bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — Några rättsliga hinder för de kontakter justitieministern hademed föreligger alltså inte. Även med beaktande av att ett statsråd har frihet attsjälv bestämma omfattningen av sina kontakter med privatpersoner ter sig vid enefterhandsbedömning kontakter med väl omfattande. Det har hävdats att borde ha vidtagitåtgärder med anledning av att hade tillgång till hemliga uppgifter. Utskottet vill då, vad beträffar roll i mordutredningen, först erinra om 38 attAnna-Greta betonade - såväl under själva händelseförloppet som KU1988/89:30 inför utskottet - att ansvaret härför åvilade rikspolischefen.Samarbetet Bilagedel C mellan rikspolischefen och var för övrigtetablerat långt innan informerades. kunde, somAnna-Greta uttryckte det vid utfrågningen, inte spela någon annan rollän den som rikspolischefen ansåg att han skulle spela. Utskottet delar uppfattningenatt rikspolischefen hade ansvaret för medverkan i mordutredningen.Mot denna bakgrund kan inte utskottet finna anledning att rikta någon kritikmot för att hon inte vidtog några åtgärder med anledning avatt hade tillgång till hemliga uppgifter. Utskottet vill vidare ta upp frågan om ha reagerat och ingripit mot med anledning av uppgifternaom att medel ställts till hans förfogande av en privatperson. Av utredningen framgår inte annat än att en mycket begränsad information av om dessa medel. Honskulle ha upplysts om att skulle använda medlen för vissa resoroch en kontorslokal. Det föreligger ingen information om vilka belopp det varfråga om eller om att medlen skulle användas för några andra ändamål än somnyss sagts. Av utfrågningen med har framgått att honansett det självklart att polisiär verksamhet inte fick finansieras med privatamedel. Genom JK:s utredning får också anses klarlagt att reseverksamheten ochvad som förekommit beträffande kontorslokalen inte inneburit polisiär verksamhet. Utskottet anser inte att den begränsade information somAnna-Greta erhållit skulle ha gett henne anledning att vidta någonsärskild åtgärd i sina kontakter med . Vad slutligen gäller statsministern har han aldrigsammanträffat med i detta ärende. Dagen efter med fick statsministern en kortfattadinformation om uppgifter. Statsministern var överens medAnna-Greta om att det var myndigheternas sak att ansvara för denfortsatta handläggningen. Vad som för statsministerns del därefter förekommitinskränker sig till frågan om kontrollen av påstådda missförhållanden inomrikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning, vilken fråga behandlas i ett senareavsnitt. Mot denna bakgrund finner utskottet inte grund för kritikmot statsministern. Den andra frågeställning som utskottet vill söka svar påär om justitieministern vidtog några åtgärder som var eller måste uppfattas hautgjort ett direkt led i mordutredningen. Vidarebefordran av uppgift till försvarsministern fick information om EbbeCarlssons teori i fråga om mordet på av säpokommitténs ordförande . En av de uppgifter som hade kommit fram var enligt av den 39 karaktärenatt den borde kontrolleras av regeringen. Den gällde att det KU 1988/89:30svenska vapensystemet robot 70 kunde finnas i och att svenska Bilagedel Cmedborgare kunde ha medverkat som instruktörer. Uppgiften vidarebefordrades avjustitieministern till försvarsministern . tog Anna-GretaLeijon kontakt med avdelningschefen vid säkerhetsavdelningSune . Hon meddelade denne att försvarsdepartementet skulle kontaktahonom i denna fråga. Utskottetgör följande bedömning. Uppgiften att svenska medborgare kunde ha medverkat sominstruktörer i har kommit fram via . Oavsett om dennainformation har betydelse för mordutredningen eller ej är den dock av denkaraktären att det är en uppgift för regeringen att söka kontrollera den. sammanträffade medrikspolischefen och i den senares bostad. Under sammanträffandetförklarade hon på rikspolischefens förfrågan att hon skulle kontaktautrikesministern angående polisens möjligheter att som ett led imordutredningen få gå igenom handlingar i . bjöd den biträdande chefen förutrikesdepartementets politiska avdelning, , på lunch. De hadeträffats på en mottagning . hänvisade tilljustitieministern och rikspolischefen och bad att skulle undersökaom det i arkiv fanns uppgifter som kunde vara relevantaför utredningen om Palmemordet. hänvisade till att en framställningom detta borde ske i sedvanliga former genom formella kontakter. talade utrikesminister och bad honom att så långt möjligttillgodose önskemål om att få gå igenom visst material hosutrikesdepartementet. Utrikesministern samtyckte till detta. rikspolischefen att utrikesministern bemött hennesönskemål positivt. tog rikspolischefenupp frågan i ett telefonsamtal med . Man kom överens om attrikspolisstyrelsen skulle ta direkt kontakt med en viss tjänsteman vidutrikesdepartementet för att denne skulle få närmare instruktioner omuppdragets innebörd. Någon dag senare kontaktades av byråchefenJörgen Almblad som hänvisade till nämnda samtal. påminde chefen för avdelningTorsten vid en lunch med rikspolischefen om att en angiven UD-tjänstemanvar beredd att bistå med genomgång av , att denne tjänsteman skulleresa utomlands och återkomma först och atttjänstemannen ännu inte kontaktats av vare sig polis eller åklagare. föresin avresa kontaktades UD-tjänstemannen av chefen för rikskriminalen TommyLindström. Det överenskoms att ett samtal dem emellan skulle äga rum närtjänstemannen återkommit. Utskottetgör följande bedömning. KU 1988/89:30 Den begärda genomgången på ingår iförundersök- Bilagedel C ningen. Begäran kom från rikspolischefen. ÄvenJörgen Almblad i förundersökningsledningen blev underrättad omframställningen. Justitieministern har alltså förmedlat en i vederbörligordning tillkommen begäran om utredning inom ramen för förundersökningen. När sammanträffade medjustitieministern berättade han att han skulle resa tillStorbritannien. Han skulle då försöka få vissa uppgifter som rörde planeringenav mordet på belagda. För att kunna få de kontakter som behövdessade sig behöva ett rekommendationsbrev från justitieministern.Ebbe visade ett utkast till brev på engelska. Honunderkände en eller annan formulering. De talade inte särskilt mycket ombrevet. ringde upp brådskade. Han skickade med bud ännu ett utkast tillbrev, som skrevs ut och undertecknades av henne. Brevet överiämnades till EbbeCarlsson. lade en kopia i sitt kassaskåp utan att diarieförabrevet. , , ringde EbbeCarlsson upp statssekreterare och ville ha hjälp med att få kontaktmed en brittisk tjänsteman som deltog i en konferens som stod somvärd för. I konferensen deltog kollegor i . I förbigåendenämnde att han hade ett rekommendationsbrev som justitieministernhade utfärdat. avböjde begäran redan av det skäletatt den engelska tjänstemannen inte hade den position som trodde. fick statssekreterare uppgift om att utfärdat ett rekommendationsbrev åtEbbe och att detta brev inte diarieförts. Då han frågadejustitieministern om det förhöll sig så, tog hon fram brevet ur sitt kassaskåp.Sten ombesörjde genast att brevet diariefördes och försågs med hemligstämpelför att vara säker på att frågan om sekretess prövades om någon begärde att fåse handlingen. informerades statsministern per telefon i NewYork om att det fanns ett brev som justitieministern skrivit åt . begärde tvä journalister att få ta del avbrevet. Rättschefen beslutade att inte lämna ut handlingen. Fråganom sekretess begärdes hänskjuten till justitieministern. Hon befann sig dendagen i Miinchen. Efter partiledarmötet tog statsministerndel av justitieministerns brev. Söndagenden beslutade justitieministern efter gemensam beredning medstatsrådsberedningen och att brevet skulle lämnas KU1988/89:30 ut. återlämnade EbbeCarlsson brevet till . Brevet är avfattat på engelska och återges i den form detfinns i i bUaga A 1. I auktoriserad svensk översättninghar brevet den lydelse som framgår av bilaga A 2. Brevet innehåller en presentation av och tidigare yrkesverksamhet. Hans pålitlighet som mottagare avhemlig information garanteras. I brevet uppges att för justitieministernsräkning har i uppdrag att insamla fakta i samband med mordet på statsministerOlof . På hennes uppdrag har kontaktat en brittisk myndighet{anm. Kontakten förutsätts etablerad då brevet företes) för att försökabekräfta information rörande bakgrunden till mordet. I uppdraget ingår även att"kunna och vara bemyndigad" att besvara frågor rörande detta fall. har uppgett att hon inte samrådde mednågon då brevet upprättades. Inte heller underrättade hon någon om att honskrivit brevet. Vidare har förklarat att brevet i fleraavseenden blivit felformulerat. Hennes syfte var inte att ge uppdrag. Hon medger dock att det är möjligt att den som läser brevet intekan få någon annan uppfattning än att hade ett uppdrag. Honuppfattade att resan företogs på anmodan av rikspolischefen. framhållit att hon under samtal med såväl som EbbeCarlsson uppfattat att hade kontakter med en politiker iStorbritannien, som han skulle utnyttja för att skaffa sig andra kontakter.Dessa senare kontakter hade information som var av väsentlig betydelse då detgällde att kontrollera en uppgift om hur mordet planerats. att varit mycket angelägen om att få dennainformation. Beträffande brevets formulering "att besvara Erafrågor rörande detta fall" har förklarat att denna avsågen uppgift om en mycket speciell händelse, som skulle kontrolleras om deninträffat eller inte. har inför utskottet uttalat sammauppfattning. Han kunde ge upplysning om hur uppgifter kommit in och vilka andrauppgifter som fanns beträffande just denna händelse. har vidare uppgett att han inte fått någotuppdrag av . Enligt hans uppfattning gav brevet honom intenågon annan ställning än som en privatperson som sökte samla in information förvidarebefordran till mordutredningen. Han lyckades aldrig etablera den önskadekontakten med den brittiska underrättelsetjänst där brevet skulle företes. har dock medgivit att det är möjligt att han hänvisat till brevet isina försök att nå kontakt med denna organisation. har uppgett att han inte kände till brevet. framförtatt det rent allmänt var överenskommet att skulle göra resor ochsedan lämna den information om mordet på , som han fick underresorna, till utredningen. hade nämnt för atten av hans resor skulle gå till och att han där hade kontakt med enpolitiker. Han hade inte fått någon mer konkret information. Rikspolischefenhar också uppgett att man normalt har kanaler för besök vid utländsksäkerhetstjänst. Om fått någon kontakt som hade kunnat komma medytterligare upplysningar skulle man naturligtvis ha välkomnat detta. har uppgett att han inte fick någoninformation om ifrågavarande resa eller rekommendationsbrevet.Enligt anlitar inte säkerhetstjänsten privatpersoner medrekommendationsbrev som emissarier. Kontakter med andra länderssäkerhetstjänster sker genom särskilt erfarna och betrodda säkerhetsmän. -Utskottet har informerats om att säkerhetsavdelningen via normala kanalerkontrollerat de aktuella uppgifterna. har inför utskottet framhållit att detkunde ha funnits skäl att underrätta åklagarna om att man tänkte skicka enemissarie till . Ingår resan som ett led i förundersökningen är detförundersökningsledaren som skall bestämma i frågan. I den aktuella handlingen sägs att påjustitieministerns uppdrag ("on my authority") har tagit kontakt medden avsedda brittiska myndigheten. Denna formulering är enligt utskottetsmening sådan att den ger en läsare uppfattningen att justitieministern gettEbbe ett uppdrag. Det förekommer också andra formuleringar som är avsamma karaktär. Genom bestämmelserna i om förundersökningi brottmål regleras kompetensfördelningen. Härav följer att justitieministerninte har befogenhet att lämna ett sådant uppdrag. Utgår man enbart från denutformning gett handlingen framgår därmed att hon överskriditsina befogenheter som statsråd. Utskottets slutsatser huruvida lämnatEbbe ett uppdrag kan emellertid inte grundas enbart på den skriftligautformningen av handlingen i fråga. Betydelse måste också vid prövningentillmätas statsrådets egen uppfattning om innebörden av och avsikten med denifrågavarande handlingen. Utskottet kan konstatera att såväl somEbbe har uppgett att det inte var fråga om att ge ettuppdrag. Avsikten var att förse med ett rekommendationsbrev föratt -om möjligt - underlätta för honom att få kontakt med den brittiskamyndigheten. Det kan erinras om att vad vid den första kontaktenmed angående Englandsresan sade sig behöva var"ett rekommendationsbrev" och att det inte heller i övrigt finnsnågra uttalanden inför utskottet som tyder på att det skulle ha varit fråga omnågot annat än ett rekommendationsbrev. KU 1988/89:30 Bilagedel C Leijonsuppgift om vad som avsetts med brevet talar enligt utskottets mening KU1988/89:30 vidare att - mot bakgrund av vad rikspolischefenBilagedel C framfört till henne - inte hade anledning att utgå från annat änatt resan skulle företas inom ramen för det etableradesamarbetet mellan rikspolischefen och . Att därvid isamråd med rikspolischefen företog utlandsresor framgår inte bara av vadrikspolischefen uppgett utan också av vad chefen för rikspolisstyrelsenssäkerhetsavdelning har uttalat bl.a. om följeslagare åt vid resortill och . Enligt utskottets mening har granskningen inte visat attAnna-Greta genom att utfärda handlingen haft för avsikt att ge EbbeCarlsson ett uppdrag. Däremot är det klart att brevet formulerats så att detför en utomstående måste uppfattas som om hon gett ett uppdrag.Ett brev från ett statsråd med denna innebörd står i strid med bestämmelsernai 11 kap. 7 § regeringsformen. har genom att underteckna ettsådant brev brustit i den omsorg och noggrannhet som ålegat henne som statsråd.För detta kan hon inte undgå kritik. Vidare bör påtalas att hon i samband medutfärdande av brevet inte samrått med någon annan. Vad sedan beträffar frågan om diarieföring av brevet villutskottet först erinra om att en handling enligt 2 kap.tryckfrihetsförordningen är allmän bl.a. i det fallet att handlingen förvarashos en myndighet och är att anse som upprättad hos myndigheten (3 §). Enhandling anses upprättad hos myndigheten när den har expedierats (7 §). Vidare gäller enligt 15 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)att en allmän handling som upprättats hos en myndighet skall registreras, dvs.diarieföras utan dröjsmål, om det inte är uppenbart att den är av ringabetydelse för myndighetens verksamhet. I fråga om allmänna handlingar, förvilka sekretess inte gäller, får dock registrering underlåtas om handlingarnahålls så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om en handling harkommit in eller upprättats. Utskottetgör följande bedömning. Myndighet i det aktuella fallet är justitiedepartementet.Brevet förvarades hos detta departement och är upprättat genom att detöverlämnats till . Brevet är följaktligen allmän handling. Ingen av de undantagsregler som finns i sekretesslagen ochsom närmare specificerats i de riktlinjer som utfärdats för registrering avallmänna handlingar hos är tillämplig på det aktuellabrevet. Brevet borde således ha registrerats utan dröjsmål. Utskottet övergår i detta avsnitt till frågan omjustitieministern vidtagit några åtgärder eller i sina kontakter medspaningsledningen representerad av rikspolischefen gjort några uttalanden sominnebar eller måste ha uppfattats innebära en obehörig påverkan påmordutredningen. Beträffande kontakter med till den tidigare lämnade redogörelsen härför. Vad angårAnna-Greta kontakter med rikspolischefen har utred- 44 ningengett vid handen bl.a. följande. första kontakt med i frågan ägde rum . Därefter förekom ett antal kontakter iapril och maj. Det första sammanträffandet skedde på justitieministernsinitiativ. Bakgrunden var att - sedan honinformerats av samt och Jan-HenrikBarrling från säkerhetspolisen - bl.a. delgett statsministern . Enligt vad och uppgett införutskottet var man överens om att det var rikspolischefens sak att vidtaåtgärder för att skapa klarhet om uppgifter och tillföramordutredningen uppgifterna i den mån de inte redan fanns där. gällde allvarliga anklagelser mot främmande makt var statsministernsreaktion den att saken omgående måste undersökas och kontrolleras. Vid samtalet med rikspolischefen fickAnna-Greta klart för sig att även denne ansåg uppgifter intressanta.För dagen gick det inte att bedöma tillförlitligheten i dessa men de kunde inteheller lämnas åsido. har inför utskottet uttalat att hondärefter - vid sina förnyade kontakter med rikspolischefen - framhållit detnödvändiga i att uppgifterna kontrollerades. ägde ett sammanträffande rum hos dennes bostad. klargjorde att EbbeCarlssons information skulle behandlas i mordutredningen. Vissa kostnader somEbbe haft skulle enligt bestridas avrikspolisstyrelsen. betonade att ansvaret för låg hos . Vid sammanträffandet diskuterades bl.a.de resor som avsåg att utföra. Praktiska saker som lokaler ochresekostnader m.m. skulle klara ut. Vid mötet frågadeAnna-Greta om de delar av aktiviteter som polisenekonomiskt skulle svara för rymdes inom polisens anslag. att detta för dagen inte var något problem men att man så småningomkanske måste återkomma med en begäran om anslagsöverskridande. Vid en kontaktden mellan justitieministern och rikspolischefen berördes åter bl.a.kostnadsfrågorna. Ett möte hölls på . Idetta deltog förutom justitieministern, rikspolischefen och ävenstatssekreterarna . Vid mötet redogjorde EbbeCarlsson bl.a. för sin mordteori. har inför utskottet uppgettatt förde ordet men att han vid åtskilliga tillfällen sökteledning hos rikspolischefen. På direkt fråga uppgav attEbbe teori var den som för tillfället var mest intressant i jakten påOlof Palmes mördare. framhöll på nytt vikten av att uppgifternakontrollerades. , som följt utredningen sedan mordet, har uttalatatt uppgifter innebar vissa nya infallsvinklar. sökte rikspolischefen upp ochbetonade därvid enligt justitieministern att roll ifortsättningen inte borde vara någon annan än den som tillkommer en vanliguppgiftslämnare. framhöll att detta var en sak som det ankompå rikspolischefen att hantera. KU1988/89:30 Bilagedel C Utskottetgör följande bedömning. KU 1988/89:30 Av utredningen framgår att justitieministern bedömt EbbeCarlssons Bilagedel C uppgifter och teorier om mordet vara av sådan karaktäratt hon dagen efter sitt långa sammanträffande medEbbe och säpomännen och ansett sigböra informera statsministern och därefter ta kontakt med rikspolischefen.Enligt utskottet förelåg det inget hinder från konstitutionella utgångspunktermot att genom hänvändelserna till spaningsledningen-rikspolischefen - ville förvissa sig om att de uppgifter hon erhållit frånEbbe redan var eller blev kända för de myndigheter som har ansvaretför mordutredningen. Däremot var hon mot bakgrund av såväl det konstitutionellaregelsystemet som den ordning för bedrivande av förundersökning i brottmål somgäller enligt förhindrad att påverka mordutredningensinriktning och bedrivande i övrigt. Det ankommer på förundersökningsledningenatt helt självständigt bedöma sådana frågor. Granskningen har emellertid visat att justitieministern påolika sätt inför rikspolischefen gett uttryck för att uppgifterkunde ha betydelse för mordutredningen. Sålunda har vid fleratillfällen uttalat att uppgifterna i fråga måste kontrolleras. I vilkenutsträckning handlande påverkat spaningsledningen är svårtatt bedöma. Utskottet är emellertid av den uppfattningen att knappast kan ses som någon obehörig påverkan. Vid denna bedömningfäster utskottet särskilt avseende vid att det redan innan kännedom om uppgifterna var bestämda uppfattning att enkontroll borde ske och att denne inför utskottet inte påstått att någonobehörig påverkan förekommit. Utskottet vill också peka på att Anna-GretaLeijon vid upprepade tillfällen strukit under att det var spaningsledningen somskulle ansvara för verksamhet. Utskottet tar härefter upp frågan öm justitieministern vartillräckligt aktiv när det gäller underrättelse till förundersökningsledningenangående verksamhet. Vidare behandlas frågan om hon vidsammanträffandet med åklagarna gjorde uttalanden som innebar ellermåste ha uppfattats innebära en obehörig påverkan på åklagarnas handläggning aveventuellt tystnadspliktsbrott. Redan vid första sammanträffande medrikspolischefen talades det om betydelsen av attförundersökningsledningen underrättades. Vid sammanträffandet mellan justitieministern,rikspolischefen och i dennes bostad klargjorde rikspolischefen att information skulle tillföras mordutredningen och att bl.a. skulle kopplas in. Justitieministern underströk att rikspolischefen måste se till att redovisning skedde till åklagarna. Denna uppmaning upprepades när och informerades. Enligt vad uttalat inför utskottet hänvisade han, när han skildes från , till vad justitieministern 4 sagt undermötet om vikten av att åklagarna skulle hållas KU 1988/89:30underrättade och påpekade själv detta. har också uppgett att Bilagedel C han under ett kort telefonsamtal åter framhöll attåklagarna måste underrättas. försäkrade sig hosrikspolischefen om att ett möte med åklagarna var utsatt till och attdessa då skulle få full redovisning om roll och de uppgifter somhan lämnat till polisen. Frågan om verksamhet berördes inte vidden sedvanliga information om mordutredningen som polisen och åklagarna sammadag lämnade justitieministern. Sedan erhållit information omEbbe verksamhet ägde på begäran av riksåklagaren ett möte rum mellanjustitieministern, , riksåklagaren och biträdande riksåklagarenAxel Morath. Justitieministern förklarade där bl.a. att hon för rikspolischefenunderstrukit vikten av att åklagarna hölls underrättade. Frågan huruvida polisledningen varit tillräckligt aktivnär det gäller underrättelse till förundersökningsledningen angående EbbeCarlssons verksamhet har upptagits till särskild prövning i JK:s utredning.Innan justitiekanslern redovisat sin bedömning av frågan har han bl.a.framhållit att det måste anses ankomma på polismyndighet att i dess spanings-och efterforskningsarbete hålla åklagarna väl underrättade om utredningsåtgärderoch underställa dem frågor om andra åtgärder som ankommer påförundersökningsledaren. Därefter har justitiekanslern gjort bedömningen attåtgärden från och sida att på det sätt somskett medverka till att utlandsresor kom till stånd var av sådanvikt att förundersökningsledningen borde ha underrättats på förhand omåtgärden. Vad särskilt gäller uppdrag till ta kontakt med förre presidenten i Banisadr var detta enligtjustitiekanslerns bedömning uppenbarligen av den karaktären att frågan borde haunderställts förundersökningsledningen. Utskottet, som för sin del endast har anledning att taställning till frågan huruvida kan anses ha något ansvar föratt förundersökningsledningen inte blivit underrättad i ovannämnda hänseendenförrän , gör följande bedömning. Utskottet vill först erinra om den uppfattning som denparlamentariska kommissionen framfört om att dåvarande justitieministern redan tidigt borde ha erinrat polisledningen om reglerna irättegångsbalken om ledning av förundersökning. Utskottet instämde i dennauppfattning (se KU 1987/88:40 s. 14). Mot denna bakgrund kan den frågan ställas om de erinringarAnna-Greta gjort till rikspolischefen varit tillräckliga eller om hondärutöver själv borde ha kontaktat förundersökningsledningen i anledning avEbbe information. har vid utfrågningen införutskottet framhållit att hon inte borde ha informerat åklagarna eftersom dettaskulle ha inneburit att hon hade "försökt inta rikspolischefensplats" i förhållande till åklagarna. Hon har vidare hävdat att hon utgåttifrån att rikspolischefen skulle förmedla informationen i fråga till åklagarna. Utskottethar som nämnts tidigare i olika sammanhang behandlat frågan ' om s.k.informella kontakter mellan och myndigheterna KU1988/89:30 och har då framhållit att stor återhållsamhet måste iakttas vidsådana Bilagedel C kontakter, särskilt i sådana fall då frågan rörmyndighetsutövning mot enskild eller som rör tillämpning av lag (11 kap. 7 §regeringsformen).