bet · GC01LU13 · 1988-12-31 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet proposition 1988/89:23,vari framläggs förslag till en produktsäkerhetslag som syftar till att motverkaatt farliga varor och tjänster orsakar person- och egendomsskador. 1 betänkandet behandlas också sex med anledning avpropositionen väckta motioner. Utskottet tillstyrker bifall till propositionen. Vidareförordar utskottet, med anledning av fyra motionsyrkanden (m, fp, c och vpk),att som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört omproduktsäkerhet på det offentliga området. Övriga motionsyrkanden avstyrks av'utskottet. Tillbetänkandet har fogats sju reservationer och två särskilda yttranden. 1 proposition 1988789:23 föreslår regeringen() efter hörande av lagrådet att antar de ipropositionen framlagda förslagen till 1. produktsäkerhetslag, 2. lag om ändring imarknadsföringslagen (1975:1418), 3. lag om ändring i lagen (1970:417)om marknadsdomstol m.m., 4. lag om ändring i konsumentköplagen(1973:877), 5. lag om ändring i konsumenttjänstlagen(1985:716). Lagförslagen har intagits i bilaga till betänkandet. Med anledning av propositionen väckta motioner I988/89:L9 av m.fl. (c) vari yrkas 1. att beslutar att som sinmening ge regeringen till känna vad ' som i motionen anförts om samordningmellan lag om produktsäkerhet öch lag om produktansvar, 2. att beslutar att som sinmening ge regeringen till känna vad I 1988/89. S sami Nr 13 1988/89 LU13 som i motionenanförts om omfattningen av ett förslag till produktansvars- 1988/89:LUl3lag, 3. att beslutar att som sinmening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om att även vissa"andra nyttigheter" bör omfattas av produktsäkerhetslagen, 4. att beslutar att som sinmening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om attproduktsäkerhetslagen även skall omfatta den offentliga sektorn, 5. att beslutar att som sinmening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om attproduktsäkerhetslagen även skall gälla för vissa medel som ej omfattas avläkemedelsförordningen. I988/89:L10 av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. att beslutar ge sistastycket i 1 8 produktsäkerhetslagen följande lydelse: "Lagen tillämpas ifråga om varor och tjänster som tillhandahälls i näringsverksamhet", 2. att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs om tillsynsmyndighetensmöjlighet att fullgöra sitt uppdrag. 1988/89:L11 av m.fi. (m) vari yrkas 1. att som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts om sambandet mellan produktsäkerhetslagoch produktansvarslag samt regleringen av motsvarande frågor inom EG, , 2. att beslutar attproduktsäkerhetslagen skall omfatta även sådana varor och tjänster somtillhandahålls i offentligrättsliga former, 3. att beslutar attproduktsäkerhetslagen skall utformas på sådant sätt att en näringsidkare gesmöjlighet att dra in även andra näringsidkare i processen vidmarknadsdomstolen i enlighet med vad som anförts i motionen, 4. att som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts om regler om näringsidkares inbördesförhällande, 5. att beslutar att utformaproduktsäkerhetslagens regler om myndighets bundenhet av förhandlingslösningari enlighet med vad som i motionen anförts. I988/89:LI2 av m.fl. (fp) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsangående en utvidgning av produktsäkerhetslagens tillämpningsområde till attockså gälla sädana varor och tjänster som tillhandahålls inom ramen föroffentlig service. 1988/89:L13 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsangående att åläggande enligt produktsäkerhetslagen skall meddelas i denordning som har förordats i motionen. I988/89:LI4 av m.fl. (mp) vari yrkas 1. att som sin mening ger regeringen till kännaatt den skyndsamt skall utarbeta förslag till en liigstiftning inom områdetproduktsäkerhet, där näringsidkare ges ansvar för produktens skador påekosystemet och naturmiljön. 2. att begär att regeringen lägger framförslag till sådan ändring 1988/89: LU 13 i förslaget till produktsäkerhetslag att kretsen som, jämte KO, kan ansöka omprövning hos utökas med miljöorganisationer och enskildamedborgare, 3. att begär att regeringenlägger fram förslag till sådan ändring i förslaget till produktsäkerhetslag attytterligare en instans för rättslig prövning införs förutom , 4. att begär att regeringenlägger fram förslag till sådan ändring i förslaget till produktsäkerhetslag attinstans för överprövning av konsumentombudsmannens beslut om åläggande ochförbud, dit näringsidkare kan vända sig, införs, 5. att begär att regeringenlägger fram förslag till sådan ändring i förslaget till produktsäkerhetslag atttvingande regler för ansvarsförsäkring införs, så att oseriösa företagare'intekan undslippa sitt ansvar enligt lagen genom att försätta företaget i konkurs. I propositionen föreslås en produktsäkerhetslag, somsyftar till att motverka att farliga varor och tjänster orsakar person- elleregendomsskadör. Med farliga varor eller tjänster avses framför allt sädana somär förenade med risker, vilka antingen framstår som onödiga med hänsyn tillmöjliga skyddsåtgärder eller som är svåra att förutse för brukarna. Lagen tar ihuvudsak sikte på varor och tjänster som näringsidkare tillhandahåller konsumenter. Lagen bygger på att näringsidkarna i första handfrivilligt skall vidta de åtgärder som lagen anvisar. För att betona dettafinns en bestämmelse om att en tillsynsmyndighet i det enskilda fallet bör taupp förhandlingar med en näringsidkare som tillhandahåller farliga varor ellertjänster om vilka åtgärder som denne skall vidta för att undanröja skaderisken. Leder förhandlingarna inte till en uppgörelse, fårmyndigheten överväga att fä till stånd ett åläggande eller förbud med stöd avlagen. En näringsidkare skall enligt förslaget kunna åläggas attlämna säkerhetsinformation, förbjudas att tillhandahålla varor och tjänster(säljförbud), åläggas att lämna varriingsinformation och åläggas att återkallavaror och tjänster (återkallelse). Varningsinformation och återkallelse ärnyheter i svensk lagstiftning, medan reglerna om säkerhetsinformation ochsäljförbud i huvudsak har förts över från marknadsföringslagen. Omen näringsidkare tillhandahåller en vara eller en tjänstutan att lämna , information, som har särskild betydelse för att förebygga attvaran eller tjänsten orsakar person- eller egendomsskador, skall han enligtförslaget kunna åläggas att lämna säkerhetsinformation, när han ifortsättningen tillhandahåller den. Ennäringsidkare som tillhandahåller varor eller tjänster, som medför särskildrisk för person- eller egendomsskador, skall vidare kunna förbju- 1988/89:LUl3 das att fortsätta med detta, dvs. 1 syfte att skydda dem som redan har förvärvat farligavaror eller tjänster, som medför särskild risk för skada pä person elleregendom, skall en näringsidkare kunna åläggas att lämna varningsinformation. Om en näringsidkare har överlåtit en vara eller utfört entjänst, som medför särskild risk för skada på person eller egendom, skall hanslutligen kunna åläggas att återkalla den från brukarna. Återkallelse av varor föreslås kunna ske i tré olikaformer, nämligen som, rättelse, utbyte eller återgång. Rättelse innebär att detfel hos varan som skaderisken hänför sig till avhjälps. Vid utbyte återgår denriskabla varan till näringsidkaren, som i gengäld får leverera en annan, felfrivara av samma eller motsvarande slag. Återgång innebär att näringsidkaren tartillbaka. . den farliga varan och lämnar ekonomisk ersättning för den. I frågaom tjänster kan endast rättelse eller ersättning för rättelse komma i fråga. Enligt förslaget skall näringsidkaren vid återkallelselämna de berörda brukarna ett erbjudande om att vidta en viss åtgärd och angevillkoren för åtgärden. Villkoren skall vara sådana att erbjudandet kanförväntas bli allmänt accepterat, men får inte bli oskäligt betungande förnäringsidkaren. Återkallelseerbjudanden skall fullgöras utan väsentligakostnader eller olägenheter för dem som utnyttjar erbjudandena. Rättelse ochutbyte skall ske inom skälig tid och bör alltså företas så skyndsamt sommöjligt. Om en återkallad vara är särskilt farlig eller riskernamed den är särskilt stora, föreslås att näringsidkaren skall kunna åläggas attförstöra den. Förslagetanger en tioårig preskriptionsfrist för möjligheten att ge ett , åläggandeom återkallelse, men inte någon preskriptionsfrist i fråga om möjligheten attföreskriva om varningsinformation. Tillsynen av efterlevriaden av lagen skall utövas avkonsumentverket i fråga om varor och tjänster som inte är specialreglerade. Förvaror och tjänster av det senare slaget skall vederbörande specialmyndighetvara tillsynsmyndighet. Om tillsynsmyndigheten inte genom förhandlingar kan förrnåen nä- . ringsidkare att vidta erforderliga säkerhetsåtgärder, kan myndighetenvända sig till konsumentombudsmannen (KO) med begäran om att frågan förs tillmarknadsdomstolen. Delar KO tillsynsmyndighetens uppfattning, skall han ansökahos om åläggande eller förbud enligt lagen. Marknadsdomstolensbeslut kan inte överklagas. Den speciallagstiftning som finns beträffandeproduktsäkerhet på olika varu- och tjänsteområden förblir enligt förslagetgällande vid sidan av produktsäkerhetslagens generella bestämmelser. Ettåläggande eller förbud en- ,, ligt produktsäkerhetslagen får inte meddelas iden mån det i speciallagstiftningen, eller i beslut av en tillsynsmyndighet,har meddelats bestämmelser om varan eller tjänsten med samma ändamål somåläggandet eller förbudet. Lagstiftningenföreslås träda i kraft den . , Till grund för propositionen liggerproduktåterkallelsekommitténs huvudbetänkande (SOU 1987:24)Produktsäkerhetslag. Betäiikandet har re- missbehandlats. Allmännaöverväganden /89;LU13 har konsumenternas rättsligaställning i förstärkts på olika sätt. Reformarbetet har huvudsakligenavsett det ekonomiska skyddet för konsumenterna. Frågor som hänför sig till säkerhetenhos de produkter som tillhandahålls konsumenterna kom att behandlas inom ramenför en generell marknadsrättslig reglering först i och med,införandet avmarknadsföringslagen , som ersatte lag om otillbörligmarknadsföring. I marknadsföringslagen upptogs i 4 § en generell bestämmelse omproduktsäkerhet. Den innebär att, om en näringsidkare till en konsument förenskilt bruk saluhåller en vara som medför särskild risk för skada på personeller egendom, så kan förbjuda honom att fortsätta med det.Detsamma gäller även i fråga om erbjudande att mot ersättning förvärvanyttjanderätten till en vara för enskilt bruk samt fr.o.m. den 1 januari 1986också då tjänster tillhandahålls mot ersättning. Vidare innehåller 3 8 bestämmelserom informationsåläggande som kan tillämpas bl.a. för att tvinga framinformation till konsumenterna om ska-derisker som farliga produkter ärbehäftade med. Vidare finns i fråga om åtskilliga stora varu- ochtjänstegrupper en ingående reglering av hur varorna och tjänsterna skall varabeskaffade, bl.a. i syfte att tillgodose långtgående säkerhetskrav, samtbestämmelser om tillsyn som ger myndigheter möjlighet att kontrollera attlagstiftningen efterlevs. Som exempel kan nämnas arbetsmiljölagstiftningen,livsmedelslagstiftningen och läkemedelslagstiftningen. Gemensamt för både föreskrifterna om produktsäkerhet imarknadsför ringslagen och den specialreglering som finns om säkerheten päolika produktområden är att reglerna tar sikte på att hindra att farliga varoroch tjänster över huvud taget när fram till konsumenterna. Däremot saknas inomdessa områden i stort sett regler för det fall då farliga varor ellertjänsterhar nått ut till konsumenterna och hos dem utgör en säkerhetsrisk. I,detta avseende kompletteras emellertid den direkt säkerhetsinriktade regleringenav civilrättsliga bestämmelser i bl.a. konsumentköplagen, (1973:877) ochkonsumenttjänstlagen (1985:716). Konsumentema kan sålunda med stöd av de civilrättsligareglerna i mänga situationer fä rättelse) fråga om varor eller tjänster som ärbehäftade med fel som är hänförliga till säkerheten. Genom att exernpelvis hävadet avtal varigenom en farlig produkt förvärvats kan konsumenten tvinga säljarenatt återta produkten och betala tillbaka vad han uppburit. De civilrätts-.,iiga reglerna är emellertid förenade med den nackdelen att deras tillämpningförutsätter ett betydande mått av aktivitet från konsumentens sida iallmänhet inom en förhållandevis efter förvärvet och ofta dessutomett ekonomiskt risktagande i form av rättegångskostnader m.m. Som framhålls i propositionen är intresset förproduktsäkerhet mycket stort både i vårt land ochinternationellt. Flera utvecklade industriländer har infört regler om återkallelseav farliga produkter. Generella regleringar, som bl.a. innehålleråterkallelsebestämmelser, finns i , , , ochJapan. 1 * 1988/89. 8 sami Nr 13 der har ännuinte genomfört någon generell lagstiftning om återkallelse, 1988/89:LU13 menenligt viss speciallagstiftning kan återkallelse framtvingas för särskildaproduktslag. Enligt uppgift i propositionen har dock i framlagts ettbetänkande med förslag till én produktsäkerhetslag, som innehålleråter-kallelseregler. Vidare har i en ny produktsäkerhetslag nyligenantagits. Lagen innehåller inte några återkallelsebestämmelser men ger möjlighetertill bl.a. förbud mot tillverkning och försäljning av farliga varor ochålägganden om att sådana varor skall förstöras. Enligt den finländska lagenskall också näringsidkare kunna tvingas lämna information till konsumenternaom att användningen av en vara är förenad med skaderisker. Slutligen finns iNorge, enligt uppgifter i propositionen, långt framskridna planer på att införaen lagstiftning med generella återkallelsebestämmelser. Det internationella samarbetet på konsumentområdet har iökad utsträckning inriktats på produktsäkerhetsfrågor. Bl.a. kan nämnas attEG-kommissionen i en skrivelse till E(j:srådi har utvecklat sin syn påbehovet av en generell produktsäkerhetsreglering. I skrivelsen framhålls attdet finns ett trängande behov av ett generellt produktsäkerhetsdirektiv medskyldigheter för tillverkare, importörer och handlare att endast tillverka ochsaluhålla produkter som är säkra. Detta skulle enligt kommissionen bidra tillatt säkerställa att den inre marknaden fullbordas och en likvärdig nivå i frågaom produkters säkerhet uppnås inom EG. Ett väsentligt inslag i EG :sproduktsäkerhetsarbete är att möjliggöra ålägganden om saluförbud, information,återkallelse och destruktion. Därigenom skapas ett säkerhetsnät för sådanafall då farliga produkter kommer ut på marknaden. I detta sammanhang kan ocksånämnas att enligt ett generellt produktansvarsdirektiv, som EG antog ,är en tillverkare strikt ansvarig för skador som orsakas av en defekt i hansprodukt. En produkt lider av en defekt när den inte erbjuder den säkerhet mankan förvänta med hänsyn till omständigheterna. EG:s produktansvarsdirektiv har lett till att flera länderredan genomfört lagstiftning om produktansvar och i åtskilliga andra länderövervägs frågan. Också i pågår överväganden rörande den framtidautformningen av en reglering av ett produktansvar. Den lämnade redogörelsen visiir att utvecklingen går iriktning mot att företagen skall ta ansvaret för att deras produkter uppfyllerde säkerhetskrav som kan ställas. Att företagen har det grundläggande ansvaretför bl.a. produktutvecklingen är som framhålls i propositionen också en principsom är väl etablerad inom den svenska marknadsrätten och som slogsfast vid riksdagsbehandlingen av proposition 1984/85:213 om ändring imarknadsföringslagen (se LU 1985/86:10). Enligt utskottets mening får tiden nuanses mogen för ätt en produktsäkerhetslagstiftning genomförs som gör detmöjligt att ålägga näringsidkare att vidta åtgärder beträffande farliga varoroch tjänster. De förslag som framläggs i propositionen tillgodoser de krav somkan ställas, och utskottet tillstyrker således huvuddragen av den föreslagnaregleringen. I motion Lll av m.fl. (m) framhålls att dethade varit önskvärt om förslag till produktsäkerhetslag hade lagts fram samtidigtmed förslag om produktansvar. Enligt motionärerna hade det också varitönskvärt omregleringen på produktsäkerhetsområdet hade avvaktats så att en direkt 1988/89: LU 13 anpassning kunnat ske till motsvarande regler inom EG.Motionärerna begär i yrkande I ett tillkännagivande i enlighet med det anförda. Sambandet mellan produktsäkerhet och produktansvar betonasäven i motion L9av m.fl. (c). Motionärerna understrykerbetydelsen av att erforderlig samordning sker mellan dessa båda områden vidutarbetandet av lagstiftningen om produktansvar, och de begär i yrkande 1 etttillkännagivande härom. 1 motionen begärs vidare i yrkande 2 ett tillkännagivandeom att det kommande förslaget om produktansvar bör avse bl.a. ansvaret förskador pä grund av felaktigheter i material och konstruktion av bostadshus samtäven ansvaret för en produkts miljöpåverkan. Enligt utskottets mening finns det onekligen ett sambandmellan regleringen av produktansvaret och förebyggande bestämmelser om produktsäkerhet.Syftet med båda regelkomplexen är sålunda att förhindra skadefall. Det ärvidare så, som framhålls i propositionen, att produktsäkerhetsregler somtillämpas lyhört och effektivt bör kunna leda till att antalet fall. dåproduktansvaret tas i anspråk minskar. Ett sådant samspel förutsätter atttillämpningsområdena för regelkomplexen inte i någon väsentlig mån avvikerfrån varandra. Mot denna bakgrund har utskottet förståelse för motionärernasönskemål om samordning. förhåller det sig så att det finns väsentligaskillnader mellan produktansvarslagstiftningen och reglerna omproduktsäkerhet. Produktansvaret har till syfte inte bara att förebyggaskadefall utan också att ge möjligheter till ersättning när en skada harinträffat. Vidare är produktansvarsregler av civilrättslig natur medan den nuföreslagna lagstiftningen är av näringsrättslig art. Tillämpningen av regelsystemenkommer därmed att åligga olika myndigheter, och karaktären av de beslutmyndigheterna kan fatta skiljer sig ät i väsentlig grad. Enligt' utskottetsmening finns det inte några avgörande hinder mot att produktsäkerhetslagstiftninggenomförs innan lagstiftningsarbetet rörande produktansvar har slutförts.Utskottet utgår härvid från att regeringen vid sina överväganden omproduktansvarets utformning beaktar det behov av samordning som finns mellanproduktansvaret och produktsäkerheten och därvid också tar de initiativ tilljämkningar i produktsäkerhetsreglerna som kan visa sig befogade. Vad härefter angår frågan om EG:s arbete päproduktsäkerhetsområdet vill utskottet hänvisa till att, enligt vad som uppgesi propositionen, arbetet ligger i linje med förslaget iproduktåterkallelsekommitténs betänkande. I propositionen framhålls att närEG,väl har antagit ett direktiv på området kommer kontakter med gemenskapen attinledas. I den dialogen avser att verka för att de svenskaproduktsäkerhetsreglerna vinner gehör. Föredragande statsrådet vill dock betonaatt i den mån den svenska regleringen då kommer att anses innefattakomplikationer, det bör finnas utrymme för att anpassa den så att konflikterkan undvikas. Sammanfattningsvis anser utskottet att det inte föreliggernågra bärande skäl för att genomförandet av en förstärktproduktsäkerhetslagstiftning bör anstå i avvaktan på den kommandelagstiftningen angående produktskador och EG:s framtida ståndpunktstagande påproduktsäkerhetsområdet. Enligt utskottets mening skulle en sådan fördröjningsnarare medföra negativa effekterför konsumenterna, eftersom behovet av en produktsäkerhetslag- 1988/89:LUl3 stiftninggör sig särskilt starkt gällande så länge det saknas lagfästa regler Något uttalande från sida i enlighet med önskemåleti motion Ll 1 yrkande 1 är därför inte påkallat. vadutskottet ovan anfört om samordningen mellan produktsäkerhet och produktansvarär inte heller något uttalande erforderligt med' anledningav yrkande 1 i motion L9: Vad gäller det i motion L9 yrkande-2 framförda önskemåletom inriktningen av arbetet med produktansvarsregler anser utskottet attriksdagen inte bör föregripa regeringens ställningstagande. Utskottet avstyrkerföljaktligen bifall även till yrkande 2 i motion L9. I propositionen föreslås att produktsäkerhetslagen skallgälla sädana varor och tjänster som tillhandahålls i näringsverksamhet och somkonsumenter i inte obetydlig omfattning utnyttjar eller kan komma att utnyttjaför enskilt bruk. Enligt föredragande statsrådet är det med hänsyn till denproduktori-enterade speciallagstiftning och arbetsmiljölagstiftning som finnsnaturligt atf ett förstärkt skydd mot riskabla produkter bör omfattakonsumentvaror och konsumenttjänster. En ny lag bör därför göras tillämplig pådels typiska konsumentvaror, dels varor som faktiskt används eller kanförväntas bli använda av enskilda människor i hemmet, pä fritiden eller anriarsi privatlivet. Tillämpningsområdet bör emellertid inte begränsas så, att detenbart blir konsumenter som får ett skydd, eftersom varor som konsumenternaanvänder ofta också torde användas i näringsverksamhet. Produkter som används iarbetslivet bör därför omfattas av lagstiftningen, under förutsättning att deockså kommer till användning i privatlivet i én inte obetydlig omfattning.Varor och tjänster som uteslutande används yrkesmässigt eller bara undantagsviskommer till användning i privatlivet bör däremot inte omfattas avlagstiftningen. Inte heller skall enligt propositionen sådana varor ochtjänster som tillhandahälls inom ramen för myndighetsutövning eller offentligservice omfattas av lagen. I ett flertal motioner begärs en utvidgning av lagenstillämpningsområde i olika avseenden. Sålunda framhålls i motion Ll 1 av RolfDahlberg m.fl. (m) att det är svårt att inse varför människors behov av skyddmöt farliga varor och tjänster skulle vara mindre inom den offentliga sfären äninom den privata, detta särskilt mot bakgrund av att den offentligaverksamheten ofta utövas i en monopolsituation öch människorna således inte harnågot alternativ. Motionärerna begär därför i yrkande 2 att beslutaratt produktsäkerhetslagen skall omfatta även sådana varor och tjänster somtillhandahälls i offentligrättsliga former. Även i motion L12 av m.fl. (fp) riktas kritikmot att lagen utesluter sådana varor och tjänster som tillhandahålls inom ramenför offentlig service. Motionärerna anser att den föreslagna begränsiiingenblir oacceptabel framför allt för sädana tjänster som produceras alternativt iprivat eller offentlig regi. I motionen begärs därför ett tillkännagivande omatt lagens tillämpningsområde bör utvidgas till att omfatta även sådana varor ochtjänster som tillhandahålls inom ramen för offentlig service och 1988/89:LUl3 inte är en direkt följd av myndighetsutövning. Motionärerna i motion L9 av m.jl. (c) anserinte heller att det är godtagbart att utesluta varor och tjänster som enskildautnyttjar inom den offentliga sektorn. Enligt motionärema skallkonsumentskyddet inom den offentliga sektorn vara lika starkt som inom ickeoffentlig verksamhet, och de begär i yrkande 4 ett tillkännagivande om attproduktsäkerhetslagen även skall omfatta den offentliga sektorn. I motion av m.fl. (vpkjframhållsattdetärobegr'\pl'\gtatt produkter som används av människor i samband med deras nyttjande.av offentlig service inte skall omfattas av lagen. Motionärerna begär därför i yrkande 1 att beslutar om sådan ändring i förslaget till produktsä kerhetslag att även nämnda produkter omfattas, i Utskottet vill understryka att den föreslagna lagstiftningeninte begrän sas till enbart varor och tjänster som konsumenter förvärvar avnäringsid-. , käre för enskilt bruk. Som framhålls i propositionen kommer i praktiken också farliga produkter som enskilda människor kommer i kontakt med i s.k. offentliga miljöer i stor utsträckning att vara.underkastade lagstiftning- . en,eftersom produkterna även används i privatlivet. Bl.a. förekommer många leksaker som används exempelvis på daghem troligen även i så stor utsträckning i hemmen att lagstiftningen blir tillämplig av det skälet.