bet · GC01SfU2 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89 SfU2 I betänkandet behandlas sju väckta motioner rörande arbetsskadeförsäkringen. I motionerna tasupp följande frågor. 1 två motioner (m) ifrågasätts om inte ekonomisk trygghetvid arbetsskada kan tillgodoses på annat sätt än genom arbetsskadeförsäkringen.Utskottet redovisar flera skäl för bibehållande av arbetsskadeförsäkringen ochavstyrker bifall till motionerna. Flera motioner (m, fp, vpk) rör handläggningen avarbetsskadeärenden, främst de långa handläggningstiderna. Utskottet redovisaråtgärder som vidtagits i syfte att förbättra handläggningen avarbetsskadeärenden. Utskottet anser att effekterna av dessa åtgärder böravvaktas och avstyrker motionerna. 1 en motion (fp) begärs en översyn avarbetsskadeförsäkringen innefattande bl.a. möjligheter attvidta rehabiliteringsåtgärder och rätten för den som genomgår rehabiliteringatt vara försäkrad för färdolycksfall. Även i en s-motion begärs en översyn avförsäkringen. Utskottet avstyrker bifall till dessa motioner, delvis medhänvisning till rehabiliteringsberedningens pågående arbete. Utskottet avstyrker även en motion (fp) om ett ändrathandläggningsförfarande i arbetsskadeärenden och om ersättning från AMF tillförsäkringskassan för utredningskostnader. Det sistnämnda yrkandet förs ävenfram i en m-motion. Utskottet avstyrker bifall till motionerna, beträffandeutredningskostnaderna då motionerna i denna del får anses vara tillgodosedda. 1 två motioner slutligen tas upp frågor om livränta. 1fp-motionen begärs att livränta skall kunna betalas ut om inkomstförlustenuppgår till en åttondel av basbeloppet. Vidare begärs i c-motionen en översynav reglerna för livränta till egenföretagare. Utskottet avstyrker bifall tillmotionerna, den första främst av kostnadsskäl och den andra med hänvisning tillpågående översyn inom . Tillbetänkandet har fogats fem reservationer. 1 1988/89. Motioner i988/89:snj2 1987/88:Sf229 av () vari yrkas att riksdagenhos regeringen begär förslag så att arbetsskadeförsäkringen utgår ur denallmänna försäkringen och blir en angelägenhet för avtal mellanarbetsmarknadens parter och för enskilda försäkringsavtal. 1987/88:Sf245 av m.fl. (m) vari yrkas 1. att hos regeringen begärskyndsam utredning och förslag syftande till reformering avarbetsskadeförsäkringen enligt den i motionen skisserade modellen, 2. att i avvaktan på enreformering av arbetsskadeförsäkringen beslutar att samordningstiden mellansjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen skall förlängas från 90 dagartill fr.o.m. , 3. att som sin mening gerregeringen till känna att bör erhålla full kostnadstäckningför utredningsarbete och administration av statistik m.m. frånförsäkringsbolag som anlitar kassans tjänster. 1987/88:Sf266 av m.fl. (fp) vari yrkas 1. att hos regeringen begär en nyarbetsskadeutredning i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begär förslag om att,i avvaktan på en ny arbetsskadeutredning, samordningstiden för arbetsskador tills vidare för längs . 1987/88:Sf297 av m.fl. (s) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom en översyn av arbetsskadeförsäkringen. 1987/88:Sf302 av m.fl. (vpk) vari yrkas 2. att hos regeringen begäråtgärder för att arbetsskadeanmälningarna behandlas snabbare, så att beslutnormalt kan fattas från anmälningsdagen, 3. att som sin mening gerregeringen till känna att den som drabbas av yrkesskada eller sjukdom ej fårutsättas för förnedrande bemötande av myndighetsperson. 1987/88:Sf307 av m.fl. (c) vari yrkas 1. att hos regeringen begär en översyn avreglerna inom livränteområdet för egenföretagare. 1987/88:Sf324 av och ()vari yrkas 1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om ändrade handläggningsrutiner avarbetsskadeärenden, 2. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om översyn av lagen om arbetsskadeförsäkring. Motiveringenåterfinns i motion So715. Utskottet 1988/89:SfU2 trädde lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring (LAF) i kraft. Därmed upphörde lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring (YFL) att gälla. Den som förvärvsarbetar i verksamhet här i riket ärförsäkrad för arbetsskada. Egenföretagare och uppdragstagare är dock försäkradeendast under förutsättning att de är bosatta i . Försäkringen omfattaräven den som genomgår utbildning i den mån utbildningen är förenad med särskildrisk för arbetsskada. 1 begreppet arbetsskada inryms skada till följd avolycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet. Även skada som framkallatsgenom smitta kan i den mån regeringen så föreskrivit anses som arbetsskada. Principen bakom LAF är att den som drabbas av arbetsskadaskall ha rätt till ersättning för hela det inkomstbortfall som är en följd avskadan. LAF ger ersättning för inkomstförlust för skador och sjukdomarsom har uppkommit i arbetet om dessa varar än . Under de första90 dagarna efter det att skadan inträffade, den s.k. samordningstiden, skallsjukförsäkringen inom lagen om allmän försäkring i princip svara förersättningen till den skadade. Under dessa kan bl.a. sjukpenning utgå.Hel sjukpenning utgör då i normalfallet för dag räknat av den fastställdasjukpenninggrundande inkomsten, delad med 365. Om sjukdomen består efter samordningstidens slut ersätterarbetsskadeförsäkringen nödvändiga kostnader för bl.a. läkarvård, sjukhusvårdoch läkemedel. Om sjukdomen medfört en fortsatt nedsättning av förmågan attskaffa sig inkomst genom arbete med minst hälften utgår sjukpenning frånarbetsskadeförsäkringen. Hel sjukpenning för dag utgör för den som har enfastställd sjukpenninggrundande inkomst i normalfallet entrehundrasextio-femtedel av denna inkomst. Blir nedsättningen av arbetsförmågan bestående utgeslivränta från arbetsskadeförsäkringen. Livräntan vid arbetsskada utgörskillnaden mellan den inkomst som den försäkrade kan antas ha haft om han inteskadats och den inkomst han trots skadan kan beräknas få. Det krävs dock attförmågan att skaffa sig inkomst genom arbete är nedsatt med minst en femtondeloch att inkomstförlusten för år räknat uppgår till minst en fjärdedel av detbasbelopp som gällde vid början av det år livräntan skall börja utgå.Arbetsskadeförsäkringen ersätter under dessa förutsättningar en årlig inkomstförlustupp till samma inkomsttak som gäller för ATP, dvs. Livräntaenligt LAF grundar rätt till ATP till skillnad mot livränta enligt YFL. Anmälan om arbetsskada skall i princip göras till denallmänna försäkringskassa där den försäkrade är inskriven. Försäkringskassanskall bestämma ersättning enligt LAF så snart det kan ske. Om kassan inte utanbetydande dröjsmål kan avgöra om rätt till ersättning föreligger enligt LAF,men det finns sannolika skäl för att sådan rätt föreligger, skallförsäkringskassan besluta att ersättning skall betalas ut med ett skäligtbelopp om detta är av väsentligbetydelse för den skadade. Detsamma gäller om rätt till ersättning 1988/89:SfU2 föreligger,men ersättningsbeloppet inte kan bestämmas utan betydande Arbetsskadeförsäkringen finansieras huvudsakligen genomsocialavgifter och avkastning från arbetsskadefonden. Avgiften utgör förnärvarande av avgiftsunderlaget. Utskottet behandlar i detta sammanhang två motioner variifrågasätts om inte behovet av ekonomisk trygghet vid arbetsskada kantillgodoses på annat sätt än inom ramen för den nuvarandearbetsskadeförsäkringen. m.fl. anför i motion Sf245 yrkande 1att tillämpningen av arbetsskadeförsäkringslagen helt fjärmat sig från lagstiftarensintentioner vad gäller ersättning vid arbetsskada. Försäkringen är ettsvårhanterligt och kostnadskrävande instrument för att tillgodose de oftamarginella behoven utöver sjukförsäkringen. Genom försäkringsöverdomstolenspraxis får praktiskt taget var och en som anmäler sin sjukdom som arbetsskadaersättning utöver sjukförsäkringens nivå. Motionärerna begär därför en skyndsamutredning om behovet av arbetsskadeförsäkring kan tillgodoses genom enkombination av allmän sjukförsäkring och en obligatorisk ansvarighetsförsäkringför arbetsgivare. En sådan ansvarighetsförsäkring bör kunna tecknas hos devanliga försäkringsbolagen och gärna även hos . GörelBohlin begär i motion Sf229 förslag om att arbetsskadeförsäkringen skall utgåur den allmänna försäkringen och bli en angelägenhet för avtal mellanarbetsmarknadens parter och för enskilda försäkringsavtal. Hon anför attsamhället har stora kostnader för och svårigheter med att administreranuvarande lagstiftning. Vidare anser hon att det inte är tillfredsställande attolika ersättningsnivåer tillämpas beroende på om en skada eller sjukdominträffat i arbetet eller . En persons behov av stöd frånsamhället är nämligen lika stort i båda fallen. Utskottet har under föregående behandlat liknandemofionsyrkanden och därvid anfört följande (se SfU 1987/88:2 s. 4-5). har man i , liksom i andraindustriländer, ansett att skador ådragna under förvärvsarbete skallkompenseras med högre ersättning än skador i allmänhet. Bakom dennauppfattning ligger bedömningen att den som förvärvsarbetar löper större risk änandra att drabbas av skada. Trots en ökande satsning på arbetarskydd ochföretagshälsovård finns det, enligt utskottets mening, fortfarande en generelltsett större risk för förvärvsarbetande än för icke förvärvsarbetande attdrabbas av skada. Genom arbetsskadeförsäkringen och de olikatrygghetsförsäkringarna garanteras skadade ersättning enligtskadeståndsrättsliga grunder utan att behöva föra bevisning om attarbetsgivaren varit skadevållande. Därigenom undviks också en radskadeståndsprocesser mellan arbetstagare och arbetsgivare. Utskottet villockså peka på den starka och mycket viktiga kopplingen mellanarbetsskadeförsäkringen och det förebyggande arbetarskyddet. En stor del avinformationen till yrkesinspektionen och informationssystemet om arbetsskador() vid arbetarskyddsstyrelsen kommer från . Om denspeciella ersättningen vid arbetsskada tas bort kan antalet anmälningar kommaatt sjunka avsevärt. Detta skulle leda till att samhällets kunskap omarbetsmiljön försämras, och därmed begränsas också förutsättningarna attpåverka den. Utskottetanser att samma bedömning av arbetsskadeförsäkringens betydel- 1988/89:SfU2se måste göras och avstyrker därför bifall till motionerna Sf245 yrkandeI och Sf229. Sedan arbetsskadeförsäkringens tillkomst har antaletarbetsskadeärenden hos försäkringskassorna ökat kraftigt med huvudsakligen tillföljd därav ökande handläggningstider. Den genomsnittliga handläggningstidenvid försäkringskassorna av arbetssjukdomsärenden var ca , år1987 ca och är ca . Det totala antaletinkomna arbetsskadeanmälningar till försäkringskassorna var ca 178 000,ca 183 000, ca 204 000, ca 218 000, ca 230 000och ca 241 000. Flertalet sjukfall avslutas dock inom samordningsfiden,varför antalet ärenden där skall göra en prövning blirbetydligt mindre. Antalet inkomna arbetsskadeärenden och antalet icke avgjordaärenden (balanser) framgår av nedanstående tabell. Ärenden och balanser angående arbetsskador (jämna 100-tal) 1982 1983 1984 198.') Inkomna ärenden 42 900 45 500 54 300 64 500 Avgjorda ärenden 41 800 40 800 45 900 57 100 Balans 31/12 19 200 24 000 32 500 40 000 78 600 68 200 50 400 97 700 82 200 65 800 har försäkringskassornas ärendebalanserfortsatt att öka och uppgick till ca 76 700 ärenden. Arbetsskadeförsäkringen har bl.a. mot bakgrund avanhopningen av arbetsskadeärenden hos försäkringskassorna varit föremål föröversyn av arbetsskadeutredningen. I betänkandet (SOU 1985:54) Översyn avarbetsskadeförsäkringen lämnade utredningen förslag till åtgärder för attbl.a. komma till rätta med ärendebalanser och väntetider i försäkringskassorna.Förslagen innebar bl.a. att samarbetet mellan försäkringskassorna, företagshälsovårdenoch företagens skyddsorganisation skulle förstärkas. Det medicinska underlagetför kassornas beslut i arbetsskadeärenden skulle förbättras genom attläkarkårens kunskaper om försäkringen ökade och läkarutlåtandena gavs enbättre utformning. Vidare skulle beslutsfattarna hos kassorna ges möjligheteralt inhämta uppgifter från olika datasystem som innehåller information omarbetsmiljörisker. Kassornas tillgång till praxisavgöranden skulle förbättrasgenom att försäkringsöverdomstolens domar gjordes åtkomliga viarättsdatasystemet. En begränsning skulle ske av antalet avgöranden i ärendensom inte kunde leda till ersättning från försäkringen eftersom skadan intemedfört någon inkomstförlust för den försäkrade. Utredningen diskuteradevidare, dock utan att lägga fram något förslag, en förlängning avsamordningsfiden. Utredningen räknade därvid med att av180 dagar antalet arbetssjukdomsärenden skulle minska med och övrigaärenden med . Motbakgrund av de förenklingsförslag som förordades av arbetsskadeut- redningenhar en rad åtgärder vidtagits inom och 1988/89:SfU2försäkringskassorna. Sålunda har en hel del åtgärder vidtagits i metodutvecklandeoch rationaliserande syfte. Hos har inrättats enarbetsskadebyrå inom tillsynsavdelningen. Byrån har en samordnande funktion ochskall följa och initiera aktiviteter på arbetsskadeområdet. En särskildhandlingsplan har tagits fram för att effektivisera handläggningen inom ramenför nuvarande arbetsskadeförsäkring och för att bidra till en ökad likformighetoch stabilisering av tillämpningen. Allmänna råd rörande tillämpningen avförsäkringen skall tas fram. Genom konferenser och rättslägesanalyser skallbyrån sprida kännedom om praxis och verka för en enhetlig tolkning av denna.Ett projekt för uppföljning av metodfrågor och rafionaliseringar ihandläggningen skall genomföras. Ett förenklat beslutsförfarande kan fr.o.m.den 1 januari 1988 tillämpas i vissa arbetsskadeärenden. På försök får vidnågra försäkringskassor tjänsteman fatta beslut i vissa okompliceradearbetssjukdomsärenden. De olika åtgärder som vidtagits beträffandearbetsskadehandläggningen har lett till att antalet avgjorda ärenden ökat.Under år 1984 skedde således en ökning med , ytterligare , och likaså . För /87 har till försäkringskassornaanvisats 15 milj. kr. för att möta den kraftiga ärendetillströmningen inomarbetsskadeförsäkringen, och för /88 har engångsvis anvisats 30milj. för samma ändamål. Antalet årsarbetare som sysslade med arbetsskadehandläggningenberäknades uppgå till ca 800 vid ingången av . För /89har försäkringskassorna för arbetsskadehandläggningen fått den tidigareengångsanvisningen på 30 milj. kr. (motsvarande 220 årsarbetare) permanentadoch dessutom ytterligare 16 milj. kr. (motsvarande 100 årsarbetare).Riksförsäkringsverket har i sin anslagsframställning för /90begärt medel för ytterligare 500 årsarbetare för arbetsskadehandläggningen. Omantalet ärenden fortsätter att öka i samma takt som motsvarardetta tillskott enligt enbart vad som behövs för attförhindra ytterligare ökade väntetider. I denna bedömning ligger även attproduktiviteten beräknas öka så att. avverkningen av arbetssjukdomsärendenkommer att öka från 86 ärenden per årsarbetare till 90 ärendenunder och 100 ärenden . Av de ärenden som avgjorts har andelen godkändaarbetsskador ökat kraftigt . Framför allt gäller detta ärenden omarbetssjukdomar. Av samtliga avgjorda ärenden godkändes arbetsskada i71,av ärendena och i av ärendena. Motsvarande tal för enbartärenden om arbetssjukdom var resp. . Arbetsskadeförsäkringen finansieras huvudsakligen genom ensocialavgift och avkastning från arbetsskadefonden. Socialavgiften var avlönesumman och höjdes till . Kostnadernaför arbetsskadeförsäkringen har stigit kraftigt . Detta har lettfill att utgifterna för försäkringen har överstigitinkomsterna. har inkomsterna uppgått till 2 373 milj. kr. ochutgifterna till 4 436 milj. kr. Arbetsskadefondens medelsbehållning har tillföljd därav minskat och uppvisade ett underskott på 790milj. har i skrivelse till regeringen 1988/89:SfU2föreslagit att avgiften för höjs till . Mot bakgrund av att antalet ärenden hosförsäkringskassorna fortsatt att öka och att balansläget vid halvårsskiftet1987 var oroväckande begärde (SfU 1987/88:2,rskr. 25) att regeringen skulle ta de initiativ som erfordrades för atten analys av orsakerna till det ökande antalet arbetsskadeanmälningar skullekomma till stånd. De länga handläggningstiderna och de stora utgifterna förförsäkringen ligger fill grund för flera motionsyrkanden. Således begärKarl-Erik m.fl. i motion Sf302 yrkande 2 att det vidtas sådana åtgärderatt beslut i ett arbetsskadeärende normalt kan fattas från detatt skadan har anmälts. Motionärerna påtalar att de nuvarandehandläggningstiderna i försäkringskassa och försäkringsdomstol för mångainnebär att de inte får ut ersättning under sin livstid. Oklarhet iersättningsfrågorna medför även att den skadades rehabilitering försenas.Motionärerna begär vidare i yrkande 3 ett uttalande om att den som drabbats avarbetsskada eller sjukdom inte får utsättas för förnedrande bemötande avmyndighetsperson. Enligt motionärerna möter de flesta som drabbats avarbetsskada en mur av tjänstemän och läkare som förnekar att skadan kan bero påarbetet. Utskottet anser att den nuvarande genomsnittligahandläggningstiden hos iarbetssjukdomsärenden är klart otillfredsställande. Såsom ovan redovisats haren rad åtgärder vidtagits i syfte att förbättra och effektivisera handläggningenav arbetsskadeärenden. Vidare har försäkringskassorna erhållitmedel för en kraftig utökning av antalet arbetsskadehandläggare. Vissa avåtgärderna och inte minst tillskottet av handläggare har helt naturligt ännuinte hunnit ge full effekt. Vad gäller handläggningstiderna bör därför enligtutskottets uppfattning utvecklingen ytterligare avvaktas. Av särskilt intressekommer därvid även att vara den analys som begärt av regeringen omanledningen till att antalet arbetsskadeanmälningar ökar. Vidare kan deinsatser som görs på arbetsmiljöns område bli av betydelse för den framtidautvecklingen av ärendetillströmningen. Utskottet vill i denna del särskiltframhålla den arbetsmiljökommission som skall kartlägga de 400 000 mest utsattajobben och föreslå konkreta åtgärder för att få bort sådana arbetsmiljöer som sliter ut människor . Dessutom har arbetsmiljöfonden beslutat attsatsa 60 milj. kr. på ett program mot belastningsskador. Beträffande det i motionen begärda uttalandet om att densom drabbats av arbetsskada eller sjukdom inte får utsättas för förnedrandebemötande av myndighetsperson vill utskottet understryka vikten av att alla somdrabbas av sjukdom, och således inte enbart arbetsskadade, får ett korrektbemötande. Utskottet utgår från att personalen vid försäkringskassor och andramyndigheter bemöter de försäkrade på ett korrekt sätt. Något riksdagensuttalande med anledning av motionen är inte påkallat. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionSf302 yrkandena 2 och 3. I motion Sf266 yrkande 1 avMargareta m.fl. begärs en ny förutsättningslös arbetsskadeutredning.Mofionärerna anför att utredningen skall omfatta samordningstidens längd, menäven försäkringens inverkan på Vidare måste försäkringskassornas möjligheter att1988/89:SfU2 genomföra rehabilitering utredas. Motionärerna anser attutredningen dessutom skall omfatta frågan om ersättning från arbetsskadeförsäkringentill den som genomgår rehabilitering och skadas vid färd till och frånrehabiliteringsplatsen. Vidare begär motionärerna i yrkande 2 förslag om attsamordningstiden i avvaktan på förslag från den begärda utredningen förlängstill . Även m.fl. begär i motion Sf245 yrkande beslutar att - i avvaktan på förslag från den ovan av motionärernaförordade utredningen om en obligatorisk ansvarighetsförsäkring förarbetsgivare - förlänga samordningstiden fr.o.m.den 1 januari 1989. m.fl. påtalar i motion Sf297 attkostnaderna för arbetsskadeförsäkringen ökat och att de stora ärendebalansernavid försäkringskassorna medför långa väntetider som även kan fördröja enrehabilitering. Motionärerna påtalar vidare att stora grupper löntagare redani dag genom avtal har tillförsäkrats full ersättning för inkomstbortfall vidsjukdom. Motionärerna begär mot denna bakgrund en översyn av arbetsskadeförsäkringen. Vad gäller frågan om samordningstidens längd anserutskottet att effekterna av de ovan redovisade åtgärderna beträffandearbetsskadehandläggningen bör avvaktas. Det bör enligt utskottet inte komma ifråga att i avvaktan härpå begränsa förmånerna från arbetsskadeförsäkringengenom en förlängning av samordningstiden. Beträffande arbetsskadeförsäkringens betydelse för detförebyggande arbetarskyddet anser utskottet att de insatser påarbetsmiljöområdet som vidtagits visar att försäkringen harstor betydelse i detta sammanhang. Någon utredning i denna del är således intenödvändig. Vad härefter gäller försäkringskassornas möjligheter attgenomföra rehabilitering vill utskottet erinra om rehabiliteringsberedningensuppdrag att göra en översyn av främst sjukförsäkringens regler och uppgifternär det gäller förebyggande åtgärder och i samband med rehabilitering.Beredningen härtill uppgift bl.a. att undersöka om det går att samordnarehabiliteringsinsatserna på ett bättre sätt än och att införaenhetliga ersättningsformer under rehabiliteringen. Vidare skall beredningenklarlägga ansvarsfrågorna i rehabiliteringsarbetet och ta ställning till omförsäkringskassorna skall ges en mera aktiv och pådrivande roll. Beredningensbetänkande väntas föreligga . Utskottet anser att frågan om försäkringskassansmöjligheter i rehabiliteringshänseende bör anstå i avvaktan pårehabiliteringsberedningens betänkande. Utskottet hyser även förhoppningen attden pågående decentraliseringen inom försäkringskassorna, som innebär att ävenarbetsskadehanteringen förläggs till lokalkontoren, skall komma att förbättramöjligheterna för försäkringskassorna att vidta rehabiliteringsåtgärder iarbetsskadeärenden. Vad slutligen gäller frågan om ersättning enligt lagen omarbetsskadeförsäkring för den som deltar i rehabilitering och skadas vid färdtill eller från rehabiliteringen gäller följande bestämmelser. Regeringenhäri särskild förordning (1977:284) om arbetsskadeförsäkring ochstatligt personskadeskydd föreskrivit att arbetsskadeförsäkringen gäller1988/89:SfU2 bl.a. den som som deltar i arbetsmarknadsutbildning, är inskrivenvid eller genomgår arbetsprövning eller arbetsträningsom har godkänts av allmän försäkringskassa. Försäkringen gäller endast undermoment i utbildningen då eleven utför arbete som stämmer överens med eller tillsin art liknar sådant som vanligen utförs vid förvärvsarbete. Skador under resortill och från utbildningsstället omfattas däremot inte av försäkringsskyddet.Däremot kan ersättning vid bl.a. färdolycksfall utgå i annan ordning, nämligenenligt förordning (AMSFS 1979:7). Enligt denna utgår ersättning till elev iarbetsmarknadsutbildning, som uppbär utbildningsbidrag och till inskrivensökande vid . Ersättning utgår även till arbetssökandesom genom beslut av arbetsförmedlingen anvisats att delta i besök förkartläggning av sökandens yrkeskunskaper hos utbildningsanordnaren ellerförbesök vid . I dessa fall kan ersättning utgå förförlorad arbetsinkomst. Rehabiliteringsberedningen har på förslag avarbetsskadeutredningen fått i uppdrag att utreda även frågan omförsäkringsskyddet för studerande under rehabilitering. Utskottet, sombehandlat frågan om dessa elevers försäkringsskydd /(se SfU 1986/87:6 s. 5-6), anser att beredningens betänkande bör avvaktas äveni denna del. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet bifalltill motionerna Sf266 yrkandena 1 och 2, Sf245 yrkande 2 och Sf297. Utskottet behandlar i detta sammanhang även motion Sf324yrkande 1 av och , vari begärs etttillkännagivande angående ändrade handläggningsrutiner i arbetsskadeärenden.Motionärerna påpekar att när det gäller avtalsförsäkringar administreras dessaav Arbetsmarknadsförsäkringar (AMF). AMF har möjlighet att hos försäkringskassaninitiera utredning angående ifrågasatt arbetsskada. Enligt motionärerna bordeförsäkringskassan till en början godkänna alla inkomna anmälningar somarbetsskada. 1 de fall AMF har en annan uppfattning får AMF föra ärendet vidaretill försäkringsrätten.