bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — Den rättsliga regleringen av vilka polisuppgifter somskall ankomma på säkerhetspolisen bör till en början enligt min meningpreciseras och kompletteras i förhållande till de ganska kortfattade bestämmelsersom gäller i dessa hänseenden. Att osäkerhet i fråga om säkerhetspolisens ansvarsområdekan få allvarliga konsekvenser har framgått av en del inträffade praktiskafall. Däribland vill jag främst erinra om omständigheterna kring Berglingsavvikande från kriminalvårdsanstalten i samband med en permission ioktober 1987. Jag vill erinra om att regeringen med anledning avomständigheterna i samband med denna händelse bl. a. uppdrog åtlänspolismästaren och utnämnde rikspolischefen att gå igenompolisorganisationen från vissa utgångspunkter. Jag återkommer till detta. Kommittén bör också pröva frågan om de bestämmelser sombehövs även i fortsättningen bör ha sin plats i instruktioneller om de bör meddelas i annan form, exempelvis i polislagen eller i ensärskild förordning. I viss utsträckning har denna fråga samband med despörsmål som jag i det följande tar upp rörande rikspolisstyrelsensorganisation. I fråga om de funktioner som ankommer påRPS/Säk förutsätter jag att kommittén med den rättsliga analysen somutgångspunkt gör en genomgång av förekommande arbetsuppgifter och därvidbedömer i vad mån dessa alltjämt bör falla inom säkerhetspolisensverksamhetsområ- Ett alternativ som ivissa fall kan erbjuda sig är att uppgifter förs över till den öppnapolisverksamheten. En sådan lösning kan exempelvis övervägas beträffandeuppgiften att ansvara för polisväsendets försvars- och beredskapsplanläggning. Arbetsuppgifternabör också ställas i relation till dem som utförs av olika myndigheter och organinom försvarsmakten, såsom exempelvis försvarsstabens säkerhetsavdelning . Det är självfallet väsentligt att dubbelarbete inteförekommer. Mycketviktigt är vidare att kommittén belyser frågan hur arbetet skall inriktas ocharbetsuppgifterna prioriteras inom de ramar som kommer att gälla förverksamheten. Självfallet måste frågan om vilka resurser som skall fördelas påolika aktiviteter anpassas till den hotbild och de övriga förhållanden somförehgger . Grundläggande frågor rörande inriktning ochprioritering bör dock bli föremål för en samlad bedömning på samma sätt somgäller för polisväsendet och totalförsvaret i övrigt. Enannan viktig fråga som kommittén bör studera gäller säkerhetspolisensarbetsmetoder. Jag vill härvid erinra om att metodutvecklings- och befogenhetsfrågorhar ägnats ingående uppmärksamhet under de senaste årens reformarbetebeträffande polisväsendet i stort. I arbetsmetoderna inbegriper jag då även detinternationella samarbetet. Principernaför säkerhetspolisens registreringar är uppenbarligen också en huvudfråga förkommittén. Jag återkommer till denna i avsnittet om personalkontroll. KU 1988/89:30 Bilagedel C BilagaB 1 Underbilaga 6 Intressetav att säkerhetspolisen skulle ställas under gemensam ledning var framträdandenär verksamheten fördes över till . Den tidigareorganisationen, i vilken det centrala organets roll huvudsakligen var begränsadtill samordning, hade gett upphov till negativa erfarenheter. Enligt min meningfinns det inte anledning att överväga något annat än att säkerhetspolisen äveni fortsättningen skall ledas centralt. Dettabör alltså vara en av utgångspunkterna för kommittén, när den skall behandlafrågan om säkerhetspolisens framtida organisation. Därav följer emellertid inteatt den nuvarande organisationsstrukturen med nödvändighet bör behållas, utankommittén bör ha frihet att välja andra lösningar. Kommitténbör därvid ha till uppgift att pröva organisationen av säkerhetspolisen påalla nivåer. Enfrån demokratisk synpunkt central fråga är till en början hur denparlamentariska insynen i säkerhetspolisens verksamhet skall garanteras. Somjag förut har berört söker man tillgodose intresset av en närainsyn från regeringens sida genom att verksamheten regelbundet avrapporterastill chefen för . Viktigare säkerhetsfrågor brukar ocksågenom regeringens försorg redovisas för riksdagspartiernas ledare. Enligtmin mening är denna ordning inte tillräcklig för att motsvara dagens behov. Detär nödvändigt att förutsättningar skapas för att vidga såväl regeringensinsyn som den parlamentariska förankringen i övrigt, varvid bådeorganisatoriska och andra medel kan komma i fråga. En grundläggande fråga är också om säkerhetspolisen börbehålla anknytningen till . Inte minst med hänsyn tillönskemålet att främja samverkan mellan säkerhetspolisen och polisväsendet iövrigt synes visserligen avgörande skäl tala för detta. Det bör emellertid, ståkommittén fritt att ta upp även denna organisationsfråga i sitt arbete. Under förutsättning att nuvarande form av anknytning tillrikspolisstyrel-, sen skall behållas följer det av vad jag har sagt omvikten av parlamentarisk insyn att den roll visavi säkerhetspolisen som börtillkomma styrelse måste klarläggas närmare. Jag bortserhär t. v. från beslut i personalkontrollärenden, en fråga till vilken jagåterkommer särskilt. Enligt beslut om ledning av denstatliga förvaltningen (prop. 1986/87:99, KU 29, rskr 226) bör detlekmannainflytande som utövas genom de centrala myndigheternas styrelsernormalt utformas som rådgivande, för att rollfördelningen mellan lekmännen samtverkschefen och övriga tjänstemän skall bli tydlig. Kommittén bör emellertidöverväga om det med hänsyn till säkerhetstjänstens speciella karaktär och detmycket starka önskemålet om parlamentarisk förankring av verksamheten finnsanledning att tillägga lekmannastyrelsen - eller en delegation av denna - andrabefogenheter på detta område. Kommittén bör också belysa hur styrelsensrådgivande funktion kan utnyttjas på det sätt som är till störst gagn förverksamheten. Om säkerhetspolisen alltjämt skall vara en avdelning inomrikspolisstyrelsen, bör även förhållandet mellan avdelningen ochverksledningen belysas. När det gäller frågan om verksamhetens indelning i byråeroch övriga enheter blir de lösningar som kommittén väljer uppenbarligen tillstor del beroende av vad den kommer fram till när det gäller de spörsmål somavser verksamhetens inriktning. Jag skall därför inte gå närmare in på defrågorna här utan i stället uppehålla mig något vid några andra, mera generellaspörsmål. Ett av dessa gäller säkerhetsavdelningenspewort/.Säkerhetspolisen är en polisorganisation och det är därför naturligt att denhandläggande personalen till största delen består av polismän som ursprungligenrekryterats från den öppna organisationen och som har vanlig polismans- ellerpolischefsutbildning. Den verksamhet som säkerhetspolisen bedriver syftar tillatt bekämpa mycket sofistikerade förfaranden och är av utomordentlig betydelseför totalförsvaret. Sannolikt skulle det kunna vara till fördel förverksamheten om utrikespolitisk kompetens fanns representerad inomorganisationen i större utsträckning än . Detsamma kan gälla i fråga om andradelar av samhällsvetenskapen liksom i fråga om vissa specialområden. Detta behov kan tillgodoses på olika sätt. En möjlighetsom redan har tillgripits i viss utsträckning är rekrytering avspecialistkompetens. Man kan också överväga att utvidga den medverkan i arbetetfrån sida som har förutsatts irikspolisstyrelsens instruktion. KU1988/89:30 Bilagedel C Bilaga B 1 Underbilaga 6 Även i övrigt bör kommittén pröva i vilken utsträckningdet kan vara ändamålsenligt att rekrytera personal utanför det reguljära polisväsendettill säkerhetspolisen. Det kan därvid vara av värde, om kommittén i lämpligutsträckning redovisar utländska erfarenheter på området. I linje med vad somtidigare har slagits fast för polisorganisationen i stort (jfr prop. 1980/81:13s. 122-124) måste emellertid gälla att tjänster med vilka polisiärabefogenheter är förenade i princip förbehålls personal som har polis- ellerpolischefsutbildning. Härmed kan naturligtvis i vissa fall jämställas utbildningsom åklagare eller domare. Vad gäller polispersonalen bör kommittén ägnauppmärksamhet åt rekryteringen och utvärdera de olika åtgärder i syfte attförbättra denna som har vidtagits . Självfallet skall i dettasammanhang jämställdhetsaspekten beaktas. Kommittén bör också belysa behovetav fortbildning för personalen. Detta gäller inte minst livvaktsverksamhetensom starkt ökat i betydelse. En fråga som ofta har varit föremål för diskussion är ivilken utsträckning rörlighet bör förekomma mellan säkerhetspolisen och polisorganisationeni övrigt (se bl.a. Ds Ju 1980:2 s. 13-17). Här som i andra sammanhang då frågorom personalrörlighet kommer upp finns argument som kan peka i oHka riktningar.Kommittén bör analysera frågan och föreslå de åtgärder som kan vara påkallade. Detta för mig över till en annan fråga av generellbetydelse nämligen behovet av samverkan mellan säkerhetspolisen och den öppnapolisen. Vid polisväsendets förstatligande förutsattes det attsäkerhetspolisens arbete på regional nivå skulle vara direkt underställtlänsstyrelsens ledning (prop. 1964:100 s.70 och 109, SU 1964:114 s. 11, rskr.1964:259). I praktiken har dock denna organisationsform frångåtts. 1981 angående polisväsendet har emellertid förutsatts attlänspolischeferna fortlöpande skall följa säkerhetspolisens verksamhet (prop.1980/81:13 s. 97). Kommittén bör utvärdera hur denna ordning har fungerat ipraktiken. Enligt min mening talar mycket för att den inte är tillräcklig föratt ge önskvärd stadga och effektivitet åt den samverkan mellansäkerhetspolisen och den öppna polisen som är nödvändig. Kommittén bör därförundersöka hur den samverkan som behövs skall kunna säkerställas. KU1988/89:30 Bilagedel C Bilaga B 1 Underbilaga 6 Kontrollen av medborgerlig pålitlighet hos personer sominnehar eller skall tillträda vissa befattningar- personalkontroll - har iSverige liksom i flertalet andra länder sedan gammalt ansetts vara enofrånkomlig del av infiltrationsskyddet. Denna kontroll regleras förnärvarande genom personalkontrollkungörelsen (1969:466). Personalkontrollsystemet innebär att vissa myndigheter ochnågra få enskilda bolag kan inhämta upplysningar från rikspolisstyrelsenspolisregister om sökande till eller innehavare av sådana tjänster som avhänsyn till rikets säkerhet har placerats i s. k. skyddsklass. i årets granskningsbetänkande från (KU 1986/87:33s. Personalkontrollsystemet har vid återkommande tillfällenvarit föremål för debatt och kritik. Förslag till ändringar har framförts fråndelvis olika utgångspunkter. Till en början har från flera håll gjorts framställningarom utvidgning av systemet, som i princip är tillämpligt bara i fråga omstatliga tjänster och vissa speciella uppdrag. I och med att landstings- och primärkommunernas ansvar förberedskapsplaneringen kraftigt har ökat har det sålunda från kommunalt hållbetecknats som inkonsekvent att inte personalkontroll kan tillämpas i fråga omkommunala tjänster. Bland andra frågor som aktualiserats i detta avseende kannämnas att överbefälhavaren i en skrivelse till regeringen ifrågasatt om intepersonalkontrollsystemet bör vara tillämpligt i fråga om nämndemän ochoffentliga försvarare som medverkar i rättegångar rörande straffansvar förbrott mot rikets säkerhet där hemliga handlingar i stor utsträckning genomgås. Vidare har i olika sammanhang uppmärksammats attpersonalkontrollsystemet är inriktat enbart på skydd för rikets säkerhet isnäv mening och inte på skydd mot exempelvis terrorism. Det har ifrågasatts ominte vissa tjänstemän, som i och för sig inte får del av sekretessbelagdauppgifter men som ändå har från säkerhetssynpunkt känsliga arbetsuppgifter,borde omfattas av systemet. Till dessa kategorier skulle i så fall kunna hörat. ex. chaufförer som kör statsrådsbilar och viss personal vid flygplatser. Densärskilda juristkommissionen med anledning av mordet på har berörtdenna fråga (SOU 1987:14 s. 133), som övervägs av den pariamentariskakommissionen (Ju 1987:02) för fortsatt granskningsarbete i ämnet. Men problem har också uppstått ur helt andra synvinklar. Idetta hänseende bör först nämnas att det svenska personalkontrollsystemet harprövats i en uppmärksammad dom av den Europeiska domstolen förde mänskliga rättigheterna (Leanderfallet). Det skulle här föra för långt att i detalj redogöra förinnehållet i denna dom. Sammanfattningsvis kan emellertid konstateras attdomstolsmajoriteten fann att någon kränkning av den Europeiska konventionenangående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheternainte hade skett i det ärende som hade anhängiggjorts hos domstolen. Enminoritet hade motsatt uppfattning, huvudsakligen på den grunden att denenskilde inte ansågs garanterad att vid behov få till stånd en ändring av enanteckning i registret eller av beslutet om att lämna ut den i ettanställningsärende. I den allmänna debatten samt i skrivelser till regeringenfrån bl. () och Medborgarrättsrörelsenhar det nuvarande systemet kritiserats från liknande synpunkter. a. har manpekat på att den enskilde, i de fall då han ej får del av en anteckning isäkerhetsavdelningens register som lämnas ut exempelvis i ett anställningsärende,saknar möjlighet att bemöta vad som läggs honom till last och inte kan få tillstånd någon verklig prövning från ett utomstående organs sida av deförhållanden som föranlett anteckningen. Det harockså gjorts gällande att redan den omständigheten att en uppgift KU 1988/89:30 Bilagedel C Bilaga B 1 Underbilaga 6 om någonlämnas ut från säkerhetsavdelningens register ofta innebär att denne blirstämplad som en säkerhetsrisk. I strid mot vad som är förutsatt skulle alltsånågon egentlig prövning inte alltid göras av anställningsmyndigheten i dessafall. Själv vill jag framhålla att frågan om hur ett system förpersonalkontroll bör vara utformat i ett öppet samhälle som vårt ärutomordentligt svårbedömd, eftersom olika väsentliga intressen här kan komma ikonflikt med varandra. Jag är för egen del - trots den kritik som har anförts -inte utan vidare övertygad om annat än att det system som vi har i sinahuvudsakliga delar utgör en godtagbar avvägning mellan dessa olika intressen. måste givetvis den kritik som har anförts tas påallvar. Vad som också står helt klart är att systemet är komplicerat ochsvårtillämpat; i åtskilliga av de fall som föranlett allmän debatt eller annanpublicitet har det i efterhand visat sig att fel i hanteringen har begåtts avolika myndigheter. Detta leder mig till den uppfattningen att kommittén börgöra en förutsättningslös utvärdering av den nuvarande ordningen och pågrundval härav lägga fram förslag om hur personalkontrollsystemet bör varautformat . En möjlig ändrad ordning som förtjänar övervägas kanhärvid vara att beslut om att lämna ut uppgifter ur säkerhetsavdelningensregister skall underställas eller kunna överprövas av ett fristående judicielltorgan, t. ex. en särskild nämnd. I kommitténs uppdrag bör ingå att pröva om de offentligaoch hemliga föreskrifter som regeringen har meddelat förpersonalkontrollsystemet är lämpligt utformade och ändamålsenliga i sak. Vid sitt arbete i denna del bör kommittén i lämpligutsträckning göra sig underrättad om hur här aktuella frågor har lösts ifrämmande länder. KU1988/89:30 Bilagedel C Bilaga B 1 Underbilaga 6 Kommitténs arbete beträffande huvudfrågorna omsäkerhetspolisens inriktning och organisation bör vara avslutat den 1 juli1988. Dess överväganden beträffande olika enskildheter i organisationen samt ifråga om personalkontrollsystemet kan, om det bedöms lämpligt, redovisassenare i särskild ordning, dock senast vid utgången av . 1987/88:41 (s. 8) har förutsatts att kommitténskulle ta upp vissa frågor om undantag från meddelarfriheten av hänsyn tillrikets säkerhet. Även dessa frågor kan anstå till den redovisning som skall skesenast vid utgången av . Vissa frågor med anknytning till kommitténs uppdrag prövasför närvarande av den parlamentariska kommission som har tillkallats förfortsatt granskningsarbete med anledning av mordet på . Det gällerfrämst spörsmål med anknytning till terrorismbekämpningen -däribland den förutnämnda frågan om personalkontroll med syfte att motverka terrorism -samtlivvaktsverksamhet och annat säkerhetsskydd för statsråd och andra offentligapersoner. Kommittén bör inte föregripa resultatet av den parlamentariskakommissionens granskning utan beakta detta liksom de beslut statsmakterna kankomma att fatta på grund härav i sitt eget arbete. samråda med kommissionen, eftersom vissa beröringspunkter mellande båda uppdragen finns även i övrigt. Som jag har berört har regeringen, med hänsyntill omständigheterna kring avvikande från kriminalvårdsanstalt,uppdragit åt länspolismästaren, utnämnde rikspolischefen attgå igenom polisorganisationen och lägga fram förslag om de åtgärder som behövsför att verksamheten skall präglas av ansvar, omdöme och initiativförmåga närdet gäller att möta oväntade händelser. Vid genomgången skall särskiltuppmärksammas att den operativa verksamheten vid händelser av det aktuellaslaget bedrivs snabbt och effektivt samt att formerna för ledning, ordergivningoch samordning är ändamålsenliga. Uppenbarligen finns starka beröringspunkter även mellandetta uppdrag och kommitténs arbete. Jag förutsätter därför även här att ettnära samråd äger rum i utredningsarbetet. Det är en fördel om kommitténs arbete i all denutsträckning det är möjligt redovisas öppet. Jag är emellertid medveten om attden ingående genomsyn av säkerhetspolisen som jag här har förordat i stora delarmåste redovisas under sekretess. Slutligen vill jag tillägga att kommittén skall beakta vadsom anförs i direktiven (Dir. 1984:5) till samtliga kommittéer och särskildautredare angående utredningsförslagens inriktning. KU1988/89:30 Bilagedel C Bilaga B 1 Underbilaga 6 Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för - att tillkalla en kommitté med högst sjuledamöter och med uppdrag att genomföra en översyn av den svenska säkerhetspolisen, - attutse en av ledamöterna att vara ordförande samt - att besluta om sakkunniga, experter,sekreterare och annat biträde åt kommittén. Vidarehemställer jag att regeringen beslutar - att kostnaderna skall belasta andrahuvudtitelns anslag Utred ningar m. m. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. Kopia KU 1988/89:30 87-388 Bilaga B 1 Uppdrag åt riksåklagaren att leda viss förundersökning Regeringenuppdrar åt riksåklagaren att leda förundersökningen rörande mordet påstatsminister . KU1988/89:30 Bilagedel C Bilaga B 1 Underbilaga 8 Uppdrag åt att leda visspolisverksamhet, m. m. Regeringen uppdrar med stöd av 7 § andra stycketpolislagen (1984:387) åt att leda den polisverksamhet somerfordras för spaning och utredning med anledning av mordet på statsministerOlof . Regeringen medger vidare att , utövervad regeringen i regleringsbrev för /87 har medgett, frånpolismyndigheten i får tillkalla polisförstärkning i den utsträckningsom krävs för att fullgöra uppdraget. Kopia KU 1988/89:30 87-1517 Bilaga B 1 RikspolisstyrelsenBox 12256 102 26 Medgivande för att få inrätta vissagöromålsförordnanden, m.m. Regeringen har uppdragit åtrikspolisstyrelsen att leda den polisverksamhet som erfordras för spaning ochutredning med anledning av mordet på statsminister . Regeringen har medgett att rikspolisstyrelsenfrån polismyndigheten i får tillkalla polisförstärkning i denutsträckning som krävs för att fullgöra uppdraget. Regeringen medger att , utan hinder avbestämmelserna i 7 kap. 15 § polisförordningen (1984:730), för den angivnaverksamheten får inrätta högst elva göromålsförordnanden som polisman vidrikspolisstyrelsen. Förordnandena får gälla tills vidare dock längst tillutgången av /89. Göromålsförordnandena får tillsättas utan attde kungörs lediga till ansökan. Riksåklagaren och biträdande riksåklagaren har vid samtalmed rikspolischefen fått en ingående redogörelse från dennes sida om EbbeCarlssons engagemang i spaningarna efter mördare. Initiativet till den etablerade kontakten mellanrikspolischefen och har tagits av den senare, som påstått sigsitta inne med värdefull information rörande bl. a. det s. k. PKK-spåret. Viden sammankomst med bl. a. åklagare närvarande lämnade redovisning av vissa uppgifter och uppslag. har i sina kontakter med rikspolischefenbetraktats som privatperson och behandlats som en uppgiftslämnare. Han harsålunda enligt rikspolischefen inte av denne fått ta del av någotutredningsmaterial. I ett sammanhang har haft ett särskiltuppdrag från rikspolischefen, nämligen när det gäller kontakterna medBanisadr. I anslutning till detta har han försetts med ett introduktionsbrev avrikspolischefen. I övrigt har inga särskilda arrangemang vidtagits frånrikspolischefens sida med avseende på . Rikspolischefen har vid sina kontakter med sig beredd att ta emot ytterligare uppgifter om förhållanden, somEbbe skulle kunna få kännedom om under sina resor, allt dock underförutsättning att materialet skulle tillföras utredningen. Rikspolischefen har beklagat att förundersökningsledareninte beretts tillfälle att ta ställning till frågan om att låta kontakt med Banisadr. Rikspolischefen har förklarat att han vidsammanträffanden med justitieministern uppmanats att hålla åklagarnainformerade. När det gäller utredningen av det s. k. PKK-spåret harrikspolischefen vidtagit vissa organisationsförändringar. Riksåklagaren och rikspolischefen uttalar gemensamt attsedan åklagaren nu fått information om det som från rikspolischefens sidaförekommit med avseende på agerande, alla förutsättningar finnsför ett fortsatt förtroendefullt och effektivt samarbete mellan polis ochåklagare. Vi vill understryka vikten av att alla upplysningar,uppgifter och uppslag som kan antas vara av något värde för mordutredningenförs fram till de myndigheter som är ansvariga för mordutredningen. Dettagäller givetvis oavsett om uppgifterna härrör från privatpersoner eller kommerfram på annat sätt. Vi utgår från att allt anskaffande och insamlande avuppgifter sker inom lagens ram. KU1988/89:30 Bilagedel C Bilaga B 1 Underbilaga 10 JUSTITIEKANSLERN YTTRANDE KU 1988/89:30 2102-88-9 Bilaga B 2 Utredning av omständigheterna kring rikspolisstyrelsenshandlande i samband med den verksamhet som förlagsdirektör harbedrivit tillsammans med polisen i syfte att klarlägga förhållandena kringmordet på statsminister m. m. Sedanden har det i massmedia förekommit uppgifter om attförlagsdirektören med regeringens godkännande har bedrivit någonform av förundersökning tillsammans med polisen i syfte att klarläggaförhållandena kring mordet på statsminister . Natten till den 2 junigreps en polisman, polisassistenten , vid tullkontroll iHelsingborg såsom misstänkt för försök att olagligen föra in otillåtenavlyssningsutrustning i . Utrustningen skall ha samband med EbbeCarlssons verksamhet. Den2 juni inledde överåklagaren vid regionåklagarmyndigheten i , ,förundersökning med anledning av försöket att föra in avlyssningsutrustningen.I en skrivelse hit daterad har rikspolischefen att jag utreder omständigheterna kring försöket att föra inutrustningen. Regeringenhar genom beslut uppdragit åt mig att utreda omständigheternakring och, i förekommande fall, andra myndighetershandlande i samband med verksamhet. Uppdraget omfattar intesådan granskning av statsrådens tjänsteutövning som avses i 12 kap. 1 §regeringsformen. i ärendet har jag inhämtat muntliga upplysningar från bl. ByråchefenJörgen Almblad () Kriminalinspektören (den8, 14 och ) Förlagsdirektören (den 17, 23, 27 och )Statssekreteraren () Polisassistenten () Kriminalkommissarien (den 8, 14 och29 juni) Statssekreteraren () F. d. statsrådetAnna-Greta () AmbassadörenCari () KU 1988/89:30 () Bilagedel C PolisintendentenJan () Bilaga B 2 AvdelningschefenSune (den 8, 21, 27 och ) PolisintendentenJan Zelmerlöv () RikspolischefenNils (den 7, 22, 27 och ) Vidare har jag i ärendet samtalat med bland andrariksåklagaren , biträdande riksåklagaren ,överåklagaren och byråchefen .