bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — : Trots att det inte fanns några formellabeslut beordrade du alltså personal ur säkerhetspolisen att utföra buggningen? : Du menar alltså att hade gett sittfillstånd till detta? : Det fungerade på det här sättet. Iblandtvingades jag fatta beslut, det är ofta så i en sådan här organisation, ochdessa beslut följdes av de enheter som arbetade fillsammans med mig. Det varett lojalt samarbete helt enkelt. : Men hur visste de att du hade rätt att göradetta? Hur motiverade du det för enheter som inte var underställda dig? : De hade alltså gått mig till mötes genom attställa upp på ett samarbete, och då utförde de saker som bestämdes av mig. : Och de frågade inte om du hade någon formav sanktion för detta? : Och det gjorde man varken på SÄK ellerrikskrim? : rådde det inte några som helstskilda uppfattningar i viktigare frågor. tvingades jag hålla i skaftetså att säga, men min bästa beskrivning är att det var fråga om samförståndslösningar. : Men det var inte någon som vid någottillfälle ifrågasatte din rätt att fatta dessa beslut? : Nej, det var det inte. : Det var inte heller någon som ställde någrafrågor i sammanhanget? : Nej, inte i fråga om befogenheter, om det ärdet som frågan avser. AndersBjörck: Var det inte heller någon som ställde några frågor som 1988/89 :KU30 berörde omfattningen av de beslut som du hade fattat? : Jo, vi diskuterade de här frågorna noga. : Då skulle jag vilja ställa frågor ombuggningen. Du sade att den gällde ett antal kurder. : Nej, det sade jag inte. : Jag menar ett antal PKK-are, förlåt. Kan duhär bestämt säga att några andra icke kom att omfattas av buggningen under dintid som spaningsledare än de PKK-are som det har talats om? : Ja, men jag måste vara detaljerad och sägaatt beslutet om buggning gällde tre lägenheter och tog sikte på PKK-are. : De tog sikte på PKK-are. Har du någonkännedom om andra de facto blev avlyssnade? Vi kan dra en parallell till dendiskussion vi hade här tidigare när det gäller Baresic då andra kom med. : Nej, jag har faktiskt inte det. : Du fick ändå del av utskrifter. : Ja, jag fick del av relevanta utskrifter,sådana som tog sikte på attentat och motsvarande. Jag vet inte om några andrasom hade besökt dessa lägenheter kunde ha blivit avlyssnade, det vet jagfakfiskt inte. : Vem översatte de här utskrifterna? Vi fickju höra av P-G Näss att det var väldigt svårt att hitta kurdtolkar. : Ja, jag vet vem som översatte dem. : Och det var en person som man normalt inteanvänder, eller hur? HansHolmér: Jag vill inte precisera svaret mer än så. AndersBjörck: Men det var inte den normala rutinen, eller hur? HansHolmér: Jag vill inte svara på den frågan. : Det är nämligen en väldigt viktig uppgift isammanhanget, som du säkert förstår. Du använde dig av säkerhetspoHsen när detgällde att bugga, men du använde en annan organisation eller person utanförsäpo för att'översätta, eller hur? : Nej, det är inte riktigt. : Men det var inte den normala vägen när detgällde att översätta utskrifter av kurdband, eller hur? : Herr ordförande, av hänsyn till den personsom det gäller vill jag inte gå in på detaljer i svaret. Jag kan bara säga attallt detta skedde inom ramen för den svenska säkerhetspolisens arbete. : Men det skedde icke inom de normalarutinerna, eller hur? HansHolmér: Jag är ledsen att jag inte kan svara på det. Men att jag inte vill 1988/89:KU30 svara skall inte tolkas som att jag inte motsätter mig frågan. : Det har förekommit uppgifter om att dens.k. 33-åringen skulle ha avlyssnats. Har du någon kännedom om detta? : Kan det ha gjorts av den personal som fannstrots att du inte har någon kännedom om det? : Nej, jag bedömer det som uteslutet. : Känner du till någon avlyssning ellerplanerad avlyssning av andra än de aktuella PKK-arna? Jag frågar detta på grundav att vi i går hade hos oss. : Då skulle jag vilja ställa en fråga när detgäUer förankringen uppåt med tanke på den diskussion som vi hade med bl.a. K G Svensson.Är det korrekt att du, när du träffade P-G Näss, jag tror att det var han somkontaktade dig efter mordet, sade att du inte ville höra talas om enkontakt med regeringen? : Ja, av det skäl som jag nämnde, nämligen attbuggning av bokkaféet inte var möjlig inom ramen för nödparagrafen. : Det innebär att såvitt du kan komma ihåg sågällde det samtalet bara bokkaféet?, : Det var nog flera av oss som fick intrycketatt P-G Näss syftade på buggningen i största allmänhet. : Åtminstone inte i vårt samtal. Det är möjligtatt hans fråga omfattade något annat när han gick fill jusfifiedepartementet.Men när han talade med mig så gällde det bokkaféet. : Återkom han till fråganom buggning? : Ja, som jag sade gjorde han det någongång eller och nämnde då att han hade fått en reakfionfrån sida. : Bedömde du den information som ni fick vidden buggning av PKK-are som de facto kom till stånd som mycket värdefull urutredningssynpunkt? : Nej, jag skall be att få upprepa vad jagsade. För mig var buggningen en fråga om att försöka förhindra nya attentat. Och under den fid som buggningen pågick fick vi fram uppgifter som påverkade säkerheten i ohka avseenden. Bevakningen av tunneln till polishuset ökades. Det blev ökad bevakning av kanslihuset. Skydd av flera statsråd organiserades. skyddet av en ambassadör iStockholm förhöjdes. Den här buggningen gav 1988/89:KU30 också vad man påjuristsvenska kallar överskottsinformation, dvs. uppgifter Bilaga B 10 somenligt min bedömning innebar att man fick information som inte bara gälldeförestående attentat m.m. utan även sådant som hade anknytning till vad somhade hänt före mordet och sådant som gällde annan brottslig verksamhet. Tvåuppgifter kan jag nämna för utskottet. Detframkom bl.a. att en av terroristerna hade rört sig i knappt före mordet på . Det finns också enberättelse där en av terroristerna beskriver att han har skjutit en person. AndersBjörck: Vad det någon form av restriktioner när det gällde delgivningen tillandra av den information som man fick vid buggningen av PKK-are, den s.k. källaMats? HansHolmér: Konstrukfionen med en särskild källa gjordes efter det att jaghade lämnat polisen. AndersBjörck: Var det då du fortifarande var kvar någon som frågadevarifrån viss information kom? HansHolmér: Nej, det var det inte.. AndersBjörck: Jag skulle vilja återkomma till det som tog upp,nämligen hur många som kände fill det, eftersom uppgiften 100 har cirkulerat isammanhanget. Hur många bedömde du att det var som kände till att buggningförekom? HansHolmér: 1 början var det mindre än tio personer. AndersBjörck: Och hur många var det mot slutet? HansHolmér: Sådant här brukar ju spridas. Men när jag lämnade spaningarna var detingenting som tydde på att något större antal skulle känna till den. AndersBjörck: Vilken typ av människor var det? Var det de som sysslade med buggningeninom polisen? HansHolmér: Det var de som hade fått order om att utföra buggningen. AndersBjörck: Var det enligt din uppfattning ingen utanför polisen som kände fillbuggningen? HansHolmér: Nej. AndersBjörck: När fick reda på buggningen? HansHolmér: Han fick reda på den när vi diskuterade minbok. AndersBjörck: Vi har uppgifter om att han fick reda på buggningen i slutet av 1986.Det kan alltså inte vara riktigt? HansHolmér: Min minnesbild är att det var . Jag började inte med bokenförrän . AndersBjörck: Är du säker eller tror du det? Kan uppgiften att han fick reda på det i slutet av 1986vara korrekt? : Min uppgiftom när jag berättade om detta för honom måste 1988/89:KU30 vara denriktiga. Det måste vara efter mars och troligen Bilaga B 101987. AndersBjörck: Du sade att viktig och relevant information aldrig komdig till del. Vilken information var det? HansHolmér: Det anser jag mig av sekretesskäl inte kunna nämna i en öppenredovisning. AndersBjörck: Har du någon uppfattning om varför denna information inte kom dig filldel? : Nej, det vetjag inte. : Har dualdrig funderat över det? : Jo, det harjag gjort. : Men du villinte säga det här. : Nej, det haratt göra med informationen. AndersBjörck: Men du vidhåller att man medvetet skiljde dig från information? HansHolmér: Jag har inte sagt det. Jag svarade på frågan, och i det låg inte attjag medvetet menar något. Jag kan bara konstatera att jag inte fick del avvikfig och relevant information. Och på frågan vad det berodde på svarade jagatt jag inte vet det. AndersBjörck: Och du kan inte ens säga varifrån den information som du inte fick delav skulle ha kommit? HansHolmér: Från säkerhetsavdelningen. AndersBjörck: När Baresic skulle avlyssnas, var du då från början medveten om att,såsom förhållandena var vid Täbyanstalten, fler än Baresic de facto skullekomma att avlyssnas? HansHolmér: Ja, det var, om jag får uttrycka det så, solklart att det skulle bliså. AndersBjörck: Och det fanns inte någon anledning till tvekan hos dig? HansHolmér: När man skall inleda en telefonkontroll som skall hemlighållas måsteden ske på teknisk väg. Tekniken klarar inte av att bara en särskild personavlyssnas utan alla avlyssnas. Sedan tar man bort det som inte hör tillutredningen. AndersBjörck: Mina sista frågor frågor rör det som vi diskuterade i går med f.d.livvakten . Han har en version av vad som har hänt, nämligen attdu i bilen hade sagt att statsministern gick i taket och att mankunde gå hur långt som helst med detta. Jag fick uppfattningen att du bestämtförnekade detta. HansHolmér: Ja, det är riktigt. : Kan detföreligga något missförstånd här? Det är ju väldigt 1988/89:KU30 konstigt om det är två så helt skilda versioner. HansHolmér: Jag kan inte förklara skillnaden, men jag tvingas ju peka på en deldetaljer i Warmlands berättelse som gör att jag ifrågasätter hans sätt att föradagboksanteckningar. Jag har alltså inget som helst minne av att jag träffadeCarl hemma hos . Det skulleförvåna mig mycket om jag hade glömt det. Visserligen har jag några gångerumgåtts med mer privat, men det här har jag inget minne av. Detsaknar i och för sig betydelse. Men det kanske kastar en del frågeteckentillbaka på . Enannan sak som är mer anmärkningsvärd är att han inför utskottet säger att handen här skjutsade mig till där jag skulleha träffat . Han säger att jag hade varit på restaurang Salzers påKungsholmen och att livvakterna därifrån hade skjutsat mitt sällskap, som detstår i KU:s papper, hem till och därifrån fill . Det är fel.Den här var jag på Salzers, men jag var där med någraidrottskompisar. Vi hade spelat bordtennis . Och de skjutsade migdirekt från Salzers till . Sätterman ihop det här får jag uppfattningen att det är något fel pådagboksanteckningarna. AndersBjörck: När det gäller det uttalande jag just citerade enligt Warmland, det ärinte så att det kan föreligga någon form av missförstånd, att du kan ha sagtnågonting där som han kan ha missuppfattat som berörde just samtalet medstatsministern? HansHolmér: Som jag sade förut vet jag ännu inte om ficknågon beskrivning av vad jag sade till . Jag har naturligtvis tänktpå hur ett sådant här missförstånd kan uppstå. Det enda jag kan tänka mig äratt jag förmedlat till , eller sagt i bilen, att blevuppbragt, för det blev han. AndersBjörck: Och den ende som kan ge svar på den frågan är alltså ? Duhar aldrig frågat honom vad som hände? HansHolmér: Nej. BirgUFriggebo: Du har gett ut en bok, och jag skall läsa direkt ur den. " alla beslut om tvångsmedelantecknas i särskilda liggare, alla åtgärder av polisen registreras. Allavikfiga händelser noteras. Allt anpassas för att historiens dom över vårtarbete skall kunna bygga på bästa möjliga underlag." Jag skulle viljafråga dig om detta är en faktisk beskrivning eller om det är fiction. HansHolmér: Det är en faktisk beskrivning av läget. BirgitFriggebo: Då skulle jag vilja fråga dig om du har antecknat, om det finnsanteckningar i dessa liggare om tvångsmedel, om huggningarna. : Jag tror attdetta är frågor som skall prövas på rättslig väg, vad 1988/89:KU30 som skett i dessa avseenden, så jag vill inte gå in på några detaljer. BirgitFriggebo: Du vill inte beskriva om du har gjort anteckningar om huggningarna? HansHolmér: Nej, jag vill inte gå in på några detaljer. BirgUFriggebo: Jag kan förstå det. Du var mycket noga med när du uttalade dig om dehär buggningsfrågorna att läsa innantill, och jag antar att bakgrunden till detär att det just pågår en förundersökning om brottsverksamhet. HansHolmér: Jag tycker att denna fråga är utomordentHgt vikfig, antingen det nupågår en förundersökning eller inte. Jag är mån om att säga till utskottetprecis det jag tycker att jag skall säga. BirgUFriggebo: Ja, jag tycker också att den är viktig, och jag ville därför hapreciseringar på dessa punkter, eftersom du sade att du fattade dessa beslutsom länspolischef. Nästa fråga skulle då ha gällt var någonstans de beslut dufattade som länspolischef finns dokumenterade. Finns de där eller finns de i deanteckningar som gjordes i ? HansHolmér: Jag har redan avvärjt denna typ av frågor, eftersom jag inte vill gå inpå detaljerna. BirgUFriggebo: Du anser ju att dessa beslut var lagliga i den meningen att du villhänvisa fill nödrätten? HansHolmér: Det torde vara en retorisk fråga. BirgUFriggebo: Det betyder väl då att du skulle ha gjort anteckningar, om du ansågdem vara lagliga? HansHolmér: Jag svarar inte på frågan hur den än formuleras. BirgUFriggebo: Du berättade att bakgrunden var att du ville förebygga nya mord ochatt det inte handlade om spaningsverksamhet. Jag kan förstå det efter debeskrivningar som finns i poHslagar och polisberedningar om att det egentligenbara är ordningsföreskrifter man får överträda när det gäller nödrätten.Vidtogs också de här extra skyddsåtgärderna under hela den fid buggningenpågick, till fram på vårkanten 1987? HansHolmér: Situafionen växlade naturiigtvis . BirgitFriggebo: Så det var olika former av hot om nya terroristhandlingar man kundeuppleva? HansHolmér: Ja, det var ingen statisk verksamhet. BirgUFriggebo: Vissa delar av den här perioden var det alltså inte något särskiltterroristhot? HansHolmér: Viss information var allvarligare än annan. BirgUFriggebo: Vi har ju en terroristlagstiftning som skall kunna användas 1988/89:KU30 med särskilda åtgärder mot sådana personer som kan tänkas begåterrorist- Bilaga B 10 handlingar. Den användes inte för att förebyggadessa hot? : Den medger inte buggning. BirgU : Nej, just det. Jag frågar mig då, eftersombuggningen pågick så , tog du inte upp frågan med t.ex.regeringsrepresentanter om att få denna metod lagligen beskriven? : Nej, det gjorde jag inte. BirgU : Varför inte? : Det hade varit detsamma som att röja attbuggning pågick. För oss var det väsentligt att kunna bedriva buggningen. BirgU : Så om du hade tagit upp detta medregeringskansliet, hade dessa buggade PKK-are fått reda på att de varavlyssnade? : Jag ansåg och anser att jag hade lagligt stödför buggningen och behövde alltså inte vända mig till regeringen för att fånågot ytterligare stöd för den åtgärden. BirgU : Men du vill inte svara på om du harantecknat dessa dina beslut någonstans? Det har framgått någonstans - jag ber om ursäkt för attjag inte nu kan komma ihåg var det är - att regeringen i olika diskussioner omdenna typ av tvångsmedel har uppfattat dig som motståndare fill att användabuggning, medan t.ex. skulle vara för det. Hur förklarar du detta närdu sedan har använt buggning? : Det kan jag förklara. Bland de uppgifter vi hade på vårt bord var att taställning till om vi ville förorda ytterligare tvångsåtgärder eller andraspaningsmetoder när det gäller narkotikabrott. Under det arbetets gång var jagoch de övriga i kommissionen överens om att vi inte skulle föreslå någon lagligbefogenhet för narkotikapoHsen att bugga. Den uppfattningen hade jag då, ochden har jag . Jag återkommer, med en dåres envishet, till attnödrätten ger en tillräcklig grund i extrema fall. BirgU : Vill du också där göra en åtskillnad? Jagförstod att du talade om narkofikabrott , och där tyckte du inte att det varlämpligt med buggning. Vill du göra åtskillnad när det gäller buggning om detskaH handla om terroristbekämpning och förebyggande vid mordhot eller om ettmedel i spaningsverksamhet efter ett brott? : Ja, jag ser inte att det finns anledning attinföra buggning som en allmän spaningsmetod. Jag ser buggning som en nödåtgärd. BirgU : Vet du vilka som skulle buggas med denutrustning som är insmugglad? BirgU : Vilkaresonemang fördes när ni träffades i , du och P-O 1988/89:KU30Karlsson, , Kegö och Barrling, , i anslutning Bilaga B 10 till att väldigt många händelser inträffade som handlade om justinsmugg-Hngen? HansHolmér: Vi förde en del resonemang som inte har med denna fråga över huvudtaget att göra. BirgUFriggebo: Så du kände över huvud taget inte till att smuggling avbuggningsutrustning var på gång? HansHolmér: Nej, det visste jag inte. BirgUFriggebo: Du har heller inte deltagit i några resonemang om behovet av attvissa personer avlyssnades, utöver de PKK-are du vidtagit buggning mot? HansHolmér: Man skall komma ihåg en sak här, att jag visste attsäkerhetspolisen förfogade över avlyssningsutrustning. Jag kunde inte drömma omatt man skulle behöva smuggla in någonting annat, så den frågan var över huvudtaget inte uppe på dagordningen. BirgUFriggebo: Får jag då övergå till Baresic, till avlyssningen av Täbyanstalten.Du säger att en av anledningarna till att man ville ha denna avlyssning var attOlof var rädd för Baresic, och det kan jag i och för sig förstå. HansHolmér: Så har jag inte svarat. BirgUFriggebo: Jaa, det var en, bilden... HansHolmér: Nej, jag har inte uttryckt mig så över huvud taget, att varrädd för Baresic. Jag tror inte han var rädd för någon. Däremot sade jag attBaresic säkert var irriterad över attityd. BirgUFriggebo: Ja, att var väldigt angelägen när frågorna om honom komupp. HansHolmér: Jag vet att drev frågan att Baresic skulle sitta inne sålänge som möjligt. BirgUFriggebo: Så frågan om att hänvisa till rikets säkerhet skulle då betyda kunde befara att fler människor skulle råka illa ut? HansHolmér: Det tycker jag är en ganska självklar slutsats. Vid denna fidpunkt närvi sysslade med dessa frågor, först efter mordet, sedan någradagar, efter, var det utomordentligt vanskligt att bedöma om dettavar en enstaka åtgärd från någons sida eller om det var ett led i något störresammanhang. Om statsministern skjuts på öppen gata måste man som ansvarigpolischef eller spaningsledare tänka sig att det är en del av ett störrehändelseförlopp. Att det i ett sådant sammanhang gäller rikets säkerhet tyckerjag är fullständigt solklart. BirgUFriggebo: Det står i regeringens beslut att säker hetsavdelning får avlyssna hans telefonsamtal, dvs. Är det över huvud taget möjligt att uppfylla regeringens beslut? : Ja, påsedvanligt sätt. Det står-samma sak i domstolens beslut /89:KU30 när man beslutar omavlyssning av samtal från en telefon, att det gäller en Bilaga,B 10 särskild misstänkt person.Alla är medvetna om att telefoner utnyttjas av flera, och då blir detockså andra som pratar i telefonen. Det går ju inte att tänka sig att man står påanstalten och kontrollerar att när Baresic lyfter på telefonen, springer någonner i källaren och sätter på en bandspelare. inte till så iverkligheten. BirgUFriggebo: Men hänvisar du till de erfarenheter du har från tillämpningen avbrottsbalken, när man fattar beslut om telefonavlyssning enligt brottsbalken.Känner du till den tillämpning man brukar ha enhgt kriminalvårdslagen, alltsåden paragraf regeringen använde? HansHolmér: Jag har inte varit med om något sådant beslut tidigare. Men jag kännerfill hur det brukar gå till. BirgitFriggebo: Hur då? HansHolmér: Man avlyssnar telefonerna på anstalter. BirgitFriggebo: Men när man har tillämpat just kriminalvårdslagens bestämmelser hardet allfid varit en person med i rummet när den som skall avlyssnas talar itelefon och den person som regleringen berör skall vara informerad om dereglerna. Det är alltså den vanliga ordningen enligt kriminalvårdslagen. HansHolmér: Tyvärr måste jag undervisa litet i juridik. Enligt 30 §kriminalvårdslagen får man inte avlyssna en intagenpå en anstalt. Om det är såatt man ändå från kriminalvårdens sida finner att man måste avlyssna samtalenför att han eller hon inte skall röja någon bevisning t.ex., har man rätt attavlyssna samtalen. Det skall då ske med ett besked fill den intagne att dennessamtal från anstalten kommer att avlyssnas. Man sätter sedan en tjänstemanbredvid som lyssnar på samtalet. Det är riktigt. Det enda undantaget från denregeln är att en avlyssning aldrig får äga rum då den intagne talar med sinadvokat. Men det är just denna bestämmelse, i 30 §, som regeringen har rätt attsätta åsido enligt 31 §. Alla som sysslar med poHsverksamhet inser att om manskulle sätta en tjänsteman bredvid och säga: Det samtal du nuskall ringa vill vi lyssna på - då kunde vi Hka bra låta bli att avlyssna. BirgUFriggebo: Ja, just det. Det är hela poängen. Man har också vid fillämpningen av31 § skrivit in i regeringsbesluten, när det har gällt de personer som varitavlyssnade tidigare, att det skall vara en tjänsteman med som lyssnar.Förmodligen beror det just på att det handlar om rikets säkerhet och att manvill förhindra att militära uppgifter sprids vidare, och det är ingen nackdelför den person som är avlyssnad. Men här gick det ju inte att göra på detsättet, eftersom man ville hålla det hemligt. Får jag då fråga, av rentallmänintresse, är det vanligt att inte heller anstalterna informeras om att dehar personer som är avlyssnade, att man avlyssnar hela anstalterna? HansHolmér: Man kan inte röja denna typ av åtgärd för någon som inte behöver känna till den. BirgUFriggebo: Det är alltså vanligt att hela anstalter är avlyssnade? : En sådan här åtgärd är ovanlig i sig, så detkan inte vara ° BirgUFriggebo: Den är alltså helt outstanding i svensk rättspraxis? HansHolmér: Ja, liksom mordet. BirgU : Låt mig gå över till händelserna 6-8december. I utredning, där du ju också har varit för förhör, sägerdu att du träffade . Du säger nu här att du träffade honom mellan och halv fyra. Vill du kommenteradet? : Jag minns inte exakt på timmen när det var.Det var då. BirgU : Det sammanträffande som du hade med CarlLidbom, var det innan han skulle gå till statsministern? : Nej, det vet jag inget om. Jag vet bara attjag skulle träffa och ge honom en beskrivning av det som jag nyssbeskrev. BirgU : Du åkte sedan till och därefterkom du fillbaka till stan , och då fortsatte ni samtalet. Det samtalni hade , bestämdes det under eftermiddagens lopp, eller var detbestämt ? : Under min föredragning för påeftermiddagen ifrågasatte han om det fanns någon som kunde vitsorda deuppgifter jag hade. Det sade jag att det fanns, och vi höll frågan öppen om ettsammanträffande med en sådan person. Jag vill minnas att CarlLidbom skulle fillbaka till , och det var bråttom. Jag hade entelefonkontakt med som hade kontakt med . Han frågadeom jag kunde komma in och ordna det här så att vi skulle fåuppgiften konfirmerad. BirgU : Hur reagerade på de uppgifter,den berättelse, han fick? : Som jag förut sade blev han uppbragt. BirgU : Får jag fråga dig varför du under förhöretmed tvekade att över huvud taget berätta att du hade träffat CarlLidbom ? : Ja, det är mycket jag skall svara på. Men detär så här... BirgUFriggebo: Får jag förklara varför jag ställer frågan? HansHolmér: Förlåt? BirgUFriggebo: Får jag i så fall förklara varför jag ställer frågan? Hans Holmér:Jag kan svara på den ändå. BirgUFriggebo: Okej. : Jag hördes av . Jag hade inte haftett dugg med den ° härsmugglingen att göra. När man då började röra sig i utkanten av vad som varrimligt reagerade jag. Att jag skulle tala om vad jag pratat med , när det gäller smuggling och annat, ansåg jag vara helt utanför ett rimligtuppdrag för åklagarna. Det får finnas någon gräns också för mitt tålamod. BirgU : Ja då. Men vad du säger här i utfrågningenär ju att du vill tillbaka fill tullmålet. : Vad du säger i utfrågningen med OlaNilsson är att du vill tillbaka till tullmålet, att de skall ställa frågor omdet, men inte ställa frågor om dina sammanträffanden med .