bet · GC01UU19 · 1988-12-31 00:00:00 — Detnu pågående samarbetet mellan och EG är av mellanstatlig karaktär.Någon överstatlig beslutanderätt är det således inte fråga om. 1 enlighet medriksdagens beslut strävar nu efter att åstadkomma enöverensstämmelse mellan och EGs regler på ett antal områden. Detta kanske antingen genom ensidiga svenska beslut eller genom överenskommelser mellanSverige och EG. Inte heller i dessa fall är det således fråga om någonöverstatlig beslutanderätt. Sverigeoch övriga EFTA-länder önskar ett nära samarbete med EG för att så långt det ärmöjligt få del av de fördelar som utvecklingen av den inre marknaden innebär.Vi är också villiga att i detta syfte ta på oss motsvarande åtaganden. Somframgår på annan plats i detta betänkande kan det inte uteslutas att det i ettsenare skede kan uppstå behov av någon form av gemensamma institutioner mellanEFTA och EG, bl. a. i syfte att övervaka tillämpningen av de uppgörelser somkan komma att nås mellan EFTA-ländema och EG. Denna möjlighet fömtses också iden tidigare nämnda Oslo-deklarationen. Utskottet ser inget onaturligt häri.När två parter skall tillämpa gemensamma bestämmelser kan det bl. a. uppståbehov av ett system för lösning av tvister. De fortsatta överläggningama inomEFTA-gmppen och mellan EFTA-länderna och EG får utvisa vilka dessa behov är ochhur de institutionella lösningarna skulle kunna se ut. detta sammanhang behov av överlåtelse av beslutanderätt uppstår kommerriksdagen att få ta ställning i den ordning regeringsformen föreskriver. Yrkande4 i motion U570 (mp) avstyrks med hänvisning till det anförda. Utskottetvill i sammanhanget nämna att kommer attbehandla en anmälan rörande regeringens handläggning av EG-frågan. Avdet föregående torde ha framgått att utskottet inte ser något för Sve rige realistiskt alternativ till ett fortsatt och fördjupat samarbete med EG och dess medlemsländer. Dettabetyder emellertid inte aU skall förhålla sig okritiskt till de1988/89: UU 19 svårigheter ett nära samarbete med EG kan medföra. Det finns bl.a. anledning för att slå vakt om vår relativt oförstörda miljö ochrätten att föra en aktiv och ambitiös miljöpolitik. Vi önskar inte heller geavkall på våra ambitioner på exempelvis arbetsmarknadens, regionalpolitikensoch socialpolitikens områden. Utskottet gör emellertid nu bedömningen att detinte finns någon särskild gmnd för antagandet att en anpassning till EGs reglerskulle behöva innebära en sänkning av våra krav i olika avseenden, även om detibland måste bli fråga om förändringar. Utskottet vill också erinra om att ävenmedlemsländer har rätt att upprätthålla strängare krav så länge de inte utgörett handelshinder. Ett utanförstående land som har självfalletytterligare möjligheter att i sitt samarbete med EG för egen del upprätthållaen hög ambitionsnivå på miljöområdet. Dessa möjligheter bör tas till vara näravtal sluts om samarbete med EG. Somframhölls i förra årets EG-betänkande finns det inte anledning att tro attSverige ens med ett mycket nära samarbete med EG kommer att behöva uppgecentrala svenska värderingar eller den vidare europeiska och intemationellainriktningen av vår utrikespolitik. Det europeiska integrationsarbetet harinte hindrat ens medlemsländema från att såväl inåt som utåt föra en politikmed egna kännemärken. Företrädareför regeringen har bl. a. som svar på frågor och interpellatio-ner i riksdagenslagit fast att social nedmstning, en försämrad yttre miljö eller arbetsmiljö,minskat konsumentskydd, urholkad arbetsrätt eller eftergifter påjämställdhetsområdet är pris som vi inte är beredda att betala för ett närmaresamarbete med EG. Frihandeloch öppenhet i det ekonomiska samarbetet med omvärlden är centrala inslag isvensk politik. Utskottet har därför inga svårigheter att instämma i yrkande 3i motion U561 (c), vari föreslås att bör sprida sin handel på olikadelar av världen. Öppenheten i det västeuropeiska samarbetet kommer att förbliviktig för . Om efterkrigstidens handelsströmmar och ekonomiskasamarbete för svenskt vidkommande i första hand sökt sig till ärdetta inte styrt av någon önskan att undvika andra marknader utan beror iförsta hand på att villkoren för ekonomiskt samarbete med andra regioner,däribland , varit så annorlunda. 1 den mån fömtsättningama nuförändras finns det anledning att tro att de västeuropeiska ländema för sin delgäma vill intensifiera samarbetet med de östeuropeiska ländema. EGkan enligt utskottets mening inte betraktas som en protektionistiskorganisation, även om sådana inslag finns. EG har en mycket betydande handelmed omvärlden och är redan av det skälet beroende av frihandel. Tullunionenstullskydd är i genomsnitt jämfört med . Vamutbyteoch ekonomiskt samarbete med de nordiska ländema, med övriga EFTA-länder, medöstländema och med de viktiga marknadema utanför kommer således attförbli viktiga inslag i vår handelspolitik. Riksdagenkommer att ta ställning till ett särskilt betänkande om samarbetemed de östeuropeiska staterna. Med det anförda tordeyrkande 3 i motion U561 (c) få anses besvarat. 1988/89: UUl9 här anfört om öppenhet i det internationella samarbetet har ävenberöring med yrkande 3 i motion U576 (mp), vari det heter att börstärka sin handelspolitiska rörelsefrihet i förhållande till samtliga världensmarknader. Motionens övriga två yrkanden går ut på att inte bör deltai EGs tullunion. Utskottethar tolkat yrkandet så att det innebär att bör minska sittutlandsberoende allmänt och i synnerhet av den västeuropeiska marknaden. Somtidigare framhållits ligger det ett värde i att utrikeshandeln sprids på fleramarknader. Vårt traditionella och nära handelssamarbete i synnerhet med devästliga industriländema är emellertid ett faktum. Det är resultat av en långutveckling. Häri ligger ett naturligt ömsesidigt beroende som ett litet,exportberoende och frihandelsvänligt land som inte utan vidare kaneller vill ändra på. Utskottetanser inte att yrkande 3 i motion U576 (mp) bör föranleda någotriksdagsuttalande och avstyrker därför yrkandet. Utskottetvill i detta inledande avsnitt betona att är en organisation stadd iutveckling. Det är inte en sammanslutning med en gång för alla givna stadgar.Det närmast liggande målet är att förverkliga den inre marknaden med utgångenav . Parallellt härmed pågår en förändring av gemenskapsarbetet på flerafält utanför vitbokens område. Det yttersta målet, uppställt redan i ,är en union mellan medlemsländerna. har ett flertal EG-utredningarlagts fram för att klarlägga innebörden av unionstanken. 1 början av1970-talet kom den s.k. Wemerrapporten, vilken spelade enroll i debatten om formema för anknytning till EG. Ettytterligare dokument av samma slag är den framlagdaDelorskommitténs rapport om genomförandet av en ekonomisk och monetär unionmellan medlemsländema. Kommittn, som fick sitt uppdrag av stats- ochregeringschefsmötet i året innan, beskriver relativt detaljerat vadsom krävs av medlemsländerna för att uppnå detta mål. En gemensam ekonomiskpolitik, en gemensam valuta och centralbank och överlämnande av väsentligabeslutsbefogenheter på det ekonomiska området till gemensamma organ ärcentrala inslag i rapporten. Det uppställs i förslaget ingen fast tidtabell,men som startpunkt har angivits den , den dag då den friakapitalmarknaden skall vara helt genmomförd inom EG. Rapporten betonar vidareatt en ekonomisk union inte är någonting som kan genomföras delvis; när välmedlemmama beslutat sig för målet måste det ena steget följa på det andra. Delorsrapportenhar väckt en omfattande diskussion och dess slutsatser har ifrågasatts, bl. a.av den brittiska regeringen. Den skall behandlas nästa gång på EGs toppmöte iMadrid . Sverigesrelationer till EG bortom 1988/89: UUl9 1föregående avsnitt har utskottet ånyo slagit fast att svenskt medlemskap inteär ett mål för de diskussioner med EG som förestår. I det följande behandlarutskottet de motionsyrkanden som tar sikte på framtida relationertill de Europeiska gemenskaperna, dvs. Imotion U561 (c) begärs att skall tillkännage att svensk neutralitetspolitikär oförenlig med medlemskap i 1 motion U570 (mp) anförs att svensktmedlemskap i över huvud taget inte bör vara aktuellt eller påtänkt. Även imotion U562 (vpk) begärs ett klarläggande av den svenska inställningen tillmedlemskap i . 1moderata samlingspartiets partimotion U560 föreslås att av regeringenskall begära en analys av förhållandet mellan neutralitetspolitik ochmedlemskap. I motion U503 föreslås att skall geregeringen till känna att det finns behov av en analys av de fömtsättningar somden svenska neutralitetspolitiken vilar på och hur dessa fömtsättningarpåverkas av förändringar i vår omvärld och av samverkan i olika former med deEuropeiska gemenskaperna. Imotionerna U564 (fp) och U566 (m) föreslås analyser av möjligheterna tillsvenskt medlemskap i . Enligt motion U566 (m) skall målsättningen vara ettfullvärdigt medlemskap . Imotion U561 (c) förs ett resonemang om neutralitetspolitikens fömtsättningarvilket mynnar ut i slutsatsen att ett svenskt deltagande i EGs utrikespolitiskasamarbete är oförenligt med vår neutralitetspolitik men också i bedömningen atten långtgående ekonomisk integration med en viss gmpp av länder även utanmedlemskap skulle beskära våra möjligheter att föra en självständig ochoberoende utrikespolitik. Mot denna bakgmnd föreslås i motionen att allaåtgärder som syftar till en harmonisering med EG skall prövas med hänsyn tillderas effekt på svensk försörjnings-trygghet och trovärdigheten i vårneutralitetspolitik. Utskottet vill medanledning av dessa yrkanden anföra följande. Sverigesneutralitetspolitik är inte fastlagd i något fördrag. Vi bestämmer själva dessinnehåll. Neutralitetspolitikens syfte är ytterst att minska sannolikheten föratt vi blir indragna i krig. Den bygger på att vi hos omvärlden skaparförtroende och respekt för vår vilja och förmåga att orubbligt hålla fast vidden valda linjen. Det sker främst genom en aktiv utrikespolitik och ett starktförsvar. Detär enligt utskottets åsikt inte möjligt att i förväg definiera vilket handlandesom i varje situation är mest ägnat att stärka förtroendet för vårneutralitetspolitik. Inför varje avgörande utrikespolitiskt ställningstagandemåste en bedömning göras av vad vi själva anser gagna eller skada dettaförtroende. Så skedde t.ex. när sökte medlemskap iFörenta nationema och så var också fallet när vi under 1960- och 1970-talenövervägde våra relationer till de Europeiska gemenskaperna. Iförra årets betänkande anförde utskottet att ett deltagande i EGs utrikespolitiskasamarbete för del skulle innebära att regeringen åtog sig att samråda med engmpp av andra länder inför viktiga utrikespolitiska /89: UU 19ställningstaganden i syfte att uppnå gemensamma ståndpunkter. Enligtnuvarande regler kan inga bindande beslut fattas inom ramen för EG-ländemasutrikespolitiska samråd. Utskottet gjorde icke desto mindrebedömningen att ett svenskt deltagande i detta samråd skulle kunna påverkaförtroendet för vår neutralitetspolitik. Denna bedömning gällerockså . Utskottethar tagit del av förslagen i motionerna U560 (m) och U503 (fp) att regeringenskulle ta initiativ till en - som utskottet tolkar förslaget mer generell ochframåtsyftande analys av fömtsättningama för vår neutralitetspolitik och dessförhållande till medlemskap i utskottet framhåller ovan är det intemöjligt att fastställa vilka framtida förändringar i vår omvärld som kantänkas påverka vår syn på neutralitetspolitikens möjligheter ochbegränsningar. Detär däremot naturligt att det sker ett analysarbete i fråga om tänkbarasäkerhetspolitiska framtidsscenarier av intresse för . Ett exempel härpåär försvarskommittéernas analyser av olika utvecklingstendenser i vår omvärld.Därför välkomnar utskottet en oberoende debatt och forskning om kraven på densvenska säkerhetspolitiken i en föränderlig värld, av den typ som efterlyses imotionerna U503 (fp) och U560 (m). Utskottet har i detta sammanhang erfarit attUtrikespolitiska institutet planerar att låta ett antal fristående forskare ochdebattörer medverka med uppsatser i en publikation på detta tema. Studier av detta slag kan naturligtvisge ett värdefullt underlag för en diskussion om framtida krav på vårsäkerhetspolitik. Medhänvisning härtill får utskottet anse yrkande 4 i motion U503 (fp) och yrkande2 i motion U560 (m) besvarade. Detär också självklart att regeringen noga måste pröva vad ett närmare samarbetemed EG, liksom internationaliseringen av det svenska samhället i övrigt, kanfå för långsiktiga effekter på vår förmåga att föra en oberoende politik. Vårkrisberedskap måste givetvis tillmätas stor vikt vid utformningen av densvenska EG-politiken. Karaktärenav den svenska neutralitetspolitiken gör att utskottet inte anser attförtroendet för vår neutralitetspolitik skulle vinna på att nu görförpliktande uttalanden om våra relationer till EG, såsom föreslås imotionerna U561 (c), U562 (vpk) och U570 (mp). Därtill kommer att sådanauttalanden inte heller är påkallade eftersom EG uppenbarligen föredrar atttills vidare inte uppta förhandlingar om upptagande av nya medlemmar. Medhänvisning till vad som ovan framförts får utskottet föreslå att riksdagenförklarar yrkandena I och 2 i motion U561 (c), yrkande 3 i motion U562 (vpk) ochyrkande 2 i motion U570 (mp) besvarade. Avdet föregående följer att utskottet inte anser att regeringen nu bör besluta omen utredning angående möjligheterna till svenskt medlemskap i (fp) och U566 (m) avstyrks därför. Frihandelnmed industrivaror 1988/89: UU 19 1motion U560 (m) framförs åsikten att en tullunion mellan och EG även nubör vara ett av flera riktmärken för de svenska ansträngningarna att delta iden västeuropeiska integrationen. Ett inträde i EGs tullunion vore ett viktigtsteg enligt motionen eftersom det enbart genom en tullunion är möjligt attavveckla gränskontrollerna mellan och EG på samma sätt som EG nu avsergöra mellan . Intilldess att kan innefattas i en europeisk tullunion bör enligt motion U560svensk tullagstiftning så långt möjligt harmoniseras med de regler som gällerför EG. På så sätt kan ursprungskontrollen förenklas, står det i U560 (m). 1motion U576 (mp) avvisas tanken på att skulle begära att få ingåtullunion med EG som oacceptabel. Skälet härtill är att EG håller på attutvecklas till en handelspolitisk lastning med klara gränser för sin frihandel.Sverige skulle enligt U576 (mp) låsas in i EG i förhållandet till resten avvärlden, vilket skulle innebära att skulle tvingas att medverka i EGshandelskrigsåtgärder mot ur svensk synvinkel tredje part. Entullunion mellan olika länder innebär enligt den definition som ges i atttullar och andra restriktiva handelsregleringar (med vissa angivna undantag)avskaffas internt mellan länderna på i stort sett all handel. En tullunioninnebär också att i stort sett samma tullar och andra handelsregleringartillämpas utåt. Deltagande i en tullunion innebär alltså gemensam yttretullmur och medför i praktiken gemensam handelspolitik gentemot länder utanförunionen. Vissaundantag från tullunionen är tillåtna enligt . Tillåtna undantag omfattarvissa inportrestriktioner för jordbmks- och fiskeriprodukter och vissaexportrestriktioner (artikel XI), restriktioner till skyddför betalningsbalansen (artikel XII), icke-diskriminerande tillämpning avkvantitativa restriktioner (artikel XIII), undantag från regeln om ickediskriminering(artikel XIV), anordningar på valutaområdet (artikel XV) ochallmänna undantag t. ex. för att skydda människors, djurs eller växters liveller hälsa (artikel XX). Begreppettullunion definieras inte i . Enligt Romfördra gets artikel 3 skall upprätta en gemensam marknad. Denna gemensamma marknad innebär att tullar och kvantitativa restriktioner, liksom avgifter och åtgärder med motsvarande verkan skall avskaffas mel lan medlemsländerna. Även importavgifter för jordbruksprodukter skall avskaffas inom tullunionen. Det fastslås vidare i artikel 3 att EG-ländema skall införa en gemensam tulltariff och gemensam handelspolitik gentemot tredje land. Förändringar i denna tariff beslutas av som alltså 24 övertagit medlemsländemaskompetens på detta område liksom deras 1988/89:UUl9 kompetens påhandelspolitikens område i övrigt. Tullunionenär i princip genomförd. För de nya medlemsstatema och sker ensuccessiv anpassning till EGs gemensamma yttre tulltaxa under enövergångsperiod som skall vara avslutat . EGsinre marknad syftar emellertid mycket längre än en tullunion. EnligtRomfördraget (artikel 3) är målet att skapa en ekonomisk gemenskap som fömtomgemensam tull- och handelspolitik även skall avskaffa hindren för den friarörligheten för personer, tjänster och kapital mellan medlemsstaterna, införagemensam jordbmks- och transportpolitik, skapa ett regelsystem som förhindraratt konkurrensen på den gemensamma marknaden snedvrids, främja en samordningav medlemsstaternas ekonomiska politik och förebygga stömingar i derasbetalningsbalans, närma ländemas inhemska lagstiftning i den utsträckning somerfordras för den gemensamma marknadens funktion, skapa en europeisksocialfond, inrätta en europeisk investeringsbank samt ansluta översjöiskaländer och områden i syfte att öka vamutbytet och att gemensamt arbeta förekonomisk och social utveckling. vitbok som lade fram presenterade förslag om hurGemenskapens urspmngliga målsättning, sammanfattad i begreppet inre marknad,borde kunna uppnås. Denna inre marknad skall enligt vitbokens planer varagenomförd till utgången av . Sammaår enades EGs medlemsländer om den s. k. europeiska enhetsakten som fömtom enändring av Gemenskapens beslutsregler också innehåller bestämmelser om EGsinre marknad, valutapolitik, regionalpolitik, forskning och utveckling, utrikes-och säkerhetspolitik, socialpolitik, miljövård och förhållandet mellan EGsinstitutioner. Enhetsaktenskapade de institutionella fömtsättningama för att genomföra bl. a. vitbokensmålsättning. År1973 ingick och EG ett frihandelsavtal för industrivaror. Liknandefrihandelsavtal slöts med övriga EFTA-länder. (, ochDanmark blev i stället medlemmar i .) Sverigehade inför överläggningarna med EG inga andra förbehåll än dem som föranleddes av den svenska neutralitetspolitiken. Formen för samarbete lämnades till att börja med öppen. En tullunion omfattande alla varor var ett önskemål från svensk sida. Skälet till att inte från böljan stannade vid ett frihandelsområde var inte att tullunionens spe cifika egenskaper i sig utgjorde primära svenska intressen. Anledningen var i stället att en tullunion enligt svenskt förmenande gav det bästa under laget för det fasta och varaktiga ekonomiska samarbete som efter strävade och var det bästa sättet att uppnå likabehandling i olika avseen den för svenska företag och svenska produkter. Av neutralitetspolitiska skäl förbehöll sig den rätten att avstå från ett gemen samt handelspolitiskt uppträdande i de fall handelspolitiken skulle ges en utrikespolitisk eller säkerhetspolitisk syftning. Detframgick emellertid att EG inte ansåg sig kunna tillmötesgå de 1988/89:UUl9svenska önskemålen med hänvisning till att de institutionella problemen integick att lösa. En tullunionslösning skulle enligt EG inkräkta på gemenskapemasbeslutsautonomi. Till detta kom att övriga icke-medlemskapssökande länder inteönskade ett samarbete i tullunionens form och att gemenskapema fömtsatte attlikartade avtal skulle slutas med alla dessa länder. Förhandlingarnagällde därför det frihandelsavtal och EG har . Utskottetfår konstatera att det svenska önskemålet om en tullunionslösning nu haraktualiserats på nytt till följd av EGs arbete med den inre marknaden. Dettorde vara så, som även framfördes i proposition 1987/88:66 att det inte ärmöjligt att helt avskaffa gränskontrollema för vamhandeln mellan ochEG-länderna annat än inom ramen för en tullunion. En tullunion skulle främja enicke-diskriminerande behandling inom EG av svenska företag och produkter bl. a.genom att risken för anti-dumpingåtgärder skulle försvinna. Den skulle ävenundanröja behovet av urspmngsregler i handeln med , vilket ocksåkonstateras i näringsutskottets yttrande (1988/89 NU 4y). Andra fördelar meden tullunionslösning skulle vara att bearbetning av utomeuropeiska råvarorblir möjlig med bibehållen tullfrihet vid export till EG. skulle ävenmed en tullunion kunna få tillträde till EGs preferensmarknader. Samtidigtmåste konstateras att genomförandet av den inre marknaden syftar mycket vidareän vad som kan uppnås med en tullunion. Deltagande i den inre marknadens friarörlighet för människor, tjänster och kapital kan inte uppnås enbart genomingående av en tullunion. Sålunda skulle t.ex. ett svenskt deltagande i EGsforsknings- eller utbildningsprogram knappast kunna regleras genom etttullunionsavtal. Det samarbete med EG som EFTA-länderna nu siktar till är ocksåväsentligt bredare än vad som ligger i en tullunionslösning. Detta framförsäven i näringsutskottets yttrande. Utskottethar tidigare i detta betänkande anfört att kontaktema och förhandlingarna medEG borde vara fömtsättningslösa och inget område borde vara undantaget frånförhandlingar. Utskottet vill vidare framhålla att om så långt det ärmöjligt skall kunna delta i ett samarbete rörande en inre marknad ochgenomförandet av de fyra friheterna skulle en tullunion kunna vara en del avett brett upplagt samarbete. Utskottetvill peka på några frågeställningar som måste besvaras oavsett vilken avtalskonstmktion de diskussioner som skall föras med gemenska pen skall avse. Ingår tullunion som en del måste vi från svensk sida ta ställning till frågor rörande bl.a. tullharmonisering, tullintäkter, jordbmk och hur en gemensam handelspolitik skulle påverka oss bl. a. vad gäller graden av inflytande och våra möjligheter att utveckla handeln med andra marknader. Härtillkommer att tullunionens krav på en gemensam handelspolitik /89:UUl9reser neutralitetspolitiska frågeställningar som noga måste prövas om Sverigeskall ingå. Någon form av neutralitetsförbehåll torde för del liksomför andra EFTA-länders del sannolikt bli nödvändig. Näringsutskottetanför i sitt yttrande att i takt med att EGs inre marknad förverkligas kommerde företag som står utanför denna inre marknad att hamna i ett ogynnsamt läge iförhållande till dem som befinner sig innanför. NU konstaterar vidare att omdetta skulle drabba svensk industri, så kan den få svårigheter att hävda sig ikonkurrensen. NU understryker att det från näringspolitisk synpunkt är avväsentlig betydelse att svenska företag och produkter också i fortsättningentillförsäkras en hög grad av likabehandling på den västeuropeiska marknaden. Utskottetansluter sig till detta och drar slutsatsen att frihandelsavtalet mellanSverige och EG riskerar att bli otillräckligt. Utskottet får dockkonstatera att bortsett från de begränsningar som ett frihandelsavtaldefinitionsmässigt har, har frihandelsavtalet mellan och EG hittillsfungerat väl. Svenska företag har i väsentliga delar uppnått samma behandlingsom företag i EG-ländema allt eftersom tullar och kvantitativa restriktionerhar avskaffats. Situationen förändras emellertid efter hand som den inremarknaden genomförs. Förverkligandetav den inre marknaden har bl. a. inneburit att samarbetet mellan EG och EFTAtagit en ökat konstmktiv inriktning . Presidenten förEGs kommission Delors, föreslog en stmkturerad relation medgemensam beslutsordning och gemensamma institutioner mellan EG-ochEFTA-ländema på de ekonomiska, sociala, finansiella och kulturella områdena. EFTA-ländernasregeringschefer förklarade som svar på Delors tal i en gemensam deklaration(Oslodeklarationen ) sin beredskap att tillsammans med EG-ländema undersökamöjligheterna att uppnå ett mer stmkturerat samarbetsförhållande med gemensamtbeslutsfattande och gemensamma administrativa institutioner för att görasamarbetet mer effektivt. Målet för EFTAs förhandlingar med EG skulle enligtEFTAs regeringschefer vara största möjliga medverkan i de fyra friheterna. Debetonade också betydelsen i ett vidare allmänpolitiskt perspektiv av ettutökat samarbete om forskning, utbildning och miljöskydd samt på det ekonomiskaoch monetära området.