bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — Då sade jag att det aldrig hade varit avsikten.Jag redogjorde då för omständigheterna. : Du såg det alltså inte som ett ingreppi spaningsarbetet på något sätt? : Nej, han var en källa för mig för att jagskulle få reda på lämpliga kontakter. Det var nödvändigt i det inledande skedetatt få reda på det. : Jag skulle vilja ställa några frågorsom gäller telefonavlyssningen av Baresic. Var det regeringen ellerspaningsledningen som först kom med idén om att telefonavlyssna påTäbyanstalten? : efter mordet sade några utredningsmän att det enda hon kunde tänka sig var att Ustasja, den kroatiska organisationen, låg bakom mordet på . Till spaningsled ningen kom då - vi talar alltså och mindre än så efter mordet på - uppgifter om att hade haft omfattande utländska kontakter per telefon ifrån Täbyanstalten. Vidare fanns det en uppgift om att en av de kroater som kunde anses lierad med Baresic hade synts på under mordkvällen. Jag kände väl till Baresics förflutna som säpochef. 13 1988/89. också att när han försöktefå olika lättnader i sitt fängelsestraff så var 1988/89:KU30 en avdem som hårdast agerade mot lättnader i straffet. Den Bilaga B 10 10 oktober1985 meddelade regeringen ett nådebeslut som innebar att Baresicslivstidsstraff förvandlades till fängelse - det längsta fängelsestraffeti modern tid i . Baresic ansåg att var en motståndare till honom,och det här beslutet förstärkte naturligtvis Baresics bitterhet. Det var denallmänna bakgrunden till att Baresic kom in i bilden mycket . Hanär ju också en farlig, utbildad terrorist, och han var hjärnan bakom flera dådi . Bland de hundratals frågor vi ställde oss ibörjan av spaningarna var om Baresic, trots att han satt inne på anstalten,kunde vara hjärnan bakom attentatet eller kunde vara inblandad i attentatet pånågot sätt. De uppgifter vi hade fått fram, som jag nämnde , talade ju iden riktningen. Viräknade alltså Baresic som misstänkt i början. Men graden av misstankar hadeinte nått gränsen för skälig misstanke, för att tala med juridiskt hårklyveri.Jag bedömde det inte som möjligt att över få fram entelefonavlyssning av Baresic, vilket vi ansåg vara ett första steg i vårtarbete. Jag lät aldrig någon polisman kontakta chefsåklagare ellernågon annan åklagare. Första gången jag hörde talas om.en sådan kontakt var närK G hördes inför utskottet för någon tid sedan. Däremotbörjade vi i spaningsledningen att diskutera omkriminalvårdslagen kunde användas i stället. Där finns en bestämmelse som sägeratt när det gäller hänsynen till rikets säkerhet kan regeringen medgeavvikelser från de regler som annars gäller för intagna. När det gäller riketssäkerhet gjorde vi, och sedermera också regeringen, den bedömningen att detnaturligtvis inkluderar mordet på en statsminister. Att man i förarbetena intenämner en sådan händelse som ett exempel på hänsyn av det här slaget, berornaturligtvis på att lagstiftaren inte hade fantasi att föreställa sig attnågonting sådant här skulle kunna hända i . Alltnog,- mycket sent, inemot midnatt -var det ettsammanträde hemma hos justifieminister . Vid det sammanträdetfattade regeringen ett beslut per capsulam om avlyssning av Baresic påanstalten. Det var ett beslut som dagtecknades . Jag tror för egendel att det är helt riktigt att förhandlingarna drog ut över midnattså att det slutliga beslutet träffades . Det expedierades sedan fillsäkerhetsavdelningen på och därifrån utfördes avlyssningenav Baresic. KunOve : Det kan ju ha sitt intresse att återupprepa frågan ifrån minsida. Idén till avlyssningen av Baresic kom alltså ifrån spaningsledningen? HansHolmér: Ja. KurtOve : Det var ju emellertid de facto på det sättet, enligt deuppgifter som vi har fått fram, att man i första hand vände sig till K GSvensson och sedan först så kom propåerna tydligen tillregeringen. Om det nu var så väldigt bråttom att få fram den här avlyssningen,vilket din beskrivning här har gjort gällande, är det då inte litet 1988/89:KU30 egendomhgt att propåen om att avlyssna Baresic inte kom tillregeringen 10 väsentligt mycket tidigare? : Jag upprepar alltså att spaningsledningeneller jag inte låg bakom någon kontakt ifrån säkerhetspolisen med chefsåklagareK G . Vi prövade inte den vägen, eftersom jag hade uppfattningen att viinte hade tillräcklig grad av misstanke mot Baresic. Att det sedan blev ettsammanträde med justitieministern först relativt är inteonaturligt med tanke på den arbetsbörda som åvilade såväl ministrar som oss somvar inblandade i spaningsledningen. : Det var således på det sättet atttelefonavlyssningen mot Baresic sattes in efterregeringsbeslut? : Jag kan inte erinra mig om det så att sägablev praktiskt möjligt , men jag tror det. : Varför nöjde man sig inte med att baraavlyssna Baresic? : Det är inte möjligt att göra det renttekniskt. Det är någonting som har att göra med alla typer avtelefonavlyssning. Man kan alltså besluta om avlyssning av en personstelefoner, men om telefonen sedan används av eller andra så kan manliksom inte undvika det. : Dåvarande justitieministern emellertid mäkta upprörd när han fick reda på att man hade avlyssnat andraän den som beslutet gällde. : Jag har hört den beskrivningen. Men det ärklart att när det hade gått kan jag förstå att han ville ändra sakernastillstånd. Detta är alltså en situation som alltid råder vid telefonavlyssning- andra personer kan bli avlyssnade. : Du menar på fullt allvar att om manutnyttjar 31 § och avlyssnar t.ex. en person på fångvårdsanstalt, avlyssnar mani och med detta en massa andra människor som avlyssningen inte avser? : Ja, rent tekniskt blir det så. : Du menar alltså att det egentligeninte går att tillämpa : Nej, det menar jag inte. Men en tillämpningfår dessa konsekvenser. : Det är korrekt att satte stoppför avlyssnandet när han fick reda på att fler än Baresicavlyssnades? : Det hade gått åtskilliga veckor, kanskemånader. Jag kan inte erinra mig när det var. : Såvitt jag förstår åtnjöt du stortförtroende som Utnyttjade du denna situation så attmedarbetarna och I95 kollegerna, t.ex. irikspolisstyrelsen och säkerhetspolisen, gavs intrycket att 1988/89:KU30 du från regeringens sida hade sankfion för vad du företog dig? HansHolmér: Jag har aldrig låtit påskina något sådant. KurtOve : Men du är medveten om att ditt uppträdande möjligen skulle kunnatolkas av kollegerna på det sättet? HansHolmér: Jag har hört några beskrivningar som talar i den riktningen. När dethar gått har man framfört den beskrivningen av vårt samarbete. Jag harinte den uppfattningen. KurtOve : Du anser den helt felaktig? HansHolmér: Ja. KurtOve : Det har förekommit uppgifter om att du har ställt ultimatum omatt säkerhetspolisen skulle underställas dig. Har du någon kommentar på den punkten? HansHolmér: Ja, det har jag. Påeftermiddagen träffade jag . Han hade dåvalts till ordförande i i Folkets Hus. Han fick enförsta redogörelse för spaningsläget, och han intresserade sig för situationeni stort. Jag framhöll att det var nödvändigt att vi i det arbete som förestodhade ett gott och utbrett samarbete mellan rikskriminalen, säkerhetspolisenoch . Detta föranledde ingen kommentar direkt från IngvarCarlssons sida. Senarepå kvällen blev jag uppringd av . Han beklagade att jag hade tagitdirektkontakt med statsministern. Jag svarade att jag naturligtvis ansåg - mignödsakad och gärna ville ge statsministern en orientering när han önskade det.Frågan om samarbetet mellan de olika enheterna togs då upp av mera iförbigående. Sedan dröjde det . Ungefär varjag uppe hos i polishuset. Rikspolischefen ,fillsammans med säpochefen , förklarade att jag skulle fåallt det stöd jag behövde i arbetet framöver. Detär fel när inför målar upp en bild där jagoch skulle ha träffats denna dag hos och ha råkat inågon slags dispyt. Vi träffades aldrig. Vi löste denna fråga vid det förstatillfälle som vi träffades. Detskall tilläggas att det var si och så med möjligheterna att få ut uppgifterfrån säkerhetspolisen. Jag har ju erfarenhet som chef för säpo, så jagkänner till de särskilda svårigheter som finns. För mig var det inte särskiltkonstigt att det var svårt att få en öppen och en sluten polisorganisation attsamarbeta. Det tog tid innan informationen började flyta ordentligt. Jag vetockså att viktig och relevant information kom aldrig mig till del undermin tid som spaningsledare. KurtOve : Men det är väl ingen hemhghet att du och hadedispyter ibland? HansHolmér: Inte i det sammanhanget. : Men dispyter kan man även ha pertelefon, man ° behöver inte träffas för att ha sådana. : Man kan diskutera saker utan att ha dispyter. : Warmland berättade när han var här att du skulle bli intendent i säkerhetspolisen. Vem hade i så fall givitlöften om det, eller är det ett påstående som är gripet ur luften? : Ja, det är befängt. : Varför var du så kritisk mot vissapersoner inom säkerhetspolisen och det sätt som de skötte sitt arbete? : Jag måste få frågan preciserad, för jagkänner inte igen min atfityd. : Var det inte så att du hade litetsynpunkter på hur Hjälmroth och Näss skötte sina arbetsuppgifter? I varje fallfinns det i vårt material synpunkter som tyder på detta. : Jag har bara en synpunkt som kan vara avintresse i det sammanhanget. Sedan jag haft tillfälle att analysera den hotbildsom förekom runt före mordet, har jag varit krifisk motsäkerhetspolisens sätt att agera i skyddsfrågan gentemot - på sammasätt som landshövding funnit i sin särskilda utredning. : Det var ingen från regeringen somuppmuntrade dig att driva dessa ståndpunkter gentemot Näss och Hjälmroth? Jag kan som en slags allmän etikett påmitt umgänge med regeringsledamöter och den samlade regeringen underdenna fid säga, att jag ibland var litet besviken över att jag inte fick någrareakfioner. : Enligt vårt material har du under 1986och 1987 tagit ansvaret för buggningen som spaningsmetod. Var detta ettställningstagande som du tog helt själv? Jag är rädd för att mitt svar blir litetlångt, men jag tror att det är nödvändigt att utveckla denna fråga. Avlyssning är förbjuden ibrottsbalken. I den allmänna debatten har det under senare fid ofta sagts att medborgarna är skyddade för denna typ av buggning enligt grundlagen. Därmed har man velat höja skyddsnivån till grundlagsnivå för att därmed påpeka att detta med olovhg avlyssning är något exceptionellt. Man skall komma ihåg att enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är medborgare skyddade mot kroppsvisitation, husrannsakan och hemlig avlyssning. Alla vet att husrannsakan och kropps visitation kan förekomma enligt . Då frågar man sig hur detta hänger ihop med regeringsformen. Litet längre fram i kapitlet i regeringsformen, 12 §, medges undantag från skyddet om undantaget stiftas i lag. Där har vi förankringen när det gäller . Till dessa laghga undantag kan då också hänföras de nödrättsbestämmelser som finns i 24 kap. 197 4 §brottsbalken, som i sammanfattning i nu aktuella delar lyder: "Den som 1988/89:KU30 ---- för att avvärja fara för liv eller hälsa handlari nöd, skall ock vara fri Bilaga B 10 frånansvar, om gärningen med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som åsamkasannan och omständigheterna i övrigt måste anses försvarlig." Under spaningsarbetet beslutade jag om buggning. Beslutetvar mitt, och ansvaret för denna åtgärd är bara mitt. Jag var ensam om attfatta detta svåra beslut. Att inte beordra buggning hade enligt min mening viddenna tidpunkt varit fel. Det tycker jag också . Buggningen utfördes avsäkerhetspolisen. Jag nämnde aldrig buggningen för rikspolischefen, någonledamot i regeringen eller för någon anställd i kanslihuset. Det var ett ärendeför mig och för polisen, inte för regeringen. Vad som är utomordentligt viktigt i detta sammanhang äratt buggningen var ett beslut som jag inte fattade som spaningsledare utan sompolischef i . Buggningen var inte ett led i att utreda mordet på OlofPalme. Buggningen var en åtgärd för att kunna förebygga nya mord. Bakgrunden ochmotiven för mitt beslut skall jag redovisa. kunde PKKmisstänkas för delaktighet i mordet på och för delaktighet i tvåandra mord - ett i och ett i . De misstänkta var skäligenmisstänkta för morden. beslutade, på framställning avåklagare, om telefonavlyssning av de misstänktas telefoner. Telefonkontrollenvar synnerligen omfattande och upphörde inteförrän . , då jag fattadebeslutet om buggning, står följande klart: Det finns tre olika tips om attPKK-are sökt anskaffa vapen före mordet på . Det finns uppgifter omatt PKK-are innehaft walkie-talkies strax före mordet. Det framträdde ettscenario på som visade att flera personer medverkat i mordet och attwalkie-talkies kommit till användning. Inom spaningsledningen kan vi då påvisaatt det funnits en omfattande hotbild mot från PKK före mordet - påsamma sätt som funnit i sin särskilda utredning. Det står ocksåklart att PKK förövat minst 15 mord i , varav två iSverige. De terrorister som vi vid den här tidpunkten intresserar oss förträffas i några lägenheter och överlägger till långt in påsmåtimmarna. Lägenhetsinnehavarna i de lägenheterna var redantelefonavlyssnade. Sammanfattningsvis: Jag hade en nödsituation med Sverigesstatsminister mördad och med en terroristorganisation misstänkt för att varadelaktig i mordet. Om det inte var en nödsituation, finns det inga nödsituationer. : Du går till regeringen och begärtillstånd för telefonavlyssning av , men tillgriper alltsåbuggning helt på eget ansvar. Tycker inte du att det är litet ologiskt? : Det tycker jag inte alls. Regeringen harskyldighet att pröva frågan enligt kriminalvårdslagen. Jag har skyldighet attpröva om det föreligger en nödsituation. : Vardet någon i regeringen som 1988/89 :KU30 spaningsledare somborde ha känt till att buggning förekom 1986 och 1987? HansHolmér: Jag har inte informerat någon: KurtOve : Varför hölls regeringens observatör i spaningsledningen utanfördenna kunskap, som tydligen var känd av hundratals poliser? HansHolmér: Det sista är fel. som spaningsledare hemlighölls dennaavlyssning. Det var ett fåtal personer som kände till det. Det är först efteratt jag avgick som möjligen ett större antal har fått klart för sig detta. Enav förutsättningarna för att en buggning skall kunna lyckas i ett sådant svårtläge är att sekretessen är hög, och det är skälet fill att icke några som intebehövde känna fill detta blev underrättade. KurtOve : Men du är medveten om att du egentligen är den första som harfillbakavisat påståendet om att det inte var väl känt bland polischefer ochandra att buggning förekom? Alla andra som har varit i utskottet och vårtmaterial tyder på att detta var väl känt. Men du förnekar detta? HansHolmér: Jag vet inte om förneka är rätt ord. Från det att jag beslutade ombuggning fill dess att jag avgick, långt in på 1987 och även in på 1988, varbuggningen fortfarande okänd. KurtOve : En sak som ur synvinkel naturligtvis ärviktig är att det inte fanns något tyst medgivande från någon i regeringeneller dess kansli. HansHolmér: Jag kan berätta att i början av utredningen - jag skulle tro att detvar måndagen eller möjligen fisdagen efter mordet, alltså den 2 eller -kom P-G Näss till mig och ifrågasatte om jag inte skulle ta kontakt medregeringen för att säkerhetspoHsen och vi skulle få tillstånd att buggabokkaféet på . Jag avvisade den propån och sade att det intevar en framkomlig väg, eftersom det inte fanns någon laglig grund att bugga PKKvid den fidpunkten. Då hade jag inte anledning att bedöma att det förelåg ennödsituafion. Mitt beslut fattade jag , när situationen varhelt annan. Vislutade diskussionen med detta. - det kan ha varit senvåren- hade P-G Näss och jag ett samtal i största allmänhet om spaningarna. Vid dentidpunkten nämnde Näss för mig att han hade tagit upp frågan om buggning medjustitiedepartementet och att han då hade fått beskedet att skulle hasagt: "Ja, ja, det är bra bara jag slipper höra det." Om Näss hadehaft direkt kontakt med justifieministern eller fåttbeskedet genom ombud fick jag inte klart för mig. Det vet jag inte i dagheller. KurtOve : Det visade sig att den promemoria som Näss ville ha fram ombuggning i nödsituation aldrig kom till. Var det du själv som tog kontakt medjustitiedepartementet och sade att det inte var nödvändigt att ta fram ettsådant PM? HansHolmér: Nej. Jag visste inte om det förrän P-G Näss nämnde att han /89:KU30 hade haft denna kontakt. Att eller någon annan skulleta fram Bilaga B 10 ett PM vet jag ingenting om. Jag har följt KU:sutfrågningar, så jag vet litet om det men det är allt. : En fråga som är ganska naturlig i dethär läget är varför du inte berättade om buggningen när du utfrågades avutskottet . //anj//o/mér-Jag förstår att utskottet kan tycka att detär naturligt. Svaret är för mig lika naturligt. För det första har jag gjort en mycket starkdisfinktion mellan vad jag gjort som spaningsledare och vad jag gjort sompolischef. Vad som granskats av juristkommissionen, parlamentarikerkommissionenoch utskottet fidigare är ledningen av spaningarna efter mördare,inte vad jag har företagit som polischef. Där har jag dragit en bestämd gräns. Eftersom jag för det andra inte blandat in regeringen inågot som helst avseende i denna fråga utan fattat beslutet själv, är det iformell mening inte en fråga för utskottet. : Här var det ju ändå, vilket du självhar betonat, fråga om nödrätt. Då måste du som ganska lagklok inse att fråganom nödrätt har ett stort intresse ur utgångspunkter. : Jag tackar för det där med ganska lagklok. Det finns en annan aspekt på frågan som jag kan redovisa,om inte min fidigare argumentering så att säga förslår. Jag vet inte än i dagom man har tillgripit buggning i något avseende i dessa spaningar. I oträngtmål har jag inte velat yppa omständigheter som skulle förstöra arbetet. : Men att det här var fråga om nödrätthar du själv också understrukit. : Visst, men jag har ingen anledning att talaom en sak som jag vet kommer till hela svenska folkets kännedom om jag tyckeratt det är viktigt att den hemlighålls. : Du sade att du inte trodde att det varav något intresse för konsfitufionsutskottet. : Det är egentligen intekonstitutionsutskottets bord, eftersom jag inte blandat in någonregeringsledamot. : Vad som är konstitutionsutskottetsbord kan vi naturligtvis avgöra själva, men nödrätt är intressant frånkonstitutionsutskottets synpunkt. I går sade åklagaren att buggning förekommitockså före mordet på ; att det i varje fall fanns indikationer somtydde på det. Warmland som var din livvakt har antytt det som enandrahandsuppgift. Känner du till någonting om det, eller känner du bara fillden buggning som du själv har fattat beslut om? : Jag har fattat beslut ombuggning i dessa tre fattade jag beslut om buggning iaugusfi 1973 som 200 säpochef när det gälldeNorrmalmstorgsdramat i samråd med polismästaren i 1988/89:KU30 . KurtOve : Att det skulle ha förekommit buggning före mordet på t.ex. 1988 hade du ingen vetskap om? HansHolmér: Jag vill yttra mig bara om det jag känner till. Det jag känner till äratt ingen mig underställd personal, såvitt jag vet, har företagit någonbuggning utan att informera mig. Eftersom jag inte har några sådanainformationer kan jag när det gäller i modern tid inte finnanågot skäl att misstänka någon för att ha företagit buggning. KurtOve : Jag går då över till händelserna . Vi harfått litet olika uppgifter på vad som verkligen har hänt. Jag skulle viljafråga dig om du inför utskottet skulle vara beredd att tala om vilka sammanträffandendu hade exempelvis med . HansHolmér: , som var , hade jag en föredragning för CarlLidbom i min dåvarande lägenhet i . Den föredragningen startade sentpå eftermiddagen; jag tror vid tre halv fyratiden och pågick kanske två fimmar.Det jag då berättade för var min syn på spaningarna syn på vad säkerhetspolisen kände fill före mordet. Jag gjorde detdärför att då hade blivit ordförande i säpokommittén. Efterdenna tvåtimmarsföredragning skiljdes vi åt. träffades viigen på samma plats. Då kom också kriminalinspektören dit för attbekräfta en av mina uppgifter om vad säkerhetspolisen kände fill före mordet. Efterdenna tidpunkt har jag inte träffat mer än en gång, och det var närjag hördes inför säpokommittén i . Vi hade hellerinte efter dessa kontakter någon kontakt per telefon. KurtOve : Det har förekommit uppgifter att du morgonen den 9 decemberskulle ha varit upprymd och sagt att när statsministern hade fått vissauppgifter av via dig hade statsministern "gått i taket".Din kommentar var då att nu kan vi gå hur långt som helst i denna fråga. Villdu kännas vid dessa yttranden? HansHolmér: Nej, jag har inte yttrat mig på det sättet. Jag vet alltså inte om fick någon beskrivning av det jag nämnde för CarlLidbom. Jag har inte fått någon feedback. Det är alltså för mig okänt. Jagkunde inte vid den fidpunkten ha redovisat någon reakfion från statsministern.Det kan jag inte ens göra . KurtOve : Jag skulle vilja komma fillbaka till frågan om buggning. Var detinte så att du diskuterade att man skulle kunna ta uppbuggning igen som spaningsmetod? HansHolmér: Jag har inte diskuterat någon sådan fråga. Om mina erfarenheter avbuggning. : Deuppgifter som tyder på att du skulle ha träffat 1988/89 :KU30 exempelvis 1988 i och att ni där skulle ha Bilaga B 10 diskuterat buggning som en fortsatt spaningsmetod vill du definitivt inte kännas vid? HansHolmér: Jag blev vid det fillfället fillfrågad av vad det var förbedömningar som låg bakom mitt buggningsbeslut. Dem lämnade jag fill honom. Detinnebär inte att jag hade tankar på att företa buggning. KurtOve : Tidningen har sensationellt tagit upp uppgifterdär man påstår att du skulle bli spaningsledare och residera i de berömdalokalerna på Rensfiernas gata och att man delvis som sakunderlag har fått stödav överåklagaren . Har du någon kommentar att ge på den punkten? HansHolmér: Den kommentaren att jag är något förvånad över att jag skall kommenterapressuppgifter inför KU. KurtOve : Nej, det behöver man inte göra, men eftersom tidningen påståratt man har en skriftlig PM från en person som är väl insatt i EbbeCarlsson-affären, måste du väl kunna säga om dessa påståenden i ärfelaktiga eller inte. HansHolmér: Jag vet inte vad jag skall tillgripa för beteckning för påståendena,men de är falska. KunOve : De är alltså helt grundlösa? HansHolmér: Svaret är ja. AndersBjörck: Herr ordförande! Får jag fråga om du har gjort något mer i egenskap avlänspolischef, inte i egenskap av spaningsledare, som kan ha haft betydelse förutredningen på det sätt som du själv nämnde om buggning? Du sade att du somspaningsledare gjorde vissa saker. Buggningsbeslutet fattade du i egenskap avlänspoHsmästare. Är det flera beslut av denna vikfiga karaktär som du delat uppoch därför inte låtit oss eller andra få del av i samband med utfrågningar? HansHolmér: var t.f. länspolismästare, så detmesta som tillhörde den reguljära verksamheten skötte han. Men det förekom attjag gick in i några beslut. AndersBjörck: Hur kunde du göra den skillnad som du nämnde? Det var väldigtintressant att när du var länspolismästare kunde du besluta om buggning ochdärför inte nämnde det för KU. Hur kunde du göra sådana skillnader i uppdraget? HansHolmér: För mig var det i alla fall möjligt. AndersBjörck: Var det bara beslutet om buggning, som du alltså fattade i egenskap avlänspolismästare, som du tyckte är relevant när det gäller KU:s bedömning i dens.k. , som vi nu granskar? HansHolmér: Jag kan inte se att det finns några andra. AndersBjörck: Då skulle jag vilja fråga om den organisafionsdiskussion som 1988/89:KU30förekom i början när det gäller att underställa dig delar av rikskriminalen. Bilaga B 10 Vad beslutade man exakt skulle underställas dig? : Det var inte fråga om att underställa mignågra enheter från , utan det gällde att lösasamarbetsfrågan. Vi arbetade i ett formellt lösligt förhållandeunder hela den här fiden. : Hur löstes frågan? HansHolmér: Genom samtal mellan mig och . AndersBjörck: Men några som helst formella beslut fattades inte? HansHolmér: Det var fråga om gentlemen's agreement.