bet · GC01SfU19 · 1988-12-31 00:00:00 — Om många asylsökande anländer kandet dock vara svårt eller omöjligt för polisen att hinna genomföra ett förhörunder de som utlänningen får hållas kvar för utredningen. Samtidigtär det uppenbart att ingen utlänning som åberopar asylskäl bör tillåtas attresa in i landet utan att ens ett inledande förhör har hållits. En möjlighetskulle visserligen kunna vara att utöka den tid av som utlänningenfår kvarhållas för utredning utan att ett förvarsbeslut meddelas. Dettaframstår emellertid enligt föredragande statsrådet som en sämre lösning än attmedge att beslut om förvar får meddelas. Ett beslut om förvar får, tillskillnad från beslut om kvarhållande, inte fattas av en enskild polisman ochkan dessutom överklagas. Tidsgränsen för utredningsförvar tordevidare enligt föredragande statsrådet undanröja eventuell tveksamhet i fråganom förvarsregeln står i överensstämmelse med UNHCR:s utfärdaderekommendationer i detta ämne. Ifråga om förvar av barn uttalar föredragande statsrådet i propositionen (s. 99)att hon inte kan finna annat än att det alltjämt är nödvändigt att även barnkan tas i förvar i vissa fall. Om förvarstagande av bam omöjliggjordes heltskulle detta få till resultat att avlägsnandebeslut rörande bamfamiljer i vissafall inte skulle kunna verkställas, och detta kan enligt statsrådets meninginte vara en rimlig ordning. I lagen bör emellertid ges klarare uttryck för närbam över huvud taget får tas i förvar än vad som är fallet . Statsrådetframhåller till en början att för förvar av bam alltjämt bör krävas antingen att det har fattats avlägsnandebeslut som skall verkställas eller att det är sannolikt att ett sådant beslut kommer att fattas. De nuva rande kraven att det dämtöver måste föreligga risk för antingen undanhål lande eller brottslig verksamhet bör också behållas men högre krav än för vuxna bör ställas med avseende på undanhållanderisken. 1 propositionen föreslås därför att det skall föreligga en uppenbar risk för undanhållande och att därigenom en förestående verkställighet som inte bör fördröjas blir äventyrad. Den utformning av lagtexten som föreslås samt de exemplifie ringar som anförs i specialmotiveringen bör enligt statsrådets mening leda 43 till att intentionernabakom de nuvarande bestämmelserna uppfylls bättre 1988/89: SfU 19 och attdärigenom förvarstagande av bam kommer att vidtas i färre fall än förnärvarande. Vidare framhåller hon att i fråga om bam också föreslås enuttrycklig regel om att det alltid först måste övervägas om inte syftet med ettförvarstagande i stället kan uppnås genom att barnet ställs under uppsikt. Ispecialmotiveringen (s. 175) påpekas att barn bör få tas i förvarendast när det finns synnerligen starka skäl för det. I fråga om risken förundanhållande anges att det måste anses att det är barnet som håller sig undanäven om det är fråga om ett litet bam som helt utan eget agerande göms undan avföräldrama. Risk för undanhållande måste finnas i det enskilda fallet. ex. framgå av barnets eller vårdnadshavarens uppgifter eller beteende. Ifråga om äventyrande av en förestående verkställighet som inte bör fördröjasanges att detta framför allt torde kunna anses vara fallet om verkställighetskall ske till ett s. k. första asylland. Statsrådet påpekar att avvisning tillett första asylland i allmänhet måste ske inom efter ankomsten,om den alls skall gå att genomföra. Det kan också enligt statsrådet anses varaviktigt att verkställigheten inte fördröjs i ärenden där det redan har gått enlängre tid efter det verkställbara avlägsnandebeslutet, särskilt om det ärbamet eller bamets vårdnadshavare som själva avsiktligt har fördröjtverkställigheten. Somexempel på sådana synnerliga skäl som skall föreligga för att ett bam skall fåskiljas från sin vårdnadshavare eller, om de är flera, en av dem anges ispecialmotiveringen (s. 176) att det beträflFande en av föräldrama föreliggerrisk för undanhållande men inte beträflFande den andra. Likaså kan det någongång anses vara ett synnerligt skäl för att skilja barnet från någon avföräldrama att man behöver kunna ta föräldem i förvar med stöd av 2 § förstastycket 1 eller 2 för att kunna utröna familjens identitet eller genomföra enutredning om familjens rätt att stanna i . Att undvika familjesplittringgenom att ta såväl bam som vårdnadshavare i förvar får givetvis inte förekomma,om inte fömtsättningama för förvar föreligger beträflFande samtliga. Ispecialmotiveringen anges vidare att uppsikt kan ske exempelvis genom attbarnet får bo hos en släkting eller på annat lämpligt ställe och inte utansärskilt tillstånd får lämna det område där denna bostad är belägen. Detpåpekas också att det område där bamet får vistas naturligtvis inte bör vara såbegränsat att det i realiteten är fråga om ett förvar. I detta avseendehänvisas till följande uttalande av lagrådet (prop. s. 372) i fråga om utformningenav institutet uppsikt. EnligtEuropakonventionen har den som berövats friheten rätt att inför domstol påfordra att lagligheten av ett frihetsberövande prövas. Varje ålig gande för en person att vistas på en viss plats eller inom ett visst område t. ex. en kommun torde inte kunna anses som ett frihetsberövande i kon ventionens mening. Är emellertid platsen till ytan så liten som en förlägg ning eller en utredningssluss kan antas vara föreligger med stor sannolikhet ett frihetsberövande. Jfr Guzzardimålet, publikatio ner, serie A 39, där den europeiska domstolen fann att det förelåg ett fri hetsberövande då en person ålagts att vistas på en liten ö utanför Sardi- 44 Enligt lagrådetsmening bör därför som villkor vid beslut om uppsikt 1988/89: SfU 19 inte fåföreskrivas att en utlänning skall vistas på en förläggning eller utredningssluss. Medhänsyn till lagrådets uttalande påpekas i propositionen (s. 178) att ett åläggandeför en utlänning att vistas inom ett mer begränsat område än en viss ort elleren viss kommun, t. ex. en flyktingförläggning, skulle kunna vara att anse somett förvar. Ipropositionen framhålls vidare (s. 99) att om förhållandena är sådana att ettbam trots allt måste tas i förvar, är det viktigt att i möjligaste mån minskade negativa konsekvenserna som ett förvarstagande kan få för barnet. Detligger i sakens natur att förvaret innebär en begränsning i bametsrörelsefrihet. Det är dock angeläget att bamet i förvar får vistasunder i övrigt så normala förhållanden som möjligt. Härmed avses framför alltförvarslokalemas utformning och betydelsen av att det där finns personal medkunskap om bam och bams utveckling. Föredragande statsrådet förklarar också attdet bör vara möjligt att iiu ta bort den kvarvarande möjligheten att, om detfinns synnerliga skäl för det, hålla bam i förvar i polisarrest. Frågorom förvar av vuxna och bam tas upp såväl i motioner väckta med anledning avpropositionen som i motioner väckta under den allmänna motionstiden. MariaLeissner m. fl. begär i motion S06 yrkande 6 avslag på förslaget om förvar pågmnd av oklar identitet och i yrkande 7 avslag på förslaget om förvar förutredning. LarsWemer m. fl. begär i motion Sf29 yrkande 2 avslag på förslaget om nyaförvarsgmnder för vuxna och i yrkande 3 att uttrycket "finns anledningatt anta" i fråga om risken för undanhållande eller för brottslig verksamheti 2 kap. 2 § andra stycket lagförslaget ändras till "skäligen kan befaras". RagnhildPohanka och begär i motion SOS yrkande 12 avslag på förslaget omförvar på gmnd av oklar identitet eller för utredning. HansGöran och begär i motion yrkande 4 (delvis) etttillkännagivande att förvar ej bör ske på gmnd av oklar identitet eller föratt genomföra utredning. BengtWesterberg m. fl. i motion Sf502 yrkande 21 och m. fl. i motionS06 yrkande 8 begär beslut om totalt förbud mot att ta bam i förvar. LarsWemer m. fl. begär i motion Sf29 avslag på förslaget om nya kriterier förförvar av bam (yrkande 4) samt ett tillkännagivande om att bam skall få tas iförvar endast i yttersta undantagsfall och att den hittillsvarandetillämpningen av lagen inneburit förvar av barn i alldeles för hög utsträckning(yrkande 5). Motionärerna begär vidare att invandrarverket ges i uppdrag attfortlöpande föra statistik över beslut om förvar av barn (yrkande 6). RagnhildPohanka och begär i motion SOS yrkande 13 ett beslut om förbud mot att ta barn i förvar utom om anledning finns att anta att bamet annars bedriver brottslig verksamhet. KarinSöder begär i motion S03 yrkande 5 ett tillkännagivande att bam 1988/89:SfU 19 inte får tas i förvar eller skiljas från sina föräldrar. IngerSchöriing m. fl. begär i motion Sf54S yrkande 6 ett beslut att inga flyktingarfår hållas i fängsligt förvar om de inte har begått brott, och aldrig bam. Imotionema yrkande 4 (delvis) av och ochSOI av och begärs ett tillkännagivande om förbudmot förvar av bam och om att ett nytt institut, kvalificerad uppsikt, behöverinföras i första hand vad gäller bam. RuneBacklund m. fl. begär i motion S04 ett tillkännagivande om behovet avhemliknande lokaler för familjer med barn som tagits i förvar (yrkande 1) samtett tillkännagivande att den personal som har ansvaret för familj och bam underförvarstiden bör ha gedigna kunskaper om bam (yrkande 2). Utskottetinstämmer i de bedömningar som gjorts i propositionen om behovet av de nyaforvarsgrunderna for vuxna. Utskottet vill, liksom föredragande statsrådet,erinra om att redan i den inledande bestämmelsen i lagförslaget anges attlagen skall tillämpas så att utlänningars frihet inte begränsas mer än vad somär nödvändigt i vaije enskilt fall och att i detta ligger bl. a. att det alltidbör göras en bedömning om den för individen lindrigare åtgärden uppsikt kananvändas i stället för förvar. Med det anförda tillstyrker utskottet bifalltill propositionen i vad den avser förvars-gmndema oklar identitet ochutredningsbehov och avstyrker bifall till motionema Sf29 yrkande 2, SOOyrkande 4 i denna del, SOS yrkande 12 och S06 yrkandena 6 och 7. VadbeträflFar det i 6 kap. 2 § andra stycket använda uttrycket "finns anledning anta" i stället för det tidigare använda "skäligen kanbefaras" såvitt avser risk för undanhållande eller för brottslig verksamhet så har någon kommentar inte gjorts i propositionen. I specialmotiveringen sägs endast (s. 175) att bestämmelsema på denna punkt överensstämmer med den nu gällande huvudregeln i 50 § UtlL. Någon skillnad i sak mellan de båda uttrycken avses således inte, och utskottet utgår från att bytet av ut tryck heller inte kommer att medföra någon skillnad i tillämpningen. Ut skottet avstyrker därför bifall till motion Sf29 yrkande 3. Utskottet,som alltså anser att förvar av vuxna i vissa fall bör kunna beslutas oavsett omde begått brott, avstyrker också bifall till motion SfS4S yrkande 6 i dennadel. Dennuvarande bestämmelsen om fömtsättningama för att ta barn i förvar infördes (prop. 1983/84:144, SfU 30). 1 propositionen (s. 112) an slöt sig föredragande statsrådet till invandrarpolitiska kommitténs uppfatt ning att, när en utlänning var , varken han eller hans vårdnads havare skulle få tas i förvar om det inte förelåg synnerliga skäl. Hon ville emellertid göra den preciseringen att det principiella förbudet inte borde gälla andra än barnet och den ena av vårdnadshavarna. I den mån det lät sig göra borde man dock söka undvika att splittra familjen genom att pla cera någon av föräldrarna i förvar. Synnerliga skäl att ta utlänningar under i förvar förelåg i direktawisningssammanhang, men föredragande 46 statsrådet ville hellerinte utesluta att så även annars undantagsvis kunde 1988/89: SfU 19 varafallet, exempelvis i samband med verkställighet. Statsrådet betonade också attdet, om det blev nödvändigt att ta den som var och hansvårdnadshavare i förvar, var angeläget att förvarstiden blev så kort sommöjligt. anså.9 detta lagstiftningsärende det också framstå som lämpligt atttillämprii 'n av förvarsinstitutet följdes upp av invandrarverket för attmotverka i. \let användes utan tvingande skäl. Det ankom på regeringen attrheddela\ '.föreskrifter som behövdes härför, och statsrådet skulle återkomma ianna. sammanhang till den frågan. Utskottetuttalade i SfU 1983/84:30 bhV att det självfallet var önskvärt att utlänningar,vuxna såväl som bam, i déberörda situationema över huvud taget inte skulle tasin i lokaler som var avsedda för helt andra ändamål. Fram till dess att andraförvarslokaler hade anskaflFats var det enligt utskottets uppfattningnödvändigt att med kraft fortsätta ansträngningarna att för de undantagsfalldär bam togs i förvar finna en så normal miljö som möjligt för bamenoch åtminstone en av vårdnadsha-vama. Det fick enligt utskottet ankomma påberörda myndigheter att i detta hänseende ta erforderliga initiativ. Utskottetansåg att det i yttersta undantagsfall tills vidare måste accepteras att bamtogs in tillsammans med vårdnadshavama i polisarrest och attdet av rent praktiska skäl inte torde vara möjligt att vid t. ex.direktavvisning lösa lokalproblemen på annat sätt. Viddet följande (se SfU 1984/85:27) underströk utskottet att ansträngningarnaatt hitta andra förvarslokaler än kriminalvårdsanstalt, allmänt häkte ellerpolisarrest måste intensifieras. I yttersta undantagsfall måste det dock underytterligare accepteras att bam exempelvis i samband med endirektavvisning togs in tillsammans med vårdnadshavare i polisarrest undernågra timmar. Underriksmötet /86 (se SfU 1985/86:21) hänvisade utskottet till sina tidigareuttalanden och underströk åter vikten av att bam inte placeras i häkte ellerarrestlokal. Ibetänkande SfU 1987/88:9 redogjorde utskottet för de tidigare uttal andena i frågan och anförde sammanfattningsvis att utskottet sålunda vid olika tillfällen kraftigt understmkit betydelsen såväl av att barn endast i undantagsfall tas i förvar som att de i dessa fall endast undantagsvis place ras i lokaler avsedda för andra ändamål. Utskottet påpekade vidare att av den undersökning om förvarsbeslut som invandrarverket i samråd med gjort på regeringens uppdrag och som överlämnats till invandrarministem framgick att ett stort antal beslut om förvar, inte minst avseende bam under , hade tagits främst av polismyndigheten i , vaktdistrikt, undersökningen avsåg, dvs. och att regeringen därför uppdragit åt justitie- kanslem (JK) att utreda omständighetema kring förvarstagande enligt UtlL vid det nämnda vaktdistriktet samt att därvid ägna särskild upp märksamhet åt beslut att ta bam under i förvar. Utskottet konstate rade med tillfredsställelse att förbud nu rådde mot att placera bam i kri minalvårdsanstalt eller häkte men ansåg det vara djupt oroande 47 att bam togs i förvar iden utsträckning som invandrarverkets utredning /89: SfU19 gav vidhanden. Utskottet, som ville understryka vikten av att barn endastundantagsvis togs i förvar, ansåg att resultatet av JK:s nämnda utredning bordeavvaktas innan vidtog någon åtgärd. Ibetänkande SfU 1987/88:27 redogjordes i korthet för förhållandena för bam iförvar vid invandrarverkets förläggning i och för JK:s utredning.Utskottet ville i avvaktan på beredningen av lagutredningens betänkande ochsocialstyrelsens utredning om behovet av åtgärder för asylsökandebam inteförorda något totalt förbud mot att barn tas i förvar. Utskottet villeemellertid understryka betydelsen av en restriktiv tillämpning avförvarstagandebestämmelsema och betydelsen av att för de fall ettförvarstagande bedömdes oundgängligen nödvändigt det skedde i godtagbaraformer och i lämpliga lokaler. Utskottetdelar bedömningen i propositionen att bam alltjämt måste kunna tas i förvar ivissa fall. Detta gäller enligt utskottets uppfattning endast i de fall då detär oundgängligen nödvändigt och sedan det noga övervägts om syftet med åtgärdeninte kan nås genom att bamet ställs under uppsikt. Demotionärer som förordat att ett nytt institut benämnt kvalificerad uppsiktinförs har inte närmare utvecklat vad de avser att detta bör innebära, ochutskottet vill erinra om lagrådets ovan (s. 44) återgivna uttalande beträffandebedömningen av föreskrifter om vistelse inom flyktingförläggning ellerutredningssluss. Utskottetavstyrker med det anförda bifall till motionema yrkande 4 i denna del, SOl,S03 yrkande 5 i denna del, S06 yrkande 8, SfS02 yrkande 21 och Sf54S yrkande 6i denna del. Ikritiken mot propositionens förslag såvitt avser möjlighetema att ta barn i förvar har de föreslagna bestämmelsema tolkats så att de skulle ge större utrymme än för förvarstagande. Utskottet har för sin del svårt att finna fog för ett sådant påstående. I nuvarande lagstiftning är förvarsgmnderna i botten desamma för vuxna som för barn, men dämt över krävs det synnerliga skäl för att ta barn i förvar. I det nya lagförslaget har som nämnts möjlighetema vidgats att ta vuxna i förvar. För bamens del är däremot liksom tidigare förvar möjligt endast när det är sannolikt att bamet kommer att avvisas eller utvisas eller när det är fråga om verk ställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut samt det dämtöver finns risk för att bamet håller sig undan eller finns anledning anta att bamet annars bedriver brottslig verksamhet. Risken för undanhållande skall i fortsättningen vara uppenbar, i stället för som endast skä ligen kunna befaras, och genom undanhållandet skall en förestående verk ställighet som inte bör fördröjas äventyras. Den tidigare möjligheten att i de situationer när det är sannolikt att barnet kommer att avvisas eller utvisas eller när det är fråga om verkställighet av ett avvisnings- eller ut visningsbeslut ta bam i förvar om identiteten är oklar har tagits bort i den nya lagstiftningen. Möjligheten att ta bam i förvar har sålunda mins kats i detta hänseende. Att det allmänna villkoret i nuvarande lagstiftning - att förvar får tillgripas endast om det finns synnerliga skäl för det - har 48 tagits bort kan för denmycket begränsade gmpp barn där förvarstagande 1988/89: SfU 19 aktualiseras pågmnd av risk för brottslig verksamhet möjligen ge utrymme för ett ökatförvarstagande. Vad avser den tveklöst betydelsefullaste för-varsgmnden,nämligen risken för undanhållande, uppvägs det nuvarande allmänna villkoret attförvar får tillgripas endast om det finns synnerliga skäl av skärpningen ochpreciseringen av undanhållanderisken i lagförslaget. Genom denna skärpning ochprecisering ges enligt utskottets uppfattning bättre uttryck åt i vilkasituationer förvarstagande får tillgripas än med nuvarande uttryckssätt.Utskottet vill också erinra om att statsrådet som ovan nämnts framhållit ispecialmotiveringen att bam bör få tas i förvar endast när det finnssynnerligen starka skäl. Utskottetfinner att de nya kriteriema för förvarstagande av bam och föreskriftema föratt förhindra familjesplittring väl ger uttryck åt den starka restriktivitetsom måste iakttas i fråga om sådana förvarsbeslut. De föreslagnainskränkningama i den nuvarande rätten att ta bam i förvar och motivuttalandenatill bestämmelsen i frågan ger enligt utskottets uppfattning garantier för attförvar kommer att tillgripas endast om det finns mycket starka skäl föråtgärden. Utskottet noterar också med tillfredsställelse att den kvarvarandemöjligheten att sätta bam i förvar i polisarrest nu kan tas bort. Utskottettillstyrker propositionen även i denna del och avstyrker bifall till motionemaSf29 yrkandena 4 och 5, S03 yrkande 5 i denna del och SOS yrkande 13. Utskottetutgår vidare från att regeringen och ansvariga myndigheter noga följerutvecklingen i fråga om förvarstagande av bam. För att avgöra detta måste deansvariga myndighetema fortlöpande se till att det finns ett underlag föruppföljningen. Något tillkännagivande om uppdrag till invandrarverket att förastatistik anser utskottet dock inte påkallat, och utskottet avstyrker bifalltill motion Sf29 yrkande 6. Ipropositionen har också starkt framhållits betydelsen av förvarslokalernasutformning och personalens kompetens. Utskottet anser att yrkandena 1 och 2 imotion S04 därmed är tillgodosedda. Imotion SfS02 hänvisar m. fl. till att ombudsmannen mot etniskdiskriminering (DO) kritiserat behandlingen av förvarstagna utlänningar, bl. a.att förvarstagna utlänningar sällan överförs från polisarrest eller häkte tillkriminalvårdsanstalt och att kontakt med rättsliga biträden, vänner ochanhöriga hindrats. Motionärema begär ett tillkännagivande om att regeringenbör få i uppdrag att genom kontakter med berörda myndigheter åtgärdamissförhållandena (yrkande 14). DOhar i en skrivelse till påtalat brister i behandlingenav förvarstagna utlänningar vid främst allmänna häktet i . Inomhäktet har, enligt vad utskottet inhämtat, tillsatts en arbetsgmpp för attsöka komma till rätta med bristerna. Enligt vad utskottet vidare inhämtat frånhäktet har också situationen där avsevärt förbättrats.Antalet förvarstagna utlänningar har gått ned betydligt, vilket sammanhängerbl. a. med att förvarstagna utlänningar numera kan placeras i särskildalokaler vid . De utlänningar som ändå förvaras på häktet är nu samladepå en egen avdelning. En besöksordning har införts som innebär att besökandenormalt kan tas emot utan 4 1988/89. föranmälan mellan kl. 8och 18. Om besöket inte kan genomföras omedel- 1988/89: SfU 19 bart på gmndav att inget besöksmm finns tillgängligt, reserveras för besöket senastföljande dag. Utskottetvill understryka betydelsen av att gällande föreskrifter om behandlingen avförvarstagna utlänningar iakttas. Utskottet utgår från att regeringen nogaföljer utvecklingen i detta hänseende och vidtar de åtgärder som behövs. Någotsärskilt uppdrag i frågan anser utskottet inte påkallat och avstyrker därförbifall till motion SfS02 yrkande 14. Polisman,liksom personal vid tullen och och passkontrollant i vissafall, får i samband med inresekontroll undersöka bl. a. bagageutrymmen i bilaroch andra transportmedel i syfte att hindra att utlänningar reser in i Sverigei strid mot reglema i utlänningslagstiftningen (8 § UtlL). Ipropositionen föreslås att befogenheten vidgas till att i den utsträckning somdet är nödvändigt företa kroppsvisitation i samband med inresekontroll för atteftersöka identitets- och resehandlingar (5 kap. 2 § lagförslaget). Ifyra motioner yrkas avslag på förslaget om kroppsvisitation, nämligen motionemaS06 yrkande 4 av m.fl., Sf29 yrkande 7 av m.fl., SOSyrkande 11 av och samt yrkande 5 (delvis) av HansGöran och . Ipropositionen framhålls (s. 101) att det ingripande som en kroppsvisitationinnebär självfallet inte får vara större än vad som behövs för att uppnå detavsedda resultatet. Det bör vara tillräckligt att polismannen,tulltjänstemannen eller annan som sköter inresekontrollen känner i eller utanpåfickor och kläder samt kontrollerar medfört bagage, dvs. sådana åtgärder somibland kallas ytlig kroppsvisitation eller provisorisk skydds-visitation.Syftet med undersökningen skall vara att eftersöka pass och andraidentitetshandlingar samt handlingar som utvisar utlänningens resväg tillSverige, exempelvis biljetter. Det får aldrig bli fråga om någon mtin-mässigvisitation av utlänningar som kommer hit utan det måste finnas anledning attanta att en utlänning underlåter att visa upp medförda handlingar. I de falldär det saknas skäl att ifrågasätta utlänningens uppgifter om resväg ellerorsaken till att han saknar handlingar bör någon undersökning inte få företas.I specialmotiveringen (s. 170) påpekas att möjligheten till kroppsvisitation ärav intresse främst för att den s. k. första asylland-principen skall kunnatillämpas. För att undersökning skall få ske krävs också att dokument somstyrker identitet eller resväg behövs för de syften som angivits. Utskottetanser att den möjlighet till kroppsvisitation som föreslås be hövs som en av flera åtgärder för att motverka dokumentlösheten. Utskot tet vill emellertid kraftigt understryka angelägenheten av att de riktlinjer som getts i propositionen för när kroppsvisitation kan tillgripas och hur den bör utföras noga följs i den praktiska tillämpningen. Utskottet tillstyr ker med det anförda bifall till propositionen i denna del och avstyrker bi- 50 fall till motionema Sf29yrkande 7, yrkande 5 i denna del, SOS yrk- 1988/89: SfU 19 ande 11 ochS06 yrkande 4.