bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — För detta fanns goda skäl eftersom behovet av informafion främst gällde säkerhetsfrågor. Enligt utskottet hade det dock, som juristkommissionen framhållit, varit av värde om regeringen sökt 25 förekommamissförstånd om anledningen fill atf kontakterna skedde med 1988/89:KU30polisen i stället för med förundersökningsledaren. Den parlamentariska kommissionen hade, när def gällersamarbetssvårigheterna mellan polis och åklagare, uttalat attjustitieministern redan fidigt borde ha erinrat polisledningen om reglerna irättegångsbalken om ledning av förundersökning. Under de diskussioner somföregick omorganisafionsar-betef, då polisledningen enligt kommissionen visadebristande respekt för dessa regler, borde man från sidaha förklarat för länspolismästaren att han var skyldig följa fömndersökningsledarensbeslut och anvisningar. Utskottet delade denna uppfattning. I fråga om beredskaps- och säkerhetsfrågor fanns detenligt utskottet anledning för regeringen atf noga pröva de förslag de bådakommissionerna lagt fram på detta område. Utskottet ansåg liksom kommissionernaatt det var viktigt att rufinerna för beredskap och samband fortlöpande sägsöver och atf utbildning, kontroll och övningar anordnades så aft beredskapeninfe försämrades under lugnare perioder. Utskottet meddelade sin avsikt att följadessa frågors vidare behandling i regeringen. De moderata ledamöterna framhöll i en reservation att motbakgrund av de uppgifter som kommissionerna tagit fram förelåg ett behov av attytterligare belysa regeringens befattning med utredningen, bl.a. genomutfrågningar av statsminister , förre justitieministern och förre överåklagaren . Enligt reservanterna stod detemellertid redan klart att den kritik som i reservationen fill föregående årsgranskningsbetänkande riktats mot regeringens handläggning av mordutredningeni stor utsträckning fått stöd genom de företagna utredningarna. Reservanterna påpekade aft den parlamentariskakommissionen, liksom reservanterna vid föregående års granskning, ansett attredan närvaron av en företrädare för i poHsens ledningsgruppinneburit en risk för påverkan på tjänstemännen att handla mindre självständigtän annars. Den parlamentariska kommissionens iakttagelser vad gälldesamarbetssvårigheterna mellan polis och åklagare gav enligt reservationen stödför den uppfattning på denna punkt som förts fram av reservanterna vidföregående års granskning. Enligt reservationen stod det också klart efter denparlamentariska kommissionens utredning att regeringens agerande underförspelet fill omorganisationen var anmärkningsvärt. Reservanterna deladekommissionens uppfattning atf man i stället för att söka finna en lösning påsamarbetssvärigheterna borde ha förklarat för länspolismästare atthan enligt gällande regler var skyldig att följa förundersökningsledarensbeslut och anvisningar. Granskningsbetänkandet debatterades i den 2 juni1988. ställde sig även bakom utskottsmajoritetens uttalande.Under debatten berördes den då i medierna aktualiserade frågan omförlagsdirekför medverkan i mordutredningen (se riksdagensprotokoll 1987/88:132). I ett pressmeddelande konstateradejustitieminister att det fanns en majoritet i för misstroende förklaring mot henne och aft hon mot den bakgrunden skulle lämna in sin 26 Denne förklarade, när han 1988/89:KU30 entledigadeAnna-Greta , atf det skedde till följd av att ledarna för de övrigariksdagspartierna bestämt sig för att utnyttja makten atf avsätta eft statsråd.Statsministern uttalade också aft när hans parti vunnit valet skulle Anna-GretaLeijon återfinnas med vikfiga och tunga uppgifter i en socialde- diskuterade vid ett sammanträde den8 frågan om den fortsatta granskningen mot bakgrund av detinträffade. I inledningen till utskottets utkast till betänkande (bilaga C) ges en utförlig beskrivning av def händelseförlopp som ledde tillatt granskningsarbefet återupptogs . Justitiekansler avgav fillregeringen sitt yttrande om handlande i samband med EbbeCarlssons verksamhet. Detta yttrande liksom regeringens s.k. vitbok av den 1juli 1988 utgjorde underlag för granskningen. behandlade vad som förregeringskansliets del förekommit i den s.k. . Förinhämtande av ytterligare upplysningar genomförde utskottet 18 utfrågningar,alla utom tre offentliga. Granskningen avslutades med attutskottet utformade eft utkast till betänkande. Detta tillställdes riksdagensledamöter och offenfiiggjordes . Utkastet innehåller en beskrivning av händelseförloppet ivad som kom att kallas , så långt detta var känt i augusfi1988, jämte utskottets överväganden och slutsatser på grundval av det dåfillgängliga materialet. Det har överlämnats till det efter valet fillträddautskottet och har legat till grund för årets granskningsarbete. Utskottet fann def lämpligt att utgå från följande fem frågeställningar: Var de kontakter justitieministern hade med EbbeCarlsson lämpliga fill innehåll och omfattning? Vidtog justitieministern någraåtgärder som var eller måste uppfattas ha utgjort ett direkt led imordutredningen vid sidan av förundersökningen? Vidtog justitieministern någraåtgärder eller gjorde hon i sina kontakter med spaningsledningen några uttalandensom innebar eller måste ha uppfattats innebära en ofillbörlig påverkan avmordutredningen? Borde justitieministern ha vidtagitytterligare åtgärder för att fillse att information om tidigare redovisades för åklagarna? Vidtog justitieministern eller statsministern någraåtgärder för aft kontrollera uppgifter om säkerhetsavdelningens verksamhet utan stöd i regeringsbeslut? De fem frågeställningarna tas i föreliggande betänkandevar för sig upp fill ny bedömning. Anledningen till detta är dels att nyvalskett sedan utkastet färdigställdes, dels atf nytt material tillkommit frånandra utredningar och genom den fortsatta granskningen. av betydelse för det fortsatta 1988/89:KU30 Av justitiekanslerns yttrande till regeringen den 1 juli1988 framgick atf polismännen vid ()och till lämnat ut kopior av ettstörre antal sekretessbelagda handlingar. Flertalet av dessa handlingar ingicki den s.k. åklagarpärmen rörande PKK-spåret. Under JK:s utredning hade def också framkommitupplysningar som väckte misstanke om atf uppgifter från haderöjts även i fiden före genom aft skriftlig eller muntliginformation hade lämnats ut till obehöriga. JK beslöt atfförundersökning skulle inledas med avseende på misstanke om brott mottystnadsplikten. Förundersökningen verkställdes av chefsåklagare . Den visade vad gäller Palmeufredningens tidigare skede att EbbeCarlsson fått del av sekretessbelagda uppgifter från förundersökningen i formav ett manuskript till en bok om utredningen. Manuskriptet hade Hans Holmérställt samman . hade också muntligen lämnat upplysningar om utredningen. och hade förklarat attmanuskriptet och de munfiiga upplysningarna hade lämnats till isyfte att denne i egenskap av bokförläggare skulle publicera uppgifterna ibokform. Genom de förhör som genomfört med Kegö, Barrling, EbbeCarlsson och dåvarande rikspolischefen hade det framkommitatt en stor mängd uppgifter rörande PKK-spåret hade lämnats ut av Kegö ochBarrling fill . För uppgifterna gällde s.k.förundersökningssekretess. JK redovisade sin bedömning av ärendet i beslut den 3oktober 1988. Han fann vid sin åtalsprövning avseende bl.a. aft denne,utan att göra sig skyldig till brott, med stöd av tryckfrihetsförordningensregler om meddelarfrihet kunnat, för publicering i bokform, till ut de i och för sig sekretessbelagda uppgifterna från Palmeutredningen.Förundersökningen lades därför ned i denna del. När def gällde Kegö och Barrling framkom genomförundersökningen att information av väsentlig betydelse blivit fillgänglig förEbbe genom deras agerande. Enligt JK:s bedömande fanns det dock anledning attuppfatta situafionen på det sättet atf hade kommit atf inta enannan ställning än den som en vanlig privatperson har när han mottog desekretessbelagda uppgifterna. JK ansåg det vara berättigat att uppfatta EbbeCarlssons roll så att han i samverkan med Kegö och Barrling deltog i denverksamhet såsom rikspolischef utövade i . Hansroll kunde enligt JK beskrivas som kontaktmannens och språkrörets. Han kom aftinta en ställning som är jämförbar med en uppdragstagares. ställningförändrades under ett senare skede av händelseförloppet, men def sagda ägdeenligt JK gilfighet i varje fall fill utgången av . Desekretessbelagda uppgifter som lämnats ut till hade denneerhållit inom ramen för den verksamhet han utövat i samverkan med 1988/89:KU30 och polismännen. Mot denna bakgrund kunde det enligt JKinte med fog göras gällande aft utlämnandet fill honom av de sekretessbelagdauppgifterna innefattade något brott mot tystnadsplikten från ellerfrån Kegös och Barrlings sida. Det förhållandet aft ansvar för brott mot tystnadsplikteninte bedömdes kunna göras gällande vare sig mot Kegö och Barrling eller motÅhmansson innebar emellertid enligt JK:s mening infe att def kunde godtas aftEbbe hade beretts tillfälle att ta del av sekretessbelagda uppgifter. JK beslöt därför att som ett initiafivärende återupptagranskningen av utövning av tjänsten som rikspolischef. Granskningenredovisades i ett beslut . Den resulterade i vadJK bedömde vara allvarlig kritik av . Kritiken avsåg för det första att inte förrän iett alltför sent skede vidtog några åtgärder för aft kontrollera om def lågnågot berättigat i den kritik eller de beskyllningar som riktats mot denoperative chefen vid SÄK. Inte heller beredde han Näss möjlighetbemöta krifiken. För det andra borde inte ha uppmuntrat densamverkan som ägde rum mellan å ena sidan och å andra sidan Kegöoch Barrling. Han borde ha överlåtit ansvaret för kontakterna mellan EbbeCarlsson och SÄK på dess chef. borde också ha försäkrat sig om aftEbbe ej missbrukade den ställning han fick. För def tredje ingrep inte med den kraft ochskyndsamhet som kunde krävas av honom när def gällde att klarlägga vilkenbetydelse som skulle tillmätas de uppgifter som förf fram vidföredragningarna för ordförande och förjustitieministern. Enligt JK hade visat sådana anmärkningsvärdabrister i sin tjänsteutövning atf fråga borde ställas om kundekvarstå i sin tjänst som rikspolischef. Frågan anmäldes fill regeringen. Efterkontakt med civilministern avgick på egenbegäran. JK har också på begäran prövat deersättningsanspråk som rests av och bokförläggaren beslut av skall till en ersättning med . avseende kostnaderna för källa A, vissaresekostnader m.m. skall vidare utge ersättning fill TomasFischer med . för hyra av lokalen på Rensfiernas gata. P O Karlssonsresekostnader för den tid han fungerade som följeslagare till befraktas som kostnader för resor i tjänsten och regleras på vanligt sättgenom aft inlämnar reseräkning. Anspråket på ersättning med . för avlyssningsufrusfningen avvisas helt av justitiekanslern. har i eft senare beslut tillerkäntsersättning för huvuddelen av de resekostnader han haft som följeslagare tillEbbe , dock inte för en resa till och Diisseldorf och heller inteför den resa under vilken han stoppades av tullen i . JK beslöt om åtal mot för atfdenne genom publicering av vissa uppgifter från hemlig telefonavlyssning gjortsig skyldig fill brott mot tystnadsplikten. Rapport avden särskilde utredaren för granskning av hotbilden mot och 1988/89: KU30 säkerhetsskyddetkring statsminister (SOU 1989:1) Regeringen uppdrog åt landshövdingGösta att utreda vissa frågor om säkerhetsskyddet m.m. vid tiden förmordet. Rapporten (SOU 1989:1) presenterades . konstateradeinledningsvis att det infe förelegat några sådana omständigheter att def varuppenbart att statsministerns säkerhet var i fara. Mot bakgrund av bl.a. dentydliga hotbild som förelåg från PKK mot den med dess främste företrädare borde dock SÄK enligt utredningen ha uppfattatinnehållet i vissa s.k. bröllopssamtal som ett hot, vilket även skulle kunna havarit riktat mot . ansåg att SÄK när bröllopssamtalen blevkända borde ha informerat i syfte aft skapa förutsättningar för ettbättre skydd kring honom inom det område där han inte redan hade skydd. Utredaren fann vidare att det förelåg ett annat hot motOlof . Det hotet kom frän en enskild person och hade en sådan styrka attSÄK om det hade varit känt borde ha agerat på något sätt. Såvitt kundefastställas var dock hotet inte känt för SÄK vid tiden för mordet beroende påeftersläpning av översättningen av de inspelade samtalen. Gunnarssonkonstaterade också att telefonavlyssning i spaningssyfte i vissa fall hadeanvänts under mycket lång fid och att en oacceptabel eftersläpning avöversättning, bearbetning och analys av dessa samtal hade förekommit samt aftdet i vissa delar saknades godtagbara förklaringar till denna eftersläpning. I utredningen konstaterades vidare att de enheter inom SÄKsom handlade frågor om terroristbekämpning tycktes ha saknat tillräckligaresurser och att informationsutbytet inom SÄK möjligen varit bristfälligt. Förundersökningen rörande försök till grov varusmuggling,grov varusmuggling, grovt valutabrott samt olaga vapeninnehav Förundersökningen som leds av överåklagare ,regionåklagarmyndigheten i , inleddes med anledning av att pohsmannen P OKarlsson 1988 stoppades i tullen i Helsingborgvid försök att föra in viss elektronisk avlyssningsutrustning i landet. har klarlagts aft liknande utrustning införts vid två fidigaretillfällen, och . Åtta personer har delgivitsmisstanke, utöver gäller det , avdelningschefenvid SÄK , och , samtde före detta poUsmännen och . Förundersökningen avslutades ochoffenfiiggjordes . Den har senare återupptagits. Genom de förhör och utfrågningar som genomförts iförundersökningen har en rad nya uppgifter tillförts den s.k. . Till en del förtydligar eller förändrar de den bild av händelseförloppet som getts i utkastet till granskningsbetänkande från . De nya uppgifterna fas i föreliggande betänkande upp endast i den utsträckning de bedömts vara av betydelse för utskottefs granskning av regeringen. Stort intresse har tillmätts de uppgifter som lämnats avkriminalinspektör 1988/89:KU30 . Denne tjänstgjorde hösten 1987som livvakt åt . Warmlands beskrivning av vad som utspelat sig den 8december 1987 strider i väsentliga avseenden mot de uppgifter som lämnats iregeringens vitbok och vid sommarens utfrågningar. Warmland har förförhörsledaren uppgivit att han av upplysts om aft Lidbomkvällen innan informerat statsministern om det vid fiden för mordetföreliggande hotet och omständigheterna däromkring och aft denne reageratkraftigt på vad han fått höra. har fill lämnat uppgifter om atthan av informerats om att elektronisk avlyssning förekommit underdennes tid som spaningsledare. har också uppgett att han i börjanav 1988 informerat och , troligen den27, om att sådan avlyssning fidigare förekommit. Förundersökningen rörande olovlig avlyssning En förundersökning har inletts av överåklagare , åklagardisfrikt, biträdd av chefsåklagare ,med anledning av misstankar om atf olovlig avlyssning förekommit under dentidigare delen av mordutredningen. Utskottet har genom utfrågningar medDanielsson fått del av vissa uppgifter ur förundersökningen. Förundersökningsledningen har offentliggjort atfelektronisk avlyssning , till och från under en fid av närmareeft år, förekommit på fre olika platser med adresser i . Hans Holmérhar uppgett atf han beordrat denna avlyssning. Till åklagarna har från skildahåll lämnats mer eller mindre preciserade uppgifter om aft olovlig avlyssningskulle ha förekommit vid ett stort antal tillfällen, bl.a. vid tiden straxefter mordet på statsminister . Warmland och en annan av fidigare livvakter, , har till lämnat uppgifter om att SÄK intresserat sig förkabinettssekreterare och dennes kontakter med en påståddPKK-anhängare samt att planer kan ha funnits på olovlig avlyssning riktad motSchori. Genom förundersökningen har också framkommit atfregeringen med stöd av lagen om kriminalvård på anstalt beslötom telefonavlyssning av på Täbyanstalfen. avtjänadestraff för bl.a. mord på den jugoslaviske ambassadören i enlighet med en domfrån . Proposition 1988/89:124 om vissa tvångsmedelsfrågor I propositionen behandlas frågor om användningen avstraffprocessuella tvångsmedel. Förslagen berör framför allt de s.k. reellatvångsmedlen -främst beslag, husrannsakan och telefonavlyssning - och grundarsig bl.a. på utredningar av och fvångsmedelskommiffén. I förslaget används termen hemlig teleavlyssning föravlyssning och annan upptagning av meddelanden som går över det allmänna telenätet och termen hemlig teleövervakning för bl.a. kontroll av vilka samtal som rings fill eller från en viss telefon. För hemlig feleavlyssning skall gälla samma grundlägganderegler som i 1988/89:KU30 dag gäller för telefonavlyssning. Hemligteleavlyssning skall dock också kunna tillåtas i fråga om försök, förberedelseoch stämpling till sådana brott som grundar rätt fill avlyssning. Enenhetlig längsta tid för tillstånd fill avly.ssning - en månad - föreslås. Hemlig feleövervakning är enligt gällande regler tillåtenbara i fråga om vissa allmänfarliga brott och brott mot rikets yttre och inresäkerhet. I propositionen föreslås att hemlig feleövervakning skall få användasäven vid bl.a. brott för vilka minimisfraffet är sex månaders fängelse. I propositionen behandlas också frågan om nya typer avstraffprocessuella tvångsmedel bör införas i vårt land. Det gäller delsavlyssning med dold mikrofon (s.k. huggning), dels övervakning med dold kamera.Föredragande statsrådet anför (prop. s. 59) att de argument som har åberopatstill förmån för atf använda dolda mikrofoner och kameror i def reguljärapolisarbetet mot narkotikabrottslighet och annan grov brottslighet inte hargett vid handen aft dessa metoder är försvarliga med hänsyn fill de tungainvändningar som kan riktas mot dem. Det sagda tar sikte på förundersökningari allmänhet. I propositionen förutsätts att frågan återkommer i samband med aftsäkerhetspolisens arbetsmetoder fas upp till behandling med anledning avsäpo-kommifféns arbete. Def påpekas också aft proposifionen inte innebär någotställningstagande till om det är eller bör vara tillåtet aft i nödsituationervidta extraordinära åtgärder. Propositionenär föremål för riksdagsbehandling. - Säkerhetspolisens arbetsmetoder. Rapport avsärskild utredare (1989:18) Den särskilde utredaren ambassadören har haftregeringens uppdrag atf utreda den polisiära säkerhetstjänsten. I rapporten sägs beträffande beslutsformeroch insyn att det är karaktäristiskt för säkerhetspolisen att arbetet i vissutsträckning bedrivs i en gråzon mellan lagligt och olagligt, etiskt ochoetiskt. Till denna bild hör atf den beslutsordning som tillämpas gör det svårtatf i efterhand veta vilka beslut som fattas i säkerhetspolisen. En av huvudfrågorna i utredningarbefet har gällt avlyssninggenom dolda mikrofoner (s.k. elektronisk avlyssning eller huggning). Avsäkerhetspolisen har utredaren fått uppgiften aft sådan avlyssning förekommer isäkerhets-tjänstsammanhang i praktiskt taget alla länder i . Han har vidkontakter med företrädare för säkerhetstjänster i tre länder upplysts om attdessa befraktar elektronisk avlyssning som ett i vissa stycken oumbärligthjälpmedel i arbetet. Den som av sin oro inför att ge polisen rätt att buggadrivs att säga nej till varje tanke på lagreglerad användning av dolda mikrofoner bör enligt utredaren inte förbise atf def nuvarande rättsläget är långt ifråntillfredsstäl lande sett just från deras egna utgångspunkter. Utredaren påpekar atf det inte finns garantier för atf den svenska polisen inte använder sig av huggning. Det kan komma aft ske också i framfida situafioner som polisen anser konstituerar eft nödläge. I brist på laglig reglering och i avsaknad av kontrollsystem är det polisen själv som ensam får bedöma om förutsättning- 32 arna förhuggning är uppfyllda. Utgångspunkten för denna bedömning är 1988/89:KU30brottsbalkens regler om nöd och nödvärn. I rapporten sägs det atf dessa reglervisserligen är restriktiva, men aft de är diffusa och iblandsvårtolkade. Enligt utredningen är förundersökningen om olovligavlyssning under utredningen av mordet på en utmärkt illustrationfill osäkerheten i rättsläget och vad detta kan leda fill. Def var, sägs det iutredningen, inte bara som gjorde sig skyldig till bedömningar somnumera hårt krifiseras. Enligt utredaren har det av förundersökningen framgåttatf dåvarande rikspolischefen blev informerad om atf huggningförekom och att även han ansåg, när han blev underrättad, att risksif nationenvar sådan atf def var försvarligt att använda sig av avlyssning genom doldamikrofoner. Utredaren har inte sett det som sin uppgift aft utredalagöverträdelser. Han vågar ändå påstå aft det står fullständigt klart aft defunder förekommit huggning också i sammanhang som inte har någotatt göra vare sig med mordet på eller andra våldsdåd. Buggning harinfe bara använts mot misstänkta terrorister utan också vid andra slag avoperationer inom ramen för konfraspionaget och terrorismbekämpningen. Utredningens slutsats är atf förbudet mot elektroniskavlyssning vid def här laget är tämligen underminerat. Inomsäkerhetsavdelningen är def enligt utredningen en utbredd uppfattning aftbuggning i vissa fall är en oumbärlig spaningsmetod, och man har svårt attacceptera att den inte skall få användas ens när mycket stora intressen står påspel. Därav kommer benägenheten aft tänja de visserligen snäva men oklaranödreglerna eller att rentav medvetet sätta sig över lagen. Enligt utredarens mening börstatsmakterna inte längre skjuta frågan om en reglering av elektroniskavlyssning ifrån sig. I avbidan på ett sådant ställningstagande bör enligtutredningen regeringen vidta provisoriska åtgärder för atf åstadkomma en vissrättslig kontroll, åtminstone i efterhand, av utnyttjande av elektroniskavlyssning i nödsituationer. I utredningen föreslås att regeringen iadministrafiv ordning ålägger SÄK att rapportera fill JK varje gång elektroniskavlyssningsufrustning tas i bruk för annat ändamål än utbildning ellerdemonstration. Regeringen bör också enligt utredarens mening föreskriva atf deti varje sådant fall är chefen för säkerhetsavdelningen som själv skall fattadet polisiära beslutet. De utfrågningar som utskottet anordnat under våren 1989har haft till syfte aft komplettera den granskning som genomfördes undersommaren 1988. De har därför inriktats mot atf i ljuset av de nya uppgifter somframkommit följa upp frågeställningarna från sommarens utfrågningar. Ibilagadet B redovisas utskrifter från 11 utfrågningar inför utskottet, allautom två offenfiiga. Där finns också en sammanfattning av ett samtal mellanambassadören 3 1988/89. Fälth ochtjänstemän på utskottets kansli. Utskottet har dessutom hållit två 1988/89:KU30 icke protokollförda utfrågningar med chefsåklagare . Utfrågningarna har koncentrerats på de nya frågor röranderegeringens medverkan i mordutredningens tidigare skede som aktualiserats genomförundersökningarna i och . I första hand gäller det regeringensbeslut om hemlig telefonavlyssning av Baresic samt regeringens eventuellakunskap om och medverkan i den elektroniska avlyssning som tycks ha utgjort endel av spaningsarbetet. Utfrågningarna har också berört frågan om regeringen kanha haft någon kunskap om de planer för kommande avlyssning som gjordes uppunder , och för vilken den i utlandet inköpta utrustningen var avseddaft användas. De avslutande utfrågningarna med och har också behandlat regeringens kunskap om SÄK:s intresse förkabinettssekreterare . Granskning av nya uppgifter om regeringens medverkan i dentidigare delen av mordutredningen (1987) Prövning av regeringens befattning med frågan omutnyttjande av olagliga spaningsmetoder I 2 kap. regeringsformen finns bestämmelser om degrundläggande fri- och rättigheterna. Enligt 6 § är varje medborgare gentemotdet allmänna skyddad mot hemlig avlyssning eller upptagning av telefonsamtaleller annat förtroligt meddelande. Enligt 12 § får denna rättighet begränsasgenom lag eller genom annan författning efter bemyndigande i lag. 127 kap. 16 § finns den grundläggandebestämmelsen om telefonavlyssning.