bet · GC01FiU20 · 1988-12-31 00:00:00 — avveckling.I likhet med andra, tidigare upprepade motiv har förslaginte den bärkraft att det föranleder utskottet att ompröva sin tidigare redovisadeuppfattning i frågan. De i motionerna framförda yrkandena om enavveckling av löntagarfonderna avstyrks således av utskottet. gäller dehärmed avhängiga yrkandena om en alternativ användning av fondernastillgångar och avkastning. Utskottet kan av samma skäl inte heller biträdakraven på att vinstdelningsskatten skall avvecklas eller utnyttjas för annatändamål, liksom kravet på att tilläggspensionsavgiften skall sänkas. här anfört innebär alltså att utskottet avstyrker bifall till motionernaFi205 (m, fp, c), Fi203 (c, m, fp), Fi20ö (fp), Fi215 (m) yrkande 1, Fi217(mp) och Fi314 (mp) yrkande 2. I två motioner framförs yrkanden om att som sinmening skall ge regeringen till känna att man med bestämdhet avvisar inrättandetav nya kollektiva fonder i enlighet med förslag. Såvitt utskottet kan förstå vänder sig motionärerna mot deförslag som förs fram i och sparandet. Dennarapport har utarbetats av en arbetsgrupp inom och är avseddatt tjäna som underlag för en diskussion inom arbetarrörelsen årsLO-kongress. Den har inte tillställts regeringen, än mindre överlämnats tillriksdagen för prövning. Enligt utskottets mening ankommer det inte på riksdagenatt med uttalanden försöka styra den fria debatt som förs internt i enfristående arbetstagarorganisation. Med hänvisning härtill avstyrker utskottetmotionerna Fi215 (m) yrkande 2 och Fi411 (fp) yrkande 2. De samhällsfonder som kommunisternaförespråkar skall enligt motionen fungera som ett redskap för att brytastorfinansens makt och ingå i en strategi för socialism. Utskottet anser ilikhet med motionärerna att det är viktigt att på olika sätt stärka löntagarnasinflytande. Det är också angeläget att förbättra kapitalbildningen i samhälletoch att stärka det offentliga sparandet. Utskottet anser dock att dessa syftenbättre gagnas med andra lösningar än samhällsfonder uppbyggda på det sätt sommotionärerna föreslår. Utskottet avstyrker därför motion Fi202 (vpk). Frågan om företagsanknutna vinstandelssystem tas upp imotionerna Fi4I0 och Fi411 av m.fl. (fp) samt i motion Fi608av (). I motion Fi411 pläderas för en utbyggnad av vinstandelssystemen.Staten bör stimulera en sådan utveckling bl.a. genom lindrad beskattning ochgenom att slopa arbetsgivaravgifterna på sådana avsättningar som binds i en vinstandelsstiftelse. I motion Fiö08 förordas att vinstandelssystemskall införas också inom statligt ägda företag samt inom ,luftfartsverket och postverket. har olika former av frivilliga,företagsanknutna andel-i- vinst-system vunnit spridning bland företag. I motionerna anförs en rad skäl för att staten skall främja en fortsatt uppbyggnad av sådana system, bl.a. ökat engagemang samt ökad delaktighet och ägandespridning. Såsom utskottet påpekat när snarlika yrkanden tidigare varit uppe till behandling, torde 38 emellerfidinte de med dessa system förknippade fördelarna bli mindre av att 1988/89:FiU20 delägarnas andelar är pensionsgrundande och behandlas därefter iavgiftshänseende. Vad beträffar frågan om vinstdelningssystem för de statligaaffärsverken vill utskottet erinra om att dessa myndigheters vinstutvecklingpåverkas inte bara av strikt företagsekonomiska bedömningar utan också av atttaxesättning och utbud av tjänster grundas på en rad andra omständigheter,däribland sociala och regionalpolitiska förhållanden. Bl.a. med hänsyn härfillär det inte lämpligt att tillämpa de företagsanpassade vinstandelssystemen pådessa myndigheter. Det är emellertid som utskottet ser det vikfigt att man inomden offentliga sektorn utvecklar former för att ta till vara personalenskunnande och engagemang för den egna verksamheten. Av finansplanen framgår attregeringen har sin uppmärksamhet riktad på dessa problem och kommer attfortsätta arbetet för att utveckla och förnya den offentliga sektorn. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaFi410 (fp) yrkande 1, Fi411 (fp) yrkande 3 och Fiö08 (m) yrkande 3. I motion Fi204 (fp) föreslås att investeringsfondernasläpps fria i avvaktan på ett nytt skattesystem. Det underlättar, menarmofionärerna, företagens planering så att investeringarna får effekt i enkommande lågkonjunktur. Regeringen meddelade i proposition 1988/89:47om vissa ekonomisk-politiska åtgärder atf man ämnade förlänga gällande frisläppav investeringsfonderna . Utskottet hade inget att erinra motdetta. Det innebär att investeringsfonderna är frisläppta förinvesteringar i stödområdena t.o.m. och för miljöinvesteringar t.o.m.mars 1991. Vidare gäller att investeringsfonderna är frisläppta förbyggnadsinvesteringar i hela landet med undantag för storstäderna. De selekfivafrisläppen av investeringsfonderna motiveras av regional- och miljöpolitiskaskäl. Utskottet finner ingen anledning att nu ändra sittställningstagande. Utskottet avstyrker därför motion Fi204 (fp). I motion Fi708 av m.fl. (vpk) föreslås attsystemet med förnyelsefonder byggs ut. Enligt mofionärerna bör företagenåläggas att av 1988 och vinster sätta av medel till en gemensam fondsom inte är förefagsanknuten. Fondens medel skall kunna utnyttjas i första handav dem som står utanför det nuvarande systemet, dvs. de som är anställda ilågvinstföretag och i den offentliga sektorn. Fondmedlen skall i första handanvändas för att finansiera en bred teknisk-humanisfisk vuxenutbildning. Deskall emellertid också kunna användas för forsknings- och utvecklingsprojektinom företag och myndigheter. Utskottet får med anledning härav anföra följande. Behållningarnapå förnyelsekonton tillhör med nuvarande regler de enskilda företagen även om dessa inte fritt förfogar över medlen. Det förslag som motionärerna lägger fram är att jämställa meden skatt som skulle tas ut på företagens vinster /89:FiU20 under åren1988 och 1989. Eftersom förslaget berör företagens vinster under föregående ochinnevarande år strider åtgärden mot stadgandet i 2 kap. 10 § regeringsformen omförbud mot retroaktiv beskattning. Utskottet avstyrker med det anförda motionFi708 (vpk). Imotion Fi210 (vpk) behandlas frågor rörande den demokratiska utvecklingen iföretagen. I yrkandena 1 och 2 i denna motion föreslås att uttalarsig för en utveckling i riktning mot demokrati i näringslivet. Vidare föreslåsatt ägarutredningen ges tilläggsdirektiv att studera möjligheterna för endemokratisk utveckling inom företagen och hela det ekonomiska livet och framläggerförslag i denna riktning. Motsvarande krav ställs också i motion Fi224 (vpk)yrkande 3. Utskottet vill medanledning av dessa motionsyrkanden anföra följande. Somframhålls i motionerna var ägarutredningens uppgift att studera frågan omägande och inflytande i näringslivet och vilken betydelse dessa förhållandenhar för förnyelse och tillväxt. Demokratiseringen av svenskt näringsliv är enfortlöpande process som pågått länge och som inneburit reformer genom successivlagstiftning. Här kan som exempel nämnas lagen om styrelserepresentation för deanställda, MBL och införandet av löntagarfonder. antog riksdagenockså ett förslag till en utvidgning av lagen om styrelserepresentation(1987/88:AU10). Motbakgrund av vad som här anförs anser inte utskottet att ett uttalande med deninnebörd som anges i motion Fi210 (vpk) tjänar något reellt syfte. Ej hellerfinner utskottet någon anledning att nu ge ägarutredningen tilläggsdirektivför att ytterligare utreda här behandlade frågor. Utskottetavstyrker motionerna Fi210 (vpk) yrkandena 1 och 2 samt Fi224 (vpk) yrkande 3. Förslagför främjande av högteknologi Ettförslag att förbättra produktiviteten genom att främja högteknologiskabranscher framförs i motion Fi226 (c). behandlade i ettyttrande (1988/89:NUly) till finansutskottet med anledning av proposition1988/89:47 ett yrkande med identiskt samma innebörd. I yttrandet anfördenäringsutskottet bl.a. följande. Densvenska industrins expansion kommer att bero på hur våratraditionella industrigrenar kan hävda sig i den internationella konkurrensen.Det är emellertid av stor betydelse att den högteknologiska industrini får en positiv utveckling. Detta är värdefullt i sig men också medavseende på den inverkan det har för basindustriernas utveckling. Denhögteknologiska industrins situation bör därför följas med största vaksamhet.Näringsutskottet förordade emellertid inte att några nya specifika åtgärderborde vidtas. Medhänvisning till vad näringsutskottet anförde avstyrkte finansutskottet detaktuella yrkandet, vilket också blev beslut. Utskottet finner ingenanledning att ändra sitt ställningstagande och 4q avstyrker därför motionFi22ö (c) yrkande 8. Finansiering avsocialförsäkringssystemet 1988/89:FiU20 Imotion Fi7I0 av m.fl. (c) uttalas oro över socialförsäkringssystemetslångsiktiga finansiering. Bl.a. framhålls problemen med de kraftigt ökadekostnaderna för arbetsskadeförsäkringen och ATP-systemets långsikfigahållfasthet. Det är därför nödvändigt, menar motionärerna, att finansieringsfrågornautreds. tidigare i betänkandet har redogjort för anges i propositionen enanalys av orsakerna och hur man skall klara av de nu snabbt stigandekostnaderna för de stora transfereringssystemen, som en av de mest angelägnauppgifterna för den ekonomiska polifiken. En översyn avsocialförsäkringssystemet har påbörjats inom . Med hänvisning fill vadutskottet anfört avstyrks motion Fi710 (c). Detstatliga lånebehovet har minskat drasfiskt . behövdestaten inte nettoupplåna någonting, vilket främst berodde på den fillfälligaförmögenhetsskatten på livförsäkringsbolag. visade statsbudgetenett inkomstöverskott på . Eftersom en stor del avstatens kreditgivning inte redovisas över statsbudgeten men finansieras avriksgäldskontoret har en del av överskottet använts för sådan kreditgivningtill de statliga affärsverken. Staten har således inte behövt göra någonnettoupplåning . I stället har den totala statsskuldenkunnat minskas, främst vad gäller den del som placerats utomlands. Ävenom staten inte har haft något nettoupplåningsbehov har bruftoupplå-ningen varitbetydande. Hushållenhar svarat för en stor del av den statliga bruttoupplåningen viaallemanssparandet, sparobligationer och premieobligationer. Allemansspa-randethar fortsatt att öka kraftigt , bl.a. tillföljd av att möjligheter tillextra engångsinsättningar om högst . per person infördes för förstakvartalet och för . Möjlighet till extra insättningar finnsäven . Det stora tillflödet av kapital i dennasparform har reducerat möjligheterna för staten att utnyttja övriga låneinstrument.Efter ett uppehåll med nyemissioner av premieobligationer emitterades under1988 två nya premielån om vardera. Ett sparobligationslån(SPAR 83) har föriängts och övriga förfallande sparobli-gationslån har löstsin. Den utestående stocken av sparobligationer har således minskat. Riksbankenförde en stram penningpolitik som ledde till ettstort privat valutainflöde. Staten kunde amortera påutlandsskulden och öka valutareserven med . Tabell 3.Finansiering av statens länebehov, 1986-1988 1988/89:FiU20 Statens budgetunderskott (inkl valutaförlust/vinst)Valutaförluster på statens utlandslån Engångsskatt Riksgäldskontoretskreditgivning Finansiering därav: investeringskonton övrigt Inhemsk marknad därav: allemanssparande ' Enligt Källa: . Som framgår av vad utskottet senare kommer att redovisaväntas statens begränsade lånebehov att bestå framöver. I propositionen anförsatt att staten inte skall nettolåna i utlandet ligger fast. I motion Fi214 (m) anförs att det är olyckligt med denrelativa minskning av riksobligationer och statsskuldväxlar som tillflödet avallemanssparande medför. Dels har detta inneburit att det varit svårtatt förse marknaden med erforderlig mängd statsskuldväxlar ochriksobligationer, dels är dessa instrument smidiga och kostnadseffekfivaupplåningsformer. Motionärerna anser av dessa och andra skäl attallemanssparandet bör avvecklas som statlig upplåningsform. Ävensparobligationer bör successivt avvecklas och volymen premieobligationer börinte öka. Hanteringen av utlandslånen fungerar däremot smidigt enligtmotionärerna. Motionärerna ansluter sig till att staten inteskall låna i utlandet. Det är dock inte rimligt, anför man, attriksgäldskontoret i av växande underskott i bytesbalansen skall amorteraned statens utlandsskuld, eftersom detta medför en avsevärd höjning av statensupplåningskostnader. Även i motion Fi223 (fp) anförs atf allemanssparandet ären mycket dyr upplåningsform för staten om man också beaktar att räntan ärskattefri för spararen. En fortsatt ökning av allemanssparandet innebär ocksåatt likvidiseringen av statsskulden tilltar. Motionärerna förordar därför attstatsskuldväxlar och riksobligationer ges företräde framför andraupplå-ningsinstrument, eftersom de är kostnadseffektiva och fungerar smidigt.Därigenom underlättas också möjligheterna för att genommarknadsoperationer bedriva en effektiv kreditpolifik. I motion Fi226 (c) föreslås att staten genom att säljastatliga företag och andra fillgångar kan minska det statliga upplåningsbehovet. enligt motionärernanedpressande på räntan. Det stimulerar i sin tur till 1988/89:FiU20produktiva investeringar, vilket ger en ökad produktionsfillväxt. Därigenomskapas enligt motionärerna utrymme för ett lägre skattetryck. Utskottetvill med anledning av dessa motioner anföra följande. Premie-obligafionerna ären hos de svenska hushållen mycket uppskattad sparform. De är dessutom enrelativt billig upplåningsform för staten. Sparobligatio-nerna är, sommotionärerna anför, administrativt krävande för . Somframgått har inte några nya sparobligafionslån utgetts och planerasinte heller för . Däremot kommer vissa förfallande lån att förlängaseller inlösas. Den utestående stocken kommer dock att minska successivt.Riksgäldskontoret prövar möjligheten att ersätta sparobligatio-nerna med enkontobaserad sparform. Avkastningsvillkorenför allemanssparandet är mycket fördelaktiga. Det innebär, som nämns imofionerna, att statens kostnader för denna sparform är relativt höga.Allemanssparandet har blivit en väl etablerad och allmänt uppskattad sparformför hushållen. Förändringar i villkoren bör därför göras med försiktighet. Denstörre frågan om av staten subventionerat sparande som tas upp i motion Fi214(m) kan förutsättas bli prövad i samband med den omläggning avinkomstskaftesystemet som aviserats. Utskottetvill också nämna med anledning av vad som sägs i motionerna omallemanssparandets kortfristighet att nettoinflödet i allemanssparandet ärrelativt . Detta sparande kan därför i praktiken betraktas som relativtstabilt och långsiktigt. anfört innebär att motionerna Fi223 (fp) yrkande 5 och Fi214 (m)yrkande 5 i här berörd del, enligt utskottets mening, bör avslås av . Imotion Fi2l4 (m) accepteras att staten ipte skall låna utomlands, mensamtidigt framför man kritik mot att staten nettoamorterat sin utlandsskuld.Antingen menar motionärerna med detta ställningstagande att utlandsskuldenskall vara i nominella termer oavsett ekonomisk situation, vilket infeförefaller vara rationellt, eller avser motionärerna att ambitionen att hållastatsskuldräntorna nere skall överordnas övriga mål för den ekonomiskapolitiken. Def rationella vore i så fall att låna mer utomlands till lägreränta. Utskottetanser för sin del att ,.om att staten inte skall låna utomlands, skalluppfattas som ett minimikrav. Det kan, beroende på den ekonomiska situationen,vara nödvändigt atf hålla den inhemska räntan på en nivå som leder tillvalutainflöde. kan i detta läge välja att amortera statensutlandskuld eller att låta valutareserven växa. Frågan om att amortera påutlandsskulden bör avgöras utifrån allmänekonomiska synpunkter och inte styrasav snävt stafiigt räntekostnadsmässiga hänsyn. Utskottet delar således inteuppfattningen i motion Fi214 (m) yrkande 5 i här berörd del omstatsskuldspolitikens utformning. anfört om inriktningen av statsskuldspolitiken bör som sinmening ge riksgäldsfullmäkfige till känna. Utskottetanser med anledning av vad som anförs i motion Fi226 (c) att staten under vissaförutsättningar bör kunna avyttra statliga företag eller annan statlig egendomför att åstadkomma engångsförstärkningar av budgeten. Utskottetkan emellerfid inte dela motionärernas uppfattning om alla de 1988/89:FiU20 välsignelsebringandeeffekter som sådana åtgärder kan få. en sådanförsäljning minskar visserligen budgetunderskottet och def statliga lånebehovetoch därmed kostnaderna för statsskuldräntor. minskaremellertid statens tillgångar och därmed den avkastning (och värdestegring)som fillgångar ger. Försäljningens effekter på penningmarknaden och räntenivånär betydligt osäkrare att bedöma. En försäljning av statliga fillgångar tarsannolikt ett visst utrymme i anspråk på kreditmarknaden eftersom köparnafinansierar sina köp med lån till viss del, vilket tenderar att driva uppräntenivån. Alternafivt använder köparna likvida tillgångar för köpet, vilketminskar utbudet av kapital på marknaden. Det tenderar också att driva uppräntenivån. Den minskande statliga upplåningen innebär däremot att statensanspråk på marknaden minskar och därmed tenderar räntenivån att sjunka. Ettökat utbud av akfier tenderar också att pressa ner aktiekurserna, vilket verkarfördyrande på anskaffning av riskkapital. Detta kan motverka eventuellapositiva effekter av en sänkt ränta. Vad nettoeffekten av dessa olika rörelserblir är svårt att ange. Teorefiskt sett med en effekfiv kreditmarknad börnettoeffekten på räntenivån bli noll. Frågan kan också formuleras på annatsätt. Vilken blir effekten på räntenivån av att placerarna ersätter en del avsitt innehav av statspapper med aktier i statliga bolag? Effekterna på de produkfiva investeringarna sommotionärerna nämner blir än mer osäkra. Det finns en risk att de potentiellainvesterarna i och med köpen av de statliga bolagen och övriga statligatillgångar anser att investeringsbehovet fill stor del är fillgodosett. Utskottet anser att det snarare bör vara andra mofiv,t.ex. näringspolitiska, än de statsskuldspolitiska som bör vara vägledande förom statliga företag skall avyttras eller inte. Utskottet kan således inte delamotionärernas uppfattning om effekterna av engångsförstärkningar av budgetenoch avstyrker därför motion Fi226 (c) yrkande 9. I motion Fi709 av () föreslåsatt för SJ:s räkning skall ta upp ett premieobligationslånom att användas för järnvägsinvesteringar. Utskottet anser att frågan om finansiering avaffärsverkens investeringar bör ses i ett samlat samhällsekonomiskt perspektiv.Som grundläggande princip gäller att för att ett affärsverk skall få finansierainvesteringar vid sidan av statsbudgeten direkt via bör fullförräntning kunna påräknas på investeringen. För de investeringar där dettainte gäller bör finansieringen liksom hitfills ske via anslag på statsbudgeten. Frågan om finansieringen av affärsverkens investeringarhar behandlats av vid ett antal tillfällen utifrånresp. affärsverks särskilda förhållanden. När det gäller extern finansiering iform av anslagsmedel och lån i eller på kapitalmarknadenförekommer vissa skillnader. I några affärsverk medges även vissa former avleasing för finansiering av nya investeringar. I ett yttrande (FiU 1987/88:3 y) fill trafikutskottetvåren med anledning av proposifionen om trafikpolifiken inför 1990-talet (prop. 1987/88:50) uttryckte utskottet viss förståelse för flera av de mofiv som 44 anförts för att införaandra finansieringsformer för investeringar än via 1988/89:FiU20anslagsmedel. Utskottet underströk emellertid vikten av att man i dettasammanhang beaktar de krav som ställer beträffande möjligheter tillinflytande och överblick. Motbakgrund av vad utskottet då anförde fanns det enligt utskottet skäl att göraen allmän översyn av de statliga verkens framtida finansieringsformer förinvesteringar. anförde emellertid i sitt betänkande (TU1987/88:19) att finansutskottets förslag att en allmän översyn bör göras av destatliga verkens framfida investeringsformer är en kreditpolitisk fråga avgenerell karaktär som inte enbart berör de statliga verk som är underställdakommunikationsdepartementet. Frågan borde därför enligt trafikutskottets meningavgöras av finansutskottet. Trotsatt någon begäran om översyn av affärsverkens investeringar inte framfördes idetta sammanhang av till regeringen beslutade regeringen i maj 1988att uppdra åt den kommitté (dir. 1988:2é) som skall se över riksgäldskontoretsuppgifter och organisation att göra en samlad bedömning av formerna för deaffärsdrivande verkens finansiering av sina investeringar. överväga om det finns skäl att samla emissionsverksamheten tillriksgäldskontoret. Kommitténkommer att avrapportera denna del av sitt uppdrag före . Fråganom finansiering av järnvägsinvesteringarna och andra affärsverks investeringarkommer således att behandlas av regeringen under detta år. Utskottet ser därförinte skäl att göra något tillkännagivande från sida med anledning avmofion Fi709. Motionen avstyrks därför av utskottet. Ipropositionen anförs att den svenska penningpolitiken i sina huvuddrag inte harskiljt sig från det internationella mönstret. De nominella räntorna har hållitspå en hög nivå, i allmänhet högre än i utlandet. Om hänsyn tas till den högresvenska inflationstakten, blir dock skillnaden mindre. Det strama räntelägethar motiverats av det mycket höga resursutnyttjandet och av hushållens fortsattkraftiga låneefterfrågan. En fortsatt försvagning av bytesbalansen har skett,varför det även från externbalanssynpunkt ställts krav på en stramräntepolifik. såg sig föranlåten att vidtavissa åtstramningsåtgärder. Det allmänna ränteläget höjdes och kassakravenskärptes. Penningpolitikenkan således karakteriseras som stram i så måtto att räntan varit hög. Samtidigthar emellertid kreditexpansionen varit kraftig, vilket torde vara en följd avden avreglering av kreditmarknaden som skett. Imotion Fi214 (m) upprepas krav som samma motionärer framfört tidigare, nämligenatt banker bör erhålla skälig ränta på de kassakravsmedel som placerats iriksbanken samt atf diskontot bör avskaffas. Utskottethar vid tidigare tillfällen då dessa frågor behandlats framhållit attkassakvotskravet inte skall ses som en placeringsform utan som ett kreditpolitisktmedel. Frågan om ränta på kassakravsmedel bör därför prövas på penningpolitiskagrunder av . Utskottethar också tidigare konstaterat att diskontot genom de föränd- 1988/89:FiU20ringar som skett på kreditmarknaden inte längre har samma normerande betydelsesom . föreslog att frågan om att avskaffadiskontot borde utredas av regeringen. Det finns anledning att förmoda attbankerna och kredifinstituten kommer att utveckla andra jämförelseräntor påsamma sätt som skett i andra länder. Övergångsvis kan dock diskontot antas haen viss betydelse, eftersom det alltjämt ingår i och reglerar innebörden imånga överenskommelser och civilrättsliga avtal. Utskottetanser sammanfattningsvis att penningpolitiken är väl avvägd i förhållande tillfinanspolitiken och de bedömningar som utskottet gör av den ekonomiskautvecklingen. Meddet anförda avstyrker utskottet mofion Fi214 (m) yrkande ö i här berörd del. Imotion Fi225 av m.fl. (m) begärs att bilkreditförordningenavskaffas. Krav på kontantinsats vid köp av bil minskar enligtmotionärerna människors möjligheter att köpa ny bil med avgasrening. Bilkreditförordningenupphörde att gälla den 1 april 198ö. Betalningsvillkor vid försäljning avmotorfordon regleras med stöd av förordningen ombetalningsvillkor vid kreditköp. Enligt denna förordning krävs en kontantinsatsom vid köp av motorfordon och en kontantinsats om vid andrakreditköp. Det ankommer på regeringen att meddela dessa föreskrifter ombetalningsvillkor vid kreditköp. Förordningensattes i kraft med syfte att dämpa hushållens efterfrågan. Det finnsenligt utskottets mening inte anledning att i nuvarande konjunktursituationavskaffa dessa betalningsvillkor vid kreditköp. Utskottet ser inte hellernågot skäl att undanta bilköpen från dessa restriktioner. Med det anfördaavstyrker utskottet mofion Fi225.