bet · GC01SfU11 · 1988-12-31 00:00:00 — Bl.a. är det svårt att få fram prejudicerandeavgöranden. I stor utsträckning är faktiskt arbetsskadeavgöranden vad vi kallarin casu-avgöranden, dvs. de gäller bara den enskilde personen, den personenutrustad med alla sina svagheter. När man tolkar avgöranden i överdomstolen är det viktigtatt göra klart för sig om det är ett in casu-avgörande eller ett med mer generellbetydelse. Det får naturligtvis en viss komplicerande inverkan när det gällerdet förebyggande arbetsmiljöarbetet, eftersom man måste vara försiktig med attdra slutsatser. En lätthanteriig förteckning över sjukdomar ochsjukdomsbesvär som skulle kunna sättas i händerna på kassorna är ju något attönska sig. Det talas också om att arbetsskadehanteringen skulle kunna påskyndasoch effektiviseras om man i större utsträckning använde sig avschablonbedömningar och schablonavgöranden. Jag tror för min del att det är ettförlegat betraktelsesätt. Ett socialt ärende av så stor betydelse för denenskilde bör inte överlåtas till ett schablontänkande där man går på enmedelproportional och ser om vederbörande passar in. Jag tror att den nuvarandeutvecklingen är den riktiga, dvs. att varje ärende bedöms individuellt. Denkomplicerar och tynger handläggningen, men den ger det mest rättvisaresultatet. : Ofta är personens, patientens, besvär välbeskrivna i journalmate rialet, men det saknas en ingående beskrivning av arbetsplat sen och de villkor under vilka personen har arbetat. Om man tar in ett särskilt ' utlåtandefår man reda på hur arbetsplatsen ser ut. Det är inte vanligt att man 1988/89:SfUll skriver så mycket om det i journalerna. : Jag kan hålla med om attjournalmaterialet ofta är upprättat i ett annat syfte, nämligen i ettmedicinskt behandlingssyfte. Det materialet kan givetvis i många av arbetsskadeutredningarnaha sitt intresse när det gäller detaljer. Men det är också väsentligt att man iarbetsskadeutredningen får med kopplingen mellan arbetsuppgifterna ocharbetsplatsen och den typ av skada som den skadade har drabbats av och att manfår en medicinskt sakkunnig bedömning av detta i form av ett samlat utlåtande.När det gäller ett register för prejudicerande avgöranden och om man där skallkunna finna en medicinsk belysning av arbetsskadeproblematiken vill jag sägaföljande. Det domsregister som vi i nu arbetar med kommeratt vara ett databaserat register där försäkringsöverdomstolens ochförsäkringsrätternas domar, i den mån ärendena har förts vidare tillförsäkringsöverdomstolen, är sökbara fullt ut. Genom att slå in vissa sökordkan man finna i stort sett precis det man vill ha fram. Naturligtvis kommerinte hela aktmaterialet att finnas tillgängligt i detta register. Men det härär en ingång i det material som domstolen använder för sitt avgörande. Vill mansedan gå vidare finns det alltid möjlighet att söka i det aktmaterial som iregel finns hos försäkringskassorna. Men det här är ett effektivt sätt attpåskynda hanteringen ute på försäkringskassorna, framför allt i samband med dendecentraliseringsprocess som vi nu arbetar med, för att man på lokalkontorensnabbt skall kunna få tillgång till allt relevant material från försäkringsdomstolarna. (): Jag skulle vilja ställa en fråga omdet material som vi har fått. Jagförstår inte varför man har tagit med bulleroch asbest i samma framställning. Det är självfallet att den springande punkten i dettasammanhang är frågan om arbetsmiljön, vilken skall tas upp , utomden allmänna folkhälsan, förebyggande vård och tidig symtombehandling. Jag villfråga m.fl. vilken inställning de har till ortopedisk medicin ochtill naprapater. Där detta har prövats har sjukskrivningarna minskat medhälften. Man skulle kunna påverka arbetsskadorna om man på ett tidigt stadiumgav en adekvat behandling. Detta gäller framför allt belastningsskador,ryggskador och ledskador, där kostnaden för samhället är ca 40 miljarder, ochdet är vad 15 normalstora landsting kostar samhället. Min fråga är alltså omman vill införa denna typ av vård, dvs. med naprapater och ortopedmedicinskaläkare, för att förebygga skador och för att på ett tidigt stadium införasymtombehandling av skador. Den här frågan gäller läkare men även andrainstanser, jag är osäker på var frågan hör hemma. : Jag kan svara på den första frågan, nämligenvarför asbest och buller tas upp i samma framställning. Anledningen till det äratt bullerskador och de flesta asbestskador inte föranleder någonarbetsoförmåga, utan de föranleder en medicinsk invaliditet. Det är därför dekommer att utgöra en särskild grupp ur handläggningssynpunkt. RagnhildPohanka (mp): Jag undrar alltså om kostnaderna för denna /89:SfUllbehandling kan bekostas av sjukförsäkringen. Inom vissa försäkringarfillåts Bilaga det att man använder sig av en remiss från en läkare till ennaprapat eller till en ortopedmedicinare, men vissa tillåter det inte. : Jag tolkar frågan så, att den handlar omgränserna för sjukförsäkringen, dvs. vad som skall finansieras genomsjukförsäkringen. Här aktualiseras gränsdragningen mot andra ansvarsområden,bl.a. Jag kan inte bidra med så mycket mer än just tolkningen avfrågan. Jag kan dock bidra med den reflektionen att när det gäller insatser förrehabilitering är det viktigt att man är öppen för olika alternativ. Vi harfrån sida tagit upp den här fråganmed regeringen. Om jag minns rätt har det dock inte gällt just naprapaterna mennäraliggande områden. Vi har framhävt, att det viktiga är att man i vårdenverkligen utnyttjar olika professioner som kan bidra till människorstillfrisknande. Vi har också pekat på att med den ansvarsfördelning som nuråder skall man i första hand försöka påverka landsfingen att bli öppna ochokonventionella. Statsmakterna har dock självfallet ett övergripande ansvarför vad som händer. De bör mot den bakgrunden inte bara nöja sig med att önskaatt landstingen skall vidta åtgärder, utan de skall följa utvecklingenintensivt. Rent principiellt är det här en mycket intressant fråga. Målet ärrimligen att man skall utnyttja de nya landvinningar som görs också i form avokonventionella metoder. (): Jag har en fråga till Hans Noaksson,. Hans Noaksson angav tre skäl till kostnadsutvecklingen,bl.a. ändrad praxis, att antalet ärenden har ökat och att beviljandefrekvensenhar ökat. Har man i analysen tagit hänsyn till den starkt ökandeförvärvsfrekvensen under denna fid och att denna lett till väsentligt högreinkomster, vilket givetvis ger ökade kostnader för försäkringen? Dessutom villjag veta om man har tagit hänsyn till att man har längre ersättningstider,bl.a. beroende på insatser för rehabilitering, långa utbildningstider osv., somkanske andra myndigheter tog hand om tidigare, t.ex. AMS? Det har förts övervissa kostnader genom att man har tagit ett mera samlat ansvar ifrånförsäkringen. Jag vill veta om dessa aspekter har funnits med när man gjortkostnadsanalysen. Jag har även en fråga till somgäller handläggningen och utbildningen av handläggare. Man har en ökadfrekvens av avgjorda ärenden. Men det kommer ju ett steg därefter. De skallverkställas också. Man har uppmärksammat en brist på utbildade människor somskall kunna hantera det. Det är en mycket lång utbildningstid förpensionsuträk-nare. Vilken beredskap har man nu och vilka planer finns det förutbildning av den gruppen? Det får nämligen inte bli en flaskhals där när vi nukan avgöra flera ärenden. Hans Noaksson: När det gäller belastningssjukdomarna ochderas betydelse för de ökade försäkringsersättningarna kan nämnas att den ändrade praxisen har inneburit att man inte längre har en begränsad ersättningstid. Den nya praxisen innebär att man får belastningssjukdomar accepterade som arbets skador. Det har naturligtvis fört med sig att kostnaderna för försäkringen har .. ökatganska kraftigt, eftersom belastningssjukdomarna är en så stor del av 1988/89:SfUll arbetsskadorna. En annan fråga gällde om vi i vår analys har tagit hänsyntill att andra organ skulle kunna ta över en del ärenden och till samspeletmellan myndigheter. De aspekterna finns inte inkopplade i vår kostnadsanalys.De är självfallet intressanta. Ordföranden: gällde nog inte riktigt detta. Det varväl i stället fråga om att försäkringskassorna har tagit över ansvaret ifrånannan myndighet -AMS nämndes - och har hand om de långautbildningsfallen, om jag förstod frågeställaren rätt. Man har där hand om delångvariga sjukfallen. kan utbildningen vara tre-fyra-fem år.Under denna tid utgår numera sjukpenning. Det var väl så frågeställaren menade.Jag tyckte att det förelåg ett missförstånd i svaret. Ni har således inte tagithänsyn till den delen? Hans Noaksson: Nej, som jag uppfattade frågan har vi intetagit hänsyn till det. : Jag kan kanske belysa frågeställningennågot. Vi har inte analyser av dessa frågor isolerat förarbetsskadeförsäkringen. Däremot har vi från verkets sida för en kort fid sedangivit ut en analys angående det ökande sjuktalet. Dessa frågor hängernaturligtvis samman. Av analysen framgår att ökadesjuktalet från 18,3 till 23,1, dvs. med per försäkrad och år. Av ökningen kan vi hänföra - således litet över10 %, kanske bortåt - till en förändrad struktur bland deförvärvsarbetande. Den ökade förvärvsfrekvensen innebär att nya grupper med enannan sjukbenägenhet har kommit in på arbetsmarknaden. Det här kan i någon månbelysa en del av fråga. När det gäller frågan om att vi har tagit över kostnaderfrån andra myndigheter, som det uttrycktes, kan jag översiktligt konstatera,att den helt dominerande förklaringen till ökningen av sjukfrånvaron ärökningen av de långa sjuktalen. En mycket stor del av denna ökning kan hänförastill den förändring som har skett i praxis i två avseenden. Det ena är att vi ger ersättning i rehabiliteringsfall under än vi gjordetidigare, bl.a. för mera omfattande utbildning. Det andra är att vi har enannan syn på kravet på vilket arbete vederbörande skall kunna ta. Man har gåttbort ifrån den tidigare ståndpunkten att jämföra mot ett "teoretiskt"arbete som möjligtvis skulle kunna finnas någonstans, över till att denförsäkrade faktiskt får ett arbete. 1 båda dessa avseenden handlar således ökningen avsjuktalet om att vi inom vårt system har fått in utgifter för dessa fall somtidigare har bekostats av andra myndigheter, framför allt påarbetsmarknadssidan. : ställde nog också en frågatill . Vid min sida har jag direktören förförsäkringskassan i , . Jag tänkte att hanskulle kunna svara på den frågan litet grand utifrån en enskild kassashorisont. KurtDahlberg: Frågan gällde bl.a. vad det finns för beredskap för att också 1988/89;SfUll klarasjälva utbetalningen i de beslutade ärendena. Den frågan är berättigad. Mycket avintresset för arbetsskadeförsäkringen har avsett balanserna när det gällerutredning och beslut. Med den beslutandefrekvens som vi har är det väl såpå nästan alla försäkringskassor att en del av balansen på 89 000 ärendenfaktiskt befinner sig i det skedet att det är tidsödande att räkna ut beloppen.I det skedet arbetar vi så gott som helt med metoder. Som frågeställaren konstaterade är det ett myckettidsödande och kvalificerat arbete. Det tar att utbilda personer somskall reglera ersättningen. Jag förmodar att beredskapen varierar mycket mellande olika försäkringskassorna. En del av de extra anslag som vi nu har fått tillnästa budgetår kommer troligen att användas för att förstärka personalen justpå pensionsavdelningarna, för att man skall hinna klara av uträkningarna avdessa belopp. Ett annat problem kan uppstå framöver om vi skallfullfölja decentraliseringen, som i och för sig är ett värdefullt instrumentför att nå en bättre hantering. Man kommer då in på problemet med avvägningenmellan det effektiva i att ha decentraliserade specialister kontra att alltläggs ut på lokal nivå. Här kan väl olika kontor gå olika vägar. Om jag skallbedöma framtiden och komma med ett konkret svar på frågan förmodar jag att deflesta kassorna kommer att satsa större resurser på pensionsavdelningarna för uträkningav pensioner. (): Jag vänder mig först till man har varit med i det här huset så märker man att det finns tresaker som gäller inom nästan alla samhällsområden. Den första är att det inteblev som man hade tänkt. Den andra är att byråkraterna skyller på attpolitikerna fattar fel beslut. Den tredje är att politikerna säger attbyråkratin har krånglat till det. Min mycket enkla tanke när vi ser siffrorna för ökadeutgifter är att det hade varit omöjligt att säga till att fattabeslut av den typen när det gäller , skolböcker till barnenetc. Man hade då tänkt att det antingen stoppas i eller iutskotten. Alla som motionerar i behjärtansvärda frågor vet att kraven integår igenom. Men här går kostnaderna plötsligt upp. Vi utskottsledamöter tycker att det är bra om man avstårfrån detta, men när och hans kollegor sitter iförsäkringsöverdomstolen och ändrar praxis får det de här konsekvenserna islutänden. hänvisar till att praxis undan för undan harändrats i försäkringsöverdomstolen. Då säger ni naturligtvis att det beror pålagen. Om det bara hade berott på lagen skulle det här väl rimligen ha kommitbums. Oavsett vilka som sitter i försäkringsdomstolen skulle det ha blivitsamma utfall. Jag tror alltså att praxis betyder ganska mycket. Min fråga är omni tänker på dessa finansiella aspekter när ni ändrar praxis underett antal års lopp. : När det gäller den sista frågan kan jag sägaatt den domstol som skulle tillämpa lagstiftningen och snegla på de ekonomiska konsekvenserna väl har missförstått sin uppgift. Jag tycker för min del inteatt det är något fel på lagen om arbetsskadeförsäkringen. Det är en mycket bra lag, och den står sig. Jag tror att man skall vara litet försiktig när man sägeratt den stora 1988/89:SfUll ökningen av arbetsskadeförsäkringens kostnaderberor på en generösare Bilaea tillämpning. Det gör den i vissutsträckning. Detta har jag redovisat inledningsvis. Men det var ocksåavsikten att den skulle göra det. Man gjorde medvetet lagen flexibel för attfånga in det tekniska och medicinska kunnandet för att tillämpningen hela fidenskulle kunna vara liberal. När det gäller belastningssjukdomar tror jag att man nu istort sett har kommit så långt som man kan. Praxis är etablerad på det området.Det har tagits några trappsteg för att komma dit, och det har helt klartförsvårat tillämpningen i underinstanserna. Man kan säga att utvecklingen hargått igenom tre fyra faser innan den kom fram till den praxis som vi har . Jag tror dock att man gör sig skyldig fill en felsyn omman vill förklara den väldiga ansvällningen av arbetsskadefall medhänvisning till en liberalare praxis. Anledningen till att man har så mångaarbetsskadefall nu är att det anmäls så många arbetsskador. Mycket avförklaringen till att det anmäls så många arbetsskador är att man numera ärbetydligt kunnigare om att det finns en socialförsäkring som erbjudsförvärvsarbetare, det görs en medveten satsning ifrån fackligt håll för attbevaka arbetsskador och i pressen förekommer informafion om att man skall setill att utnyttja och bevaka sina rättigheter. Jag tycker därför att det finnsanledning att fundera på den fråga som jag hastigt hann nämna avslutningsvis imitt inledningsanförande. Det är skillnad på arbetsskador och påersättningsberättigade arbetsskador. De ersättningsberättigade arbetsskadornahar ökat enormt, eftersom de nu anmäls. Det är kanske så att vi alltid har haftden nivån på våra arbetsskador. Det är inte säkert att arbetsskadorna har ökattotalt, utan det är de anmälda arbetsskadorna som har ökat. tror vi idomstolen att det stora problemet är att det fortfarande finns många som skadasi arbetet, men som inte anmäler sitt fall till och därför gårmiste om ersättning. : Det jag i ett tidigare inlägg sade om attmin kritik riktade sig mot lagens konstruktion kan möjligtvis utgöra underlagför uppfattningen, att jag skulle ha "skyllt på politikerna". Jagvill därför gärna klargöra hur jag ser på lagstiftningsarbetet. Det ärvisserligen politikerna som har det yttersta ansvaret, men det är förvisso ocksåså, att myndigheter och andra lämnar underlag av olika slag. I remissvar skallvi bl.a. belysa vilka följder olika förslag kan få. Om vi i efterhand nödgaskonstatera att utvecklingen icke var förutsedd så är det därför i lika hög gradvi på byråkratsidan som politikerna som får bära ansvaret för det. Dessutomtycker jag för min del inte att frågan om orsaken till den uppkomna situationenär det centrala. Det centrala är att vi har en situation som behöver ändras ochatt vi skall analysera vad man kan göra. Ordföranden: talar vi bara om kostnader, beroende påkonstruktionen på denna utfrågning. Något senare kommer ocksåarbetsmiljön in i bilden, och vi kan då se en koppling mellan kostnader ocharbetsmiljö. (): Min fråga anknyter till det HansLindblad tog upp. Jag ställer frågan till , som sade att praxishar förändrats i försäkringsöverdomstolenså att flera arbetsskador godkänns. Det här har 1988/89:SfUll man också följt iförsäkringskassorna och i socialförsäkringsnämnderna där Bilaga man godkännerfler och fler arbetsskador, eftersom det näppeligen lönar sig att avslå. Förett tag sedan kunde vi läsa ett uttalande i tidningen, det var väl av lanGoldie, om att alla belastningsskador inte är arbetsskador. Man kan då frågasig vad man skall dra för slutsats av det. Är man på väg att ändra praxis nuigen och hur skall man då tolka denna fråga i socialförsäkringsnämnderna? LeifEkberg: Ja, detta belyser faktiskt ett stort problem som de juridiskainstanserna står inför när det gäller socialförsäkringarnas tillämpning,nämligen vårt beroende av medicinsk sakkunskap. Tyvärr är den medicinskasakkunskapen inte alltid så enhällig. Det är inte heller så att deras åsikteralltid står sig. ProfessorGoldie har under en lång följd av år varit knuten till riksförsäkringsverketoch yttrat sig i ett otal mål i försäkringsöverdomstolen. Jag skulle viljapåstå att hans fidigare synpunkter har varit mycket styrande för domstolenspraxis just när det gäller belastningssjukdomar. I några intervjuer på senaretid har emellertid uttalat sig på ett sådant sätt att vi faktiskt intekänner igen honom. Det innebär dock inte att praxis svänger , utan praxisavancerar alltid bara i en riktning, nämligen framåt. Det finns dessutom enbred ortopedisk sakkunskap vid sidan av . Vi får således väga insynpunkter ifrån många håll. JanNordlund: Professor får ju då och då klä skott för den utveckling somhar skett på belastningsskadeområdet. Försäkringen är emellertid konstruerad påett sådant sätt att den får bära den medicinska ofullkomligheten ochokunskapen, vilket har sagts här tidigare vid något fillfälle. Den uppfattningjag i alla fall har fått av kontakterna med både i och utanför deärenden vi har, är att han har konstaterat och erkänt sig inte ha den kunskapsom fordras för att man skall kunna göra ett absolut säkert uttalande. Det ärnog alldeles rikfigt att alla belastningsskador som godkänns som arbetsskadorinte är arbetsskador egentligen. Men det är väl just det som är själva finessenmed försäkringen såsom den är konstruerad. LeifEkberg sade att utvecklingen och praxis alltid går framåt. Ja, så är detkanske. Men det är väl ändå inte helt säkert. kanske vi kan få-läkarna får rätta mig om jag har fel - besked om hur dåliga ryggar ser ut ochvarför de ser ut som de gör, och då kan vi få ett svar som säger att det ickeär arbetet utan någon annan utanför arbetet liggande faktor som är upphovet. Iett sådant läge skulle i alla fall jag förvänta mig att vi får enpraxisändring. Praxis går i så fall visserligen framåt så till vida att visäkert lär oss mer, men den behöver inte ge fler arbetsskador. Ordföranden:Där är vi alltså inte , utan det är någonting som kan hända längre fram. ArneGadd (s): uttalade principen att en domstol inte skall pröva mål med hänsyn till de ekonomiska konsekvenserna. Jag tror faktiskt att de flesta har den inställningen. Men de ekonomiska konsekvenserna är trots allt centrala. Vi kan se på kostnadsutvecklingen. Såvitt jag erinrar mig 48 så förutsåg i varje fallinte det här när man remissbehand- 1988/89:SfUll lade det hela. Jagskulle vilja fråga representant och hanskollega vad det beror på att vi beslutsfattare inte fick den här bedömningenredan på förberedelsestadiet. Beror det på att myndighetsstrukturen inte är braoch att man därför inte kan förutse sådana här saker? När man får en sådankostnadsutveckling misstänker man ju att det inte är en rationell utvecklingnär det gäller fördelningspolitiken. Detfinns delar som kostar i administration. Var ligger det sjuka i detta?Betalar vi ut för Htet? Skall vi femdubbla det hela? Då blir juadministrationen billigare. KG : Jag fick inte riktigt kläm på från vilken tidpunkt villeha en analys av bristen på förmågan att förutse utvecklingen. Jag förmodar dockatt det var från fiden före lagens antagande. Jag kan bara ge en belysning fören , nämligen de jag har varit med i den här verksamheten.Om någon hade sagt att arbetsskadeförsäkringen skulle få denomfattning den har , skulle man ha sagt att det är totalt orimligt. Manhar skrivit en lag som ger möjlighet att följa den medicinska utvecklingen. Jagtror inte att man satte sig in i vilken revolufion den lagstiftningsteknikeninnebär i förhållande till en lag där man har en typ av Usta. Inledningsviskunde man inte - och inte ens läkarna hade den möjligheten - förstå vad somfordrades för att tillämpa lagen rikfigt. Man -läkaren - skulle gå över ifrånatt göra en bedömning av om det med tillgänglig kunskap kunde bedömas sommöjligt att en arbetsskada förelåg till att göra en motsatt bedömning och istället ställa sig frågan: Kunde det möjligtvis vara så att jag harbörjat bli osäker? Kan detta ändå inte vara en arbetsskada? Det var när dennaförändrade bedömningsgrund gick upp för läkarvetenskapen som explosionen kom.Det är min uppfattning. Och vidden av denna förändring tror jag inte att detfanns någon möjlighet att kvantifiera i förväg. Man kommer här över i merafilosofiska och rättssociologiska frågor om hur rättsfillämpningen egentligengår till. Man tog således ett mycket stort steg och hade inte förmåga att dåöverblicka vilka följder det skulle få. : Det kan visst finnas ofullkomligheter i sätt attbevaka denna kostnadsutveckling. Det tror jag säkert. Men har vi vidflera fillfällen skrivit rapporter om konsekvenser av just den här typen avlagstiftningsteknik. Jag minns närmast delpensioneringen, då vi belyste enmotsvarande utveckling. Den hänger ju samman med den här lagstiftningsteknikenmed en mål- och ramlag där definitionen av lagens innebörd ganska mycket läggsöver på fillämparna. Vid den typen av lagsfiftningskonstruktion blir det litetoklart var kostnadsansvaret och kostnadsbevakningen egentligen finns. Viefterlyser därför ett förfarande så att man, när man använder den typen avlagstiftningskonstruktion, skulle stanna upp efter fem, eller vad somskulle kunna vara lämpligt och på nytt pröva om de tankar som fanns från börjanverkligen gäller fortfarande. LeifEkberg: Jag var med i det kommittéarbete som föregick beslut ominförande av arbetsskadeförsäkringen. Det är rikfigt att den här 4Riksdagen 1988/89.11 saml. yrkesskadeförsäkringskommitténinte gjorde några noggrannare försök att 1988/89:SfUll kvantifiera vad detutvidgade ersättningsområdet skulle betyda i ökade Bilaga kostnader. Däremotvar man i kommittén mycket väl medveten om att förslagen om att utvidgaersättningsområdet till belastningssjukdomar, reumatiska sjukdomar och psykiskasjukdomar skulle kunna bli kostnadskrävande. Man föreslog därför att manskulle ha en restriktivare bevisregel när det gäller dessa tre grupper av arbetsskador,för att man skulle kunna hålla igen och få ett grepp om utvecklingen. Det var desto generösare som och på initiativ avriksdagen andra lagutskottet hade initierat den ändring av bevisregeln somvi har . Den bevisregeln är oerhört generös gentemot de försäkrade och äri mångt och mycket förklaringen till den mycket liberala tillämpningen.