bet · GC01TU12 · 1988-12-31 00:00:00 — Han slog fast att inom tank- och bulksjöfarten är deninternationella kostnadsnivån i fråga om bemanning så låg att det skulle krävanärmast orimliga stödåtgärder för att driva denna sjöfart med svensk bemanning.Utskottet och godtog dessa bedömningar. Vidare vill utskottet erinra om att det så sent som idecember 1988 ånyo behandlade frågan om ett svenskt internationelltfartygsregister i det av godkända betänkandet 1988/89:TU6. Utskottetvidhåller sin där uttalade uppfattning att ett svenskt internationelltfartygsregister skulle kunna innebära att man på svenska fartyg underlåter atttillämpa svenska lagregler på väsentliga områden - inte minst detarbetsrättsliga - i en utsträckning som synes oförenlig med svenskrättsuppfattning. Med det sagda avstyrks samtliga de m-, fp- ochc-motionsyrkanden som är i fråga. Av vad utskottet sålunda anfört framgår att riksdagenredan uttalat att den motsätter sig införandet av ett svenskt internationelltfartygsregister. Något ytterligare sådant uttalande torde därför inte varaerforderligt, varför yrkandet härom - i modon T227 (vpk) - avstyrks. I modon T227 (vpk) framhålls också att transportrådet i enrapport föreslagit införandet av ett svenskt internationelltfartygsregister. Motionärerna vill att regeringen ger i uppdrag åttransportrådet att redovisa varför man inte följt beslut i frågan. Enligt vad utskottet erfarit behandlas i ifrågavaranderapport möjligheterna att förbättra den svenska sjötransportkapaciteten iinternationella krissituationer och i krig. I en första preliminär version avrapporten, som inte hadeunderställts rådets styrelse, återfinns det förslag som motionärerna 1988/89:TU12 erinrar om. Det finns inte med i den slutliga versionen avrapporten. Med hänvisning härtill finner utskottet det för sin del överflödigtatt transportrådet får det begärda uppdraget. Yrkandet härom avstyrksföljaktligen. I motion T618 (m) framhålls att i internationellasammanhang bör arbeta för en sundare utveckling av sjöfartens internationellakonkurrensvillkor. Ett ohämmat utnyttjande av lågkostnadsbemanning,subventioner till varv, infrastruktur och sjöfart jämte olika former avprotektionism präglar enligt motionären näringen. Utskottet kan i och för sig instämma i vad motionärenanfört om det angelägna i en sundare utveckling av sjöfartens internationellavillkor. Utskottet förutsätter också att på det internationella planetverkar härför. Det bör emellertid erinras om att utskottet i det föregående harhemställt att för nästa budgetår till Bidrag till svenska rederier anvisar550 milj.kr., och att detta bidrag enligt utkottets mening utgör en alternativ,teknisk lösning för att åstadkomma den sänkning av sociala avgifter och denbefrielse från sjömansskatt som modonären själv önskar få till stånd. Vidarebegär motionären själv införandet av ett svenskt internationelltfartygsregister i syfte att göra det möjligt för svensk sjöfartsnäring attkunna konkurrera på internationella villkor genom minskade bemanningskostnader.Med det sagda avstyrker utskottet motionsyrkandet. Lagen (1977:494) om tillstånd till överlåtelse av fartyg-den s.k. flagglagen -föreskriver att svenskt registreringspliktigt skepp ellerandel däri inte får överlåtas utan tillstånd av regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer, om skeppet genom överlåtelsen upphör att varasvenskt. Lagen gällde ursprungligen dll utgången av . Giltighetstidenhar emellertid förlängts vid flera dllfällen, senast (prop.1986/87:29, , rskr. I motionerna T234 (fp), T612 (c), T618 (m) och T619 (m)uttalas önskemål om upphävande av lagen. I c-motionen framhålls att rederiernainte vill flagga hem sina fartyg så länge vi har en lag som förhindrar dem attflagga ut igen, när förhållandena så kräver. Därför motverkar flagglagen desjöfartspolitiska åtgärder som beslutade om och somnu börjar verka inom rederinäringen. Flagglagen upphör att gälla med utgången av innevarandeår, om inte antar ett förslag om att dess giltighetsdd skallförlängas. Den frågan bereds - enligt vad utskottet erfarit - för närvarandeinom . Utskottet förutsätter att regeringen kommer attredovisa sitt ställningstagande för före den 1 januari1990.1 avvaktan på att så sker synes någon åtgärd inte erforderlig,varför motionsyrkandena avstyrks. 11 Vissaandra sjöfartspolitiska frågor 1988/89:TU12 1 Frågor med övervägandeinternationell anknytning Enligt motion T227 (vpk) bör regeringen föreläggariksdagen förslag om att bilda ett samhällsägt rederibolag. Utskottet har vid ett flertal tillfällen - senast i det avriksdagen godkända betänkandet /88:27 - behandlat och avstyrktmotionsyrkanden med samma innebörd som det som är i fråga. Utskottet harinte ändrat uppfattning i frågan och avstyrker modonsyrkandet. I motion T209 (fp) begärs - under åberopande avnaturvårdshänsyn - ett förbud mot höghastighetsbåtar i linjetrafik i Stockholmsskärgård. Frågor om hasdghetsbegränsningar för fartygstrafiken iskärgården avgörs av i samråd med bl.a. underbeaktande av naturvårdsintressen m.m. Det lätta tonnage som används i denkatamaran-trafik - som motionären torde åsyfta - innebär för övrigt enligtsjöfartsverkets bedömning mindre olägenheter frän miljöskyddssynpunkt än destora . Utskottet kan för sin del inte finna något riksdagensuttalande i frågan påkallat och avstyrker därför motionsyrkandet. I motion T222 (fp) framhålls att bör få iuppdrag att lägga fram fram förslag till skärpta miljökrav för sjöfarten. Enligt vad utskottet erfarit har regeringen uppdragit åtsjöfartsverket att i samråd med kartlägga sjöfartensmiljöeffekter och utarbeta förslag till åtgärder för att minska sjöfartensmiljöföroreningar. Uppdraget skall redovisas . Någonriksdagens åtgärd synes med hänvisning dll det anförda inte erforderlig, varförmodonsyrkandet avstyrks. I motion T238 (fp) begärs ett förbud mot supertankers iÖstersjön. Den sålunda aktualiserade frågan behandlades i proposition1980/81:119 om miljösäkrare sjötransporter (bil. Föredragandedepartementschefen framhöll att det saknas tillräckligt underlag att frånsvensk sida vidta ensidiga restriktioner mot stora tankfartyg i . Ensådan åtgärd skulle också -framhöll han vidare - endast få marginell betydelse,eftersom andra Östersjöstater har betydligt större råoljeimport än . Dethänvisades också till de krav som ställs på konstrukdonen hos storatankfartyg och som bl.a. medför att lasten delas upp i flera avskildalastutrymmen. Härigenom motverkas risk för stort lastläckage vid en eventuellolycka. Vidare erinrades om det iriternationella samarbetet inomInternationella sjöfartsorganisationen (IMO) och inom ramen förÖstersjösamarbetet - som bedrivs med stöd av en konvention mellan samtligaÖstersjöstater - om skydd av miljö. Samarbetet syftar fill -framhöll departementschefen - att genom olika åtgärder, såsom lotsning i såvälöppen sjö som farleder, farleds- och fartygsförbättringar,positionsrapportering och trafikövervakning, ytterligare höja säkerheten ochminska olycksrisken. bedömningar lämnades utan erinran av utskottet och (/89:TU121980/81:31, rskr. Det bör tilläggas att - enligt vad utskottet erfarit-oljetransporter med s.k. supertankers numera inte förekommer till svenskahamnar vid . Utskottet finner ej skäl ompröva ställningstagandeoch avstyrker motionsyrkandet. I motion T602 (fp) begärs en översyn av bestämmelserna omfartygstransporter av oljeprodukter. Vidare begärs "åtgärder i syfte attsäkerställa att 14'Statsöverenskommelsens del om en hamnstadskontrollefterföljs". Slutligen begärs också åtgärder i syfte att säkerställa attbeställare/mottagare inom landet av råolja i så hög grad som möjligt gör sigunderkunniga om tankfartygens lämplighet för sådana laster. Till stöd föryrkandena åberopas en incident med ett iranskt tankfartyg, som i november 1988var på väg in fill kajen vid i med en last av 220 000 tonråolja. Tankern hade, innan den nådde det svenska målet, lossat en del avlasten i , där de holländska myndigheterna fann en mängd allvarligafel. Felen rapporterades dock inte till , trots att en sådanrapporteringsskyldighet föreligger enligt den nämnda överenskommelsen. Utskottet vill med anledning av dessa yrkanden till enbörjan framhålla att och sjöfartsmyndigheterna i 13 andravästeuropeiska länder är parter i en överenskommelse av omhamnstatskontroll. Samarbetet syftar till att säkerställa att fartyg av allanationaliteter som besöker någon av de 14 staternas hamnar uppfyller vissainternationellt överenskomna krav på säkerhet och på goda arbetsförhållandenaför de ombordvarande. Ett fartyg kan underkastas inspektioner av olika slag,och om dessa ger vid handen att fartyget har brister av betydelse försäkerheten, den miljön eller de ombordanställdas hälsa, får det hållaskvar i hamn till dess bristerna avhjälpts. Om detta inte är möjligt, kannyttjandeförbud utfärdas. Samarbetet gör det också möjligt för de berördamyndigheterna att - på grundval av en rapport från någon av dem - företa eninspektion av ett fartyg som t.ex. misstänks ha gjort sig skyldigt till ettoljeutsläpp. Utskottet förutsätter att inom ramen för sittsamarbete med de övriga västeuropeiska sjöfartsmyndigheterna verkar för atttillgodose intentionerna med ifrågavarande överenskommelse i största möjligautsträckning. Någon åtgärd med anledning av motionen torde därförinte erfordras. Följaktligen avstyrker utskottet motionen. 1 motion T619 (m) erinras om att staten genomsjöfartsverket svarar för utprickning och farleder utmed kusterna. Motionärernavill ha en utredning om farledsverksamheten för att det skall undersökas ominte tillsyn av farledsutprickning m.m. kan skötas av den industri ellerhamnförvaltning som har nytta av leden. Enligt vad utskottet erfarit förekommer det på flera hållutmed våra kuster att kommuner eller industriföretag svarar för farledsutprickning och tillsyn av denna i sådana fall där sambandet mellan trafiken och en viss hamn är otvetydigt. Någon åtgärd synes sålunda inte erforderlig, varför motionsyrkandet avstyrks. I motionernaT618 (m) och T619 (m) begärs en utredning om lotsnings- 988/89:TU12bestämmelserna i syfte att begränsa kravet på lotsning då det gäller fartyg medväl befaret befäl. beslutade (prop. 1980/81:119 bil.2, TU31, rskr. 422) att inom ramen för ett handlingsprogram för miljösäkraresjötransporter införa ett s.k. behovsanpassat lotstvång. skulledärvid svara för utformningen. beslut innebär att frågan omlotstvång skall prövas med utgångspunkt i farledsförhållandena, fartygetsutrustning och bemanning samt lastens miljöfarlighet. Ett principielltlotstvång föreligger i sådana farleder som bedömer varasvårnavigabla eller riskabla från miljösynpunkt. Undantag från lotstvånget isådana farleder får emellerdd medges bl.a. med hänsyn till fartygets storlek,konstrukfion, utrustning och beskaffenhet samt till befälhavarens kännedom omfarleden och språkkunskaper i den nödvändiga komunikationen med lotsplats ellertrafikinformationscentral. De riktlinjer som lagt fast för detbehovsanpassade lotstvånget bör enligt utskottets mening ge dllräckligt utrymmeför såväl en smidig tillämpning som för undantag från tvånget, när detta ärmodverat från miljö-och sjösäkerhetssynpunkt. Utskottet, som förutsätter attsjöfartsverket dllämpar lotsningsbestämmelserna i enlighet med de av riksdagenangivna intentionerna, kan sålunda inte finna den begärda översynenerforderlig. Modonsyrkandena avstyrks därför. Enligt motion T218 (fp) bör en forskningscentral upprättasi för forskning om miljöaspekter på sjöfarten, tonnagetyper ochfraktformer samt om sjöfartens ställning i ett framtida expansivt samhälle medrivna gränser mellan nafionerna. I modon T227 (vpk) framhålls att forskning och utvecklingmed ensidig inriktning på sjöfartsteknologi är otillräcklig. Forskningen börenligt motionärerna utgå från en helhetssyn på transportekonomi, där olikatransportsystem bedöms ur ett samhällsekonomiskt perspekfiv, från energi- ochmiljösynpunkt samt med hänsyn till regionala behov och total samhällsnytta. I motion T618 (m) framhålls att det är angeläget atttillgodose fraktkundernas ökande krav på snabba transporter av hög kvalitettill låga kostnader. Det är därför enligt motionären ett oavvisligt krav attSverige har en egen forskning och utveckling på sjöfartsområdet. Insatserna börinte enbart gälla fartygskonstruktion utan också lasthantering ombord och iland, logistik och marknadskännedom. Enligt vad utskottet erfarit pågår inomtransportforskningsberedningen (TFB) ett arbete inom vilket såväl den svenskaexpordndustrins som sjöfartens och hamnarnas framtida roll ochkonkurrensmöjligheter uppmärksammas. Särskild tonvikt läggs därvid på hur deninternadonella handelsutvecklingen och liberaliseringen på transportområdet kanpåverka och ändra konkurrensförutsättningarna för olika transportmedel. För attbedöma sjöfartens liksom andra transportmedels framtida roll och möjligheterkommer studier att ske med särskild hänsyn till de logistik- ochmaterialadministradva kvalitetskrav som expordndustrin ställer för att få kostnadseffektivatransporttjänster med en för avsättningsmarknaderna 1988/89:TU12 anpassadutformning, innefattande bl.a. hög tidsprecision. påbörjatprojekt studeras möjligheterna för svenska hamnar att utvecklanya tjänster genom att i större utsträckning än ombesörjalagerhållning av export- och importgods. Inom ramen för denna problematik planeras också forskningsverksamhet för att effektivisera godshanteringbåde i hamnledet och ombord på fartyg. påbörjatett projekt i syfte att utveckla ett tekniskt och ekonomiskt faktaunderlagför ett modernt svenskt närsjöfartsfartyg. nyasträngare miljökrav studeras även alternativ med dubbelskrov för Studien beräknas vara avslutad instundande höst ochförväntas ge svenska rederier inom närsjöfarten ett underlag för planeringoch kalkylering av egna fartyg som kan konkurrera med utländskt tonnage imotsvarande fraktrelationer. TFB har också utarbetat särskilda programför forskning rörande transport- och samhällsekonomi samt energi- ochtrafikmiljöfrågor, allt i syfte att allsidigt kunna analysera de olika transportslagenseffektivitet, energiförbrukning och miljöegenskaper med utgångspunkti ett samhällsekonomiskt synsätt. Slutligen vill utskottet också erinra omdet ovan nämnda uppdraget för att i samråd med naturvårdsverketutarbeta förslag till åtgärder för att minska sjöfartens Med hänvisning till det anförda finner utskottet för sindel de krav på forsknings- och utvecklingsinsatser inorn sjöfartsområdet som framställsi de tre motionerna väl tillgodosedda. Utskottet finner det därför inteerforderligt att vidtar någon åtgärd med anledning av något av de tremotionsyrkandena. Samtliga dessa avstyrks följaktligen. I motion T618 (m) begärs en översyn avsjöbefälsutbildningen. Enligt motionären är det mot bakgrund av den förändringsom skett i den svenska handelsflottans sammansättning nödvändigtatt sjöbefälsutbildningen breddas så att ämnen vid sidan av de traditionelltsjöbefälsinriktade i ökad utsträckning tillförs läroplanen. Särskilt angelägetär det - betonar motionären - att de blivande sjöbefälen bibringas ekonomiskaoch juridiska insikter. Utskottet vill med anledning av detta motionsyrkandeerinra om att den högre sjöbefälsutbildningen numera är förlagd till högskolani och i . Utbildningen ges enligt vadutskottet erfarit på en sjökaptenslinje, en styrmanslinje och enradiokommu-nikationsUnje. Samtliga linjer omfattar inslag av arbetsrätt,sjörätt samt samhälls- och företagsekonomi. Därtill erbjuds eleverna valfriakurser som gör det möjligt för dem att ytterligare förkovra sig i bl.a. ämnenav det nämnda slaget. Utbildningens innehåll styrs kvalitativt i mycket hög gradav internationella överenskommelser. Med hänvisning dll det anförda kan utskottet, somförutsätter att berörda högskolestyrelser fortlöpande beaktar behovet av enändamålsenlig sjöbefälsutbildning, för sin del inte finna annat än att syftetmed modonsyrkandet måste anses tillgodosett. Det avstyrks följaktligen. Fartygsbemanning 1988/89:TU12 I motion T618 (m) behandlas också bemanningsfrågor.Motionären framhåller att man i olika sjöfartsländer minskarfartygsbesättningarna i syfte att reducera rederiernas driftskostnader. Detsvenska regelverket på området måste - betonar motionären - tillämpas ochanpassas så att det möjliggör försöksverksamhet och en dynamisk utveckling.Såväl arbetstagare som arbetsgivare bör medverka i sjöfartsmyndighetens arbetemed dessa frågor. Utskottet vill med anledning av detta motionsyrkande erinraom att antog en fartygssäkerhetslag (prop.1987/88:3, , rskr. Enligt bestämmelser i 5 kap. i lagen (1988:49) harsjöfartsverket att i samråd med organisationer som företräder redare och deombordanställda att inom de krav som sjösäkerheten ställer fastställaminimibemanning för varje enskilt fartyg. Då ifrågavarande lagbestämmelsersynes tillgodose syftet med motionsyrkandet torde detta inte påkalla någonriksdagens åtgärd och avstyrks följaktligen. Fartygs konstruktion och utrustning I motion T618 (m) framhålls vidare att anskaffandet avudandsägda fartyg av god standard bör underlättas. regler omfartygs konstruktion och utrustning bör därför anpassas till internationelltgodtagna regler. Enligt vad utskottet erfarit företar sjöfartsverketfortlöpande en sådan anpassning som motionären kräver. Internationelltsamarbete har enligt verkets bedömning medfört en nära nog enhetlig europeiskfartygsstandard. Utskottet finner ej skäl ifrågasätta denna bedömning ochavstyrker därför motionsyrkandet. I motion T618 (m) framhålls även att internationelltjämförbara villkor för finansiering av såväl nybyggt som andrahandstonnagemåste utredas och övervägas. Som utskottet anfört i det föregående beslutade riksdagenunder fjolåret om ett ekonomiskt stöd för den svenska handelssjöfarten.Utskottet vidhåller sin i det sammanhanget redovisade uppfattning attsjöfartspolitiska åtgärder i främsta hand bör inriktas på att sänkabemanningskostnaderna. Tillräckliga skäl att föreslå åtgärder i syfte att sänkarederiernas kapitalkostnader synes inte heller nu föreligga, varför utskottetavstyrker motionsyrkandet. 11.2 Sjöfartspolitiska frågor med övervägande nationellanknytning 1 motion T227 (vpk) framhålls att resurserna försjöräddning och kustbevak ning måste samordnas bättre än vad som sker . En effektivare organisation skulle kunna uppnås - säger motionärerna - genom en organisation liknande den amerikanska Guard, dock utan motsvaran de militära uppbyggnad. En sådan måste få omfattande befogenheter till fartygsinspektion och kontroll av sjösäkerheten samt för kontroll av det 25 fiffelflaggadetonnage som gör våra kuster och farvatten osäkra. Staten skall 1988/89:TU12stå för kostnaderna, betonar motionärerna. Utskottet vill med anledning av detta motionsyrkandeerinra om att sjöfartsinspektionen inom har till uppgift att setill att kraven på fartygs säkerhet och skydd mot vattenföroreningar, uppfyllsmed beaktande av internationell standard. Tillsynen gäller fartyg av allanationaliteter som anlöper svenska hamnar. Frågor av det slag som motionärernaaktualiserar behandlas av kommittén (Fi 1987:08) med uppdrag att utarbetaförslag till ny organisation m.m. för . Kommitténs slutbetänkandeväntas föreligga . Med hänvisning till det anförda och iavvaktan på resultatet av nämnda betänkande synes någon åtgärd ejpåkallad med anledning av motionsyrkandet, varför detta avstyrks. I motion T611 (c) begärs att regeringen tillsätter enparlamentarisk kommitté för att utreda statsisbrytarnas framtida lokalisering.Motionärerna vill att minst hälften av statsisbrytarna skall lokaliseras tillnorrländska hamnar. I motion T613 (fp,m) framhålls att staten har ett ansvarför att lämplig verksamhet lokaliseras till och att en lokaliseringav isbrytarflottan dit skulle utgöra ett utmärkt komplement till den militäraverksamhet som redan är etablerad i kommunen. Utskottet erinrar om att är ettaffärsdrivande verk, om att kostnaderna för isbrytarkapaciteten omfattas avhandelssjöfartens betalningsansvar och om att antog vissariktlinjer för och regeringens styrning av affärsverken och deras bolag(prop. 1986/87:99 om ledningen av den statliga förvaltningen, KU 29, rskr.226). Dessa riktlinjer innebär att styrningen bör ske på grundval av rullandetreårsplaner och att och regeringen koncentrerar sin styrning dll attfastställa servicemål, ekonomiska mål, t.ex. räntabilitets- och soliditetsmål,och andra mål samt beslutar om riktlinjer för verksamheten. Som utskottetframhållit inledningsvis om inriktningen av verksamhet ärservicemålet för isbrytningen att sjöfart skall kunna bedrivas året runt påalla väsentliga hamnar. Enligt utskottets mening bör verket självt bedömahuruvida en annan lokalisering av statsisbrytarna än den nuvarande skulle kunnafrämja dllgodoseendet av de krav som statsmakternas målstyrning innebär. Meddet sagda avstyrks motionerna. Kustsjöfart och sjöfart på inre vattenvägar m.m. I modon T210 (c) framhålls att kustsjöfarten är ettmiljövänligt och säkert transportmedel. Det ligger därför i hela nationensintresse - säger motionärerna - att transporter kan lyftas över från framförallt vägarna till kustsjöfarten, eftersom detta är miljöriktigt ochsamhällsekonomiskt lönsamt. TrafikpoUtiken bör utformas så att en överföringtill mer transport med kustsjöfart blir naturligen självklar. Även i motion T621 (vpk) betonas det angelägna i åtgärdersom bidrar till att föra över gods som transporteras på landsväg till kustsjöfart och även till jf. insjö- och kanaltrafik.Motionärerna vill få till stånd en utredning om 1988/89:TU12 upprustning av sjöledernatill hamnarna i , och . Dessa tre kommuner berörsenligt motionärerna kraftigt av den expansion som pågår i regionen.Deras hamnar har emellerid ingen anslutning till Om de på nyttkunde nås av de mindre fartyg som kan bli aktuella skulle detinnebära en satsning av stor betydelse för framtiden. 1motion T256 (fp) framhålls vikten av att ett förslag till en ny hamn iKalmarviken i kommun får en seriös prövning. Fråganom trafikens kostnadsansvar, dvs. hur skatter och avgifter inom trafiksektornbör utformas, gavs en central ställning i den trafikpolitiska proposition somriksdagen behandlade . Den av fastslagna grundprincipen(prop. 1987/88:50 bil. 1,, rskr. 159) är att de avgifter som tas ut avtrafiken som ersättning för utnyttjandet av den av samhället dllhandahållnainfrastrukturen skall utformas så att de täcker de totala samhällsekonomiskakostnader som trafiken ger upphov dll. För att stimulera en utveckling imiljövänlig riktning bör alla trafikslag belastas med kostnaderna för denmiljöpåverkan de förorsakar. Skatter och avgifter som inte är trafikpolitisktmotiverade skall utformas hkformigt för olika transportalternadv. Detfinns inte - betonades i beslutet - någon anledning från statens sida attingripa i företagens val av transportlösningar. Kundernas krav måste få styrasav de fördelar som olika transportalternativ kan erbjuda. Vid den bedömningenär det inte enbart undervägskostnaden som är avgörande. Varans värde, fåomlastningar, kundens krav på leveransstorlek, punktlighet, tidsfaktorn ochrisk för godsskador är exempel på faktorer som styr det slutliga valet.Näringslivets förändrade krav på transportsystem har styrt efterfrågan motrelafivt snabba och mer frekventa transporter. För närsjöfartenligger den huvudsakliga konkurrensfördelen i att kunna transportera relativtstora godsmängder vid ett och samma tillfälle. Vadnu sagts om de förändrade konkurrensförutsättningarna för sjöfarten gällerenligt utskottets mening även sjöfarten på inre vattenvägar. Utskottet erinrarvidare om att det i det trafikpolitiska beslutet slogs fast att staten ävenfortsättningsvis skall ansvara för att sjöfarten har dllgång till ett farledssystemmed god framkomlighet och hög säkerhet som medger trafik året runt på samtligaväsentliga hamnar (prop. 1987/88:50, bil. 1, , rskr. Standard ochservicenivå i fråga om farledshållningen måste - betonas det i beslutet -anpassas till trafikens omfattning för att hålla kostnaderna på en rimlig nivå.