bet · GC01UU18 · 1988-12-31 00:00:00 — Utskottet anser dock att det även fortsättningsvis börupprätthållas en tydlig skillnad mellan den grupp länder med vilka vi har ettlångsiktigt och någorlunda brett samarbete, och den grupp länder i vilka vi hartillfälliga eller till någon enstaka sektor begränsat samarbete, även om detibland kan röra sig om stora belopp. Det finns goda skäl för denna ståndpunkt. Ett är att varjestatligt biståndsengagemang av någon omfattning - så länge det inte enbart ärfråga om u-krediter - tenderar både att bli långvarigt och att breddas tillytterligare sektorer. Detta kräver resurser, engagemang och kunskap om landetsom knappast är möjliga att upprätthålla för ett stort antal länder. Det skullenaturligtvis vara tänkbart att i stället eftersträva ett biståndssamarbete sombestår av enstaka och relafivt kortsiktiga projekt i en gradvis varierandekrets av . En sådan uppläggning av utvecklingssamarbetet skulle enligt utskottetsmening emellertid inte främja biståndets effektivitet i långsiktig mening. Det sagda hindrar inte att kretsen av samarbetsländer kanförändras men det bör ske med försiktighet och efter noggranna överväganden. inteheller att det måste få förekomma av särskilda omständigheter betingade mellanformer.Uganda är ett exempel på ett land med vilket ett begränsat 1988/89:UU18biståndssamarbete inleddes och med vilket nu ettsamarbetsavtal ingås. Utskottet anser mot denna bakgrund inte att det finns skälför att nu föreslå att de i motionerna nämnda länderna skall bliprogramländer eller att förberedelser skall göras med det uttalade syftet attde skall övergå till att bli programländer. De biståndsformer somregeringen och SIDA redan nu disponerar över ger enligt utskottets bedömningtillräckligt utrymme för att genomföra angelägna biståndsinsatser i olikaländer. Det kan gälla som efter ett vietnamesiskt tillbakadragandekan ha behov av bistånd för återuppbyggnad. Det finns också möjlighet förSverige att delta i miljösatsningar i om sådana skulle aktualiseras. Yrkande 17 i motion U218 (m) får anses besvarad medhänvisning till det anförda. Utskottet avstyrker yrkandena 17 och 18 i motionU229 (vpk) och yrkandena 12, 13, 15, 16, 38 och 39 i motion U202 (fp) i den månde avser programlandssamarbete eller förberedelse för sådant samarbete. Enligt moderata samlingspartiets mening bör bistånd tillländer med stabilt totalitära regimer endast utgå i form av katastrofhjälp ochhumanitärt bistånd. 1 länder där respekt för demokrafi och mänskligarättigheter minskar bör agera utifrån två handlingslinjer, heter det imofion U218 (m). För det första bör vi på diplomatisk väg och genomutformningen av våra biståndsinsatser medverka till att respekten fördemokratiska värden åter ökar. Om någon förändring trots dessa åtgärder intesker bör biståndet reduceras. Biståndet måste omprövas och i sista handavbrytas om ett mottagarland bedriver anfallskrig eller har trupper påfrämmande territorium. 1 linje härmed kräver (m) att biståndet till Vietnamupphör. (Förslaget behandlas under avsnittet om .) framhåller i sin partimotion U202 att biståndmåste vara långsiktigt och inte styras av politiska konjunkturer. En radkriterier måste komma till användning när det gäller att pröva om och i vilkenform ett biståndssamarbete kan fortsätta. Respekten för demokrati och mänskligarättigheter är ett av dessa kriterier men i det enskilda fallet måste enavvägning göras. Krig och långvarig ockupation måste betraktas som en allvarligbelastning för biståndssamarbetet. Om en avveckling måste ske bör den görasöver och möjligheten att finna biståndskanaler som går vidsidan av regeringskanalerna beaktas. En plan bör göras upp för avveckling avbiståndet till . kommunisterna föreslår i motion U229 attbiståndet till avvecklas och föreslår att regeringen framlägger en plan idetta syfte. (Förslaget behandlas under avsnittet om .) anser att anslaget till budgetåret1989/90 inte kan förbli oförändrat om inga tydliga tecken till konstruktiv fredsvilja från den 57 etiopiskaregeringens sida kan skönjas beträffande konflikterna i och 1988/89;UU18 Tigray. (Förslaget behandlas under avsnittet om .) Frågan om kriterier för avbrytande av bistånd har varit enåterkommande fråga i utskottets biståndsbetänkanden. En naturlig orsak föravbrytande är självfallet att utvecklingssamarbetet med ett visst land har nåttsina mål. Om så inte är fallet bör det finnas mycket starka skäl om ettavbrytande av utvecklingssamarbetet skall övervägas. Utskottet har emellertidkonstaterat att det kan finnas omständigheter som gör att en omprövning av ettpågående biståndssamarbete måste kunna övervägas. En är att självaförutsättningarna för bistånd förändrats så att de biståndspolitiska målen integår att uppnå. Allvarliga brott mot folkrätten såsom långvariga och svårakränkningar av mänskliga rättigheter eller anfallskrig och ockupation är andrasådana omständigheter. Utskottet har gjort bedömningen att det inte iförväg går att uppställa entydiga kriterier för dessa fall och att en prövningav biståndets förutsättningar måste göras i varje enskilt fall. En sådanprövning har också gjorts av regeringen. 1 fråga om samarbetet med enskildaländer hänvisas till vederbörande avsnitt i betänkandet. Med det anförda får yrkande 11 i motion U202 (fp) ochyrkande 22 i motion U218 (m) anses besvarade. Biståndets organisation, resultat, effektivitet ochutvärdering. Moderata samlingspartiet vill höja biståndets effektivitetoch föreslår i det syftet en övergång till ett mer projekfinriktat och mindrelandrambaserat bistånd. Landramarna bör bli indikativ och inte betraktas somfasta utfästelser. Motionärerna pekar på att RRV i sin ? (Revisionsrapport ) påtalat att "utbetalningsmålet"riskerar att komma i konflikt med andra mål för biståndet. En parlamentarisk kommitté bör tillsättas för att se överdet svenska biståndets inriktning och arbetsformer, föreslås det i mofion U218(m). RRV:s granskningsrapport bör uppmärksammas i kommitténs arbete. Även anser att landprogrammeringsprincipen ibiståndet bör tonas ner till förmån för mer problemorienterat bistånd.Centerpartiet yrkar på en parlamentarisk översyn av den samlade svenskau-landspolifiken. Utredningen bör ha i uppdrag att behandla alla aspekter påSveriges relationer till . Syftet bör vara att åter föra framu-ländernas problem till en central plats i världspolitiken, heter det bl.a. imotion U230 (c). Krav på en biståndspolitisk utredning framförs också avvänsterpartiet kommunisterna i mofion U217. Mofionärerna är oroade över att landpro- 58 grammeringenhåller på att överges och ersättas av ett uppspUttrat bistånd 1988/89:UU18 somalltmer går till de multilaterala utveckhngsbankerna och till länder som inte ärsärskilt fattiga. Det finns också tecken på att biståndspolifiken Biståndsmedlen måste användas så effekfivt sommöjligt, framför (vpk) i motion U229. Det effektivaste biståndet är det som harverkan på lång sikt. Den av motionärerna föreslagna utredningen bör utgå frånen höjning av biståndsmålet fill av BNI. Ett biståndsdepartement börinrättas och ett stadigt bolag inrättas för främjande av handeln med u-ländernapå rättvisa villkor. Ett 2-procentsmål förordas också i folkpartietspartimotion. betonar i sin partimofion U202 värdet av detmulfilaterala biståndet och föreslår en parlamentariskt förankrad samladöversyn av det svenska multilaterala biståndet, bl.a. i syfte att bättre kunnamedverka fill att höja effektiviteten i de mulfilaterala organisationernasbiståndsarbete. Målsättningen bör vara ett fortsatt kraftigt svenskt stöd förde internationella biståndsorganen. anser att antalet nya projekt ibiståndsverksamheten bör begränsas och noga granskas. Alltmer bistånd börenligt (fp) ägnas åt att rehabilitera och finanseriera den löpande verksamheteni projekt som startat. Ökad samordning med andra biståndsgivare böreftersträvas, anser (fp), samt ökad känslighet för mottagarlandetsprioriteringar. Även föreslår en parlamentarisk utredning meduppgift att planera det svenska biståndets fortsatta utveckling utöverenprocentsmålet. fäster uppmärksamheten vid Nordiska rådetsutredning om internationella samarbetsfrågor och föreslår ett förstärktnordiskt samarbete på biståndsområdet. bör hos regeringen begära ettförslag härom, heter det i mofionens yrkande 15. Utvecklingssamarbetets resultat och effektivitet är encentral fråga i all biståndsdebatt. Den har både en långsikfig innebörd och enmer begränsad. Den avgörande långsiktiga frågan är enligt utskottetsmening i vad mån är på rätt väg i sina utvecklingsansträngningar ochvilken roll biståndet bör och kan spela häri. Frågan är svår, kanske omöjligatt besvara entydigt, och svaret skiljer sig självfallet från land fill land.Som konstateras på annan plats i detta betänkande har flera undersenare tid tvingats ta sina utvecklingsstrategier under omprövning och därmedhar även biståndets roll ställts i fråga. Den mer begränsade innebörden av biståndets effekfivitettar sikte på de enskilda insatsernas och projektens genomförande. Det är utantvekan utomordenfiigt viktigt att höga krav ställs på precision,kostnadsmedvetande och resultat i varje enskild del av biståndet. I annat fallkan inte helheten heller bli bra. Men det är också möjligt att ett projekt kanvara klanderfritt i teknisk mening utan att ha bidragit särskih mycket till denutveckling biståndsgivaren har velat främja. Om det biståndsgivande landet genomför ett projekt medhjälp av stora insatser av egen personal och tekniska resurser går det att visapå hög effekfivitet utan attmottagarlandet nödvändigtvis lärt så mycket. Själva 1988/89:UU18genomförandet av ett projekt ger kunskaper till mottagarlandet och är därförockså bistånd. Detsvenska biståndet präglas av mångfald; det går till ett stort antalländer via många kanaler med hjälp av skilda biståndsinstrument. Det ärnaturligt med hänsyn fill skillnaderna mellan mottagarländerna och deras olikabehov. ser utskottet en viss risk i denna utveckling om den fårfortsätta. Det får enligt utskottets mening inte bli så att osäkerhet om hurbiståndets centrala mål bäst skall uppnås och de motgångar vi mött iutvecklingssamarbetet inbjuder till en uppspUttring av biståndsresurserna påmånga små och kanske kortsiktiga insatser. Utvecklingssamarbetetbör utgöra en balans mellan två synsätt. Å ena sidan måste själva tapå sig ett huvudansvar för det egna landets utveckling och därmed förbiståndsprojektens genomförande. Ä andra sidan måste givarländerna utgå frånatt utvecklingssamarbete är långsiktigt och innebär ett ibland betungandeengagemang. Med vad som häranförts om biståndets resultat och effektivitet får yrkande 2 i motion U218 (m)anses besvarat. Ifråga om en biståndspolitisk utredning vill utskottet anföra följande. Undersenare år har flera delar av biståndet granskats och utvärderats. Översyner avbiståndet genom enskilda organisafioner (SIDA 1985) och katastrofbiståndet (DsUD 1986:2) liksom en utvärdering av forskningsbiståndet (Ds UD 1985:2) harutmynnat i att beslutat om delvis nya riktlinjer för dessabiståndsformer. En organisationsutredning (Ds UD 1984:1) resulterade i enomorganisafion av SIDA. Efter en översyn av biståndsmålen (SOU 1987:28) harriksdagen beslutat införa ett särskilt miljömål. SWEDFUNDs verksamhet (SOU.1988:4), kultursamarbetet med (Ds UD 1987:2) och den statligtfinansierade u-landsinformationen har likaledes setts över (SOU 1988:19). Denordiska länderna har inlett en gemensam utredning om FNs roll iutvecklingssamarbetet. Projektet går bl.a. ut på att studera FN-biståndet i ettantal utvalda och utifrån dessa erfarenheter söka bedöma hur FNsbiståndsorgan bäst skall kunna utnyttjas av . Den nordiskautredningen beräknas pågå . En parlamentarisk referensgrupp har knutitstill utredningen. Ibudgetpropositionen anmäls vidare en översyn av organisation och arbetsformer idet bilaterala biståndet. En parlamentarisk kommitté har sedermera fått iuppdrag att genomföra denna utredning (dir. 1988:72). Medhänsyn till att utvecklingssamarbetet i väsentliga avseenden setts överoch lett till delvis nya rikfiinjer finner utskottet det inte rimligt att nuföreslå tillsättandet av en bred parlamentarisk utredning om hela den svenskabiståndspolitiken. Utskottetavstyrker därför yrkande 3 i motion U218 (m), yrkande 8 i motion U219 (mp),yrkande 1 i motion U217 (vpk) och yrkande 1 i motion U230 (c). I konsekvens meddetta ställningstagande avstyrks också yrkande 4 1988/89; UU 18 i motionU218 (m) vari föreslås att RRVs granskningsrapport skall ligga fill grund för utredningen. Utskottetanser det emellertid motiverat att regeringen något närmare belyser detmultilaterala biståndet, som är ett av de få biståndsområden som inte varitföremål för någon separat översyn. Utskottet ansluter sig därmed till förslageti yrkande 28 i motion U202 (fp) vari föreslås att hos regeringenbegär en parlamentariskt förankrad samlad översyn av det multilateralabiståndet. Denna utredning bör kunna bedrivas i viss mån parallellt med dennordiska utredningen och dra nytta av de resultat den ger. sålunda anfört bör som sin mening ge regeringen fill känna. I motion U217 (vpk) föreslås att ett särskiltdepartement för u-landsfrågor skall inrättas. Liksom tidigare då förslag harväckts i om hur regeringen skall organisera sitt arbete anserutskottet detta är en fråga som regeringen själv har att ta ställning till. Yrkande2 i motion U217 (vpk) avstyrks med hänvisning till det anförda. Frågan om nordiskt biståndssamarbete har behandlatsav utskottet tidigare varvid bl.a. konstaterats att det finns etthandlingsprogram för nordiskt biståndssamarbete. Det formella ansvaret förbiståndssamarbetet ligger på samarbetsministrarna och på en särskildämbetsmanna-kommitté. Biståndsministrarna träffas för samrådmen något särskilt ministerråd för biståndsfrågor, såsom föreslås i motion U230(c), finns inte. Det nordiska biståndssamarbetet sker fortfarande delvis i formav gemensamma projekt men numera i ökande grad i nya mer flexibla former. Utskottetgör mot denna bakgrund bedömningen att det finns goda möjligheter till ettförstärkt nordiskt samarbete på biståndsområdet, i de fall de praktiskaförutsättningarna föreligger och ett nordiskt samarbete kan bedömas gagnamottagarländernas intressen. Syftetmed yrkande 15 i motion U230 (c) får därmed anses uppfyllt varför yrkandetavstyrks. Bidragtill internationella biståndsprogram (C 1) 1988/89;UU18 Propositionen (s.81-97) Regeringens förslag rörande multilateralt biståndbudgetåren 1988/89 fördelat på organisafioner (milj.kr.) framgår avnedanstående tabell. Multilateralt bistånd budgetåren 1988/89 och1989/90 fördelat på organisationer (milj. Anslag Förslag Föränd-1988/891989/90 ring FN's utvecklingsprogram (UNDP) 600,0 660 + 60varav (525,0) ( 20,0) ( 55,0) - Sahelkontoret(UNSO) - UNDP:sverksamhet i de minst utvecklade länderna s kapitalutvecklingsfond (UNCDF) 45,0 s befolkningsfond (UNFPA) s barnfond () 990,0 1115 -I- 125 Afrikanskautvecklings banken (AfDB) 15,0 15 Afrikanska utvecklingsfonden (AfDF) 255,0 255 lAsDBl - 17,7 + 17,7 lAsDF) 91,4 91,4 Övrigt samarbete med utveck lingsbanker - 25 -1-25 Världslivsmedelsprograramet (WFP) av livsmedel för katastrof- insatser (lEFR) 280,0 215 - 65 Internationellajordbruks- 1988/89;UU18 utvecklingsfonden () 35,0 25 -10 FTI: s hjälporganisation för palestinaflyktingar(UNRWA) 82; O 100 + 18 FN: sflyktingkommissarie () 120,0 145 + 25 Internationella familjeplaneringsfederationen (IPPF) 75,0 /: s internationella handelscentrum (ITC) ()Internationella sjöfartsuniversitetet /kndra multilaterala bidrag 153 483,8 -t- 330,9 Totalt 2 960,0 3 433,5 + 473,5 Bidragenfill mulfilateralt bistånd över anslaget C1 föreslås uppgå till 29,(inkl.beredskap för svenskt deltagande i FNs avkoloniseringsinsats i , UNTAG)av det totala biståndsanslaget för /90 att jämföra med 28,6%föregående budgetår. Ökningarna för de olika anslagsposterna är i allmänhetnågot större än utorri för bidraget till Internationellafinansieringsorgan. Dessa bidrag är kontraktsbundna och ökas ej under pågåendekontraktsperiod. Omförhandlingar av dessa bidrag är förestående varförmedelsbehovet för anslaget C 1. Bidrag till internafionella biståndsprogramenhgt propositionen kan komma att öka under kommande budgetår. Denordiska länderna tillhör traditionellt de starkaste förespråkarna för FN. Föratt konstruktivt skall kunna delta i det fortsatta arbetet på atteffektivisera FN på det ekonomiska och sociala området krävs enligtproposifionen fördjupad insikt om de många samband som råder. Det är viktigtatt grundligt studera vad olika har för utbyte av FN-systemets olikaorgan och vilka förbättringar som skulle behöva göras för att debegränsade resurserna skall användas så effekfivt som möjligt. Det är vidareangeläget att se hur FN bäst kan anta de nya utmaningar som världssamfundet står inför. De globala hoten mot miljön, människorna och kommandegenerafioner är av sådana dimensioner att ett helt nytt tänkande behövs på detinternafionella samarbetsområdet. FN:s roll inför dessa utmaningar behöverstuderas. Av dessa skäl och för attde nordiska länderna skall kunna lämna 63 konstruktivabidrag till FNs reformprocess och till en diskussion om FNs 1988/89:UU18framtida verksamhet har enligt propositionen ett särskilt nordiskt FN-projektinletts . Detta har fått namnet "FN i utvecklingssamarbetet"och har sitt sekretariat vid i . Detleds av statssekreterarna för biståndsfrågor i , , ochSverige. På svensk sida har en referensgrupp utsetts för att ge råd ochsynpunkter på projektets arbete. 1 gruppen ingår bl.a. företrädare förriksdagen. Projektet skall pågå och löpande producera idéeroch förslag. Studier har inletts på två huvudområden, nämligen dels FNsutvecklingssamarbete med ett antal , dels möjligheterna att inomFN-systemet genomföra rekommendationerna från . Bl.a. genomdessa studier skall projektet söka idenfifiera områden där FN och multilateralasamarbetsformer bäst kan utnyttjas. Det nordiska finansieras gemensamt av de fyramedverkande länderna. Medel för projektet tas från anslagsposten Andramulfilaterala bidrag. FNs utvecklingsprogram (UNDP), kapitalutvecklingsfond(UNCDF) och befolkningsfond (UNFPA) FNs utvecklingsprogram (UNDP) är FN-systemets centralaorgan för finansiering av tekniskt bistånd. UNDP har även ett ansvar för attFN-systemets samlade verksamhet inom detta område samordnas i mottagarlandet.UNDP har ett världsomfattande program i omkring 150 länder och territorier.Dess resurser är emellertid blygsamma jämfört med många andra biståndsorgan. Demotsvarar ungefär bilaterala bistånd i 17 programländer.Behovet av ett övernationellt FN-organ som bistår då det gäller attfå en överblick över sitt totala biståndsbehov understryks ständigt iutredningar om FN-systemets biståndsverksamhet. Senast skedde det i den s.k.Jansson-rapporten som lades fram och som behandlas inomFN-organen. UNDP behöver enligt propositionen en solid resursbas för att kunnafylla sin roll som central fond och samordningsorgan för FN-systemetsbiståndsverksamhet. UNDP har en inriktning som stämmer väl överens med svenskabiståndspolitiska mål, sägs det i propositionen. UNDP gör långsiktigaåtaganden gentemot mottagarländerna inom ramen för landprogram och ger rentgåvobistånd som främst riktar sig till de fattigaste länderna. 1 då behovet av samordnade biståndsinsatser blirallt mera uppenbart, inte minst i , bör samordningsfunktionen iFN-systemets fältverksamhet enligt regeringens mening förstärkas. Detta varockså en av slutsatserna i . För att förbättra samordningen avFN-biståndet på fältet krävs bl.a. ökade resurser till UNDP. Mot denna bakgrund anser regeringen det motiverat attSveriges bidrag fill UNDP för /90 höjs med 50 milj.kr. För att understödja UNDPs handlingsprogram förtorkdrabbade länder i bör enligt regeringen för budgetåret1989/90 öka bidraget till FN:sSahelkontor (UNSO) med 5 milj.kr. till 25 milj.kr. aren av de 64 störrebidragsgivarna till programmet. UNDP spelar en vikfig roll för uppföljningen av om de 1988/89:UU18 minst utvecklade länderna som hölls i 1981.UNDP medverkar till att få fill stånd ökat och samordnat bistånd fill de minstutvecklade länderna genom att anordna s.k. rundabordskonferenser. Vidare skallUNDP bistå de minst utvecklade länderna i deras förberedelser för den nyaFN-konferens om de minst utvecklade länderna som skall äga rum i 1990.Regeringen föreslår därför att bidraget till verksamheten ökas med 5 milj.kr.till 60 milj.kr. för /90. FNs kapitalutvecklingsfond (UNCDF) ger finansiellt ochtekniskt bistånd fill småskaliga investeringsprojekt som gynnar de fatfigarebefolkningsgrupperna i de minst utvecklade länderna. Fondens verksamhet har,enligt proposifionen, visat sig vara ett värdefullt komplement till UNDP:stekniska bistånd och fill de större projekt som de stora finansieringsorganen,t.ex. Regeringen föreslår ett bidrag på 50 milj.kr. /90, en ökning med 5 milj.kr. FNs befolkningsfond (UNFPA) är det centralafinansieringsorganet inom FN-systemet för bistånd på befolkningsområdet. Dessverksamhetsområde omfattar familjeplanering, folkräkningar, uppbyggande avsystem för folkbokföring och befolkningsstafisfik samt utbildning ochforskning. har spelat en pådrivande roll för attfå till stånd internafionella insatser för familjeplanering i . I det handlingsprogram för ekonomiska återhämtningoch utveckhng som antogs vid FNs trettonde extra generalförsamling i maj 1986läggs vikt vid de afrikanska ländernas befolkningspolifik och åtgärder påbefolkningsområdet. UNFPA prioriterar 30 länder i av totalt 53prioriterade länder i världen. Enligt regeringens uppfattning är UNFPAs rollbetydelsefull särskilt i låginkomsfiänder där sambanden mellan miljö ochbefolkning är uppenbara. Ett ökande antal u-landsregeringar uppmärksammar i dagbefolkningsfrågornas betydelse. Detta leder till en ökad efterfrågan på insatserfrån UNFPA. Mot denna bakgrund vill regeringen koncentrera deökade svenska satsningarna på befolkningsområdet till UNFPA och föreslår enkraftig ökning av bidraget med 30 milj.kr. till 115 milj.kr. FNs barnfond () verksamhet, som till övervägande del är förlagdtill de fatfigaste länderna,bedrivs inom ramen för fleråriga landprogram. omfattarfrämst hälso, sjukvårds-, och nutritionsinsatser, vattenförsörjning och olikaformer av utbildning. både i-och i kampen för att minska barnadödligheten genom vaccineringoch andra hälsovårdsåtgärder, bl.a. i samarbete med WHO. Inom ramenför WHOs globala program för aids-bekämpning har utvecklatprogram för information och utbildning. Barnfonden har på senare år givitökad uppmärksamhet åt barn i särskilt svåra omständigheter och bistårbarn i katastrofdrabbade områden, gatubarn och barn som är offer för övergreppoch väpnade konflikter. har beräknat att omkring 40 000 barn iåldrarna dör i och att åtminstone . hälften avdödsfallen med enkla medel skulle kunna undvikas. Barnfondendeltar i arbetet att särskilt bevaka de sociala aspekterna i de 1988/89:UU18 strukturanpassningsprogram som många genomför, bl.a. isamarbete med och . Sverigehar varit en av största bidragsgivare. Den reguljäraverksamheten kompletteras av de särskilda insatser som genomför medhjälp av filläggsbidrag. De svenska tilläggsbidragen finansieras över anslagetC 2. Utveckhngssamarbete genom SIDA dels inom vissa landprogram, dels inomanslagsposten för katastrofbistånd m.m. Regeringenanser det angeläget att arbete för barns överlevnad och utveckling fårett fortsatt starkt svenskt stöd och att bidrag till fondens allmännamedel för /90 höjs från 260 milj.kr. fill 290 milj.kr., enökning med 30 milj.kr. Världsbanksgruppensom länge varit en av de viktigaste finansieringskällorna för harfill följd av 1980-talets skuldkris kommit att få än större betydelse, delsgenom kraftigt ökad utlåning, dels genom mer omfattande ekonomisk-poUtiskrådgivning.