bet · GC01FiU20 · 1988-12-31 00:00:00 — I så fall krävs att detaljstyrningen minskas så attmottagaren får möjlighet att göra de omprioriteringar eller andra förändringarav verksamheten som blir nödvändiga. Slutsatsen av def som här anförts är att ett system medramstyrning för statligt finansierad verksamhet bör kunna utvecklas vidareefter de riktlinjer som här angivits. Någon utgiftsram för lönekostnadsökningarbör inte fastställas för . Utskottet anser att även i ett sysfem utan utgiftsramarmåste det vara arbetsgivarverket som skall svara för det stafiigaarbetsgivaransvaret på central nivå. Det är arbetsgivarverket som iförhandlingarna skall söka genomföra de intentioner som har beslutatom. Detta måste ske inom ramen för de samhällsekonomiska och budgetpolitiskautgångspunkter som ställer sig bakom. Vad utskottet nu anfört med anledning av vad som redovisasi propositionen i denna del och i motionerna Fi208 (vpk), Fi209 (m), Fi214 (m)yrkande 2 i här berörd del, Fi21ö (vpk), Fi223 (fp) yrkande ö, Fi224 (vpk)yrkande 5 samt Fi22ö (c) yrkande ö bör med bifall till motion Fi218(s) som sin mening ge regeringen till känna. Utskottet har tagit del av vad regeringen har anfört ibilaga 2 Gemensamma frågor under punkt ö om lönenivån i anslagsberäkningarna.Redogörelsen föranleder inte någon erinran från utskottets sida. Sammanfattning av utskottets förslag till riktlinjer förbudgetpolitiken De krav som enligt utskottets mening bör ställas påbudgetpolitiken vill utskottet sammanfatta på följande sätt. Priser och löner ökar i oroväckande högtakt, vilket utgör ett hot mot sysselsättningen. Liksom den ekonomiskapolitiken i stort måste budgetpolitiken därför inriktas på att skapa gynnsammaförutsättningar för dämpade pris- och löneökningar. Trots attbudgetförslaget på mycket länge uppvisar 62 balansmellan inkomster och utgifter innebär detta att budgetpolitiken även i fortsättningen bör utformas med betydande stramhet. Satsningar som 1988/89:FiU20 bedömserforderliga måste därför ske på ett sådant sätt att budgeten inte försvagas.Samtidigt bör det totala skattetrycket hållas nere. Såsom framgår av den tidigare lämnade redogörelsen harutskottet vid sin genomgång av oppositionspartiernas budgetalternativ funnitdem behäftade med sådana brister att de inte kan godtas. Motionerna har därföravstyrkts i dessa delar. Det budgetförslag som regeringen redovisar i finansplanensamt de budgetpolitiska principer man där diskuterar svarar enligt utskottetsmening väl mot de krav på stramhet och fördelningspolitiska hänsyn somerfordras. Det har dock under detta ärendes gång visat sig att den bredaparlamentariska uppslutning som fidigare fanns i frågan om utgiftsram förlönekostnadsökningar inte längre föreligger. Därför saknas förutsättningarna föratf lägga fast en sådan utgiftsram för . Med hänsyn härtill harutskottet föreslagit att regeringen bör utveckla former för en ramstyrning avverksamheten. Regeringen bör dessutom i enlighet med vad som anges ifinansplanen utforma en långsiktig strategi förde offentliga utgifterna. Dettaframstår som önskvärt och ligger helt i linje med de principer som riksdagenvid upprepade fillfällen slagit fast för prövningen av statsbudgetens utgifter. Vad föredraganden anfört i proposifionen om statliga garantier(mom. 5), den fortsatta avvecklingen av tjänstebrevsrätten (mom. é) ochavvecklingen av de särskilda anslagen till Extra utgifter (mom. 7) föranlederinget uttalande från utskottets sida. Förvaltningen av postverkets likvida medel beslutade (198ö/87:FiU10, rskr. 122)atf regeringen skulle få ge postverket rätt att självt förvalta sina likvidamedel i enlighet med vissa av godkända riktlinjer. Utskottetunderströk att detta inte bör få leda till att enbankverksamhet utvecklas inom postverket. Ett förtydligande med denna innebördgjordes också i bankrörelselagen. En utgångspunkt för placeringsverksamhefenskulle vara att postverket inte skulle ta någon kreditrisk. Postverketsmöjligheter att placera sina medel skulle därför vara begränsade till delsplacering på inlåningsräkning i bank, dels förvärv av för den allmännarörelsen avsedda skuldebrev som är utgivna eller garanterade av staten, kommun,bank, hypofeksinstitut eller kreditaktiebolag. Det förutsattes även attränteriskerna i placeringsverksamheten skulle begränsas genom postverkets egenförsorg. I propositionen anförs att postverket fr.o.m. den 1 juli1987 placerar sin överlikviditet på den svenska penningmarknaden i enlighet medde angivna riktlinjerna. Erfarenheterna av denna verksamhet är goda och harfrån resultafsynpunkf inneburit en klar infäktsförsfärkning för postverket. Enförutsättning för det framgångsrika resultatet har varit att postverket i sinplaceringsverksamhet på ett smidigt sätt kunnat utnyttja de placeringsmöjlighetersom funnits på dagslånemarknaden. Den svenska penningmarknaden utvecklas alltjämt, anförsdet vidare i propositionen. Nya instrument och placeringsmöjligheter tillkommer fortlö- Ö3 är det en nödvändighet att successivt kunna anpassa sin placeringsverksamhettill denna utveckling. I propositionen föreslås 1988/89:FiU20 därför attpostverkets möjligheter att placera sina likvida medel vidgas, utan att för denskull kravet på säkerhet i placeringarna eftersatts. Regeringen bör därför gesmöjlighet att i fortsättningen besluta om dessa ändringar iplaceringsreglementet. Imotion Fi701 (m) anförs att postverket, i enlighet med förslag från regeringen(prop. 1980/87:100 bilaga 1), bl.a. gavs rätt att betala ränta tillvissa postgirokonton och medge viss övertrasseringsrätt. Dessa möjlighetervidgar postgirots tidigare uppgift att enbart förmedla betalningsuppdrag tillatt också bedriva viss bankverksamhet. Grundsynen att bankverksamhet inte fårutvecklas inom postverket kräver att postgirot inte på egen räkning får geinlåningsränta till några kunder och atf någon övertrasseringsrätt infe fårfillåtas. beslut bör därför ändras. Motionärernaanför att man i och för sig kan tänka sig att postverket kan ges vidgadeplaceringsmöjligheter. Men man är inte beredd att ge regeringen handlingsfrihetpå denna punkt så länge de ovan påtalade överskridandena av gränslinjen motbankverksamhet kvarstår. Regeringen bör därför, enligt motionärerna, återkommafill med förslag såväl i dessa avseenden som beträffande nyariktlinjer för placeringsverksamheten. Utskottetanser att det är värdefullt att postverket kunnat höja avkastningen på sinalikvida tillgångar genom de förändringar som tidigare beslutade om.Utskottet anser därför i likhet med vad som anförs i proposifionen att det ärangeläget att postverket i sin placeringsverksamhet kan utnyttja de nya möjlighetersom successivt öppnar sig på penningmarknaden. Eftersom denna marknad förnärvarande utvecklas mycket snabbt har utskottet förståelse för atfplaceringsreglementet i motsvarande mån måste anpassas till dessa förändringar. Utskottetanser därför att postverket bör ges vidgade placeringsmöjligheter. Enligt vadutskottet erfarit är avsikten att postverket skall kunna placera i merkortsiktiga instrument som inte är avsedda för den allmänna rörelsen samt iskuldebrev utgivna även av vissa svenska företag noterade på börslisfan.Utskottet är berett tillstyrka atf sådana vidgade placeringsmöjligheter gesmed villkoret att kravet på säkerhet i placeringarna inte eftersatts och attnågon bankverksamhet inte får utvecklas inom postverket. Utskottetanser emellerfid inte, såsom föreslås i motion Fi701 (m), att postverkets rättatt betala ränta till vissa postgirokonton och medge viss övertrasseringsrättskall upphöra. Dessa förändringar föranleddes av konkurrensskäl somfortfarande är gilfiga. De innebar inte, som påpekats, någon generell rätt attbedriva bankverksamhet inom postverket. Utskottet anser således med deförtydliganden som gjorts att det inte finns skäl att tala om någotgränsöverskridande gentemot bankverksamhet och därför bör motion Fi701 yrkande8 inte medföra någon åtgärd från sida. 1.beträffande de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken att med avslag på mofionerna 1988/89:Fi213 yrkande 1, --4 1988/89:Fi214 yrkande 1,1988/89:Fi223 yrkande 1, 1988/89:Fi224 yrkandena1, 6, 7, 8 och 10 samt 1988/89:Fi226 yrkandena 1 och 7 1988/89:FiU20godkänner vad som förordats i proposition 1988/89:100 bilaga 1 mom. 1 och somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, 2. beträffandeden ekonomiska politiken och miljön attriksdagen avslår mofionerna 1988/89:Fi223 yrkande 3 och 1988/ 89;Fi22é yrkande4, 3. beträffande denekonomiska politiken och målet regional balans att avslår mofionerna1988/89:Fi207 och 1988/89:Fi22ö yrkande 3, attriksdagen avslår motionerna 1988/89:Fi202, 1988/89:Fi203, 1988/ 89:Fi205,1988/89:Fi20ö, 1988/89:Fi215 yrkandena 1 och 2, 1988/ 89:Fi217, 1988/89:Fi314yrkande 2 och 1988/89:Fi411 yrkande 2, attriksdagen avslår mofionerna 1988/89:Fi410 yrkande 1, 1988/ 89:Fi411 yrkande 3och 1988/89:Fiö08 yrkande 3, ö. beträffande generellt frisläpp av investeringsfonderatt avslårmofion 1988/89:Fi204, attriksdagen avslår mofion 1988/89:Fi708, 8. beträffandeekonomisk demokrati attriksdagen avslår mofionerna 1988/89: Fi210 yrkandena 1 och 2 samt 1988/89:Fi224yrkande 3, 9. beträffande förslag för främjande avhögteknologi att avslår mofion 1988/89:Fi22ö yrkande 8, 10. beträffande finansiering avsocialförsäkringssystemet att avslår mofion 1988/89:Fi710, 11. beträffande statsskuldspolitiken attriksdagen med avslag på mofionerna 1988/89:Fi214 yrkande 5 och 1988/89:Fi223yrkande 5 som sin mening ger fullmäkfige i till känna vadutskottet anfört om inriktningen av statsskuldspolitiken, 12. beträffande engångsförstärkningarav budgeten att avslår motion 1988/89:Fi22ö yrkande 9, 13. beträffande finansiering avjärnvägsinvesteringar att avslår motion 1988/89:Fi709, 14. beträffande inriktning avkreditpolitiken attriksdagen avslår motion 1988/89:Fi214 yrkande ö i berörd del, 15. beträffande avskaffande avbilkreditförordningen att avslår motion 1988/89:Fi225, beträffande valutaregleringen att med avslagpå motionerna 1988/89:Fi201 yrkande 2, 1988/89:Fi210 yrkande 3, 1988/89:Fi211yrkande 2, 1988/89:Fi214 yrkande é i berörd del, 1988/89:Fi220 yrkande 1,1988/89:Fi224 yrkande 9 och 1988/89:Fi22ö yrkande 5 som sin mening gerfullmäktige i till känna vad utskottet anfört om kredit- ochvalutapolitiken. 5 1988/89. 17. beträffande utredning om och utvärdering avkonsekvenser av 1988/89:FiU20 valutaregleringens avskaffande attriksdagen avslår mofionerna 1988/89:Fi212 yrkandena 1,2,3,4 och ö samt1988/89:Fi222 yrkande 1, 18. beträffandeen valutapolitisk beredskapslag attriksdagen avslår motion 1988/89:Fi212 yrkande 5, 19. beträffande/öcfc/ig vetorättvidntländska företagsköp att avslår motion 1988/89:Fi210 yrkande 4, 20. beträffande anknytning till deteuropeiska monetära samarbetet (EMS) atfriksdagen avslår motionerna 1988/89:Fi211 yrkande 1, 1988/ 89:Fi220 yrkande 2,1988/89:Fi221, 1988/89:Fi222 yrkande 2 och 1988/89:Fi223 yrkande 4, 21. beträffande uttalande om riksbank ochsvensk mynten het attriksdagen avslår mofion 1988/89:Fi211 yrkandena 3 och 4, 22. beträffandede allmänna riktlinjerna för budgetregleringen attriksdagen med avslag på motionerna 1988/89:Fi213 yrkande 2, 1988/89:Fi214yrkande 2 i berörd del, 1988/89:Fi219, 1988/89:Fi223 yrkande 2, 1988/89:Fi224yrkande 2 samt 1988/89:Fi22ö yrkandena 2 och 11 godkänner vad som förordats iproposition 1988/89:100 bilaga 1 mom. 2 i berörd del och som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, 23. beträffande beräknat tillkommandeutgiftsbehov, netto att avslår motion 1988/89:Fi214 yrkande 3, 24. beträffande räntor på statsskidden attriksdagen avslår motion 1988/89:Fi214 yrkande 4, 25. beträffande förnyelse av denoffentliga sektorn att avslår motion 1988/89:Fi50ö, 26. beträffande treåriga budgetramaratt avslår motion 1988/89:Fi714, 27. beträffande utgiftsram förlönekostnadsökningar attriksdagen med bifall till motion 1988/89:Fi218 samt med anledning avproposition 1988/89:100 bilaga 1 mom. 2 i berörd del och motionerna1988/89:Fi208, 1988/89:Fi209, 1988/89:Fi214 yrkande 2 i berörd del,1988/89:Fi216, 1988/89:Fi223 yrkande ö, 1988/89:Fi224 yrkande 5 och1988/89:Fi22ö yrkande 6 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, 28. beträffandelönenivån i anslagsberäkningarna attriksdagen lägger till handlingarna vad som anförts i proposition 1988/89:100bilaga 2 punkt 6, 29. beträffandestadiga garantier attriksdagen lägger till handlingarna vad som anförts i proposition 1988/89:100bilaga 1 mom. 5, 30. beträffande den fortsatta avvecklingen avtjänstebrevsrätten att lägger till handlingarna vad som anförts i proposition 1988/89:100 bilaga 1 mom. ö. 31. beträffandeavvecklingen av de särskilda anslagen till Extra 1988/89:FiU20 utgifter att lägger tillhandlingarna vad som anförts i proposition 1988/89:100 bilaga 1 mom. 7, 32. beträffandeförvaltningen av postverkets likvida medel att med avslagpå motion 1988/89:Fi701 yrkande 8 godkänner de ändrade riktlinjer förförvaltning av postverkets likvida medel som förordats i proposition1988/89:100 bilaga 1 mom. 4 och som sin mening ger regeringen fill känna vadutskottet anfört. Stockholmden På finansutskottets vägnar Närvarande:Anna-Greta.Leijon (s), (), (), (), (), Per (), (), (), (), (), (), (), (), (vpk), (), SoniaKarlsson (s) och (). De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken(mom. 1) , och (alla m) anser delsatt den del av utskottets yttrande som på s. 26 börjar med "Utvecklingen iSverige" och på s. 35 slutar med "motion Fi224 (vpk)" bort haföljande lydelse: Densvenska ekonomin präglas av en markerad överhettning. Samtidigtär tillväxten svagare än i jämförbara länder. Detta visar, enligt utskottetsmening, att problemen återfinns på ekonomins utbudssida snarare än påefterfrågesidan. Särskilt anmärkningsvärd är den dåligaproduktivitetsutvecklingen, vilken inte minst sammanhänger med problemen inomden stora offentliga sektorn. Därutöver märks en tydlig brist på arbetskraft,något som orsakas av ett för högt skattetryck och en för svag investeringsutveckling,vilken bl.a. beror på den osäkerhet om de ekonomiska spelreglerna somregeringens politik medfört. Itabell 2 jämförs regeringens ekonomiska bedömning i finansplanen medkonjunkturinstitutets decemberprognos och med regeringens höstprognos (prop.1988/89:47). Import av varor och tjänster Export av varor och tjänster 2.7 1,4 5,1 0,4 4,2 3,5 1,7 2,3 0,5 3.3 2,6 2.4 1.7 1.9 0,4 2,9 2,6 1.5 1,0 1.3 0.3 2.6 1.9 1,5 2,5 0,2 3,2 2.3 1.7 1,1 1,7 0.2 2.7 2.0 % Arbetslöshet % Timlön % -10,4 -13,8 -12,0 -14,1 I mofionFi4I3 (m) anförs att det finns risk för att /89:FiU20prognos för den privata konsumtionen kan komma att infrias. RegeringenReservationer har inte, menar motionärerna, vidtagit några verkningsfullaåtgärder för att förbättra hushållssparandet, och det är därför alltföroptimisfiskt att räkna med den förbättring av sparandet som regeringens lägrekonsumtionsprognos förutsätter. Som utskottet ser det är bedöfnningen avkonsumtionsutvecklingen mycket osäker. Visserligen finns det tydliga tecken påatt ökningstakten avtagit, men avsaknaden av en sparstimulerande politik kaninnebära en risk för att den privata konsumtionen växer någotsnabbare både jämfört med regeringens prognos och i förhållande fill tillväxteni hela ekonomin. Utskottet vill därför understryka att behovet avsparstimulerande åtgärder är fortsatt starkt. Motionärerna anför även att regeringens prognos för denoffentliga konsumtionen inte är realisfisk. Erfarenheten har visat attregeringen brukar underskatta främst den kommunala konsumtionen. De mångaskattehöjningarna och den förbättring av kommunernas ekonomiskasituation som väntas äga rum 1990, något som bl.a. sammanhänger med eftersläpningeni utbetalningen av kommunalskatterna, talar, enligt motionärerna, för attkommunerna expanderar med och 1990. Utskottet delarmotionärernas oro inför risken för en högre expansion och konstateraratt ökningstakten därmed skulle bli långt snabbare än vad som är önskvärt. Motionärerna konstaterar vidare att den inhemskaefterfrågan fortsätter att öka snabbare än fillväxten i totalprodukfionen,trots att BNP-fillväxten dämpas markant. Därmed ökar också importen snabbare änexporten, varvid underskottet i bytesbalansen fortsätter att växa. redovisas i finansplanen ettunderskott i bytesbalansen på . Enligt riksbankenssenast publicerade statistik anges överskottet till något mer än 13,5 miljarderkronor. Skillnaden beror på att regeringen underskattat försvagningen avtjänstebalansen. Utfallet påverkar även prognoserna för åren 1989 och1990. Med ett större underskott vid ingången av måste prognoserna och 1990 revideras upp med åtskilliga miljarder. Utskottethåller mot denna bakgrund det inte för uteslutet att underskottet ibytesbalansen kan komma att hamna . Därmedskulle balansproblemen tillta högst avsevärt, vilket enligt utskottets meningkräver att den ekonomiska politiken måste läggas om. I motionerna Fi214 (m), Fi223 (fp) och Fi22ö (c)understryks att de prognoser om löne- och prisökningar som görs i finansplanenför åren 1989 och 1990 (alternafiv 1) är för låga. Samfidigt framhålls attkraftigare löneökningar än vad som förutsetts i finansplanen bidrar till attminska tillväxten ännu mer än vad regeringen räknar med. Utskottet delar motionärernas oro över att de nominellalöneökningarna från samhällsekonomisk synpunkt har varit för stora. Som framgår av tabell 2 skulle en ökning av timlönerna (alternativ 1) i stället för (alternativ 2) ge en väsenfiigt större ökningav investeringarna som inflationen pressas ned till genomsnittet för . Därigenom skulle den pågående urholkningen av den Ö9 svenska industrinskonkurrenskraft bromsas. En sådan utveckling skulle 1988/89:FiU20 väsentligtförbättra möjhgheterna att bemästra bl.a. de sysselsättningspro- Reservafioner blem som ofrånkomligen kommer att uppträda i samband med enkommande konjunkturnedgång. Utskottetser det som svårt att undvika att löneökningarna i genomsnitthamnar betydligt närmare ett tvåsiffrigt tal än vad regeringen hoppas på.Utskottet ser det också som realistiskt att lönerna ökar med ,inte minst till följd av det fortsatt rekordhöga skattetryck som regeringenspolitik leder till. Tillväxten dämpas därmed ytterligare i detta alternativ,och den svenska ekonomin går in i en sannolik internationellkonjunkturavmattning med betydande kostnadsproblem och alltför snabb inflation. Inflationstrycketär stort redan innan lönerna har fastställts . stegkonsumentpriserna , vilket är den högsta noteringen sedan 1984.Inflationstakten blev därmed ö,jämfört med ö,i december 1988.Regeringens inflationsprognos på 5,ö % för har därmed fått än sämreutsikter att infrias. Dealltför stora pris- och löneökningar som utskottet förutser för både åren 1989och 1990 understryker behovet av en omläggning av den ekonomiska politiken iriktning mot mer långsiktighet och fasthet. Enligt utskottets uppfattningfungerar nuvarande uppläggning med tvära kast och skattehöj-ningar helt enkeltinte. Sammanfattningsviskonstaterar utskottet att den svenska ekonomins balansproblem fortsätter attförstärkas. Möjligheten ter sig mycket avlägsen att - i enlighet med den underhösten 1987 fastlagda ekonomiska politiken på medellång sikt - fram fill börjanav arbeta upp överskott i bytesbalansen, som skulle kunna användasför amortering av utlandsskulden. Med nuvarande inriktning av den ekonomiskapolifiken är risken i stället påtaglig att bytesbalansunderskottets ökningaccelererar, fillväxten stagnerar och arbetslösheten ökar i början av1990-talet. Utskottetanser att i likhet med den ekonomiska höstpropositionen innehållerfinansplanen resonemang, som är både nya och lovande. Men utskottet noterar attdet som regel är långt från ord fill handling. I den mån konkreta åtgärderföreslås, går de ofta i alldeles fel riktning. Regeringenfortsätter att i finansplanen beskriva sin nya utbudsinriktade ekonomisk-politiskastrategi. Som utskottet ser det innebär detta omtänkan-de ett närmande till detekonomisk-politiska synsätt som framförs i motion Fi214 (m). Utskottet noterarvidare att regeringen - trots sitt faktiska handlande - principiellt avvisarytterligare höjning av skattetrycket som ett finanspolitiskt instrument.Regeringen anser också numera att problemen i svensk ekonomi främst ligger påutbudssidan. En fortsatt skärpning av skattetrycket skulle enligt utskottefsmening försämra ekonomins utbudssida ytterligare. Erfarenheten visar dessutomatt finanspolitiken inte är ett särskilt träffsäkert instrument för att styraden totala efterfrågan i ekonomin. Utskottet beklagar att regeringen inte formulerat enlångsikfig målsättning 1988/89:FiU20 för budgetarbetet. Målen har varierat årfrån år. I föregående års budgetbe- Reservafioner handling redovisaderegeringen att budgetarbetet då bedrevs efter principen att statsfinansernainte får försämras i nominella termer. I årets finansplan anförs attbudgetarbetet har bedrivits med stramhet. Men framhålls att det ärnödvändigt att utforma en mer långsikfig strategi, som sätter ramar för denoffentliga utgiftsökningen och anger prioriteringar mellan olikautgiftsområden. Regeringen avser att presentera en sådan strategi i samband medden reviderade finansplanen senare i vår. Utskottet anser för sin del det varabeklagligt att regeringen valt att skjuta på sin redovisning i denna fråga tillsenare , eftersom flertalet utgiftsbeslut inför /90 dåredan hunnit fattas. Utskottet anser att problemet med den ekonomiska polifiksom skisseras i finansplanen är att det grundläggande synsättet ärfelakfigt. Däremot har regeringen fortfarande uppenbara svårigheter atf omsättaden nya klarsyntheten i prakfisk handling. Denna svaghet kännetecknar i höggrad årets finansplan enligt utskottets mening. Ingenting föreslås vadbeträffar inkomstskatterna för . Inga åtgärder framläggs som ökarvalfriheten och effektiviteten genom att bryta upp de offenfiiga monopolen.Inte heller finns det några förslag som minskar krånglet och byråkratin. Ifinansplanen talas om avreglering av jordbruks- och bostadspolitiken, men ingetkonkret föreslås. Enligt utskottets uppfattning klingar också regeringenstal om att förbättra arbetsutbudet ihåligt, när man planerar attföreslå lagstiftning om en sjätte semestervecka, vilket rimligen måste verka irakt motsatt riktning. Vidare noterar utskottet att regeringens tidigare uppsattamål för utgiftsutvecklingen överskridits och att detta tolererats i efterhand.Den kommunala volymexpansionen överskrider regelmässigt föreskrivna , ochförra årets löneram justerades på oklara grunder upp från 4,0 till . Det är mot denna bakgrund som utskottet ställer sigtvivlande till att regeringen som helhet verkligen menar allvar och är bereddatt genomföra den kursomläggning som förespråkas av finansministern. Riktlinjer för den ekonomiska politiken I motion Fi214 (m) beskrivs utvecklingen i och dekrav på omläggning av den ekonomiska politiken som därmed ställs. Utskottetinstämmer i allt väsentligt i motionärernas rekommendationer. Målet för den ekonomiska politik som förespråkas avmotionärerna är ytterst att öka den enskildes frihet och välfärd. Defförutsätter god ekonomisk tillväxt, stabila priser och arbete åt alla som villarbeta. De målen kan nås endast med en polifik som stärker marknadshushållningenoch avlägsnar de fillväxthinder som byggts in i den svenskaekonomin, hävdar mofionärerna. Enligt utskottets uppfattning är det väsentligtatt den ekonomiska politiken läggs upp i enlighet härmed. Utskottet anser att omvandlingens och dynamikensförutsättningar måste sättas i centrum för strukturpolitiken. Omvandling avekonomin förutsätter utveckling av nya lönsamma företag och avveckling av gamlaolönsamma. För en ekonomisk tillväxti nivå med omvärldens krävs dels god konkur- 1988/89:FiU20 renskraft, delsen förbättrad utvecklingskraft. I likhet med motionärerna Reservationeranser således utskottet att den dubbla uppgift som den ekonomiska politikenstår inför är att förbättra såväl konkurrenskraft somutvecklingskraft.