bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — I denna paragraf ges en rad förutsättningarför atf telefonavlyssning skall få utnyttjas. Bestämmelser om telefonavlyssningfinns också i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissabrottmål samt i lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningsyfte i vissafall. Gemensamt för reglerna om telefonavlyssning i såväl som1952 och lagar är att åtgärden beslutas av domstol. Speciellabestämmelser om möjlighet till telefonavlyssning ges i lagen (1974:203) omkriminalvård pä anstalt. En mera ingående redovisning av dessa bestämmelserliksom reglerna om telefonavlyssning i övrigt ges i följande avsnitt. Ingen av de nämnda lagarna ger utrymme för avlyssning meddold mikrofon (buggning). Inte heller finns det någon annan lagstiftning enligtvilken sådan avlyssning är tillåten. Chefsåklagare har som tidigare berörts urden pågående forundersökningen offentliggjort uppgiften atf avlyssning med dold mikro fon bedrivits på tre olika platser med adresser i . har sagt att han beordrat denna avlyssning som tog sin början och pågick med avbrott fram fill , dvs. några månader efter det att avgått som spaningsledare. har i förundersökningen i smuggelärendet uppgeff att han av informerats om den avlyssning som denne beordrat samt att han i sin tur förf information om aft avlyssning 34 förekommitvidare till och . Vid utfrågning inför utskottet har sagtatt hon inte haft 1988/89:KU30 någon kännedom om den av beordradehuggningen, men atf hon av delgivits två uppgifter som skulle haerhållits från buggning. Den skulle ha utförts morddygnet eller-i det enafallet-möjligen någon dag därefter. Som nämnts finns det i förundersökningen om olovligavlyssning uppgifter som mer eller mindre starkt tyder på aft buggning skulleha förekommit i och utanför mordutredningen . Danielssonhar inför utskottet uppgivit aft buggning med säkerhet förekommit åtminstone inågot fall någon eller efter mordet. P-G Näss har inför utskottet berättat att han under tidennärmast efter mordet, en period då bl.a. regeringen med hänvisning fill riskenför rikets säkerhet hade beslutat om telefonkontroll pä Täbyanstalfen, kom framfill aft det i samband med mordutredningen kunde finnas ett antal frågor somrörde rikets säkerhet. förhörde han sig därför med Hans Holmérom frågan om elektronisk avlyssning kunde komma att aktualiseras. Samtidigtframförde han åsikten att regeringen borde vidtalas för att man skulle få ettprincipiellt ställningstagande. Enligt Näss var uppfattning emellerfidatt man inte skulle hänvända sig till regeringen och aft man fick ta ställningfill frågan om avlyssning om den blev aktuell. Näss lät sig inte nöja med detta, utan tog uppfrågan med , som då var regeringens observatör ispaningsledningen. Bergensfrand lovade undersöka saken och därefter återkomma.Näss säger sig troligen den 6 eller ha fått besked, förmodligen avBergenstrand, att rättschefen i , numera justitierådet,vidarebefordrat frågan till justitieminister . Denneskulle ha svarat: ""Ja, ja, det är bra men jag har infe hörtnågonting." Näss hade sedan telefonkontakt med som ville efterhöraom def skulle upprättas någon promemoria rörande nödräften i ett läge som detaktuella. Näss uppger sig ha förklarat atf def infe längre fanns något intresseeftersom def, som han uppfattade def, tysta medgivande som redan givits varvägledning nog. Näss lämnade en redovisning fill och frågade om defändå inte var bra atf han hade vänt sig till regeringen och fått detta besked.Denne var dock inte alls nöjd och markerade enligt Näss eft visst missnöje medförfarandet. i mitten av augusfi 1986 förklarade förNäss att utredningen skulle inriktas mot PKK och att det skulle företaselektronisk avlyssning. Näss har uppgeff aft han frågade sig om sanktion nukommit från regeringen, om sanktionen i så fall innebar atf def var okej attgöra detta i mordutredningen eller om det var en sanktion av bedömningen atfdet förelåg en hotsituation. Det senare förhållandet ansåg han själv varostridigf. Näss uppger atf han frågade om det var klart. Denne besvaradefrågan jakande, men lämnade inget ytterligare besked. Vid utfrågningen inför utskottet har Näss också förklaratatt han blivit överraskad av uppgifterna om atf buggning skulle ha förekommit imars 1986. Själv hade han ingen kännedom om aft elektronisk avlyssning skulleha företagits . Över huvud taget hade, såvitt han visste, elektroniskavlyssning inte använts som arbetsmetod vid säkerhetsavdelning- 35 en underde Näss varit verksam där. har uppgeff att han eftermordet fick en 1988/89:KU30 fråga från P-G Näss om departementetsuppfattningsom okonventionella enkel, och den ställdes utan närmare motiv ellerupplysning om bakgrunden. Bergensfrand uppfattade det som en rent rättsligfråga. Han uppgav att han skulle vidarebefordra den till sin chef, som då varJohan , och gav således inget svar vid denna fidpunkt. Bergensfrand harsagt sig nu inte kunna minnas om han lämnat ett svar till Nässoch kan därför heller inte ange vad svaret skulle ha innehållit. , som utfrågades med Bergensfrandinför utskottet, har sagt aft def är riktigt att han ganska eftermordet fick en fråga från Bergenstrand som härrörde från Näss och som gälldehemlig avlyssning -buggning - i en eller annan form. Själv tror han att det , men vill inte utesluta att def som Näss nämnt var tvådagar . uppfattade det som en allmän fråga om huruvidabuggning kunde få ske. Han har tillagt atf han möjligen har den ytterligareminnesbilden att frågan skulle vara ställd mot bakgrund av något konkretprojekt. har uppgeff sig ha gjort reflektionen aft detta intevar något som regeringen hade att ta befattning med. Hemlig avlyssning medteknisk utrustning som infe är telefonavlyssning är förbjuden i . Vadregeringen har för uppfattning om den saken saknar enligt betydelse, fördet är lika fullt förbjudet. Han har sagt sig ha tänkt på brottsbalkensbestämmelser i 24 kap. 4 § om nöd av innebörden aft man för att avvärja faraför liv eller hälsa, rädda värdefull egendom eller av annan sådan orsak kan, omman handlar i nöd, vidta en åtgärd som eljest skulle ha varit otillåten, om defmed hänsyn till farans beskaffenhet och den skada som åsamkas andra ochomständigheterna i övrigt måste anses försvarligt. har också sagt sig hahaft departementschefens uttalande i proposition 1983/84:111 med förslag tillny polislag i tankarna, i vilket man vill slå fast principerna för polisensanvändning av okonventionella spaningsmetoder. Enligt Muncks mening visar detanförda att def finns ett låt vara mycket smalt utrymme för aft vidta eljestotillåtna spaningsåtgärder i ett läge som är sådant att det faller in underbrottsbalkens regler om nöd. har vidare uppgett atf när han funderade över hurhan kunde vara fill hjälp slog det honom att def kunde vara av något värde omhan i eget namn skrev en promemoria med en sammanställning av rättsläget ocholika uttalanden i den juridiska doktrinen, propositioner och övrigtriksdagstryck och överlämna den till den som frågade. Han har sagt sig i dettaläge - som han minns det efter mordet - inte ha uteslutit att detkunde finnas eller uppstå utrymme för atf vidta handlingar i nöd. Enligt hansuppfattning måste det dock i så fall föreligga en fuUkomUgt extraordinär ochakut situation. har sagt sig ganska kort fid efteråt på ett ellerannat sätt ha fått besked att man infe efterfrågade någon promemoria. Det föresvävar honom aft han antingen när han fick beskedet eller i något senare sammanhang hörde sägas aft frågan ventilerats med . Denne hade sagt aft det var han som tog ansvar för sådana saker och att def inte behövdes några papper om det. Den dåvarande statssekreteraren i jusfifiedepartementetHarald Fälth har vid samtal med tjänstemän vid utskottets kansli sagt, attBergenstrand vid ett tillfälleuppgeff aft P-G Näss ville aft polisen skulle få regeringens medgivan- 1988/89:KU30 de atf bugga det kurdiska bokkaféef. Bergensfrand kom vid detaktuella tillfället från eft sammanträde med spaningsledningen. Fälths spontanaminnesbild är atf det inträffade två ä efter mordet. Fälth uppfattade frågan som fullständigt absurd. För enjurist var def dessutom uppenbart att regeringen infe kunde dispensera från enlagbestämmelse. Han har sagt sig minnas aft han svarat något som "Hur kankarln vara så korkad att han tror att han kan få ett muntligt eller tystmedgivande från regeringens sida att ägna sig åt rena olagligheter". Hansminnesbild är också att Bergenstrand infe hade någon annan uppfattning och attdet inte blev någon diskussion. Genom Fälths svar var frågan avförd. Han kännerinte fill atf frågan därefter skulle ha diskuterats inom departementet. Han harsvårt atf tro atf något missförstånd angående innebörden av hans svar kunnatuppkomma i samband med atf detta vidarebefordrades. Fälth har ansett sig vågauttala sig på departementets vägnar när han säger att ingen kände till atfbuggning användes i mordutredningen. Näss uppgift om samtycke fråndepartementet är enligt Fälth en gåta. har bekräftat atf han under sommaren 1986beslutade om buggning mot PKK-anhängare. Beslutet var hans eget, och ansvaretför denna åtgärd bara hans. Buggningen utfördes av säkerhetspolisen. Holméruppger sig aldrig ha nämnt den för rikspolischefen, för någon ledamot iregeringen eller för någon anställd i kanslihuset. Det var enligt ettärende för honom och polisen, inte för regeringen. Enligt är def mycket viktigt atf framhålla attbuggningen var ett beslut som han fattade, inte som spaningsledare utan sompolischef i . Buggningen var inte ett led i att utreda mordet på OlofPalme, utan en åtgärd för aft kunna förebygga nya mord. har vidare berättat att Näss den 2 eller 3 marsifrågasatt om inte skulle ta kontakt med regeringen för atfsäkerhetspolisen och mordufredarna skulle få fillstånd att bugga def kurdiskabokkaféet på . har uppgeff atf han avvisat propån ochsagt att det inte var någon framkomlig väg, eftersom def inte fanns någonlaglig grund att bugga PKK . Han hade då inte anledning görabedömningen atf det förelåg en nödsituation. Sitt beslut om buggning fattadehan , när situationen var en helt annan. har sagt sig aldrig i samband medmordutredningen ha fått någon fråga om sin syn på buggning eller avkrävts någonbedömning. Han har då heller inte kunnat svara på någon fråga eller redovisanågon bedömning. Han har infe känt fill aft det förekom buggning i utredningen. P-G Näss har för aft förklara sin ochsäkerhetsavdelningens medverkan i avlyssningsverksamheten särskilt pekat på deförhållanden som rådde närmast efter mordet, en fid som han harbeskrivit som mycket turbulent. Polisen hade atf organisera en verksamhet somsyftade till atf få tag i gärningsmannen. Framför allt fanns det dock underdenna period omfattande säkerhetsproblem. försökte att få ihop dethela fill en utredningssfyrka och atf hålla kontroll översäkerhetsaspekterna. EnligtNäss var def helt klart att hade fullt stöd 37 frånregeringen för alla åtgärder som kunde vara aktuella. Det framkom infe1988/89:KU30 minst av aft justitieministern kontaktadedåvarande rikspolischefen och framförde att hade riktatklagomål mot säkerhetsavdelningen för atf man inte till fullo ställt upp på deönskemål haft. Säkerhetsavdelningens chef förklarade vid eft sammanträdeden med och att avsikten ingalunda varit aft på någotsätt hindra utredningen. Tvärtom skulle man göra allt för att underlätta den.Samma dag kallades rikspolischefen till eft sammanträde hos jusfitieministern.Justifieminisfern klargjorde då aft man övervägde att ställa helasäkerhetsavdelningen under ledning. Det upplystes också om att deffanns en beslutsmässig regering som saft och väntade på utgången avsammanträdet. Resultatet blev enligt Näss att det fidigare direktivet fillsäkerhetsavdelningen förstärktes ytteriigare. Det gällde atf ställa upp fillfullo på def som begärdes från rörande mordutredningen,utan hänsynstagande till sekretessförhållanden och annat i den övrigaverksamheten. Enligt Näss ställdes i prakfiken delar av säkerhetsavdelningenunder spaningsledningens befäl. Det hade enligt vid de diskussioner som fördes den3 infe varit fråga om att underställa honom några enheter frånrikspolisstyrelsen, utan det gällde att lösa samarbetsfrågan. Detta skeddegenom ett samtal och "genflemen"s agreement" mellan ochrikspolischefen . Även har uppgett atf det infe varit fråga omatt ställa säkerhetsavdelningen under ledning. Man betraktade Hans Holmérsom en "värdefull resurs" när det gällde spaningen efter . Att också belasta honom med ansvaret för kontraspionage, signalskydd,personalkontroll och alla de andra mycket vidsträckta uppgifter som åvilarsäkerhetsavdelningen var enligt inte på fal. Det hade varit heltorimligt. Det samtal han hade med och föranleddes av att manvar oense om i vilken utsträckning polismyndigheten i över huvudtaget skulle få uppgifter från säkerhetsavdelningen och i vilken takt de skullekomma fram. Enligt var samtalstonen och atmosfären sådan atfhan ansåg det finnas skäl atf erinra om att regeringen hade befogenheter attställa vissa av säkerhetsavdelningens resurser fill länspolismyndighefens iStockholm förfogande. Ett alternativ hade varit att ställa relevanta delar avStockholmspolisen fill förfogande. har uppgeff attsedan han redovisat dessa yttersta alternativ tog och uppfrågan till nya diskussioner. De anmälde för atf de hade klarat uppsaken. säger sig sedan inte ha hört något om den typen av problem. Frågan om regeringens befogenheter och om regler för desshandlande i extraordinära situationer har tidigare behandlats i utskottet, bl.a. vid granskningen av regeringens handlande när det gällde flygplanskapningen på Bullfoffa 1972, vid granskningen av regeringens åtgärder i samband med def s.k. Norrmalmsforgsdramat 1973 och i en rad utskoftsbetänkanden under 1970-talef. En redogörelse för utskottets tidigare behandling av frågor rörande regeringens handlande i nödsituationer och av s.k. konstitutionell nödrätt ges i bilaga All. Trots att Norrmalmsforgsdramat inträffade innan förbudetmot avlyssning 1988/89:KU30 med dold mikrofon infördes har det oftaåberopats som exempel på en situation när avlyssning med dold mikrofon skullekunna anses vara fillåfen med åberopande av reglerna i 24 kap.Dessa regler redovisas även de i bilaga A 11. Bestämmelserna i 2 kap. 6 § regeringsformen är avsedda aftge eft starkt skydd för rätfen fill förtrolig meddelelse. Paragrafensbestämmelse om telehemlighefen kan befraktas som en utgångspunkt, från vilkenvarje ingrepp i telehemlighefen från myndigheternas sida skall bedömas kritisktoch restriktivt - inte bara vid lagstiftning utan också i tillämpningen. Dettahar också kommit fill uttryck i den mycket ingående och noggranna regleringenav telefonavlyssning som tvångsmedel. Som påpekas i proposition 1988/89:124 om vissatvångsmedelsfrågor är infegrifefsintrångef vid avlyssning med dold mikrofon ieft avseende än starkare än vid telefonavlyssning. Den innebär en mer totalkontroll. Man kan lyssna på allt som sägs - och även på annat än samtal - i denavlyssnade lokalen, vid alla tider pä dygnet och oavsett vilka som vistas där.Enligt utskottet är def därför djupt oroande atf sådan avlyssning, att döma avvad som framkommit ur den pågående förundersökningen och i den särskildeutredarens rapport om säkerhetspolisens arbetsmetoder, tycks vara ett inteonormalt inslag i varje fall i säkerhetspolisens verksamhet. Def har vid utfrågningarna inför utskottet infe framkommitnågot som tyder pä aft dåvarande justitieministern skulle haftkännedom om den avlyssning med dold mikrofon som förekommit under Hans Holmérstid som spaningsledare. Infe heller finns det några belägg för atf Wickbomskulle ha givit sitt uttalade eller tysta medgivande fill utnyttjandet av dennavare sig i mordutredningen eller fill skydd för rikefs säkerhet. finns därför ingen anledning att rikta krifik mot i dennadel. Den dåvarande rättschefen i JohanMunck fick fill sig förmedlad en fråga från P-G Näss om huruvida buggning fickförekomma eller inte. har uppgeff atf han i situationen direkt eftermordet inte uteslöt att det kunde finnas eller uppstå ett utrymme för atf vidtahandlingar i nöd. Klarhet har inte stått att vinna om och i vilken form Munckssynpunkter överbringats fill den ursprunglige frågeställaren har . dock inte framkommit något som tyder på aft eller någon annanrepresentant för skulle ha varit införstådd med eller gettsitt medgivande fill användandet av spaningsmetoden i fråga. Regeringen beslutade med stöd av 31 § lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt atf, då var intagen i kriminalvårdsanstalf för verkställighet av en angiven dom och till dess annat föreskrevs, fick företrädare för avlyss na hans telefonsamtal från anstalten utan hans vetskap. Enligt en promemo ria upprättad av dåvarande rättschefen vid justifiedeparfe- ,q menfetJohan hade vid en redovisning av spaningsläget i 1988/89:KU30fråga om mordet på i närvaro av justitieministern, ,dåvarande statssekreteraren och departementsrådet framkommit vissa uppgifter rörande Baresic. Uppgifterna var sådanaaft def från spaningsledningens sida förelåg ett mycket starkt önskemål att fåmöjlighet att avlyssna Baresics samtal utan hans vetskap. Chefen försäkerhetsavdelningen hade instämt i önskemålet. Enligt promemorian förklaradejustitieministern atf de lämnade uppgifterna enligt hans mening utgjorde grundför ett beslut med stöd av 31 § kriminalvårdslagen om avlyssning avBaresics telefonsamtal från anstalten. Han tog då per telefon kontakt med sexstatsråd som samfliga delade hans uppfattning. Detta meddeladesöverintendenten vid som lämnat redovisningenav spaningsläget. Vid utfrågningar inför utskottet har följande framkommitom bakgrunden fill beslutet: Chefsåklagare har uppgeff att han den 2 mars1986 efter lunchtid i sin bostad fick besök av en kriminalinspektör vidsäkerhetstjänsten som begärde atf han skulle göra en framställning fill domstolom telefonavlyssning av Baresic. Kriminalinspektören gjorde en föredragningsom rörde mordutredningen. Något skriftligt beslutsunderlag fanns inte, vilket avvekfrån det normala förfarandet. Det fanns ingenting i föredragningen som på någotsätt förde tankarna fill något som berörde rikefs säkerhet. Över huvud tagetvar underlaget för ett eventuellt beslut magert. konstateradeefter föredragningen atf det enligt hans mening infe fanns tillstymmelse tillskälig misstanke mot Baresic för gärningmannaskap eller medverkan till mordetpå och avslog den framställda begäran. hade hantelefonkontakt med P-G Näss som helt delade hans uppfattning. Sent på kvällensamma dag fick han ett meddelande från om aft regeringenbeslutat om telefonkonfroll av Baresic. Enligt vad uppgett inför ufskottet framstoddet för spaningsledningen som helt klart aft def fanns anledning aft misstänkaatt Baresic hade motiv för mordet. Skälen för regeringsbeslutet var emellerfidendast delvis de som angetts i promemoria. Härutöver fanns skälsom var notoriska för regeringen och som gällde rikets säkerhet. Inom justitiedepartementetvar man angelägen om att få till stånd avlyssning och använde sig av ett lagrumsom helt klart medgav avlyssning. På fråga om def i realiteten kunde vara såatf regeringen egentligen fattade beslutet har uppgeffatt det inte var något anmärkningsvärt eftersom regeringen med fem ledamöterkan fatta eft beslut per capsulam. Man startade enligt hans uppfattning med eftper capsulamförfarande och bekräftade detta beslut . har uppgett atf utöver de grunder för beslutetsom angetts i promemorian beaktades def förhållandet att och hans familj upplevt Baresic som ett allvarligt hot. hade kort före mordet förberett en författningsändring (11 och 13 §§ kriminalvårdskungörelsen 1974:248) som syftade till atf begränsa friheten för ferroristdömda personer som intagits på kriminalvårdsanstalf. Bakgrunden var att man skulle kunna få 40 informationom sådana våldsdåd som utgjorde brott mot rikets säkerhet. Att 1988/89:KU30 detta infeangavs i hans promemoria berodde på att denna infe var avsedd somdokumentation av grunderna för författningsändringen utan troligen framförallt för aft säkerhetsavdelningen skulle få kännedom att det skulle Säkerhetsavdelningen skulle härigenom få möjligheteratf vidta förberedande åtgärder. Statsministern har framhållit att något per capsulambeslutom telefonavlyssningen av Baresic inte förekom. Telefonkontakten den 2 marsvar i stället ett led i beredningen av frågan. sammanträdderegeringen formellt och fattade då beslutet. Beträffande verkställigheten av beslutet har aft han fick rapport om atf avlyssningsbeslufet tillämpatspä ett felaktigt sätt vilket medfört att även andra än Baresic blivitavlyssnade. Han lät då meddela atf detta inte fick förekomma. Resultatet blevatt man upphörde atf tillämpa beslutet. Enligt uppfattning bordebeslutet ha återkallats när beslutade om telefonavlyssningav Baresic. Enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är varje medborgaregentemot def allmänna skyddad mot hemlig avlyssning eller upptagning avtelefonsamtal eller annat förtroligt meddelande. Utlänningar är enligt 20 § isamma kapitel jämställda med svenska medborgare i fråga om detta skydd, omannat inte följer av särskilda föreskrifter i lag. Skyddet kan enligtföreskrifterna i 2 kap. 12 § begränsas genom lag eller genom annan författningefter bemyndigande i lag enligt 8 kap. 7 § första stycket 7 eller 10 §. Sådana begränsningar i skyddet mot telefonavlyssning finnsbl.a. i 27 kap. 16 § . Paragrafen medger hemligtelefonavlyssning av den som skäligen misstänks för brott för vilketminimisfraffet är fängelse eller däröver, om telefonavlyssningen är avsynnerlig vikt för utredningen. I lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål finns föreskrifter om hemlig telefonavlyssningenligt 27 kap. 16 § även vid utredning om annan brottslighet,t.ex. brott mot rikets säkerhet. Begränsning i skyddet mot telefonavlyssningfinns även i lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fallsom bl.a. gör def möjligt att som eft led i terroristbekämpningen i vissa falli hemlighet felefonavlyssna en utlänning för vilken beslut om avvisning ellerutvisning enligt utlänningslagen har fattats, om beslutet av olika skäl intekan verkställas. I samfliga nu nämnda fall finns eft krav på domstolsprövningför hemlig telefonavlyssning. lag ges dock ett visst utrymme förinterimistiska beslut av undersökningsledare eller åklagare. 31 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt hade i sinlydelse för det granskade beslutet följande innehåll: Regeringen kan för visst fall förordna om avvikelse frånbestämmelserna i 25-30 §§, om det är påkallat med hänsyn fill rikets säkerhet. Bestämmelsen har kompletterats med en regelsom ger regeringen möjlighet aft förordna om avvikelse från25-30 §§ också 41 beträffandeintagen som begått vissa våldsdåd av ferroristkarakfär, om det är 1988/89:KU30 påkallat med hänsyn till risken för atf den intagne medverkar tillsådan brottslig verksamhet under verkställigheten i anstalt. 125-29 §§ finns bestämmelser om brev och andraförsändelser till och från den som är intagen på kriminalvårdsanstalf samt ombesök hos den intagne. 30 §finns föreskrifter om telefonsamtal mellan en intagen person och personer utom anstalten. Sådana samtal får enligt bestämmelsen äga rum i den utsträckning det lämpligen kan ske. Def föreskrivs dock också att den intagne kan förvägras sådana telefonsamtal som är ägnade atf äventyra säkerheten i anstalten eller som kan motverka hans anpassning i samhället eller annars vara till skada för honom eller någon annan. 130 § finns också en föreskrift om avlyssning av en intagens telefonsamtal. Om det är påkallat med hänsyn till säkerheten, skall en tjänsteman på lämpligt sätt avlyssna telefonsamtal. Avlyssning får bara äga rum med den intagnes vetskap. Eft telefonsamtal mellan den intagne och hans advokat får infe avlyssnas utan den intagnes medgivande.