bet · GC01SfU11 · 1988-12-31 00:00:00 — Motionärerna anför attutredningen bör avse dels frågan om arbetsskadeförsäkringen skall utformas såatt den ger incitament till arbetsmiljöförbättringar, dels hur väntetiderna förprövning av arbetsskadeärenden skall kunna förkortas och dels vilken rollarbetsgivarna kan spela i detta sammanhang. Motionärerna anser att utredningenbör samordnas med arbetsmiljökommissionens arbete. Vidare begär motionärerna iyrkande 2 förslag om att samordningstiden i avvaktan på förslag från denbegärda utredningen förlängs . Även i motion Sf302 yrkande 1 (delvis) av . begärs en skyndsam utredning och förslag om en förändring avsjukförsäkringen så att arbetsgivaren blir motiverad att förebygga arbetsskadoroch medverka till rehabilitering. Även dessa motionärer begär i yrkande beslutar att i avvaktan på förslag från den av motionärerna förordadeutredningen, som enligt ovan även skall omfatta frågan om en obligatoriskansvarighetsförsäkring för arbetsgivare, förlänga samordningstiden från 90dagar fr.o.m. . m.fl. begär i motion Sf369 yrkande 2 enöversyn av arbetsskadeförsäkringen i syfte att åstadkomma en långtgående samordning mellanarbetsskadeförsäkringen och sjukförsäkringen. Motionärerna före- 1988/89:SfUll slår att denna översyn skall göras av arbetsmiljökommissionen. Vidare föreslås i motion Sf230 av m.fl. att enutredning tillsätts om möjligheten att påföra arbetsgivarna hela kostnaden försjukvård förorsakad av arbetsskador. Kostnaderna för arbetsskadorna skullehärigenom göras synliga och arbetsgivarna skulle få ett ekonomiskt incitamentatt förändra arbetsmiljön. Vad till en början gäller handläggningstiderna iarbetsskadeärenden anser utskottet att den nuvarande genomsnittligahandläggningstiden hos iarbetsjukdomsärenden är klart otillfredsställande. Åtgärder har dock löpandevidtagits i syfte att förbättra och effektivisera handläggningen avarbetsskadeärenden. Bland rationaliseringsåtgärder som vidtagits under senaretid kan nämnas att tjänsteman fr.o.m. kan besluta iflertalet ärenden om arbetsskada till följd av buller eller i form avpleuraplack till följd av inverkan av asbest. Regeringen har vidare iproposition 1988/89:111 föreslagit att tjänsteman vid försäkringskassa skallkunna fatta beslut i ärenden om ifrågasatt recidiv av en godkändarbetsskada om det nya sjukfallet har inträffat från det att etttidigare sjukfall, som socialförsäkringsnämnd godkänt som arbetssjukdom,upphört. Mot bakgrund av de åtgärder som sålunda vidtagits i syfte attförbättra och effektivisera handläggningen av arbetsskadeärenden anserutskottet att utvecklingen ytterligare bör avvaktas. Härtill kommer attförsäkringskassorna har erhållit medel för en kraftig utökningav antalet arbetsskadehandläggare. Utskottet räknar även med att den analys somriksdagen enligt ovan har begärt kommer att bli av betydelse vid bedömningen avförsäkringskassornas arbetsskadehandläggning. , Vad härefter gäller frågan omsamordningstidens längd bör enligt utskottets mening effekterna av de ovanredovisade åtgärderna beträffande arbetsskadehandläggningen avvaktas, och någonanledning att nu begränsa förmånerna från arbetsskadeförsäkringen genom enförlängning av samordningstiden föreligger inte. Vad slutligen gäller de i motionerna upptagna frågorna omett incitament för arbetsgivaren att dels åstadkomma arbetsmiljöförbättringar,dels medverka i rehabiliteringsarbetet, vill utskottet erinra omrehabiliteringsberedningens betänkande SOU 1988:41. Beredningen föreslår attett större ansvar läggs på arbetsplatsen för arbetsanpassning ochrehabilitering. Utskottet vill vidare erinra om att frågan om incitament tillarbetsmiljöförbättringar ingår i arbetsmiljökommissionens uppgifter. Avintresse i detta sammanhang är även den särskilda arbetsgrupp somarbetsmiljökommissionen har tillsatt. Arbetsgruppen består avgeneraldirektörerna för arbetarskyddsstyrelsen, ochriksförsäkringsverket. Dessa skall undersöka om medel för förtidspensioner ochsjukförsäkring kan användas för rehabilitering, utbildning och andra åtgärdersom syftar till arbete. De skall också försöka hitta bättre former församverkan mellan vård, försäkringar, arbetsprövning/arbetsträning osv. ochpröva möjligheter att effektivare koppla ihop insatserna från samhällets sidamed åtgärder på arbetsplatserna. Det ingår också i gruppens uppgifter attbelysa möjligheterna att med ekonomiskastyrmedel stimulera till investeringar som minskar riskerna för sjukdomaroch olycksfall i arbetslivet. Även beträffande frågan om incitament för arbetsgivarenatt vidta 1988/89:SfUll förbättringar av arbetsmiljön och att medverka irehabiliteringsarbetet anser utskottet att beredningen avrehabiliteringsberedningens betänkande och resultatet avarbetsmiljökommissionens och den särskilda arbetsgruppens arbete bör avvaktas.Samma bedömning gör utskottet beträffande frågan om möjligheten att påföraarbetsgivaren hela kostnaden för sjukvård förorsakad av arbetsskador. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sf305yrkandena 1 och 2, Sf302 yrkandena 1 (delvis) och 2, Sf369 yrkande 2 och Sf230. 1 motion Sf247 anför och attutredarna i arbetsskadeärenden vid försäkringskassorna skall taställning till problem av teknisk art. Försäkringskassorna borde därför hatillgång till tekniskt kunnande, t.ex. genom skyddsingenjörer. Denna kompetensskulle även vara en tillgång i rehabiliteringsverksamhet.Motionärerna begär ett tillkännagivande härom. Utskottet vill framhålla att försäkringskassorna harmöjlighet att utnyttja tekniskt kunniga personer i såväl arbetsskadehanteringensom i rehabiliteringsarbetet. Således kan samarbete ske med teknisk expertisvid företagshälsovården. 1 många fall finns teknisk kunskap vidskyddskommittéerna på arbetsplatserna som kan utnyttjas vidarbetsplatsutredningar. har även möjlighet att anlita annanexpertis. Utskottet anser att motion Sf247 därför inte bör föranleda någonriksdagens åtgärd. pågår ett samarbete mellanförsäkringskassorna och AMF-Trygghetsförsäkring med stöd avriksförsäkringsverkets föreskrifter (RFFS 1979:20) om tillhandahållande avvissa uppgifter i arbetsskadeärenden till AMF-trygghetsförsäkring.Försäkringskassans kostnader för verksamheten skall enligt kungörelsenersättas enligt grunder som och kommer överens om.Enligt vad utskottet erfarit betalar AMF inte någon ersättningför kassans utredningsarbete. I motion Sf302 yrkande 3 begär m.fl. etttillkännagivande om att bör få full ersättning från AMF fördet utredningsarbete kassan utför åt försäkringsbolaget. Utskottet vill i detta sammanhang erinra om attarbetsskadeutredningen i SOU 1985:54 (s. 79-80) har föreslagit att regeringenskall förordna att försäkringskassorna skall handlägga s.k. serviceärenden åtAMF och att AMF skall ersätta kassorna för självkostnaden för detta biträde.Med serviceärenden har utredningen därvid avsett ärenden rörände kvarståendemedicinsk defekt även om skadan inte medfört inkomstförlust ellerersätt-ningsgilla kostnader enligt LAF. Prövningen avser således endast fråganhuruvida arbetsskada föreligger. Utredningen har beräknat att antaletserviceärenden uppgår till ca 5 000 och uppskattat självkostnaden tillca 3 milj. kr. Utskottet anser att någon åtgärd inte ärpåkallad när det gäller ersättning från AMF för försäkringskassornasutredningsarbete, och utskottet avstyrker bifall till motion Sf302 yrkande 3. Livränta 1988/89: SfU 11 Om en arbetsskada förorsakat bestående nedsättning avarbetsförmågan kan livränta utges med belopp som motsvarar skillnaden mellanden inkomst som den skadade kan antas ha fått om han inte skadats och deninkomst han beräknas kunna erhålla trots skadan. För att livränta skall kunnautgå fordras dock att den försäkrades förmåga att skaffa sig inkomst genomarbete blivit nedsatt med minst en femtondel. Inkomstförlusten skall för årräknat uppgå till minst en fjärdedel av det basbelopp som gällde det första årlivräntan skulle börja utgå. Livräntan beräknas på den försäkrades livränteunderlagoch utgår med så stor andel av detta som motsvarar graden av nedsättning avhans förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete. Livränteunderlaget utgörs iallmänhet av den sjukpenninggrundande inkomsten från vilkenlivräntan skall utgå eller den inkomst som då skulle ha utgjort hanssjukpenninggrundande inkomst, om hade känt till samtligaförhållanden. I motion Sf284 påpekar m.fl. attbestämmelserna om rätt fill livränta enligt LAF medför att en person, somskulle ha tjänat . i sitt tidigare arbete, inte får någonlivränta om det nya arbetet ger honom en inkomst . Förmågan attskaffa sig inkomst genom arbete har nämligen inte blivit nedsatt med minst enfemtondet. Enligt motionärernas uppfattning är detta orimligt eftersom eninkomstförlust på denna nivå är kännbar för den skadade. Motionärerna anser attall inkomstförlust bör berättiga till livränta och begär ett tillkännagivandehärom. I proposition 1975/76:197 med förslag till lag omarbetsskadeförsäkring angav departementschefen bl.a. följande om nedre gränserför livränta (s. 75-76). Principen om full kompensation vid inkomstbortfall skullehelt genomförd leda till att varje nedsättning av förvärvsförmågan, hur litenden än var, ersattes genom livränta. Små nedsättningar av förvärvsförmågan äremellertid vanskliga att konstatera. Dessutom brukar de skadade i regelövervinna mindre handikapp . Med hänsyn härtill och då det intekan anses föreligga några starkare sociala skäl att kompensera alltförobetydliga inkomstbortfall, föreslår kommittén en nedre gräns för denersättningsberättigande invaliditeten. Enligt kommitténs mening bör gränsenlämpligen sättas vid en nedsättning av förvärvsförmågan med 1/15. Kommitténanser vidare att en helt liten inkomstminskning inte har någon egentligbetydelse för försörjningen. För att undvika att obetydligt.inkomstbortfallskall kunna berättiga till livränta föreslår kommittén därför också en absolutminimigräns vid 1/4 av basbeloppet. Kommittén framhåller i detta sammanhang attTFY ger kompensation för inkomstbortfallet i den mån ersättning inte utgår frånarbetsskadeförsäkringen. Kommitténs förslag har i allmänhet godtagits vidremissbehandlingen. Jag ansluter mig till de överväganden som kommittén hargjort och förordar att förslaget genomförs. Utskottet anser att de nedre gränserna för livränta börkvarstå och avstyrker motion Sf284. m.fl. anför i motion Sf328 yrkande 1 attbestämmelserna om livränta medför att den egenföretagare vars nettoinkomst inteminskar efterskadan inte kan erhålla livränta. Reglerna kan således medföra problem1988/89:SfUll för t.ex. en lantbrukaresom tar ut medel från skogskonto i näraanslutning till livränteprövningen. Enligt motionärerna bör bedömningen i dessafall grundas på ett annorlunda inkomstbegrepp och med större hänsyn till defaktiska förhållandena. Motionärerna begär av denna anledning en översyn av reglernaom livränta till egenföretagare. Utskottet behandlade i sitt betänkande 1988/89:SfU2 ettliknande motionsyrkande. Utskottet redogjorde därvid för de bestämmelser somgäller vid fastställande av livränta till en egenföretagare. Redogörelsenomfattade även reglerna för fastställande av sjukpenninggrundande inkomst fören egenföretagare. Vidare noterade utskottet att det inom riksförsäkringsverketpågår en översyn av reglerna om egenföretagares sjukpenninggrundande inkomst.Med hänsyn till att livränteprövningen har nära samband med reglerna för densjukpenninggrundande inkomsten ansåg utskottet att resultatet avriksförsäkringsverkets översyn borde avvaktas. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och avstyrkerbifall till motion Sf328 yrkande 1. Enligt 8 kap. 4 § LAF skall ärende angående livränta tillden försäkrade i försäkringskassa avgöras av sociatförsäkringsnämnd. m.fl. uppger i motion Sf354 att de som harlivränta enligt LAF ofta begär att livräntan skall räknas om i samband medlöneförhandlingar m.m. Visserligen räknas livräntan i regel inte om i dessafall men enligt gällande bestämmelser skall den försäkrades begäran ändå prövasav socialförsäkringsnämnd. Motionärerna anser mot denna bakgrund att socialförsäkringsnämndendast skulle behöva pröva frågan om en persons rätt till livränta. En sådanförändring skulle enligt motionärerna inte vara till nackdel för den enskildemen skulle underlätta försäkringskassornas arbete. Motionärerna begär etttillkännagivande i enlighet härmed. Utgångspunkten vid beräkningen av livränta enligt LAF är ivilken omfattning en persons förmåga att skaffa sig inkomst genom arbete ärnedsatt till följd av arbetsskadan. För att fastställa denna omfattning behöversocialförsäkringsnämnden oftast göra en helhetsbedömning av ärendet. Utskottetär därför inte berett tillstyrka att nämndens prövning skulle begränsas tillatt avse enbart frågan om rätt till livränta föreligger. Utskottet avstyrkersåledes bifall till motion Sf354. Av 17 kap. 1 § AFL jämförd med 6 kap. 7 § LAF följer bl.a.Om en person har uppburit t.ex. sjukpenning eller förtidspension enligt AFL ochsenare beviljas ersättning retroaktivt enligt LAF skall denretroaktiva ersättningen minskas. Minskningen skall ske med det belopp somöverstiger vad som skulle ha utgetts om beslut om båda ersättningarna hadeförelegat . Avräkningen mellan ersättningarna skall därvid skemånadsvis. 1 motion Sf291 påpekar m.fl. attsamordningsreglerna medför att vid beräkning av livränta enligt LAF måste sjukpenning och vissa andra ersättningar specificeras månad för månad med såväl bruttobelopp som preliminärskattebelopp. Livräntan beräknas därefter för att slutligen samordnas med tidigare ersättningar. Motionärerna framhåller att livränteberäkningen skulle förenklas om beräkningarna kunde göras kalen derårsvis eller för hela retroaktivtiden. Motionärerna begär ett tillkännagi- - vande om vad som sålunda anförts. Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att riksdagenunder /89:SfUll 1988 beslutat om ett förenklat avräkningsförfarandemellan sjukpenning enligt AFL och sjukpenning enligt LAF (prop. 1988/89:42, SfU8, rskr. Enligt detta beslut skall avräkningen göras för hela denretroaktiva sjukperioden i stället för, som tidigare gällde, dag för dag.Utskottet har erfarit att i ett förslag till åtgärdspaketför någon tid sedan för regeringen har presenterat en lösning av samma innebördsom den motionärerna föreslår. har beräknat att denförenklade samordningen skulle motsvara en besparing av 50 årsarbetare vidförsäkringskassorna. Mot denna bakgrund anser utskottet att motion Sf291 intebör föranleda någon åtgärd. Utskottet behandlar i detta sammanhang även frågan omsamordning mellan ålderspension enligt AFL och livränta enligt YFL. Enligt 16 §YFL gäller att livräntan sänks till tre fjärdedelar av det ursprungliga beloppetnär den skadade blir . Enligt 17 kap. 2 § AFL gäller att folk- ochtilläggspension i form av ålderspension skall minskas med tre fjärdedelar avvad som utgår i livränta enligt YFL. Folkpension skall dock alltid utgå medminst tre fjärdedelar av belopp som annars skulle ha utgått. Personskadelivräntori allmänhet är skattepliktiga till den del livräntan utgör ersättning förförlorad inkomst av skattepliktig natur medan den del som utgör ersättning förideell skada, vårdkostnader o.d. ärskattefri. Livränta enligt YFL uppdelas dockfr.o.m. taxering i en skattepliktig och en skattefri del enligt ensärskild schablonregel. Schablonregeln innebär att den skattefria delen avlivräntan skall anses svara mot hälften av det till ett beskattningsår hänförligalivräntebeloppet. Skattefrihet medges dock högst för belopp som svarar mothälften av det basbelopp som fastställts för januari månad beskattningsåret. 1 mofion Sf270 påpekar och personer, som har haft ersättning från yrkesskadeförsäkringen sedan de varunga, sällan har haft möjlighet att tjäna in ATP-poäng och därför får en lågålderspension. De missgynnas därför av att livräntan minskar när de går ipension och särskilt gäller detta minskningen av den skattefria delen avlivräntan. Motionärerna föreslår att pensionsberedningen får i uppdrag att seöver bestämmelserna. Vad sålunda anförts bör enligt motionärerna ges regeringentill känna. Ifrågavarande samordningsbestämmelse infördes på förslagav socialförsäkringskommittén (SOU 1961:29). Förslaget byggde på densamordning som då gällde mellan statlig tjänstepension och yrkesskadeersättningoch som innebar att i de pensionsfall, då rätt till motsvarandeyrkesskadeersättning förelåg, utgick en något högre förmån än i övriga fall.Ökningen motsvarade en fjärdedel av yrkesskadeersättningen. Med anledning av den antagna lagen omarbetsskadeförsäkring föreslog regeringen i proposition 1976/77:64 om statligt personskadeskydd m.m. vissa kompletterande bestämmelser. Bl.a. föreslogs en kraftig uppräk ning av livräntor enligt YFL som grundades på en invaliditet om . Vidare redovisades i propositionen (s. 120) följande överväganden som yrkesskadeförsäkringskommittén hade gjort beträffande samordningen av de äldre livräntorna och den allmänna försäkringens pensionsförmåner. Denuvarande samordningsreglerna ger enligt kommitténs mening i de flesta 1988/89:SfU 11 falltillfredsställande materiellt resultat i fråga om de äldre livräntorna. Kommitténär emellertid medveten om att många livräntetagare upplever detorättvist att pensionsförmånerna reduceras med viss del av livräntans belopp.Livräntan utgår ju som kompensation för yrkesskada och borde därförinte få försämra deras pensionsförmåner. Psykologiskt känner de sig därförberövade viss del av sin pension och satta i ett sämre läge än icke Synpunkter av detta slag har kommit fram i olika sammanhangoch kommittén har därför övervägt att föreslå en ändring i samordningsreglernaäven för äldre skadefall. Kommittén har prövat olika lösningar.Att slopa samordningsreglerna skulle leda till överkompensation. Att låtapensionerna utgå helt men föreskriva större avdrag på livräntorna än f.n.skulle enligt kommittén leda till icke önskvärda effekter, bl.a. skulle livräntetagaremed hög ATP tjäna mest på en sådan omläggning. Regeringen delade kommitténs bedömning att det inte varlämpligt att genomföra en ändring i samordningsreglerna. Utskottet finner mot den redovisade bakgrunden inte skälförorda någon ändring i ifrågavarande samordningsbestämmelser och avstyrkerbifall till motion Sf270. 1. beträffandeändrade former för ersättning vid arbetsskada attriksdagen avslår motion 1988/89:Sf302 yrkande 1 i motsvarande del, attriksdagen avslår motion 1988/89:Sf235, 3. beträffandearbetsskadeskydd under rehabilitering att avslår motion1988/89:Sf207, 4. beträffandeanalys av antalet arbetsskador attriksdagen avslår motion 1988/89:Sf315 yrkande 4, 5. beträffandeöversyn av arbetsskadeförsäkringen attriksdagen avslår motionerna 1988/89:305 yrkande 1,1988/89:Sf302 yrkande 1 imotsvarande del och 1988/89;Sf369 yrkande 2, 6. beträffandesamordningstidens längd attriksdagen avslår motionerna 1988/89:Sf305 yrkande 2 och 1988/' 89:Sf302 yrkande2, 7. beträffandearbetsgivares ansvar för sjukvårdskostnader att avslår motion1988/89:Sf230, 8. beträffandeteknisk kompetens vid försäkringskassorna att avslår motion1988/89:Sf247, 9. beträffandeersättning för utredningskostnader från AMF att avslår mofion 1988/89:Sf302 yrkande 3, 10. beträffande nedre gränser för livränta att avslår motion 1988/89:Sf284, 11. beträffandelivränta till egenföretagare attriksdagen avslår motion 1988/89:Sf328 yrkande 1, 12. beträffande tivränteprövning avsocialförsäkringsnämnd ., att avslår motion 1988/89:Sf354, 13. beträffande beräkning avretroaktiv livränta 1988/89:SfUll att avslår motion1988/89:Sf291, 14. beträffande samordning medYFL-livränta att avslår motion 1988/89:Sf270. Närvarande:Doris (), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), (), Margö (vpk), (), (),Chrisfina () och (). Ändrade former för ersättning vid arbetsskada, översynav arbetsskadeförsäkringen och samordningstidens längd (mom. 1,5 och 6) GullanLindblad, och (alla m) anser debatt den del av utskottets yttrande på s. 4 som börjar med "Utskottethar" och slutar med "dennadel." bort ha följande lydelse: Arbetsskadeförsäkringeni sin nuvarande utformning har visat sig vara ett mycket svårhanterligt och alltför kostnadskrävande instrument för att tillgodose det i många fall marginella behovet av extra försäkringsskydd utöver den allmänna sjukförsäkringen. Enligt utskottets mening bör därför en ny utredning av arbetsskadeförsäkringen omgående tillsättas. En utgångs punkt för utredningen bör vara att den allmänna sjukförsäkringen - oavsett orsaken till skadan eller sjukdomen - skall täcka alla vårdkostnader och, i princip, av inkomstbortfallet. Utredningen bör få i uppdrag att undersöka om inte behovet av arbetsskadeförsäkring för dem som får sin arbetsförmåga bestående nedsatt till följd av arbetsskada kan tillgodoses genom en obligatorisk ansvarighetsförsäkring för arbetsgivare. En sådan ansvarighetsförsäkring bör kunna tecknas i försäkringsbolag, och det bör vara möjligt att i avtal mellan parterna reglera hur försäkringen i detaljskall vara uppbyggd. Huvudsaken är att det i botten finns en lagstadgad skyldighet för alla arbetsgivare att teckna ansvarighetsförsäkring mot arbetsskada. En ansvarighetsförsäkring enligt denna modell skulle också kunna omfatta oförsäkrade grupper eller enskilda personer. Vid försäkringskassorna skulle personal som handlägger arbetsskadeärenden kunna friställas för att jg ägna sigåt rehabilitering av långtidssjukskrivna och handikappade. Kostna- 1988/89:SfUll derna för den allmänna försäkringen skulle då bli lägre genom att sjukskriv- ' ningstidernakunde förkortas och antalet förtidspensioneringar kunde minskas. Utskottettillstyrker således bifall till motion Sf302 yrkande 1 i motsvarande del. dels att den del av utskottets yttrande som på s. 10börjar med "Vad härefter" och på s. 11 slutar med "ochSf230." bort ha följande lydelse: Enligt utskottets uppfattning skulle arbetsgivaren bli mermotiverad att ta ett ansvar för arbetsmiljöfrågorna om han hade störremöjlighet att påverka sjukförsäkringskostnaderna. Ett större ansvar försjukförsäkringen bör således få till följd att antalet arbetsskador nedbringasmen även att rehabiliteringen av långtidssjukskrivna förbättras. Den tidigarebegärda översynen av arbetsskadeförsäkringen med avseende på en obligatoriskansvarighetsförsäkring för arbetsgivare bör därför omfatta även denna fråga. I avvaktan på resultatet av den begärda utredningen bör,mot bakgrund av de stora ärendebalanserna, samordningstiden mellansjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen förlängas från 90 till 180 dagar.Regeringen bör återkomma med förslag så att en förlängning av samordningstidenkan träda i kraft . dels att moment 1 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 1. beträffande ändrade former för ersättning vidarbetsskada att med bifall till mofion 1988/89:Sf302 yrkande Ii , ' . motsvarandedel som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, dels att moment 5 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 5. beträffandeöversyn av arbetsskadeförsäkringen attriksdagen med bifall till motionerna 1988/89:Sf302 yrkande Ii motsvarande deloch 1988/89:Sf305 yrkande 1 och med anledning av motion 1988/89:Sf369 yrkande 2som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, dels att moment 6 i utskottets hemställan bort ha följandelydelse: 6. beträffandesamordningstidens längd att riksdagenmed anledning av mofionerna 1988/89:Sf302 yrkande 2 och 1988/89;Sf305 yrkande 2som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, Analys av antalet arbetsskador (mom. 4) (), () och RagnhildPohanka (mp) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 9 som börjarmed "Utskottet noterar" och slutar med "yrkande 4." bort haföljande lydelse: Utskottet konstaterar att antalet anmälda arbetsskadorfortsätter att öka. Orsaken till ökningen är inte känd men kan bero på att antalet inträffade arbetsskador har ökat, att en generösare bedömning numera görs av vad som är att hänföra till arbetsskada och därför medför att fler skador anmäls ' 2 1988/89.11 saml.