bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — sammanträffade medrikspolischefen och i den senares bostad. Under sammanträffandetförklarade hon på rikspolischefens förfrågan att hon skulle kontaktautrikesministern angående polisens möjligheter att som eft led i mordutredningenfå gå igenom handlingar i . bjöd den biträdande chefen förutrikesdepartementets politiska avdelning, , på lunch. De hadeträffats på en mottagning . hänvisade tilljusfitieministern och rikspolischefen och bad atf skulle undersökaom def i arkiv fanns uppgifter som kunde vara relevantaför utredningen om Palmemordet. hänvisade fill atf en framställningom detta borde ske i sedvanliga former genom formella kontakter. talade utrikesminister och bad honom att så långt som möjligtfillgodose önskemål om att fä gå igenom visst material hosutrikesdepartementet. Utrikesministern samtyckte fill detta. rikspolischefen atf utrikesministern bemött hennesönskemål positivt. fog rikspolischefenupp frågan i ett telefonsamtal med . Man kom överens om atfrikspolisstyrelsen skulle ta direkt kontakt med en viss tjänsteman vidutrikesdepartementet för aft denne skulle få närmare instrukfioner omuppdragefs innebörd. Någon dag senarekontaktades av byråchefen 1988/89:KU30 somhänvisade till nämnda samtal. påminde chefenför UD:s polifiska avdelning Torsfen vid en lunch med rikspolischefen omatt en angiven UD-tjänsteman var beredd att bistå med genomgång av ,atf denne tjänsteman skulle resa utomlands och återkomma försti och atf tjänstemannen ännu inte kontaktats av vare sigpolis eller åklagare. före sin avresa kontaktades UD-tjänstemannen avchefen för rikskriminalen . Det överenskoms aft ett samtal dememellan skulle äga rum när tjänstemannen återkommit. I utkastet gjordesföljande bedömning: Denbegärda genomgången på ingår i förundersökningen. Begärankom från rikspolischefen. Även i förundersökningsledningen blevunderrättad om framställningen. Justitieministern har alltså förmedlat en ivederbörlig ordning tillkommen begäran om utredning inom ramen för förundersökningen. Utskottetgör samma bedömning som i utkastet fill betänkande. NärEbbe sammanträffade med justitieministernberättade han att han skulle resa till . Han skulle dåförsöka få vissa uppgifter rörande planeringen av mordet på belagda.För atf kunna få de kontakter som behövdes sade sig behöva ettrekommendafionsbrev från justitieministern. undertecknade Anna-GretaLeijon eft rekommendationsbrev som utformat ett utkast till. Enredogörelse för brevefs historia och dess innehåll ges i utkastet tillbetänkande från sommarens granskning. I utkastet gjordes följande bedömning: aktuella handlingen sägs atf på justitieministerns uppdrag("on my authority") har tagit kontakt med den avsedda britfiskamyndigheten. Denna formulering är enligt utskottets mening sådan aft den ger enläsare uppfattningen att justitieministern gett ett uppdrag. Detförekommer också andra formuleringar som är av samma karaktär. Genom bestämmelserna irättegångsbalken om förundersökning i brottmål regleras kompetensfördelningen.Härav följer att justitieministern inte har befogenhet att lämna ett sådantuppdrag. Utgår man enbart från den utformning gett handlingenframgår därmed att hon överskridit sina befogenheter som statsråd. Utskottetsslutsatser Huruvida lämnat ett uppdrag kanemellertid inte grundas enbart pä den skriftliga informationen i handlingen ifråga. Betydelse måste också vid prövningen tillmätas statsrådets egenuppfattning om innebörden av och avsikten med den ifrågavarande handlingen. Utskottet kan konstatera att såväl somEbbe 1988/89:KU30 har uppgett aft def inte var fråga om att ge EbbeCarlsson ett uppdrag. Avsikten var aft förse med ett rekommendafionsbrevför att - om möjligt - underlätta för honom att få kontakt med den brittiskamyndigheten. Det kan erinras om att vad vid den första kontaktenmed angående Englandsresan sade sig behöva var"ett rekommendationsbrev" och att det infe heller i övrigt finnsnågra uttalanden inför utskottet som tyder på att det skulle ha varit fråga omnågot annat än ett rekommendationsbrev. För uppgift om vadsom avsefts med brevet talar enligt utskottets mening vidare att Anna-GretaLeijon - mot bakgrund av vad rikspolischefen framfört till henne - inte hadeanledning att utgå från annat än att resan skulle företas inom ramen för defvid etablerade samarbetet mellan rikspolischefenoch . Att därvid i samråd med rikspolischefenföretog utlandsresor framgår inte bara av vad rikspolischefen uppgeff utanockså av vad chefen för har uttalatbl.a. om följeslagare åt vid resor till och . Enligt utskottets mening har granskningen inte visat aftAnna-Greta genom atf utfärda handlingen haft för avsikt att ge EbbeCarlsson eft uppdrag. Däremot är det klart att brevet formulerats så att defför en utomstående måste uppfattas som om hon gett eft uppdrag.Ett brev från ett statsråd med denna innebörd står i strid med bestämmelserna i11 kap. 7 § regeringsformen. har genom att underteckna ettsådant brev brustit i den omsorg och noggrannhet som ålegat henne som statsråd.För detta kan hon inte undgå krifik. Vidare bör påtalas att hon i samband medutfärdande av brevet infe samråft med någon annan. Vad sedan beträffar frågan om diarieföring av brevet villutskottet först erinra om aft en handling enligt 2 kap.tryckfrihetsförordningen är allmän bl.a. i det fallet att handlingen förvarashos en myndighet och är atf anse som upprättad hos myndigheten (3 §). Enhandling anses upprättad hos myndigheten när den har expedierats (7 §). Vidare gäller enligt 15 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)aft en allmän handling som upprättats hos en myndighet skall registreras, dvs.diarieföras utan dröjsmål, om def infe är uppenbart att den är av ringabetydelse för myndighetens verksamhet. I fråga om allmänna handlingar, förvilka sekretess inte gäller, får dock registrering underlåtas om handlingarnahålls så ordnade aft det utan svårighet kan fastställas om en handling harkommit in eller upprättats. Utskottetgör följande bedömning: Myndigheten i det aktuella fallet ärjusfifiedepartementet. Brevet förvarades hos detta departement och är upprättatgenom atf det överlämnats till . Brevet är följaktligen allmänhandling. Ingen av de undantagsregler som finns i sekretesslagen ochsom närmare specificerats i de rikfiinjer som utfärdats för registrering av 53 allmännahandlingar hos jusfifiedepartementet är tillämplig på det 1988/89:KU30aktuella brevet. Brevet borde således ha registrerats utan dröjsmål. I en reservation (m, fp, c) hävdades atf oavsettjustitieministerns avsikt med brevet måste brevet anses innefatta ett uppdragfill . Av brevet framgick att uppdraget avsåg inhämtande avinformation som avsåg bakgrunden fill mordet. Enligt reservationen var därföruppdraget ett led i utredningen av detta mord. Reservanterna konstaterade atf def uppdrag som Anna-GretaLeijon hade gett saknade laglig grund. Det stred moträttegångsbalkens regler om ledning av förundersökning i brottmål. Genom attbesluta i eft ärende som def enligt lag tillkom en myndighet att bestämma omhade hon också handlat i strid med 11 kap. 7 § regeringsformen. För utfärdandet av brevet och för underlåtenheten attdiarieföra det förtjänade f.d. justitieminister enligtreservanterna allvarlig krifik. Enligt deras uppfattning talade dessutomomständigheterna för att hon varit medveten om det felaktiga i sitt handlande.Detta gjorde hennes handlande än mera klandervärt. (vpk) framhöll i en reservafion att brevefsformulering är sådan att den tänkta mottagaren - och varje annan i god trovarande läsare av brevet - måste få uppfattningen att jusfitieministern gettEbbe ett uppdrag. Def förhållandet atf hon uppgett sig infe ha haftför avsikt att ge ett uppdrag förtjänade enligt reservationen inget avseende.Enligt reservantens bestämda uppfattning måste man nämligen kunna utgå ifrånatf en handling som hon som statsråd utfärdar i tjänsten återger hennesverkliga avsikter. Uppdraget saknade enligt reservationen laglig grund då ingamyndigheter, ej heller regeringen, hade rätt atf ge uppdrag i brottsufredandesyfte vid sidan av den pågående förundersökningen rörande mordet. Genom attbesluta i eft ärende som def enligt lag fillkom en myndighet att bestämma omhade hon också handlat i strid med 11 kap. 7 § regeringsformen. Enligtreservanten var det mot bakgrund av bestämmelserna i 7 kap. 3 § regeringsformenom den kollekfiva beslufsprincipen för regeringsbesluten särskiltanmärkningsvärt att eft enskilt statsråd utan atf samråda med någon annan iregeringskansliet -statsråd eller tjänsteman - gav detta uppdrag. Vad gäller frågan om diarieföring av rekommendationsbrevettill gör utskottet samma bedömning som i utkastet fillbetänkande. I övrigtgör utskottet följande bedömning: I vitboken framhålls att brevet med hänsyn fillomständigheterna vid dess tillkomst inte bör befraktas som annat än ett rekommendafionsbrev. I brevet sägs emellerfid aft på justitieministerns uppdrag ("on my authority") har kontaktat den tilltänkta mottagaren av brevet. har förnekat atf syftet var atf ge något uppdrag. har å sin sida förklarat atf han infe uppfattat att han erhållit något uppdrag. Brevets formulering är emellertid sådan aft den tilltänkta mottagaren - och varje annan i god tro varande läsare av brevet - måste få uppfattningen att justitieministern gett eft uppdrag. avsikt medbrevet måste brevet därför enligt utskottets uppfattning anses 1988/89:KU30innefatta aft uppdrag till . Utskottet övergår då till att pröva om jusfitieministernhar rätt aft ge ett sådant uppdrag. Av brevet framgår att uppdraget avser inhämtande avinformation som avser bakgrunden fill mordet. Uppdraget är därför ett led iutredningen av detta mord. Def framgår av av 23 kap. 3 § attförundersökning skall ledas av polismyndighet eller åklagare. Som framgåtttidigare beslöt regeringen atf updra åt riksåklagaren atfleda förundersökningen rörande mordet på statsministern och åt rikspolischefenatf leda den polisverksamhet som erfordras för spaning och utredning medanledning av mordet. Inga andra myndigheter, inte heller regeringen, har rättaft ge uppdrag i syfte att utreda mordet vid sidan av den pågående förundersökningen.Mot bakgrund av bestämmelsen i 7 kap. 3 § regeringsformen om den kollekfivabeslutsprincipen för regeringsbesluten är det särskilt anmärkningsvärt att eftenskilt statsråd ger detta uppdrag. Brevet är i tryckfrihetsförordningens mening (2 kap. 7 §)att anse som upprättat genom aft det överlämnats fill . Def saknardärför betydelse från formell synpunkt om brevet förefetts eller infe. har emellerfid uppgett atf han inte etablerat kontakt med denbritfiska underrättelsetjänst som brevet var avsett aft presenteras för.Däremot har han hänvisat fill brevet i samtal med statssekreterare och eventuellt andra personer. Om kontakt hade upprättats med denbrittiska underrättelsetjänsten och den begärda uppgiften lämnats ut, hade detskett fill en person som saknade behörighet enligt svensk rättsordning attföreträda svenska staten. Utskottet vill framhålla att, såvitt framgått avutredningen, ingen annan i - statsråd eller tjänsteman - harhaft kännedom om brevefs innehåll förrän det blev känt genom pressuppgifter den1 juni. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet atf det uppdragsom har gett saknar laglig grund. Def stridermot regler om ledning av förundersökning i brottmål. Genomatt besluta i eft ärende som det enligt lag tillkommer en myndighet attbestämma om har hon också handlat i strid med 11 kap. 7 § regeringsformen. För utfärdandet av detta brev och för underlåtenheten attdiarieföra det förtjänar f.d. justitieminister allvarligkrifik. I utkastet fill befänkanuc ges en beskrivning av dekontakter som regeringen och hade med rikspolischefen med anledning av den information som lämnats från . Det framgår där att första kontakt med i frågan ägde rum . Därefter förekom ett antal kontakter . Det första samman träffandet skedde på justitieministerns initiafiv. Bakgrunden var den att - sedan hon informerats av 55 samt och från säkerhetspo-1988/89:KU30 lisen - bl.a. delgett statsministern mordteori.Enligt vad och vid sommarens utfrågningaruppgav för utskottet var man överens om aft det var rikspolischefens sak attvidta åtgärder för att skapa klarhet om uppgifter och tillföramordutredningen uppgifterna i den mån de inte redan fanns där. gällde allvarliga anklagelser mot främmande makt var statsministernsreaktion den att saken omgående måste undersökas och kontrolleras. I utkastetgjordes följande bedömning: Av utredningen framgår atf jusfifieministern bedömt EbbeCarlssons uppgifter och teorier om mordet vara av sådan karaktär atf hon dagenefter sitt långa sammanträffande med säpomännen och ansett sig böra informerastatsministern och därefter ta kontakt med rikspolischefen. Enligt utskottetförelåg def inget hinder från konstitutionella utgångspunkter mot atfAnna-Greta genom hänvändelserna fill spaningsledningen - rikspolischefen- ville förvissa sig om att de uppgifter hon erhållit från redanvar eller blev kända för de myndigheter som har ansvaret för mordutredningen.Däremot var hon mot bakgrund av såväl def konstitutionella regelsystemet somden ordning för bedrivande av förundersökning i brottmål som gäller enligträttegångsbalken förhindrad atf påverka mordutredningens inriktning ochbedrivande i övrigt. Det ankommer på förundersökningsledningen aft helt självständigtbedöma sädana frågor. Granskningen har emellertid visat atf justifieminisfern påolika sätt inför rikspolischefen gett uttryck för att uppgifterkunde ha betydelse för mordutredningen. Sålunda har vid flerafillfällen uttalat atf uppgifterna i fråga måste kontrolleras. 1 vilkenutsträckning handlande påverkat spaningsledningen är svårtatt bedöma. Utskottet är emellertid av den uppfattningen att Anna-GretaLeijons uttalanden knappast kan ses som någon obehörig påverkan. Vid dennabedömning fäster ufskottet särskilt avseende vid att def redan innan Anna-GretaLeijon fick kännedom om uppgifterna var bestämda uppfattning atf enkontroll borde ske och att denne inför utskottet inte påstått atf någonobehörig påverkan förekommit. Utskottet vill också peka på att Anna-GretaLeijon vid upprepade tillfällen strukit under att def var spaningsledningen somskulle ansvara för verksamhet. I en reservafion (m, fp, c) anfördes aft granskningen hadegett vid handen att justitieministern på olika sätt inför rikspolischefen gettuttryck för uppfattningen att uppgifter borde fillmätasbetydelse för mordutredningen. Enligt JK:s utredning framhöll Anna-GretaLeijon vid den middag som ägde rum vikfen av aft PKK-utredningenbedrevs med kraft. Inför riksåklagaren hade hon också uppgeff att "vårt stöd". Vidare hade hon vid upprepade tillfällen anmodatrikspolischefen att kontrollerauppgifterna i fråga. Därtill kom atf statsministern aktivt uppma- 1988/89:KU30nat att kontrollera uppgifterna. Enligt reservationen bordedef i sammanhanget också vägas in den omständigheten att fickanses ha aktivt stött reseverksamhet, såväl vad gällde def iföregående avsnitt diskuterade s.k. rekommendationsbrevet som hennes uttalandenom finansieringen av resorna. Till detta kom upprepadesammanträffanden med , vilka man enligt reservationen fick utgåifrån att aft hänvisat till när han i sin tur talat medÅhmansson. För måste detta ha framstått som ett stöd åt EbbeCarlssons teorier. I reservationen sades också att det av naturliga skäl varsvårt atf bedöma i vilken utsträckning handlande påverkatspaningsledningen och att det infe heller var utskottefs uppgift atf granskamyndigheternas åtgärder. Sammanfattningsvis ansåg sålunda reservanterna aftAnna-Greta inte kunde undgå kritik i nu berörda avseenden. (vpk) framhöll i en reservation att granskningengett vid handen aft justitieministern på olika sätt inför rikspolischefen gettuttryck för den bestämda uppfattningen atf uppgifter rörande dets.k. PKK-spåret borde fillmätas betydelse för mordutredningen. Även han ansågatf för måste stöd fill ha framstått som ett stöd för teorier. Enligt reservantens uppfattning hade sitt stöd åt och hans uppgifter sökt påverkaspaningsledningen att i mordutredningen prioritera def s.k. PKK-spåret. Henneshandlande kunde därför misstänkas stå i strid med 11 kap. 7 § regeringsformen.Frågan borde bli föremål för utskottefs fortsatta granskning. Utskottet gör samma bedömning som i utkastet tillbetänkande. I utkastet behandlades under denna rubrik frågan omjusfitieministern varit tillräckligt aktiv när det gällde underrättelse tillförundersökningsledningen angående verksamhet. Vidarebehandlades frågan om hon vid sammanträffande med åklagarna gjordeuttalanden som innebar eller måste ha uppfatfats innebära en obehörig påverkanpå åklagarnas handläggning av eventuella tystnadspliktsbrotf. De kontakter som förevarit mellan å ena sidan regeringenoch och å andra sidan åklagarna behandlas i utkastet. Därredogörs också för JK:s bedömning av frågan om polisledningen varitfillräckligt akfiv när det gällde underrättelse fill förundersökningsledningenangående verksamhet. I utkastetgjorde utskottet följande bedömning: Utskottet vill först erinra om den uppfattning som denparlamenta riska kommissionen framfört om aft dåvarande justitieministern 57 Wickbomredan tidigt borde ha erinrat polisledningen om reglerna i 1988/89:KU30rättegångsbalken om ledning av förundersökning. Utskottet instämde i dennauppfattning (se KU 1987/88:40 s. 14). Mot denna bakgrund kan den frågan ställas om de erinringarAnna-Greta gav fill rikspolischefen varit fillräckliga eller om hondärutöver själv borde ha kontaktat förundersökningsledningen i anledning avEbbe informafion. har vid utfrågningen införutskottet framhållit atf hon infe borde ha informerat åklagarna eftersom dettaskulle ha inneburit aft hon hade "försökt inta rikspolischefensplats" i förhållande fill åklagarna. Hon har vidare hävdat atf han utgåttfrån atf rikspolischefen skulle förmedla informationen i fråga till åklagarna. Utskottet har som nämnts tidigare i olika sammanhangbehandlat frågan om s.k. informella kontakter mellan ochmyndigheterna och har då framhållit aft stor återhållsamhet måste iakttas vidsådana kontakter, särskilt i sådana fall då frågan rör myndighetsutövning motenskild eller som rör tillämpning av lag (11 kap. 7 § regeringsformen). Dessainformella kontakter bör enligt vad utskottet uttalat i särskilt hög grad avseinformationsutbyte. Det kan hävdas atf det skulle ha varit svårt förjusfifieministern atf informera åklagarna om verksamhet utan attöverskrida de gränser för ingripande i myndighetsutövning som är uppställda i11 kap. 7 § regeringsformen. Enligt utskottets bedömning skulle hon dock utanaft överskrida dessa gränser ha kunnat upplysa förundersökningsledningen omatt rikspolischefen hade information aft ge. Emellertidhar erinrat rikspo-Hschefen om vikfen avatf hålla åklagarna underrättade. Hon har haft anledning att anta att henneserinringar gett resultat. Utskottet anser således att fillräckliga åtgärder för aft tillse aft åklagarna hölls underrättade.I en reservation (m, fp, c) hävdades aft i vart fall eftersammanträdet borde ha anmodat aft i fortsättningenhänvända sig till förundersökningsledningen. Det påpekades också att honunderlåtit aft upplysa åklagarna om sin avsikt aft utfärda rekommendationsbrevetoch atf hon inte heller i efterhand informerade dem om åtgärden. Enligtreservanternas mening hade infe vidtagit tillräckliga åtgärder för att fillse atf informafion om verksamhet på etttidigare stadium redovisades för åklagarna utan tvärtom i olika avseendennegligerat förundersökningsledningen. De angivna omständigheterna gav enligtreservationen anledning att rikta allvarlig kritik mot jusfifieministern. (vpk) reserverade sig mot aft ufskottet allsgjort en bedömning av om vidtagit tillräckliga åtgärder föratt tillse att åklagarna hölls underrättade. Utskottetsbedömning 1988/89:KU30 Utskottet vill erinra om regeringsingripandet den 5februari 1987 då def uppdrogs åt riksåklagaren aft leda förundersökningen. Beslutethade bl.a. sin grund i de motsättningar som förelåg mellan spaningsledningenoch åklagarna. borde mot denna bakgrund i vart fallefter sammanträffandet ha anmodat aft ifortsättningen hänvända sig fill förundersökningsledningen. I stället fortsattehon själv atf sammanträffa med vid flera ytterligare fillfällenutan atf åklagarna var informerade och utan att hon försäkrade sig om attinformation hade getts till dessa. tog initiativ till attEbbe i hennes och närvaro informeradestatssekreterarna . har erinratom att detta skedde utan åklagarnas medverkan och utan deras kännedom. Särskiltunder den sedvanliga genomgäng som åklagare och spaningsledningen hade den 4maj med jusfifieministern åsidosattes åklagarna på ett uppseendeväckande sättgenom atf de undanhölls information som andra närvarande besatt. Den begränsade syn pä förundersökningsledningens roll somdetta ger uttryck för gäller i högsta grad också utfärdandet av det s.k.rekommendationsbrevet. underlät således att upplysaåklagarna om sin avsikt aft utfärda brevet och informerade inte helleråklagarna i efterhand om åtgärden. Enligt utskottets mening har intevidtagit fillräckliga åtgärder för atf tillse att informafion om på ett tidigare stadium redovisades för åklagarna utom tvärtom iolika avseenden neghgerat förundersökningsledningen. angivna omständigheterger utskottet anledning aft rikta allvarlig krifik mot dåvarandejusfifieministern. Frågan om obehörig påverkan på handläggning aveventuellt tystnadspliktsbrotf m.m. Vad gäller vad som förevarit vid mötet på justitiedepartementetden rörande frågan om eventuellt tystnadspliklsbrott gav sommarensgranskning vid handen följande. Vid mötet förklarade och förAnna-Greta och att def fanns anledning att misstänka att brottmot tystnadsplikt förekommit i samband med verksamhet. MagnusSjöberg hade uppgeff att och reakfion pådenna punkt var att def först och främst var viktigt att utreda mordet på OlofPalme och aft den utredningen inte fick störas av aft man gjorde ingripandenmed anledning av misstanke om brott mot tystnadsplikt. Enligt och att mordutredningen hade högstaprioritet. hade uttalat atf om myndigheterna skulle tvingas in ien situafion där man skulle bli tvungen att göra en prioriteringhandläggningsmässigt av mordutredningen och en utredning av eventuellttystnadspliktsbrotf skulle man inte låta utredningen av sistnämnda brottförsvåra mordutredningen. Enligt innebär infe detta att manskulle negligera frågan om eventuellt tystnads- pliktsbroft,något som han inte heller trodde föresvävade 1988/89:KU30eller . Anna-GretaLeijon hade bl.a. uppgeff atf hon endast gjort det enligt henne självklarakonstaterandet atf den utredning av eventuellt tystnadspliktsbrotf som påvanligt sätt fick ske måste göras på ett sätt som inte försvårademordutredningen, eftersom det gällde ett allvarligare brott. I utkastet gjordesföljande bedömning: Utskottet anser infe atf uttalanden kanuppfattas som eft försök att påverka den utredning av ev. tystnadspliktsbrotfsom det ankom på myndigheterna att företa. I en reservation (m, fp, c) anfördes aft de uttalanden somjustitieministern riktat till riksåklagaren om det angelägna i attmordutredningen prioriterades kunde uppfattas som eft försök atf påverka denutredning av eventuella tystnadspliktsbrott som def ankom på myndigheterna atfföreta. kunde därför i detta hänseende infe undgå kritik. Utskottet gör liksom i utkastet till betänkandebedömningen atf uttalanden vid sammanträdet medriksåklagaren inte kan uppfatfas som ett försök atf påverka den utredning aveventuellt tystnadspliktsbrotf som det ankom på myndigheterna att företa. Defkan för övrigt konstateras aft det genom JK:s utredning är klarlagt atf någotbrott mot tystnadsplikten inte ägt rum när fått del av hemligahandlingar från förundersökningen. Kontrollen av påstådda missförhållanden inomrikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning En väsenfiig del av den information som fill bl.a. , och rördepåstådda missförhållanden inom .