bet · GC01AU13 · 1988-12-31 00:00:00 — För egen del anser utskottet att förslaget ipropositionen, att fortsättningsvis begränsa det regionalpolitiska stödet tillturistverksamhet till enbart stödområdena A och B, är väl i linje med deriktlinjer som utskottet har redovisat tidigare, bl.a. i betänkandena1987/88:13 och 14. Av framför allt marknadsskäl bör insatserna koncentrerastill de delar av landet, t.ex. fjälltrakterna, där det inte finns så godamöjligheter för utveckling av andra näringsgrenar. har i viss mån en särställning i detta sammanhang.Utskottet anser därför att propositionens förslag, vad avser möjligheter att lämna stöd åt vissa projekt, är välgrundat. Utskottet förutsätter därvid att förslaget inte innebär någon försämring för . Med avstyrkande av motion A424 samt motionerna A464 ochA489 i 1988/89:AU13 aktuella delar tillstyrker utskottet regeringens förslagatt regionalpolitiskt stöd till turistverksamhet fortsättningsvis skall utgåendast inom stödområdena A och B. Utskottet kan inte heller biträda de förslagom vidgade stödmöjligheter som framförs i motionerna A436 och A439. Även dessamotioner avstyrks i här aktuell del. I propositionen föreslås också att regionalpolitisktstödför ombyggnad av outnyttjade bostadslägenheter i inte längre skallanvändas. Stödmöjligheten, som infördes , har inteutnyttjats. Med hänsyn härtill och till att förutsättningarna numera ändratstillstyrker utskottet regeringens förslag i denna del. Utskottet går härefter över till några allmänna frågor ominvesteringsstödet. 1 kommittémotion 1988/89;A422 anför moderatasamlingspartiet viss kritik mot lokaliseringsstödets utformning. En lång radstöd och bidrag har vuxit fram, och varken myndigheter eller företag kan fånågon klar överblick över stödstrukturen. Riskerna för missbruk ochfelsatsningar är därför stora. Med tanke på de många nya kraven på de regionalpolitiskamedlen, exempelvis avvägningen mellan hård- och mjukvaruinvesteringar och dekunskapsintensiva tjänsteföretagens behov, finns det enligt motionärerna skälatt den nu sittande regionalpolitiska kommittén gör en översyn av stödensframtida utformning. Motionärerna framhåller, som alternativ till ett antal avde nuvarande regionalpolitiska stödformerna, att ett system med riskgarantilånbör införas. Dessa bör hanteras på regional nivå i nära samverkan med berördabanker. Förslaget med riskgarantilån bör enligt motionärerna ses som enfungerande helhet tillsammans med sänkta arbetsgivar-/egenavgifter och det samladelänsanslaget. Motionärerna hemställer att hos regeringen begärförslag om riskgarantilån i enlighet med det syfte och den konstruktion somredovisas i motionen. I motion A422 behandlas också frågan om det statligastödet till regionala investmentbolag. Man pekar på det positiva i att detexisterande näringslivet i flera regioner varit villigt att satsa kapital iinvestmentbolagen. Det är emellertid viktigt att de privata intressenterna inteupplever att de är passiva partner till staten. Därför bör enligt motionärernasmening statens medverkan begränsas tidsmässigt och ej ske i form avägarandelar utan i form av ränte- och amorteringsfria lån. Utskottet behandlade föregående år likartade yrkanden ifråga om ett system med riskgarantilån samt formerna för statens medverkan iregionala investmentbolag. Utskottet konstaterade därvid att dessa frågor skallbehandlas av den regionalpolitiska kommittén. Denna kommer att lämnaförslag till hur ett framtida företagsstöd bör utformas. I avvaktan härpå bördet anstå med en så djupgående omprövning av företagsstödet som motionärernasförslag innebär, varför de aktuella yrkandena i motion A422 avstyrks. Folkpartietanför i motion 1988/89: A454 att stödformerna bör vara i högre I motionen föreslås därför ett avskaffande 1988/89: AU13 av offertstödet fr.o.m. . Frågan om offertstödet övervägs av denregionalpolitiska kommittén som har att värdera för- och nackdelar av selektivaoch generella stödformer. Med hänvisning härtill avstyrks yrkandet i motionA454. I motion A454 föreslås vidare att lokaliseringslånenersätts med stathga kreditgarantier för lån till företag inom stödområdet.Näringslivets möjligheter till finansiering har enligt motionärernaförbättrats , och någon subvention i samband medlångivningen förekommer inte längre. För att de företag som har otillräckligasäkerheter skall kunna få lån bör i stället statliga garantier införas. Ett liknande förslag aktualiseras i centerpartietskommittémotion 1988/ 89:A489. Enligt motionärerna bör lokaliseringslånenhanteras inom ramen för det ordinarie kreditväsendet och lyftas urstatsbudgeten. Staten bör trygga eventuella förluster för lånen genomkreditgarantier. Utskottet delar motionärernas uppfattning att företagensmöjligheter till finansiering av investeringar på den ordinarie kreditmarknadenhar förbättrats . Frågan om lokaliseringslån och olikafinansieringsinstituts medverkan i finansieringen av regionalpolitisktmotiverade investeringar övervägs av den regionalpolitiska kommittén. Iavvaktan på resultatet av dessa överväganden bör yrkandena i motionerna A454och A489 om att ersätta lokaliseringslånen med statliga kreditgarantier inteföranleda någon åtgärd. I kommittémotion A489 (c) anförs att det företagsinriktadestödet i så stor utsträckning som möjligt bör hanteras på regional nivå för attbeslutsprocessen skall kunna bli snabb och effektiv. Det bör även vara merdifferentierat, flexibelt och möjligt att anpassa efter de skilda förhållandensom råder i olika delar av landet. Vid sidan av generella åtgärder krävssåledes enligt motionärerna mer direkta insatser för att stimulera såväl tillny företagseta-blering som till utveckling av befintlig företagsamhet i utsattaregioner. Det är även utskottets uppfattning att stödsystemet böromfatta såväl generella som selektiva företagsinriktade stödformer. Handläggningenav det regionalpolitiska stödet har successivt decentraliserats till regionalnivå. Möjligheterna till och formerna för ytterligare decentralisering prövasför närvarande av den regionalpolitiska kommittén. Denna prövning bör inteföregripas. Motion A489 avstyrks i här aktuell del. I motion A489 föreslås vidare att lokaliseringsbidrag förinvesteringar i industrilokaler för uthyrning bör kunna utgå istödområdena A och B resp. för landsbygdsdelar i stödområde C. Ytbehovetbör bedömas och fastställas av resp. länsstyrelse. Även i motion 1988/89: A464av m.fl. (s) framförs ett allmänt krav på förbättrademöjligheter att uppföra och upprusta kommunala industrilokaler. Enligt utskottets mening bör huvudprincipen vara att detrörelsedrivande företaget skall stimuleras att uppföra lokalerna för verksamheten. Stöd till här aktuellt ändamål utgår därför enligt nuvarande regler med en procentsats som understiger högsta möjliga stöd för investeringar i resp. stödområde. Stödet utgår numera till alla former av stödberättigade verksamheter. Förslaget till bidragsnivåer i motion A489 skulle innebära att 13 industrilokalerför uthyrning subventioneras med minst samma belopp som 1988/89:AU13motsvarande lokaler som byggs av ett rörelsedrivande företag. Ett genomförandeav förslaget skulle också innebära att stödsystemets överskådlighet försämras.På grund av det anförda avstyrks motionerna A464 och A489 i här aktuella delar. Frågan om tUlfälliga stödområden behandlas också i motionA489. Enligt motionärerna måste regeringens möjligheter att förklaraorter/regioner som tillfälliga stödområden utnyttjas på ett mer rättvist ochkonsekvent sätt än vad regeringen gjort. En akut industrikris eller enkontinuerligt pågående strukturförändring med minskandesysselsättningstillfällen som följd bör likabehandlas av statsmakterna. Utskottet vill erinra om att den nuvarandestödområdesindelningen utgår från ett antal kriterier beträffande deregionalpolitiska problemens omfattning. Dessa skall också ses i ett regionaltsammanhang där problemens omfattning och utsträckning i tiden måste värderas irelation till andra delar av landet. Den snabba strukturomvandlingen inom industrinhar inneburit att även orter utanför stödområdena har drabbats av betydandesysselsätl-ningssvårigheter. Regeringen har därvid i ett antal fall, bl.a. vadgäller kommuner i Bergslagen, utnyttjat möjligheten att inrätta tillfälligastödområden. Enligt utskottets mening har regeringens åtgärder i dettaavseende varit väl avvägda. Motionen avstyrks i aktuell del. m.fl. (mp) yrkar i motion 1988/89; A453att ett regionalpolitiskt investeringsstöd till kvinnodominerade företaginrättas. Nuvarande regionalpolitik är enligt motionärerna i hög gradmansdominerad, och därmed gynnas också mansdominerade näringar. Möjligheternaför kvinnor att utveckla företagsamhet och även i övrigt få kvalificerad ochlämplig sysselsättning måste därför förbättras. Stödet bör riktas till företagmed kvinnor bland de anställda. Utskottet delar motionärernas uppfattning att kvinnor börges möjligheter att få kvalificerad sysselsättning, t.ex. genom att utvecklaföretagsamhet. Många aktiviteter med detta syfte har vidtagits ,inte minst genom landsbygdskampanjen, men också inom ramen för de ordinariestödformer som disponeras av utvecklingsfonder, länsstyrelser och arbetsmarknadsmyndigheter.Särbestämmelser av det slag som motionärerna föreslår är emellertid mindrelämpliga. De skulle komma i konflikt med bestämmelsen att av detantal arbetsplatser som tillkommer till följd av stödet skall förbehållas detunderrepresenterade könet. Mot denna bakgrund avstyrks motion A453 i denna del. Sysselsättningsstöd lämnas per kalenderår itaget under högst . För att få fullt stöd måste företagen ökasysselsättningen och bibehålla den nya sysselsättningsnivån . Sysselsättningsstödet kombineras ofta med annat regionalpolitisktstöd. beslöt att avskaffasysselsättningsstödet i stödområde C från (prop. 1986/87 bil.14, AU13, rskr. 1 tremotioner framförs krav på ett återinförande av sysselsättningsstödet i j4 I kommittémotion 1988/89:A489 yrkas attsysselsättnings- 1988/89:AU13 stöd skall kunna utgå i stödområde C. Motivet ärenligt motionen att riktlinjerna för detta stöd lades fast ochatt en presumtiv stödmottagare har rätt att ställa krav på långsiktighetbeträffande stödvillkb-ren. Vidare anförs att flertalet berörda kommuner har ennegativ befolkningsutveckling och att stödet därför inte får försämras. Krav på återinförande av sysselsättningsstödet istödområde C framförs också i motionerna 1988/89;A416 av () och1988/89;A436 av och (båda c). Den regionalpolitiska kommittén överväger för närvarandefrågan om sysselsättningsstödet. Man kommer därvid att studera stödetseffektivitet och bedöma om det bör bibehållas och utvecklas. Med hänsyn härtillär det enligt utskottets mening inte lämpligt att nu göra några ändringar isysselsättningsstödets omfattning och avgränsning. De här aktuella motionernaavstyrks i motsvarande delar. Lagen (1983:1055) om nedsättning av socialavgifter ochallmän löneavgift i trädde i kraft . Syftetär att genom sänkning av personalkostnaderna höja konkurrenskraften i detnorrbottniska näringslivet. Företagen bedöms därmed få en starkare ställningpå marknaden, vilket i sin tur bör leda till ökad produktion ochsysselsättning. Stödberättigade är företag med huvudsaklig verksamhet inomgruvor och tillverkningsindustri, viss partihandel, uppdragsverksamhet samthotell-, pensionats- och campingverksamhet. Stödet avser dels en nedsättning av socialavgifter ochallmän löneavgift i , dels en fullständig befrielsefrån avgifterna i samhälle i kommun . Viden nettoökning av sysselsättningen utgår vidare ett särskilt bidrag tillavgifterna för verksamhet inom hela länet. I motion 1988/89:A422 av m.fl. (m) framhållsatt företag i inland har höga kostnader och att ett rimligt sätt att kompensera för kostnadsnackdelarna är att sänka lönekostnaderna. Genom att sänka socialavgifterna får alla företag i regionen lägre kostnader och därmed stärkt konkurrensförmåga. Motionärerna anser att en sådan generell metod har flera fördelar jämfört med selektiva åtgärder. Den kräver ingen särskild byråkrati och innefattar inte politiska beslut beträffande varje företag. Även existerande företag får bättre tillväxtmöjligheter. Enligt motionärerna är erfarenheterna av den generella nedsättningen av socialavgifterna i Norrbot tens län positiva. Företagens marginaler och soliditet har ökat. Därigenom har deras förmåga att konkurrera med företag i andra delar av landet förbättrats som möjligheterna att erbjuda varaktig sysselsättning har ökat. Även i andra delar av landet med stora regionala problem bör socialavgifterna sänkas. Motionärerna anser därför att uttaget av de sociala avgifterna bör minskas inom stödområde A och inom stödområde B. Denna nedsättning bör gälla samtliga näringsgrenar inkl. de affärsdrivande statliga verken. Däremot bör nedsatt- j5 ningeninte gälla övriga delar av den offentliga sektorn. 1 motion 1988/89:A454 av m.fl. (fp)kritiseras den nuvarande geografiska och branschmässiga begränsningen avstödet. Enligt motionärerna har dessa begränsningar fått åtminstone trenegativa effekter. För det första försämras konkurrensläget för de kommuner somredan tidigare hade nedsatta avgifter. För det andra innebär begränsningen tillvissa branscher att stödet blir mindre effektivt. För det tredje blir systemetmer krångligt och ibland godtyckligt. Motionärerna hemställer därför att denregionalpolitiska kommittén ges i uppdrag att föreslå ändringar i systemet medsänkta arbetsgivaravgifter med den innebörden att all icke-offentlig verksamheti stödområde A bör komma i åtnjutande av denna avgiftssänkning. Kommittén bördärvid överväga behovet av ändrade nivåer i nedsättningen avarbetsgivaravgifterna. Enligt motion 1988/89:A435 av m.fl. (c)skulle en ytterligare differentiering av uttaget av socialavgifter efterregioner och kommuner innebära en betydande lokaliseringsstimulans och därmedfrämja en utveckling mot regional balans. Man framhåller i detta sammanhang detsystem med differentierade avgiftsuttag som finns i . Systemet skullekunna utformas så att ett företag, lokaliserat i en överhettad region, får ettvisst tillägg medan företag lokaliserade i en utsatt region får en viss rabattpå den totalsumma avgifter som skall tas ut. Avsikten är att omfördelningen avavgiftsuttaget skall ske på ett sådant sätt att reformen ej belastar statsbudgeten.Enligt motionärernas mening bör hos regeringen hemställa om att ettunderlag för beslut om differentiering av socialavgifterna över landet tas framutifrån dessa riktlinjer. I avvaktan på att en generell regional differentiering avsocialavgifterna genomförs i enlighet med förslaget i motion A435 bör följandeförändringar göras enligt motion 1988/89:A489 av m.fl. (c).Nedsättningen av socialförsäkringsavgifterna bör utgå från gällandestödområdesgränser och läggas där de bäst behövs. Motionärerna anser därför attden nuvarande sänkningen av socialförsäkringsavgifterna i helaNorrbottens län i stället bör omfatta samtliga kommuner inom stödområde A.Sänkningen bör därutöver omfatta de kommuner i som inplacerats istödområde B. Vidare bör avgiftsreduceringen för tillkommande sysselsättning iNorrbotten utgå med . Det finns enligt motionärerna ingen anledningatt undanta någon kategori av företag från befrielse, utan den bör gällasamtliga privata, kooperativa och statliga företag. Bortfallet av intäkter frånsocialförsäkringsavgifterna torde med den förordade inriktningen bli avsevärtmindre eftersom företag lokaliserade i kustkommunerna får betydligt mindresänkningar . Någon ökad belastning på statsbudgeten torde därförenligt motionärerna inte uppkomma. I motion 1988/89: A409 av m.fl. (vpk) yrkasavslag vad gäller ersättningen för nedsättning av socialavgifter. Skatte- ochavgiftssystemet bör enligt motionen vara likformigt i hela landet. Manframhåller att effekterna av stödet är diskutabla och att stödbeloppet skullege större nytta i en annan form, t.ex. som anslag för infrastruktureliutveckling. Enligt motion 1988/89: A486 av m.fl. (mp)bör arbetsgivar avgifterna sänkas med en fjärdedel, , i , 16 ,på och i de delar av Bergslagen som inte redan har full 1988/89:AU13 sysselsättning. Detta regionala stöd syftar delvis till att kompensera förde höjda energiskatter som motionärerna föreslår. En liknande sänkning avarbetsgivaravgifterna inom vården föreslås också av motionärerna. Dennasänkning är främst avsedd att motverka arbetskraftsbristen i denna sektor. () föreslår i motion 1988/89:A405 attnedsättningen av socialförsäkringsavgifterna utvidgas till att också omfattajord- och skogsbruket. Två motioner som behandlar åtgärder för tarbåda upp frågan om nedsättning av socialavgifterna i . I motion1988/89;A436 av och (båda c) yrkas attarbetsgivaravgifterna avskaffas i med undantag av Fryksändeförsamling. och (båda m) föreslår i motion1988/89;A456 att arbetsgivaravgiften sänks i stödområde B (Torsbykommun). I motion 1988/89:A478 av och . (båda mp) behandlas frågan om sänkta arbetsgivaravgifter förglesbygdens småföretagare. Man föreslår en försöksverksamhet i ,och samt och kommuner.Arbetsgivaravgifterna bör i dessa kommuner sättas ned under entreårsperiod för fem anställda per företag. Därvid skall nedsättningen görasför de anställda som har de lägsta lönerna. Nedsättning skall inte medges förensamföretagare. Även i motion 1988/89;A484 av ()föreslås en försöksverksamhet med sänkta arbetsgivaravgifter. utpekassom lämpligt försöksområde med hänsyn till arbetsmarknadsförhållandena.Motionären föreslår att arbetsgivaravgiften för gotländska företag halveras förde fem först anställda. Ett fribelopp motsvarande ett basbelopp bör vidareinföras vid beräkningen av arbetsgivaravgiften för egenföretagare. Utskottet konstaterar att moderata samlingspartiet,, och i princip är positiva tillnedsättning av socialavgifter och allmän löneavgift som regionalpolitisktmedel. Partierna har dock olika uppfattning om stödets geografiska ochbranschmässiga avgränsning liksom beträffande nedsättningens storlek. De treförstnämnda partierna är inriktade på att nedsättningen bör gälla hela stödområdeA. huvudyrkande är dock att socialavgifterna bör differentierasefter regiontyp. förordar att nedsättningen bör gälla helaNorrland samt stödområdena i övrigt. Nivån på nedsättningen av socialavgifternabör enligt moderata samlingspartiet och vara istödområde A. har ett närliggande förslag, men gör också enkoppling till partiets förslag om höjda energiskatter. binder siginte för en viss stödnivå utan anser att den regionalpolitiska kommittén böröverväga denna fråga. De fyra nämnda partierna är också i princip inriktade påatt kretsen av stödberättigade verksamheter utvidgas. kommunisternahar å andra sidan alltsedan lagens tillkomst varit avvisande till denna typ avgenerella stimulanser och anser att stödformen bör avvecklas. Enligt utskottets mening finns det anledning att nogapröva stödformens effektivitet i jämförelse med andra typer av generellt och selektivt stöd. 2 1988/89. regionalpolitiskakommittén har tagit fram ett omfattande underlag avseen- 1988/89:AU13 destödsystemets effekter på företagens verksamhet och beteende. kommitténsuppgift att lämna förslag om det framtida företagsstödet och göra avvägningar mellan selektiva och generella stödsystem. Utredningsarbetetbör således slutföras enligt givna direktiv. anfördaavstyrker utskottet de föreliggande yrkanden i motionerna A405, A422,A435, A436, A454, A456, A486 och A489 avseende geografisk och branschmässignedsättning av socialavgifterna liksom nedsättningens storlek Likaså avstyrker utskottet yrkandena i motionerna A478 och A484om försöksverksamhet i vissa regioner samt yrkandet i motion A409 i dendel detta innefattar att stödformen avskaffas. Glesbygdspolitiken inriktas på att ta till varaglesbygdens resurser och utvecklingsmöjligheter. Enligt regionalpolitiskabeslut bör insatserna intensifieras med förstärkt inriktning påoffensiva och utvecklingsbara åtgärder: Reglerna för de ekonomiska insatser som inom ramen för detreguljära stödsystemet är avsedda att sättas in för detta ändamål är samlade ien särskild förordning (1985:619) om glesbygdsstöd. Glesbygdsstödet är en delav länsahslaget till länsstyrelserna, vilka i samverkan med bl.a. kommuner,lantbruksnämnder och utvecklingsfonder svarar för genomförande av glesbygdspolitiken.På central nivå har glesbygdsdelegationen en samordnande roll. Glesbygdsstöd kan lämnas i form av avskrivningslån,kreditgaranti eller bidrag till Frågor om stöd prövas i allmänhet av , sominom resp. län också svarar för den närmare avgränsningen av de områden inomvilka glesbygdsstöd kan utgå. När det gäller kommersiell service i glesbygderhar att samråda med bl.a. berörd kommun. 1 principiellt viktigaärenden skall samråd ske med . Glesbygdsstöd lämnades under /88 med 216milj. Huvuddelen av stödet användes för att delfinansiera investeringar avdrygt 1800 småföretag. Subventionen per nytt arbetstillfälle uppgick till . Vidare lämnades investeringsstöd till ca 200 glesbygdsbutiker. I propositionen framhålls att glesbygdsstödet har visatsig vara ett effektivt och flexibelt system för att stärka sysselsättning ochservice i glesbygd. I avvaktan på den regionalpolitiska kommitténs övervägandenföreslår arbetsmarknadsministern inga ändringar i bestämmelserna förglesbygdsstödet. Nio motioner tar upp yrkanden som berör glesbygdsstödetsutformning och tillämpning. 1 motion 1988/89:A410 av m.fl. (m) yrkas attbidrag ur de 1988/89:AU13 sammanhållna länsanslagen för regionalpolitiskaändamål skall kunna användas för att understödja etablering av läkarpraktik iglesbygd. Av motiveringen i motion 1988/89:So423 framgår att motionärernasyftar till att förbättra läkarrekryteringen genom att lokaliseringsbidragskall kunna lämnas till detta ändamål inom de regionalpolitiska stödområdenaoch andra områden där glesbygdsstöd kan utgå. Utskottet kan i och för sig dela motionärernas uppfattningatt olika åtgärder kan behöva vidtas för att förbättra läkarrekryteringen iglesbygd. När det gäller glesbygdsområden är motionärernas syfte redantillgodosett genom att länsstyrelserna kan lämna investeringsstöd enligtförordningen om glesbygdsstöd. Det finns emellertid inte anledning att vidgastödmöjligheterna för avsett ändamål till att gälla lokaliseringsstöd inomsamtliga stödområden. Motion A410 avstyrks därför. I motion 1988/89:A417 av m.fl. (s)föreslås ett förbättrat stöd till basservice i glesbygd. Motionärerna pläderarför de små samhällenas och glesbygdens goda levnadsbetingelser. Drivkrafterna idagens samhälle gör det emellertid svårt att bibehålla och utveckla service iglesbygd. Stat och kommuner måste därför enligt motionärerna i ökadutsträckning gå in och ge särskilda ekonomiska stöd till att bibehålla ochutveckla basservicen i glesbygden. Ett glesbygdsstöd bör kunna utvecklas ochges till såväl traditionell kommersiell verksamhet, typ affär, som tillsamhällsservice, typ skola, samt till insatser för en bra infrastruktursompost, tele och tågtrafik etc. Enligt utskottets mening har glesbygdsstödet varit ettflexibelt och effektivt medel för att upprätthålla kommersiell och visssamhällelig service i glesbygden. Stöd enligt förordningen om glesbygdsstöd ärett naturligt komplement till olika kommunala insatser inom serviceområdet.Stödet kan även användas till samordnad service i glesbygd. Utskottet kanemellertid inte dela motionärernas uppfattning att glesbygdsstödet skallanvändas till samhällsservice typ skolor. Investeringar i skolor är enordinarie uppgift. När det gäller insatser för en bra infrastruktur(motionärerna exemplifierar med post, tele och tågtrafik), vill utskotteterinra om uppdraget till regionalpolitiska kommittén. Denna skall värdera påvilket sätt en effektiv och efter regionalpolitiska mål utformad sektorspolitikskall bedrivas i glesbygden. Med hänvisning till vad som ovan anförts avstyrksmotion A417. m.fl. (c, m, fp, vpk, mp) yrkar imotion 1988/89: A423 att glesbygdsförordningen ändras så att statligt bidragkan utgå till transportstöd i skärgården utan den nu gällande begränsningentill ett inledningsskede om högst .