bet · GC01AU7 · 1988-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlas sjutton motioner från förrariksmötet rörande olika frågor inom den statliga personalpolitiken. Motionernagäller den allmänna inriktningen av den statliga personalpolitiken, olikaersättningsfrågor, meritvärdering, statsanställdas rätt till fri sjukvård,statliga tjänsteutmärkelser och frågor rörande tjänstemannaansvaret. Samtligamotioner avstyrks av utskottet. Till betänkandet har fogats 8 reservationer. Motioner från allmänna motionstiden 1987/88:A249 av och (vpk)vari yrkas att hos regeringen begär förslag till ny statligpersonalpolitik som utgår från rättvisa och jämlikhet. 1987/88;A252 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ompersonalutbildning. 1987/88; A601 av m.fl. (fp) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom den offentliga personalpolitiken m.m. Motiveringenåterfinns i motion 1987/88:Fi501. 1987/88:A602 av () vari yrkas att riksdagenbegär att regeringen i samband med den översyn av tjänsteansvaret som pågårinom också ser över domarnas ställning och därvid särskiltöverväger frågan om att överföra prövningen av domares skiljande från tjänstentill allmän domstol. 1987/88; A603 av () vari yrkas attriksdagen beslutar att värnpliktstjänstgöring får ett meritvärde likvärdigt medannan anställning. 1987/88:A604 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär att utgående nattraktamenten för tjänsteresenärer ioffentlig tjänst skall höjas från . till belopp av sådanstorleksordning att vederbörande resenär har anledning hålla nere sina kostnadervid val av nattlogi. 1 1988/89. 1987/88:A605av () vari yrkas att som sin 1988/89:AU7mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om sjukyårdandebehandling i handikapporganisationernas regi för statligt anställda. 1987/88;A606 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts' beträffande tolkningen av begreppet fri sjukvård och behandlingvid icke-offentliga vårdinrättningar. 1987/88; A607 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omförändring av § 17 i reglementet för statens grupplivförsäkring. 1987/88: A608 av () vari yrkas attriksdagen begär att regeringen på lämpligt sätt uppmärksammar de i motionenbeskrivna problemen avseende åldersliyränta. 1987/88: A609 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om destatliga nattraktamen-tena. 1987/88;A610 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts ombilersättning i de fyra nordligaste länen. 1987/88; A614 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag till en ny belöningsmedalj "För godoch trogen tjänst i ". 1987/88;A615 av och () variyrkas 1. att riksdagenhos regeringen begär åtgärder i syfte att tillförsäkra de statligt anställdarätt till vård vid och andrahandikapporganisationers anläggningar på samma villkor som gäller vid vård hosoffentlig sjukvårdshuvudman, 2. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen i övrigt anförts om destatligt anställdas rätt att utnyttja andra vårdformer än de offentliga. 1987/88; A616 av (m) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag beträffande tjänsteutmärkelser till delsvissa f.d. statstjänstemän, dels vissa anställda i allmän tjänst. 1987/88: A619 av () vari yrkas att riksdagenbegär förslag från regeringen om språktillägg till lönen för tjänster inom denoffentliga sektorn där tvåspråkighet anses ha meritvärde. Motiveringen återfinns i motion 1987/88:Kr331. 1987/88: A701 av () vari yrkas attriksdagen beslutar förse 11 kap. 5 § lagen om offentlig anställning med dettillägget att den i lagrummet intagna preskriptionsregeln icke skall gälla dåarbetstagaren begått brott, för vilket ej är stadgat lindrigare straff änfängelse . Inriktningav den statliga personalpolitiken 1988/89: AU7 motion 1987/88:A601 - med motivering i motion1987/88:Fi501 - behandlar den offentliga personalpolitikens inriktning. 1 motionen anförs att det är ett övergripande mål attkunna rekrytera, utveckla och behålla en bra arbetskraft. Den offentligasektorn måste därför kunna erbjuda konkurrenskraftiga arbetsvillkor iförhållande till den privata sektorn. Enligt behövs ett merflexibelt lönesystem för att klara denna uppgift. Såväl individuella somkollektiva belöningar bör kunna användas. Resultatlöner och resultatbonus börbli vanligare. Vidare krävs att det s.k. "osynliga kontraktet"uppmärksammas, dvs. faktorer såsom den anställdes befogenheter och ansvar,yrkesstolthet, status osv. Chefsrollen bör utvecklas; bl.a. bör cheferna hastörre befogenheter i organisations- och personalfrågor. Mot den bakgrunden att stordriftsfördelar i service oftaär begränsade som den offentliga sektorns enheter ofta är stora ärdet angeläget med en decentralisering och en delegering. Att frigöra skapandeförmåga, entusiasm och initiativförmåga hos personalen är det viktigaste sättetatt öka den offentliga sektorns styrka. De anställda bör också få möjligheteratt utvecklas som entreprenörer. framhåller slutligen att ett fruktbartförändringsarbete i den offentliga verksamheten bygger på att politikernalyssnar på de fackliga organisationerna. Facket bör dock inte få någon vetorättmot politiska beslut. 1 motion 1987/88:A249 av och (vpk) begärs en ny statlig personalpolitik som utgår från rättvisaoch jämlikhet. I motionen avvisas den nuvarande utvecklingen, som innebär attchefslönerna höjs och att offentlig verksamhet lönemässigt skall konkurrera meddet privata näringslivet. Det är denna utveckling som ligger bakom de nyainkomst- och förmögenhetsklyftorna i samhället. Utskottet begränsar sina överväganden till vad som rör denstatliga personalpolitiken. Utskottet vill först erinra om att de övergripandemålen för den statliga personalpolitiken är att bidra till en effektivstatsförvaltning, medverka till samhällsekonomisk balans och främja ettdemokratiskt arbetsliv. I motion A601 (fp) efterfrågas sådana förändringar inomden offentliga sektorn som statsmakterna alltmer kommit attinförliva som element i den aktuella politiken. Utskottet vill i dettasammanhang hänvisa till förnyelsearbetet inom den statliga sektorn som i sigförutsätter en utveckling av personalpolitiken. Nyckelrollen när det gäller attutveckla den statliga arbetsgivarrollen har ().Bl.a. gäller det att anpassa lönesystem och andra avtalsvillkor så att defrämjar en effektiv verksamhet hos myndigheterna. Här kan bl.a. nämnas systemetmed marknadslönetillägg för att motverka flykttendenser till framför allt detprivata näringslivet. Utskottet kan konstatera att parterna avtalhar tagit ett första steg till att diskutera en lönesättning som är anpassadtill andra sektorer på arbetsmarknaden. Arbete i denna riktning pågår inom SAV. Utskottetkan inte ställa sig bakom uppfattningen i motion A249 (vpk) att det finnsbehov av en ny personalpolitik, vars innebörd är att den offentliga 1988/89: AU7 verksamheteninte kan konkurrera med det privata näringslivet i fråga om arbetskraft.Enligt utskottets sätt att se är det avgörande att staten - för att kunnautföra de uppgifter som medborgarna kräver - kan rekrytera och behållapersonal, inte minst chefer, även då arbetskraftsbrist Regeringens strävan att minska detaljstyrningen och ge myndigheternaökad frihet att själva välja arbetsformer - ett exempel är förändringarna inombudgetsystemet - ställer ökade krav på kompetens hos myndigheternas ledning.För att stärka chefskompetensen tas fortlöpande initiativ till utbildnings- ochutvecklingsverksamheter riktade fill högre chefer inom statsförvaltningen. Utan att i detalj gå in på samtliga de spörsmål som tasupp i folkpartimotionen kan utskottet konstatera att motionskraven i stortligger i linje med den pågående utvecklingen. Någon åtgärd medanledning av motion A601 kan därför inte anses påkallad. Med hänvisning tillvad ovan anförts avstyrker utskottet motion A249. I motion 1987/88; A252 tar m.fl. (s) upppersonalutbildningens roll. Det anförs att kunskapen håller på att få en nystrategisk roll, när arbetsgivarna alltmer talar om människorna som"humankapital". Genom personalutbildningen blir de människor som isärskild grad representerar humankapitalet vårdade och kanske tämjda för atttillgodose produktionens krav. Personalutbildningen har sålunda klartantihumanistiska mål, och det finns risk för en "japanisering". Enligt motionärerna finns dock starka skäl att allmäntstimulera en tillväxt av personalutbildningen. Med ett ökat fackligt inflytandeöver utbildningens innehåll och fördelning blir det möjligt att tillgodoseindividernas behov och inte bara produktionens. Statens förnyelsefonder upphöratt ha effekter , vilket understryker behovet av att nupåbörja ett långsiktigt utvecklingsarbete. Enligt utskottets uppfattning kan personalutbildningensroll inom den statliga personalpolitiken inte nog betonas.Personalutbildningens inriktning och innehåll är viktiga faktorer för att delshöja kompetensen och effektiviteten inom den statliga sektorn, dels gepersonalen möjligheter till utveckling i arbetet. Utöver de reguljära utbildningsinsatserna inomstatsförvaltningen vill utskottet framhålla de statliga förnyelsefondernasbetydelse. Fonderna syftar till att skapa bättre förutsättningar för personaleni samband med förnyelsearbetet och att långsiktigt öka anställningstryggheten.En nyinrättad nämnd, där staten och de fackliga huvudorganisationerna ärrepresenterade, fördelar medel för olika utvecklingsprojekt, vari personalutbildningofta ingår. Frågan om det framtida behovet av förnyelsefonder har under åretdiskuterats mellan parterna. Med hänvisning till vad som ovan anförts finner utskottetatt någon åtgärd med anledning av motionen inte är påkallad. I två motioner behandlas frågan om natlraktamentetsstorlek. Vid övernattningar i samband med tjänsteresor utgår ersättning för"styrkt logikostnad", dvs. i praktiken kostnaden för ett hotellrum.Om förrättningsmannen inte haft någon logikostnad eller inte kan styrka dennautgår nattraktamente med . Om förrättningen pågår längre än sänksbeloppet till . I motionerna 1987/88:A604 av () och1987/88:A609 av () framhålls att nuvarande lågatraktamentsbelopp har resulterat i att den anställde som regel väljer dyrarenattlogi i stället för att utnyttja billigare alternafiv. Detta driver onödigtvisupp kostnaderna för tjänsteresor. I båda motionerna föreslås att det statliganattraktamentet justeras uppåt till ett sådant belopp att resenärerna skulle fåanledning att hålla nere sina kostnader vid val av nattlogi. Rese- och traktamentsersättningarna för statstjänstemänregleras genom det allmänna reseavtalet, . Det nuvarande nattraktamentet harvarit oförändrat . Utskottet har tidigare behandlat motioner angåendenattraktamentet med likartat syfte som de ovan nämnda motionerna. senaste behandling av frågan (AU 1987/88:1) uttryckte utskottetsympati för motionssyftet att begränsa de höga övernattningskostnaderna vidtjänsteresor. Utskottet utgick ifrån att förhandlingar mellan parterna skulletas upp i frågan. Utskottet kan konstatera att frågan om traktamentsreglerhanu har tagits upp i ett bredare sammanhang, nämligen inom ramen för utredningenom reformerad inkomstbeskattning. Den parlamentariskt sammansatta kommitténhar enligt direktiven (1987:29) att se över inkomstskattesystemet bl.a. vadgäller skattebasen och avdragsmöjligheterna. I det sammanhanget bör ävenreglerna för beskattning av traktamenten och övriga kostnadsersättningar sesöver. Ett av målen för kommitténs arbete är att åstadkomma ett regelsystem, somkan bli bestående . Kommittén avser att lägga fram resultatet avsitt arbete före halvårskiftet 1989. Mot denangivna bakgrunden avstyrker utskottet de aktuella motionerna. () begär i motion 1987/88:A610 att deextra bilersättningsbeloppen i de fyra nordligaste länen skall återfå denrelation till bensinpriset som beloppen ursprungligen hade. Motionären anföratt det extra beloppet på per kilometer i och Jämtlandresp. per kilometer i och samt beloppet på 5 öreper kilometer för medresande varit oförändrade. Som ovan nämnts pågår en översyn av kostnadsersättningarnainom utredningen för reformerad inkomstbeskattning. Häri ingår även frågan omden framtida bilersättningen. Med hänvisning härtill avstyrker utskottet denhär aktuella motionen. () begär i motion 1987/88:A607 attreglementet för statens grupplivsförsäkring, 17 §, skall ändras så att ävenhomosexuella sammanboende omfattas av reglementet. har iett par avgöranden vägrat utbetala s.k. grundbelopp till denefterlevande parten i ett homosexuellt förhållande. Motionären framhåller attdet är upprörande att ett av regeringen fastställt reglemente strider mot demål som antagit för att motverka diskriminering av homosexuella. Utskottet kan konstatera att reglementet (1962:698)angående statens 1988/89:AU7 grupplivförsäkring har upphört att gälla vidutgången av maj månad 1988. Reglementet har ersatts av avtal om statenstjänstegrupplivförsäkring (TGL-S), vilken omfattar alla statligt anställda samtvissa icke-statligt anställda såsom lärare och präster. Försäkringen ger ekonomiskt skydd för en arbetstagaresefterlevande make/sambo och barn. Med sambo avses en ogift man eller en ogiftkvinna som under äktenskapsliknande förhållanden bor tillsammans med en arbetstagareav motsatt kön. Tvister angående frågor i avtalet handläggs genom skiljedom aven skiljenämnd. Det reglemente som motionären begär förändringar i gällersåledes inte längre. Frågor om ändringar i det nu gällande avtalet tas upp vidförhandlingar mellan och de statsanställdashuvudorganisationer, om någon av parterna begär det. Med hänvisning till detanförda avstyrker utskottet motion A607. 1 motion 1987/88: A608 av () begärsatt regeringen på lämpligt sätt uppmärksammar problemen med ålderslivränta.Sådan kan utgå till statlig tjänsteman som slutar sin anställning minst en dagföre nedre gränsen för avgång med ålderspension men börjar inte utbetalasförrän . Kombinationen folkpension, ATP och egenlivränta kannumera i vissa fall ge mer i pensionsinkomst än om mankvarstår i tjänst till nedre gräns och avgår med statlig pension. Motionärenframhåller att det är otillfredsställande att människor med lång anställningbakom sig tvingas avgå på egen begäran för att förbättra sinekonomiska situation efter pensioneringen. Utskottet delar motionärens uppfattning beträffandebehovet av att se över det statliga pensionssystemet. De angivna problemen ärockså kända av , som tagit upp frågan i förhandlingarmed personalorganisationerna. Inom verket pågår arbete som syftar till ettnytt pensionsavtal. Med hänvisning härtill bör motion A608 inte föranledanågon åtgärd. I motion 1987/88;A603 yrkar () attmeritvärdet av värnpliktstjänstgöring skall likställas med annan anställning.Motionären exemplifierar med två lärare, en manlig och en kvinnlig, somexamineras . Därefter fullgör den manlige läraren sinvärnpliktstjänstgöring, medan den kvinnliga läraren börjar arbeta. De kommersenare att tjänstgöra vid samma skola. När elevantalet minskar blir detemellertid den manlige läraren som måste sluta. Skälet är att den kvinnligaläraren totalt sett har hunnit få flera tjänsteår. När utskottet behandlade denna fråga i sitt betänkande AU1987/88:1 anfördes att den allmänna principen vid statligatjänstetillsättningar är att all erfarenhet som har betydelse för den söktatjänsten får åberopas. Detta gäller även värnpliktstjänstgöring och däriingånde utbildning. Som utskottet då framhöll gäller emellertid motionärensexempel mindre meritvärdering än de i anställningsskyddslagen eller avtalfastställda turordningsreglerna vid uppsägningpå grund av arbetsbrist. En lösning på det problemet skulle vara 1988/89:AU7 att tiden för värnpliktstjänstgöring i turordningshänseende jämställs medanställningstid. Utskottet var inte då - och är inte heller nu - berett attförorda en sådan förändring utan anser att motionen inte bör leda tijl någonåtgärd från sida. I motion 1987/88; A619 av () - medmotivering i motion 1987/88:Kr331 - föreslås att lönen utökas med ettspråktillägg för sådana tjänster inom den offentliga sektorn där tvåspråkighetanses ha meritvärde. Motionärens mål är att finska språket får ett ytterligarestärkt meritvärde inom den offentliga sektorn. Ett likartat yrkande behandlades av utskottet ibetänkandet AU 1987/88; 1. Utskottet pekade då på statsförvaltningens ökademöjligheter till individualiserad lönesättning i de fall det behövs för attrekrytera personal med särskild kompetens, t.ex. tvåspråkighet, samt attspeciella åtgärder härutöver i vanlig ordning får prövas i förhandlingsarbetetbeträffande de offentliganställdas löne- och anställningsvillkor. Utskottetsuppfattning har inte förändrats, och utskottet avstyrker därför motion A619. 1 tre motioner berörs frågor om de statsanställdas rätttill fri sjukvård. Motionerna 1987/88:A605 av (),1987/88;A606 av och () och 1987/88: A615 avSonja Rembo och () behandlar begreppet fri sjukvård ochsjukvårdande behandling för statligt anställda, när det gäller vård inomhandikapporganisationernas regi. I samtliga tre motioner begärs att de statligt anställdaskall tillförsäkras rätt till vård vid och andrahandikapporganisationers anläggningar på samma villkor som gäller vid vård hosoffentlig sjukvårdshuvudman. I motionerna redogörs för att de statligt anställda-enligt avtal - har rätt till fri vård på betald arbetstid när det gäller delssjukvård om den ges av läkare som tillhör den allmänna försäkringen, delssjukvårdande behandling om den ges av offentlig huvudman. Detta har avarbetsgivarverket tolkats så att kooperativa vård inteomfattas av avtalets bestämmelser om fri sjukvård. Motionärerna anser attkonsekvenserna är orimliga såväl för de berörda myndigheterna som för deenskilda psoriatikerna. 1 motion A615 av och () tasdärutöver upp den allmänna frågan om de statligt anställdas rätt att utnyttjaandra vårdformer än de offentliga. Motionärerna anför att enskilda patienterofta har ytterst begränsade möjligheter att välja mellan kooperativ, privat elleroffentlig sjukvårdshuvudman, bl.a. beroende på upptagningsområde, bostadsort,öppethållande etc samt att tolkningen av avtalet synes variera. Utskottet vill - i likhet med motionärerna - erinra om attriksdagen uttalat att det är väsentligt att sjukvårdshuvudmännen visar enpositiv inställning till sådana vårdformer som utvecklats genomhandikapporganisationernas initiativ, t.ex. inom psoriasisvården. Utskottetser därför med tillfredsställelse att parterna nu har träffat ett nytt avtalmed innebörd att ersättningsreglerna försjukvårdande behandling fr.o.m. blir desamma vad 1988/89:AU7 gäller enskild vårdgivare, som tillämpar av regeringen fastställd taxa,resp. den offentliga vården. Avtalet medför att exempelvis vård vidPsoriasisförbundets anläggningar jämställs med landstingens motsvarande vårdfr.o.m. Någon åtgärd kan därför inte anses påkallad vadgäller motionerna A605, A606 och A615. Motionerna avstyrks därför. I två motioner begärs att reglerna för tilldelning avstatlig Ijänsteutmärkelse skall utvidgas. I motion 1987/88: A616 av (m) begärs atttjänsteutmärkelser även skall tilldelas vissa f.d. statstjänstemän samt vissaanställda i allmän tjänst. Motionären pekar på att vissa personer somhuvuddelen av sitt arbetsliv varit i privat eller får dennastatliga utmärkelse för att deras arbetsplats före pensioneringenblivit "förstatligad", medan statliga trotjänare som f.d.läroverkslärare och anställda inom mentalsjukvården blivit utan för att derasarbetsplatser kommunaliserats eller ombildats till statliga bolag. I motion 1987/88;A614 av () föreslås atten ny belöningsmedalj inrättas för offentligrättsliga befattningshavare inomsvenska kyrkan. För medaljen bör användas formuleringen "För god ochtrogen tjänst i ". Initiativ bör tas från sidaeftersom organisationerna inom kyrkan inte har drivit frågan. gäller (SFS 1974:225) att statlig tjänstoch tjänst i verksamhet som blivit förstatligad får tillgodoräknas vidtilldelning av utmärkelsen .Efter 30 års anställning tilldelas utmärkelsen vilken består av ett guldur, ettsignerat konstglas eller en medalj efter den belönades eget val. Om denanställde går i pension eller det finns annan särskild anledning kanutmärkelsen komma i fråga anställningstid. Utskottet utgår från att staten som arbetsgivare i sådanagränsfall som bl.a. redovisas i motion A616 intar en generös attityd i fråga omutmärkelser. vill utskottet erinra om att andra sektorer påarbetsmarknaden, l.ex. inom det kommunala området, har egna belöningssystem.Prästerna som ej är statligt anställda står utanför det statligabelöningssystemet. Enligt utskottets sätt att se är frågan om tjänsteutmärkelseför präster en angelägenhet för . Med hänvisning till vad somovan anförts avstyrks de båda motionerna. De nuvarande bestämmelserna om ämbetsmannaansvar fick sinhuvudsakliga utformning genom ämbetsansvarsreform. En utgångspunktför reformen var att i görligaste mån söka närma den offentliga sektorn tillden privata på de områden som var berörda. Bl.a. blev frågor rörande enanställnings upphörande reglerade efter ett mönster som var enhetligt för bådeden offentliga och den privata arbetsmarknaden. En förutsättningslös granskning av det nya ansvarssystemetkom till stånd /89: AU7 genom den s.k. tjänsteansvarskommittén, varsbetänkande lades fram . pågår - efter begäran frånriksdagen - ett översynsarbete inom vad gäller myndighetsmissbrukoch straffansvar. Lagen om offentlig anställning () har särskildabestämmelser om avskedande. 111 kap. stadgas att en arbetstagare får avskedasom han har begått brott eller grov tjänsteförseelse. Normalt är det denmyndighet som arbetstagaren lyder under som prövar frågan om avskedande. Förvissa högre befattningshavare och domare prövas frågor om avskedande av ennämnd, nämligen statens ansvarsnämnd. Nämndens beslut kan överklagas filltingsrätt/arbetsdomstolen enligt bestämmelserna i arbetstvistlagen. Myndighetfår inte avskeda någon enbart på grund av omständigheter som myndigheten harkänt . När det är som prövar frågan omavsked uppgår tidsfristen . () begär i motion 1987/88: A602 att man iden översyn av tjänstemannaansvaret som pågår i ocksåöverväger frågan om att överföra prövningen av domares skiljande från tjänstentill allmän domstol. Motionären framhåller att de enskilda domarna måste varagaranterade integritet och oavsättlighet. Prövningen av frågan, huruvida enenskild domare på grund av brott förverkat sin rätt att vara domare, måstesåledes tillkomma allmän domstol och inte arbetsdomstolen med sinaintresseledamöter, där yrkesdomarna förordnas för en period i sänder.Enligt motionären måste den i 11 kap. 5 § regeringsformen intagnaskyddsbestämmelsen till förmån för domarna anses stödja motionskravet. Frågan om att överföra prövningen av domares skiljandefrån tjänsten till allmän domstol har tidigare behandlats av utskottet isamband med liknande motionskrav (AU 1986/87:17). På förslag av utskottetavslog mofionen (rskr. 1986/87:281). Utskottet erinrade då om att det finns ett särskiltinrättat organ, statens ansvarsnämnd, vilken har att pröva frågor omentledigande m.m. för domare, byråchefer och andra högre statstjänstemän.Nämnden har en kvalificerad sammansättning med en hovrättspresident somordförande. 1 övrigt ingår två riksdagsledamöter, generaldirektören för statensarbetsmarknadsnämnd och en hovrättslagman som ledamöter. Nämndens utslagöverklagas i den ordning som anges i arbetstvistlagen, och därmed blirarbetsdomstolen sista instans. Vidare anfördes att utskottet har samma uppfattning sommotionärerna om betydelsen av domstolarnas och de till dem knutna domarnassjälvständighet i den dömande verksamheten. Enligt utskottet var det svårt attse på vad sätt domarnas självständighet hotas av att arbetsdomstolen är deninstans som i sista hand har att avgöra om de skall entledigas för den händelsede gör sig skyldiga till brott eller till grovt eller upprepat åsidosättande avsina tjänsteåligganden.