bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — Sekretess gäller således hos regeringenför uppgift som rör förbindelser med annan stat eller i övrigt rörannan stat, mellanfolklig organisation, myndighet, medborgare eller juridiskperson i annan stat eller statslös, om def inte står klart atf uppgiften kanröjas utan att detta stör mellanfolkliga förbindelser eller på annatsätt skadar landet. 1 departementet finns tre diarier, nämligen efthuvuddiarium som förs av registratorn och ett statsrådsdiarium för vart och ett avstatsråden. 2 1988/89. förteckningar överinterpellafioner och frågor från förs också. All 1988/89:KU30 postgenomgås av expeditionschefen som anger i vilket diarium handlingarna skallinföras. Till statsrådsdiarierna hänförs sådana handlingar som inte behöverberedas i sak. Skälet till att statsrådsdiarierna fortfarande förekommer äratt man i avvaktan på den aviserade datoriseringen av diarierna i departementenvalt att inte vidta några större förändringar. Beträffandediarierna kan nämnas att omkring en fjärdedel av de registrerade ärendena avserallmänna arvsfondens verksamhet medan omkring en tredjedel rör skrifter frånenskilda. Är registrerades 5 914 ärenden i huvuddiariet och 667 resp. 291i vartdera statsrådsdiariet. Hemligahandlingar förekommer i mycket liten omfattning inom socialdepartementetutöver de tiotal ärenden som rör planeringen för sjukvården i krig ochpersonalkontrollen. Endast ett beslut om avslag på en begäran atf lämna utuppgifter har förekommit . Hälso-och sjukvårdsfrågor omfattas av totalförsvaret enligt förordningen (1986:294)om ledning och samordning inom totalförsvarets civila del. I 2 kap. 2 §sekretesslagen stadgas att sekretess gäller för uppgift som angår verksamhetför att försvara landet eller planläggning eller annan förberedelse av sådanverksamhet eller som i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att detskadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet omuppgiften röjs. Föratt undvika ett onödigt hemlighållande av uppgifter på de mångaverksamhetsområden och företeelser som försvarssekretessen omfattar harbestämmelsen utformats med ett rakt skaderekvisit dvs. Samhällets åtgärder för landets försvar skall således inteundandras offentlighet annat än då det är oundgängligen påkallat. Försvarssekretessengäller inom hela det allmännas verksamhet. Också uppgifter omskyddsklassplacering inom totalförsvaret har ansetts omfattas av försvarssekretessen. Fråganom skyddsklassplacering av tjänster regleras i personalkontrollkungörelsen. Entjänst kan bl.a. skyddsklassas om befattningshavaren i inte ringa omfattningfår del av sekretessbelagda uppgifter av betydelse för rikets säkerhet. I frågaom skyddsklassad tjänst får göras personalkontroll, dvs. inhämtande avupplysningar ur polisregister. Inommiljö- och registreras allmänna handlingar enligtbestämmelserna i 15 kap. 1 och 2 §§ sekretesslagen i departementets diarium.Samtliga inkomna handlingar behandlas av expeditions- och rättschefen som avgörom en anteckning enligt 15 kap. 3 § sekretesslagen skall göras på handlingen.Antalet ärenden som registrerades i diariet var 3 995. Enligtuppgift torde ett tusental ärenden avse skrifter från enskilda fill statsrådet. Underåren 1987 och 1988 har 36 resp. 35 ärenden ansetts sekretesskyddade enligt 2kap. 1 § (utrikessekretess), 2 kap. 2 § (försvarssekrefess) eller 8 kap. 6 §sekretesslagen. I8 kap. 6 § regeringsformen finns huvudregeln om sekretess i statligtillsynsverksamhet m.m. Enligt denna bestämmelse kan regeringen bl.a. föreskriva om sekretess istatlig myndighets verksamhet som består i 1988/89:KU30 tillståndsgivning ochfillsyn för uppgift om enskilds affärs- eller driftförhållanden om det kanantas att den enskilde Hder skada om uppgiften röjs. I sekrefessförordningenhar regeringen föreskrivit att bl.a. verksamhet hos regeringen som består itillståndsgivning och tillsyn i frågor som rör näringslivet skall omfattas avsekretesskyddet i 8 kap. 6 § regeringsformen. Utlämnande av vissa handlingar i statsrådsberedningen Utskottethar uppmärksammat ett ärende där , tidningen , begärdeatt få ta del av handlingarna i 18 av statsrådsberedningens ärenden . Iregeringsbeslut bifölls framställningen helt eller delvisi fråga om handlingarna i fem ärenden. I övrigt avslogs framställningen ihuvudsak med hänvisning till utrikessekretessen i 2 kap. 1 § sekretesslagen.Inom utskottefs kansli har gjorts en genomgång av dessa handlingar. Därvid harframkommit att utrikessekretess på grund av internationell sedvänja fillämpasbl.a. på all korrespondens mellan regeringschefer. Vidare har framkommit attall korrespondens i fråga om polifisk rapportering från svenska beskickningartill anses falla inom utrikessekretessen. Dengranskning som gjorts av de tre departementens diarieföring har gett vid handenatt de olika diarieföringssystemen i stort sett fungerat tillfredsställande.Utskottet har fidigare gjort ett uttalande av innebörd aft särskildastatsrådsdiarier bör undvikas. Sådana diarier förekommer dock inomsocialdepartementet. Som fidigare framgått pågår en översyn av diarieföringssystemensom berör hela . Närdet sedan gäller sekretessbeläggning av handlingar visar granskningen atf sådanförekommit i mycket ringa utsträckning inom och miljö- ochenergidepartementet medan def inom utrikesdepartementef förekommersekretessbeläggning i en mycket stor del av ärendena. Sekretessbeläggningeninom utrikesdepartementef har ofta sin grund i internationell sedvänja. Dettaär skälet fill def omvända skaderekvisit som gäller för dennasekretessbeläggning. Granskningen har gett vid handen att så stor öppenhet sommöjligt eftersträvas inom ramen för gällande sekretessregler. Detta är enligtutskottets uppfattning angeläget. Utskottethar utöver det anförda inte funnit anledning till något uttalande med anledningav den företagna granskningen. Regeringens rätt att ingå överenskommelse med annanstat eller med mellanfolklig organisation Utskottethar granskat regler och praxis vid ingående av internafionellaöverenskommelser. En granskningspromemoria härom har upprättats inom utskottetskansli - bilaga A 8 till detta betänkande. Överenskommelsermed annan stat eller mellanfolklig organisafion ingås enligt 10 kap. 1 § regeringsformen av regeringen. krävs enligt 10 kap. 2 §regeringsformen om överenskommelsen fordrar lagstiftning eller eljeströr ämne i vilket har bestämmanderätt eller 1988/89: KU30 omöverenskommelsen är av större vikt. Regeringen kan i def senare falletunderlåta att inhämta godkännande om rikets intresse kräver det.Regeringen skall då i stället överlägga med utrikesnämnden innan överenskommelseningås. I10 kap. 3 § regeringsformen stadgas att regeringen får uppdra åtförvaltningsmyndighet att ingå internafioneil överenskommelse i fråga däröverenskommelse ej kräver eller utrikesnämndens medverkan. Enligt10 kap. 8 § skall utrikesministern hållas underrättad när fråga som är avbetydelse för förhållandet till annan stat eller till mellanfolklig organisationuppkommer hos annan statlig myndighet. Folkrättensregler om internationella överenskommelser har kodifierats i två konventioner.Wienkonvenfionen av 1969 som trädde i kraft och till vilken haranslutit sig avser överenskommelser mellan stater. Wienkonvenfionen av 1986 somännu inte trätt i kraft avser överenskommelser mellan stater ochinternafionella organisationer samt mellan internationella organisationerinbördes. En kortfattad redogörelse för de folkrättsliga reglerna, liksom förformerna för införlivande av konventionsbestämmelser i svensk rätt, ges igranskningspromemorian. Idenna promemoria ges också en närmare redovisning av den undersökningutskottet gjort av vilka internationella överenskommelser som under åren 1985och 1986 underställts för godkännande. Antalet var 1985 och 15år 1986. De i publikafionen Utrikesfrågor redovisade avtal som ingåtts undersamma tid uppgick till 1985 och 1986. Avde 13 riksdagsbehandlade avtalen 1985 var fyra av den karaktären atf riksdagensmedverkan erfordrades i form av lagstiftning. 1 avtal innebar medgivande attandra länder ej behövde uppfylla kraven för uppsägning av ett tidigare avtalför vilket medgivande krävts enligt 10 kap. 2 § första stycketregeringsformen. Övriga avtal torde av regeringen ha bedömts vara av denviktiga karaktären att de av den anledningen förelagts . Åttaav de 1986 riksdagsbehandlade 15 avtalen krävde lagstiftningsåtgärder. I tvåandra fall begärde regeringen, i samband med att avtalen förelades riksdagenför godkännande, bemyndigande atf vidta vissa följdåfgärder. Liksomfallet var när utskottet granskade de internationella överenskommelserna(KU 1975:12) kan konstateras att handels- och biståndsavtalen, somanfalsmässigt utgör en betydande del av de under de granskade åren ingångnaavtalen, inte i något fall underställts . Förekomstenav hemliga avtal redovisas inte i publikafionen Utrikesfrågor. Inte hellerfinns det en fullständig förteckning över sådana avtal i def fraktatregistersom förs i . En genomgäng av regeringsprotokollen visaraft det såväl som slöts ett tiotal hemliga avtal.De föll alla inom utrikes- samt försvarsdepartementens ansvarsområden.Försvarsdepartementets avtal rapporterades inte fill trak-tafregistret.Utrikesdepartementet torde dock i samtliga fall ha medverkat i de förhandlingarsom föregått avtalen. Ingetav de hemliga avtalen behandlades i utrikesnämnden eller . I några fall där avtalen gällt export av krigsmateriel hade dock 20 de affärer som föranlettavtalen i ett fidigare skede behandlats i utrikesnämn- 1988/89:KU30 Ett exempel på dettaär det avtal, s.k. Memorandum of Understanding, mellan de svenska och deindiska regeringarna som ingieks i samband med BoforsIndienorder. Uppgifter om detta avtal finns i förra årets granskningsbetänkande (KU1987/88:40 s. 30). framgår (s. 33) attIndienordern hade behandlats i utrikesnämnden vid tre fillfällen, i januari 1983samt . Somnämnts kan regeringen uppdra åt förvaltningsmyndighet att ingå internationellaöverenskommelser som inte kräver eller utrikesnämndens medverkan.Någon förteckning över ingångna förvaltningsavtal föreligger inte. Inte hellerfinns det någon sammanställning av bemyndiganden atf ingå sådana avtal. Föraft få en viss belysning av förvaltningsavtalens omfattning och inriktning haruppgifter inhämtats från två av de myndigheter som kan antas sluta def störstaantalet förvaltningsavfal, nämligen och postverket. Dessa uppgifterredovisas i underbilagorna 5 och 6 till granskningspromemorian. visar genomgången av internationella överenskommelser som under åren1985 och 1986 underställts prövning, vad gäller de publiceradeavtalen, aft regeringen i nära hälften av fallen ansett sig böra inhämtariksdagens godkännande, trots atf de inte förutsatt lagstiftningsåtgärd elleri övrigt gällt ämne i vilket haft att besluta. Anledningen torde somnyss sagts ha varit aft de från regeringens sida bedömdes vara av så stor viktatt de krävde godkännande. Utskottetvill som tidigare nämnts erinra om atf om avtalen är av större vikt fårregeringen underlåta atf inhämta godkännande endast om riketsintresse kräver det. I sådant fall skall regeringen i stället överlägga medutrikesnämnden innan överenskommelse ingås. Det kan konstateras att inget av deunder och ingångna hemliga avtalen varit föremål föröverläggningar med utrikesnämnden. Bedömningen av vilka avtal som är av så storvikt aft de fill följd härav kräver godkännande måste enligt utskottetvara densamma vare sig avtalen anses böra hållas hemliga med hänvisning tillsekretesslagens regler eller inte. Utrikesdepartementethar i en skrivelse till samtliga expeditions- ochrättschefer framhållit vikten av att börfå utdrag ur regeringsprotokollen beträffande samfliga regeringsbeslut som röröverenskommelse med andra stater samt atf man överväger behovet av atf särskiltförteckna de hemliga avtalen. bör även de avtal som ingås av förvaltningsmyndigheterna upptas i ensärskild förteckning. Enligt utskottet skulle en sådan åtgärd göra detpraktiskt möjligt atf kontrollera både att de avtal förvaltningsmyndigheternaingått grundat sig på bemyndigande från regeringen och att myndigheternauppfyllt sin skyldighet enligt 10 kap. 8 § regeringsformen att hållautrikesministern informerad om frågor av betydelse för förhållandet till annanstat eller fill mellanfolklig organisation. Detär utskottets avsikt att med uppmärksamhet även i fortsättningen följa regeringens tillämpning av trakfafräften. I övrigt har utskottet infe funnit anledning till något uttalande med anledning av den företagna gransk- 21 9.Handläggningen av viseringsfrågor m.m. inom 1988/89:KU30 Utskottet har till granskning tagit upputrikesdepartementets handläggning av bl.a. vissa viseringsfrågor avseendevissa tjänstemän från med uppgifter av diplomafisk karaktär.Granskningen har skett mot bakgrund av 12 UD-viseringsärenden . Isamfliga dessa ärenden hade /säkerhetsavdelningen i yttrandefill avstyrkt utfärdande av visering. I åtta av fallenmedgavs visering. Ett av dessa gällde stationering i . Övriga sju avsäg kortarebesök i . En icke offentlig utfrågning inför utskottet har hållitsmed utrikesminister , åtföljd av rättschef ochdepartementssekreterare . Vissa delar av utfrågningen offentliggörsgenom detta betänkande {bilaga B18). Vid utfrågningen lämnades en redovisningför den handläggningsordning och de principer som tillämpats i ärendena. Enligtutrikesministern följs strikt de principer som pä förevarande område fastlagtsi utrikesnämnden, vilka det råder stor polifisk enighet om. Säkerhetsavdelningensuppgift i ärenden av föreliggande slag är att göra en särskild riskbedömning,som sedan utrikesdepartementef har att väga in vid sin samladesäkerhefspoUtiska bedömning. Beslut om vägrad visering brukar inte offenfiiggöras.Fall där någon förklarats persona non gråta offentliggörs däremot regelmässigt. Utskottet vill erinra om att i den avlämnaderapporten (SOU 1989:18) - Säkerhetspolisens arbetsmetoder tas upp någrafrågor som har visst samband med förevärande ärende, nämligen dels frågan omatf förbättra säkerhetspolisens sakkunskap i bl.a. utrikespolitiska frågor,dels frågan om meddelarfrihet beträffande uppgifter inom säkerhetsavdelningensverksamhetsområde. Den företagna granskningen av berörda viseringsfrågor harinfe givit anledning fill krifik mot regeringens handläggning. Under utfrågningen har vidare lämnats uppgifter om deåtgärder som vidtagits inom med anledning av ett uttalandeav utskottet i 1986/granskningsbefänkande (KU 1986/87:33 s. 64) om attdef var påkallat med en översyn i fråga om rufinerna för beslutsfattande ochdokumenfafion såväl i ärenden om non-grafa-förklaringar som i andra frågor inomutrikesdepartementets verksamhetsområde. Från har utskottet erhållit enpromemoria om rufinerna för beslutsfattande m.m. inom departementetsverksamhetsområde {bilaga A 9). Denna innehåller vissa uppgifter om en underår påbörjad översyn av regelsystemet inom utrikesförvaltningen. Beträffandeden del av översynen som gäller non-grafa-förklaringar och utrikesdepartemenfetsviseringsverksamhet framgår av promemorian att en preliminär analys beträffandehandläggningen av dessa frågor genomförts samt alt slutgiltigtställningstagande till eventuella förändringar i hanteringen av dessa frågordröjer ytterligare någon tid. Skälet är aft man önskar avvakta den pågåenderevisionen av utlänningslagstiftningen (prop. 1988/89:86 med förslag fillutlänningslag m.m.). är det värdefullt aft den nämnda översynen snart är Def kan redan nukonstateras aft klarare regler utarbetats i fråga 1988/89:KU30 om dendelegering av beslutanderätt som utrikesministern enligt särskilda bestämmelserkan överlåta till andra statsråd eller till tjänstemän i departementet. Vidarehar tillgängligheten till utrikesdepartementefs föreskrifter m.m. förbättratsoch nya handböcker med kommentarer fill föreskrifterna, förslag tillhandläggningsrutiner osv. Utskottet kan få anledning att återkommatill frågan om rufinerna för handläggningen av non-grata-förklaringar ochviseringsverksamheten sedan avslutat sin översyn av dessafrågor. Granskningeni nu förevarande avseende föranleder i övrigt inte något uttalande från utskottetssida. har hänvisats regeringens skrivelse (1988/89:75) med redogörelse förbehandlingen av skrivelser fill regeringen. I likhet med fidigare århar utskottet gjort en översiktlig genomgång av skrivelsen i fråga. Åretsskrivelse avser åtgärder med anledning av riksdagsbeslut som vidtagits avregeringen 30 september 1988. Redogörelsenomfattar sammanlagt 541 riksdagsskrivelser, varav 398 beslutats /88års . I bilaga A 10 lämnas en redovisning i tabellform av antaletriksdagsskrivelser beslutade som inte var slutbehandlade den 30september 1988. är det självfallet angeläget att regeringen så snart som möjligtbehandlar de framställningar som skrivelser innehåller. Avregeringens redogörelse framgår att inom föreligger eft ickeobetydligt antal ännu ej slutbehandlade riksdagsskrivelser vilka är avgivna förmycket lång fid sedan. Utskottet avser aft fortsättningsvis noggrant följautvecklingen på förevarande område. Utöver det anförda föranleder granskningeni denna del infe något uttalande från utskoffefs sida. Utskottethar vid åtskilliga tillfällen tagit upp krigsmaterielexporffrågor fillgranskning. I de båda senaste granskningsbetänkandena (KU 1986/87:33 s. 23 ff.och KU 1987/88:40 s. 14 ff.) har en stor del av granskningen ägnats sådanafrågor. I det senaste granskningsbetänkandet uttalade utskottet att det var utskottetsavsikt att återkomma fill krigsmaterielexportfrågorna sedan utskottet fåttfillfälle att studera den särskilda medborgarkommissionens rapport (SOU1988:15) och resultatet av pågående rättsliga förundersökningar föreligger. Underårets granskningsarbete har inom utskottet ställts en rad ytterligare frågor omden svenska vapenexporten. Somkomplettering till medborgarkommissionens skriftliga rapport om svensk vapenexport har utskottet erhållit uppgifter om kommissionens arbete från sekretariatet, nämligen departementsrådet , översten och hovrättsassessorn vid en icke offenfiig utfrågning. Dessutom har krigsmaferielinspektören 23 hörtsinför utskottet, även i detta fall vid en icke offentlig utfrågning. 1988/89:KU30 Utskrifter från dessa utfrågningar i icke sekretessbelagda delarfinns atf tillgå. Det är utskottets avsikt att publicera materialet i ettsenare granskningsbetänkande. Beträffande vissa av de frågor som tagits upp inom utskottetfordras visst ytterligare utredningsarbete, som inte kommer att föreligga isådan fid aft materialet kan beaktas i årets granskningsbetänkande. Utskottetanser aft samfliga i ärendet föreliggande krigsmaterielexporffrågor börbehandlas i ett sammanhang. Ufskottet har därför såsom redan inledningsvisnämnts i detta betänkande valt att vänta med att redovisa sina bedömningar avfrågoma fill nästa . Mot bakgrund av def anförda gör inte utskottet nu någrauttalanden i ärendet. Regeringens åtgärder med anledning av mordet påstatsminister Frågan har fidigare behandlats i granskningsbetänkandena1986, 1987 och 1988 (se KU 1985/86:25 s. 3, KU 1986/87:33 s. 14-23, KU1987/88:40 s. 10-14) samt i utkast fill betänkande {bilagedel C). granskning behandlade utskottet endast självaproceduren i samband med regeringsskiftet. granskning var främstinriktad på regeringens kontakter med polis och åklagare och på besluten omomorganisation av utredningen. Mot bakgrund av def ansvar som regeringen har för rikefssäkerhet fann utskottet det rikfigt att regeringen via jusfitieministern höllsig informerad om spaningsarbetef. Eftersom behovet av informafion främstgällde säkerhetsfrågor var det i första hand polisens bedömningar i just dettaavseende som var av intresse för regeringen. När def gäller formerna förinformationsöverföringen mellan spaningsledningen och regeringen fick dessaenligt utskottet i detta unika fall främst bedömas från praktiskautgångspunkter. Här förelåg eft behov av mer eller mindre dagliginformationsförmedling. Från denna synpunkt fanns enligt utskottet inget attinvända mot ordningen med en tjänsteman som var närvarande vidspaningsledningens möten. Beträffande samarbetssvårigheterna mellan polis ochåklagare gjorde regeringen enligt utskottet stora ansträngningar för att förmåde ansvariga tjänstemännen att bilägga dessa. Då detta inte visade sig möjligtblev regeringen nödsakad atf ingripa. Detta skedde i nära samråd med de berördamyndigheterna och med oppositionsledarna. Den lämpligaste tidpunkten föromorganisationen kunde enligt utskottet naturligtvis diskuteras. Det handladeemellertid om en svår bedömningsfråga där utskottet på grundval av föreliggandematerial infe fann anledning att rikta kritik mot regeringen. Omorganisationen skedde genom två skilda belut avregeringen. I det ena uppdrogs åt att leda polisverksamheten i samband med mordet på . Genom det andra beslutet gavs riksåklagaren uppdraget atf leda förundersökningen rörande mordet. Enligt ufskottet hade ' regeringengenom det sistnämnda beslutet därmed inte bestämt hur riksåkla- 1988/89:KU30garen skulle besluta i eft ärende av det slag som anges i 11 kap. 7 § regeringsformen,dvs. ärende som rör myndighetsutövning mot enskild eller som rör tillämpning avlag. Def faktum atf beslutet var grundlagsenligt innebar enligt utskottet dockinfe aft det i allmänhet skulle vara lämpligt atf regeringen fattar beslut av dettaeller liknande slag. I organisationsfrågor med rätfssäkerhetsaspekter borde detgöras i yttersta undantagsfall. Situationen i utredningen av mordet på OlofPalme var emellerfid så allvarlig att ett regeringsbeslut i frågan blevnödvändigt. I en reservation (m, fp, c) uttalades att ordningen med entjänsteman som var närvarande vid den s.k. spaningsledningens möten tillkom påmordnatten i den extraordinära situation som då rådde. När förhållandenastabiliserats borde denna ordning ha frångåtts. Den innebar nämligen en storrisk för en grundlagssfridig inblandning i polismyndighetens åtgärder frånregeringens och sida. Enligt reservanterna kom regeringenpå detta sätt aft förknippas med polissidan och misstankar uppkom om enofillbörlig styrning av utredningsarbetet från regeringens sida. Vidare framhölls i reservationen atf regeringen genom sinaensidiga kontakter med polissidan kom att minska sina möjligheter att objektivtkunna bedöma hur organisationen av utredningsarbetet fungerade. Regeringenfick härigenom alltför sent klart för sig hur allvarliga problemen iutredningsarbetet var. Regeringen borde på eft fidigare stadium ha kunnat vidtaåtgärder som lett till ett fungerande samarbete mellan polis och åklagare. Regeringens agerande under förspelet tillomorganisationsbeslutef var enligt reservanterna också ägnat att förvåna. En avparterna i konflikten, länspolismästaren, gavs särskilda möjligheter aftpåverka den nya organisafionen. Härigenom fick denna, på den punkt som gälldeden s.k. stabsgruppen, en oklar utformning. Sammanfattningsvis framhölls i reservationen attjustitieministern och regeringen i sin helhet inte kunde undgå kritik för dessaåtgärder. Riksdagenställde sig bakom utskottsmajoritetens uttalande. Granskningsbefänkandet 1988 tog upp rapporterna frånjuristkommissio-nen (SOU 1987:72, del 2) och den parlamentariska kommissionen(SOU 1988:18). Ingen av kommissionerna hade funnit att arrangemanget med ensärskild observatör från i polisens ledningsgruppinnefattat någon ofillbörlig påverkan av polismyndighetens arbete. Utskottetdelade denna uppfattning. Den parlamentariska kommissionen hade dock framhållitatt det var den exceptionella situationen som åtminstone under den första tidenefter mordet motiverade att regeringen följde arbetet med utredningen genom enobservatör. Metoden borde enligt kommissionen endast användas för mycketspeciella situationer. Utskottet uttalade atf de preciseringar som gjorts genomkommissionens påpekanden var värdefulla. Ingen av de båda kommissionerna hade heller funnit attjustitieministern handlade partiskt då han till övervägande delen hämtade sin information om brottsutredningen från polisen.