt inverka på förvärvsförmågan eller de kanutgöra en försvårande omständighet om ett olycksfall eller en ny sjukdomtillstöter så att följderna i avseende på förvärvsförmågan förvärras. Desendiabetiska komplikationer det kan vara fråga om är främst kärlförändringar iögonbottnarna, som kan leda till synnedsättning och blindhet, kärlförändringari njurarna, som kan leda till försämrad njurfunktion, i en del fall med behovav njurtransplantation eller dialysbehandling samt cirkulationsstörningar ibenen, som i svåra fall kan leda till gangränbildning. Dessa komplikationer drabbar långt ifrån alla barn- ochungdomsdiabeti-ker. Det är emellertid statistiska risker som inte är små ochsom försäkringsbolagen måste räkna med. Här är också viktigt att beakta vadsom framhölls under allmänna synpunkter, nämligen att det vid personförsäkringoftast är fråga om långa försäkringstider. D'et gör att man inte enbart kan sepå förhållandena vid försäkringens tecknande. Om sendiabetiska komplikafio-nerhar börjat uppträda redan vid tecknandet har man att beakta tendensen isjukdomsutvecklingen. När det gäller försäkringsfrågan för den i motionenomnämnda diabefi- kern är det uppenbarligen så att den försäkring hon erbjudits är den ovan omnämnda olycksfallsförsäkring sorn kan tecknas av alla utan riskprövning 1" medförsäkringsbelopp som uppgår till 20 basbelopp vid invaliditet och 51988/89:LU5 basbelopp vid dödsfall. Som framhållits ovan kan denna försäkringsom regel Bilaga tecknas även för högre belopp av en diabetiker men då förstefter riskprövning. Det ligger självfallet ingen värdering av olika personersförsäkringsbehov när det belopp som kan tecknas utan riskprövning harbegränsats till 20 resp 5 basbelopp. Denna försäkringsform infördes just med tanke på att det var angeläget att kunna ge alla - heltoberoende av hälsotillstånd - möjlighet till en olycksfallsförsäkring. Intilldess erfarenhet av försäkringen har vunnits har det bedömts vara rimligt attbegränsa försäkringsbeloppen. Att den i motionen åberopade debattartikeln ger enöverdriven bild av svårigheten för en diabetiker att teckna försäkring berortill en del på skrivtekniken och tolkningen att försäkringsbolagen skulle sättaolika "värde" på sina kunder. I det första stycket sägs att endiabetiker inte får teckna försäkring mot lyte och men eller ens mot sveda ochvärk. Bolagens utformning av den aktuella försäkringen kan vara något olika mendet finns i varje fall flera bolag som har dessa moment med i försäkringenliksom även läkekostnadsersättning. Detta stycke tillsammans med det andra stycket i artikelnger intrycket att endast olycksfallsförsäkring som utfaller vid dödsfall (medfem basbelopp) kan tecknas. Först längre fram i artikeln nämns ersättning vidinvaliditet intill tjugo basbelopp. Detta moment är det viktigaste i enolycksfallsförsäkring och tjugo basbelopp är trots allt inte någon obetydligsumma (f n ). Till kommentaren om endast fem basbelopp viddödsfall fill följd av olycksfallsskada är att säga att det - av ovanståenderedovisning beträffande andelen avböjda livförsäkringar att döma - inte alls ärosannolikt att en sådan försäkring, som medför utbetalning oberoende avdödsorsak, hade kunnat tecknas och detta även för större belopp än femtiobasbelopp. En livförsäkring kostar naturligtvis mer än en olycksfallsförsäkringmen är betydligt värdefullare. I övrigt finner vi inte anledning kommentera de påståendenoch omdömen som debattartikeln innehåller utan hänvisar till vårsakredogörelse. Sammanfattningsvis vill riksförbundet framhålla att individuellt tecknad privat personförsäkring inte kanjämställas med socialförsäkring när det gäller anslutning till försäkringen, attbolagens strävan är att erbjuda personförsäkring till så många som möjligt ochatt beakta olika gruppers intresse genom att differentiera premien på ett medhänsyn till risken skäligt sätt, attsolidariteten mellan försäkringstagare inom individuellt tecknad försäkringinte kan drivas hur långt som helst, då skälighetsprincipen i försäkringsrörelselageni så fall skulle komma att åsidosättas och i slutändan verksamheten skulleäventyras.