bet · GC01KrU21 · 1988-12-31 00:00:00 — som går till den här verksamheten, dvs. (): Hur kommer man att prioriteraanvändningen av resurser om det blir ett beslut i enlighet med det förslag somfinns ? Kommer man att använda resurserna på liknande sätt som , dvs.med en andel av , eller kommer man då att ha ambidonen att prioritera om såatt man kan öka andelen barn- och ungdomsprogram? : Barn- och ungdomsprogrammen har högstaprioritet, dllsam-mans med den gestaltande produkdonen. (): Fru ordförande! Jag skall försökakonkredsera mina frågor. Jag har många frågor när det gällerminoritetsprogrammen. Den första frågan ställer jag dll ,eftersom moderbolaget är ansvarigt för samordningen av dessa program. Samhälletförsöker nu bekämpa rasism och främlingsfiendighet. Vad ämnar ni göra när detgäller program om minoriteter för svenskar? Har ni över huvud taget diskuteratden frågan? nämnde att riksradion skall utöka kultur- ochbarnprogram men för minoriteter. Men hur går det egentligen med minoritetsprogram men? Det skulle ju bli klassisk musik ocksä. Har kanaldiskussionen 59 slutförts? Den sista frågeställningen vill jag rikta till lokalradion. 1988/89:KrU21 Lokalradion expanderar, men jag får signalertill om att en del Bilaga 3 finska program försvinner. Det kan manockså läsa om i tidningarna. Det största området har dessutom svårigheter medhörbarheten. Vad har för kommentar till detta? : Program om minoriteter och invandrare försvenskar finns i den normala programverksamheten. Det finns aktualitetsprogramav olika slag, t.ex. magasinprogram. En annan aspekt på den frågan som jag förmin del tycker är mycket viktig är de programformer som har börjat användasbåde i radio och i television och som vi internt kallar för brobryggarprogram.1 dessa program använder man flera språk, inkl. svenska, för att göraprogrammets innehåll dllgängligt för olika kategorier, däribland svenskar. Påtelevisionsområdet heter programmet Mosaik. Det finns program både i riksradionoch lokalradion. Utifrån de erfarenheter som har gjorts tror jag att det här ären av de vägar som leder fram till att det kan uppstå en ömsesidighet i detnumera mångspråkiga samhälle som det svenska är. : Jag skall börja med en punkt som ÖrjanWallqvist här berörde. startade vår invandrarredaktionett barn- och ungdomsprogram på svenska primärt riktat till andra eller tredjegenerationens invandrarungdom. Programmet är naturligtvis också avsett för enbredare lyssnargrupp. Vi tycker att det är ett intressant försök att fånga uppden speciella situation som andra och tredje generationens invandrare befinnersig i. Beträffande huvudfrågan om kanalutrymmet har vi i våranslagsframstäl-lan fört ett ganska utförligt resonemang om detdilemma som utan tvivel finns när det gäller uppfyllandet av två av våraviktiga uppdrag. Det gäller å ena sidan uppdraget att sända program för en radspråkliga minoriteter och å andra sidan uppdraget att sända musik, som kanske ärvårt mest radioegna uppdrag. Det är uppdraget på den seriösa musikens områdesom är det mest speciella för radion. Jag tror bokstavligen att om inte visköter det så gör ingen annan det. Av historiska skäl och av en radtillfälligheter, sannolikt beroende på att de två programformerna växte fram istörre volym ungefär , ligger de två programformerna i samma kanal,P2-kanalen. Detta leder till en konflikt som i sak är konstlad. Önskemålen om ökad volym för den seriösa musiken och ökatutrymme för minoritetsspråksprogrammen står i sak inte motsatta varandra. Närvi nu går in och skärper och omdefinierar vårt uppdrag inomriksradion, bör vi litet mer förutsättningslöst än som skett prövafrågan om sändningskanal och se om det går att tillfredsställa båda dessacentrala områden utan att de ställs mot varandra. Vi har i dennaanslagsframställning pekat på två möjligheter. Vi har emellerdd inte någonbestämd uppfattning om vilken som kommer att väljas, men vi arbetar just nuintensivt med denna fråga och avser att återkomma . Den ena möjligheten innebär att det sändningsutrymme sominte är och sannolikt inte kommer att bli använt i det fjärde FM-nätet i ökadutsträckning används. Hela diskussionen om s.k. tappning som vi inledningsvisvar inne på häravspeglar ytterst endast det faktum att lokalradion inte själv avser eller1988/89:KrU21 har resurser att utnyttja veckans 168 timmars sändningstid, ellerom man Bilaga 3 räknar bort nätterna cirka 100 timmars sändningstid för egnasändningar. Det är därför det föreslås en tappning av återutsända program somlyssnarna redan har tillgång till i någon annan kanal. Jag tycker, utan att detskall anses vara riktat mot något annat programbolag, att följande fråga måstekunna ställas förutsättningslöst: Vore det rationellt att utnyttja en del avden sändningstid som som regel skall utfyllas för att i ställetdllfredsställa de angelägna programönskemålen från minoritetsspråkshåll? Detgäller behovet om ökad volym för att kunna göra olika former av program som inte är möjliga att göra. är det rena undantagsfall att några av våraminoritetsspråksredaktioner kan göra musikprogram, telefonväkterier eller storadirektsändningar. Skall sådana program göras måste det ske ändringar itablåerna. ligger minoritetsspråksprogrammen inklämda i kvartslånga ellerhalvtimmeslånga program mellan varandra eller i den klassiska musiken. Jagmenar att det kan finnas utrymme i den fjärde kanalen. En annan möjlighet som vi har pekat på ianslagsframställningen och som vi är i färd med att konkretisera ytterligare ärtanken på ett selekdvt femte FM-nät. En FM-sändare är inte särskilt dyr ,den kostar 0,5-1 milj. kr. Min arbetshypotes är följande: Jag tror attfrekvenser som internadonellt redan finns tilldelade , till enöverraskande rimlig kostnad, i storleksordningen under 10 milj. kr:, skullekunna utnyttjas för att bygga ett halvt dussin eller ett dussin nya FM-sändare.Med dessa sändare skulle sannolikt en mycket stor andel avminoritetsspråkspubliken nås. När vi har studerat befolkningsstadstiken har vi funnitatt flertalet av dessa språkgrupper bor ganska koncentrerat. Ponera att 70-75 %av dessa programs hela publik skulle kunna nås med ett nytt partiellt sändarnätför mindre än 10 milj. kr. På dessa orter skulle publiken då kunna ges radikaltmycket större programutbud. Dessa tillskott skulle fullt ut kunna utnyttjas förkulturprogram, barnprogram, etc. som vi har begärt. Dessa program skulle kunnaläggas på mycket bättre sändningstider än vad som är fallet när de skallslåss med andra program. Och omvänt, vilket är lika viktigt, skulle P2 kunnagöras till en 24-timmarskanal för seriös musik över de delar av landet där enmajoritet av den svenska publiken bor. I övriga landet skulle det finnas tvåmöjligheter, antingen att man använder outnyttjat utrymme i P4 eller att manhar ett P2 av nuvarande modell. Då skulle den allmänna publiken i resten avlandet få nöja sig med ett P2 som, i likhet med , endast till en del är enmusikkanal och få acceptera att, precis som , minoritetsspråksprogrammenligger i P2. Detta är en utvecklingsmodell, men jag vill avisera att vi kommeratt återkomma med ett grundligare material . Men de två angelägnaönskemålen, att slå vakt om den seriösa egenproducerade musiken i ettinternadonaliserat 90-tal och att utveckla minoritetsspråksverksamheten, fårinte på ett så enkelt sätt som i det förflutna ställas mot varandra. Båda ärnämligen väsentliga. : Först och främst har lokalradion det mestomfattande utbudet av minoritetsspråk. Lokalradion sänder på nio språk, och antalet språk har ökat ganska kraftigt . Enligt färska siffror bedriver lokalra- ,.. dion sinverksamhet något okontrollerat i så måtto att den kommer att 1988/89:KrU21överträffa sin plan för . Lokalradion har en volym per årBilaga 3 på . Beträffande signaler i fråga om det finskautbudet är det riktigt att man från tid till annan diskuterar omfördelningar iprogramformer, t.ex. mellan nyheter och program. Men sammantaget har det variten mycket klar och stigande kurva som visar att verksamheten har expanderat.Det finns inte heller några planer på att detta skall förändras. Eftersom OveJoanson tog upp minoritetsspråken och placeringen av dem i FM 4 vill jagåterkomma till frågan om tappning på ett annat sätt. I fråga om detta är lägetinte så konfliktfritt som det kan låta. Om man överförminoritetsspråksprogrammen till en enda kanal och lägger dem ovanpå debefintliga skapar det interna konflikter mellan minoritetsspråksprogrammen,som skall slåss om bra sändningstider för resp. språk. Att det sedan uppstårkonflikter med det svenska lokala utbudet är självklart. En annan typ avkonflikter som diskuteras och som jag vill peka på gäller en förflyttning avutbildningsprograin på samma sätt, då det uppstår en intressekonflikt mellanolika lyssnargrupper. Lokalradion beräknar att med ordinarie tablåtid ochevenemangs- samt samsändningar mellan stadoner använda av FM 4:s168 timmar under det närmaste året. Det rör sig om dagtiden i veckansamt tidig kvällsdd. Utöver detta får man tänka litet på profileringen avkanalerna. förs det ett resonemang om Pl, P2, P3. Vart och ett av dessaprogram skall få sin egen profil. Man skall då ha klart för sig att FM 4 får enmycket särpräglad och disparat profil, som jag inte är alldeles säker på kommeratt fullt ut upptäckas och uppskattas av publiken. Jag vill då peka på dekonsekvenser som vi vet att den nuvarande s.k. tappningsprofilen inomlokalradion har fått. (vpk): Jag skulle vilja ställa enfråga dll . skriver i sin anslagsframställningatt det åvilar att erbjuda de svenska lyssnarna ochtittarna en mångfald i utbud av program som är bildande, kunskapsberikande ochinte minst underhållande och som värnar om vår nationella identitet och kulturoch det svenska språket och som skildrar den svenska verkligheten nationellt,regionalt och lokalt. Är det möjligt att komma närmare i uppfyllelse av dessamålsättningar om inte får de pengar man har begärt för detlångsiktiga programmet till 1995? Om får dessa pengar, vadkommer det att innebära i fråga om programutbud när det gäller ,och ? : Svaret på den första frågan är nej, detgår inte. Svaret på den andra frågan är att vi på kommer att förstärka nuvarande programutbud genom en förnyelse, genom en breddning och genom en fördjupning, där vi avser att använda all den talang och kunskap maximalt som finns i och som representerar olika sidor av svensk verklighet, olika sidor av svensk kultur och olika sidor av svensk identitet. Identiteten har nämligen sina egenskaper, men jag vill gärna understryka att är ett mångdimensionellt samhälle, och därför skall man inte arbeta med ett slags traditionell uppfattning om vad som är identitet. Men allt detta ser vipå som utgångspunkt för en utveckling av radio och television i 62 alla deformer som faktiskt är möjliga. Detta är det grundläggande målet. När det gäller radio och television i har vikommit i den situationen Bilaga 3 att vi ur kapacitetssynpunkt har precis såmycket som vi tror är nödvändigt för att ge möjligheter till mångfald. Vi hartvå TV-kanaler, och vi har fyra radiokanaler, vilket är en oerhörd dllgång. Nuhandlar det om att ge kvalitet, innehåll, substans och variation. Det är precisdetta vi är ute efter. (vpk): Jag vill ställa ytterligareen fråga. Har ni något emot en viss skattefinansiering av Radiosverksamhet, och i så fall varför? : Först och främst tror jag för min del attlicensfinansiering i grunden är det bästa sättet att finansiera en verksamhetpå dessa premisser. Och som jag sade som svar på en annan fråga tror jag attmänniskors vilja och okänslighet, om man nu vill använda dessa uttryck, ärbetydligt större att betala om de får något i gengäld, och jag tror att vi kange något i gengäld även vid en kostnadsökning. är vi ju helt befriade frånskattefinansiering. var utbildningsradion skattefinansierad, men äräven den avgiftsfinansierad. Radio är skattefinansierad, men den är mycketspeciell. Jag tror uppriktigt sagt inte att skattefinansiering är någonsärskilt bra lösning. Man blandar ihop två finansieringsformer. Dessutom är detaldrig särskilt populärt att öka skatterna. (vpk): Från sidasägs det att man vill ha 500 milj. kr. till 1995, 100 milj. kr. medbörjan 1990, och att detta är nödvändigt om de kulturpolitiska mål somstatsmakterna har ålagt genom avtal skall uppfyllas. FrånSveriges Radios sida säger man att många är medvetna om att licensavgifternainte kan öka hur mycket som helst och att det finns en gräns också för dem. Detsägs vidare att skattefinansiering är utesluten. Frågan är vad som återstår. : Vi från säger inte att skattefinansieringär utesluten, men jag har sagt: Varför skall man införa skattefinansiering omdet finns ett annat finansieringssätt som är ganska effektivt? Poängen medlicensfinansiering är att det behövs relativt små ökningar per capita. Här kanman tala om att det är mängden som gör det hela. Och jag vidmakthåller mintillförsikt att det finns ett större handlingsutrymme än vad man kanskeföreställer sig. Men jag kan naturligtvis ha fullständigt fel på den punkten,att det finns någon gräns som ligger mycket nära den nuvarande. Om man dåönskar höja ribban på det sätt som vi har försökt beskriva, räcker intefinansieringen via TV-licenser, och då får man ta till något annat. Men just nutycker jag att det är intressant att bestämma var ribban skall ligga. Och vitror fortfarande att licensfinansiering i praktiken kan räcka ett bra tag till.Men vi är öppna för alla förslag, men vi för ett resonemang om var ribban skallligga och hur man skall ordna finansieringen. (): ville ocksåatt de övriga programcheferna skulle yttra sig i den här frågan. : Låt oss flytta oss dllbaka i tiden.1970-1971 var Hade vi då diskuterat att denskulle ligga på 63 hade vi nog haft ungefär den här diskussionen. Men vi 1988/89:KrU21 får inte se frågan om mottagaravgiftens storlek statiskt. Löner stiger,priser Bilaga 3 ökar och penningvärdet förändras. Jag tror att vi skall hadet klart för oss. : Eftersom radio och television inte genom våreminenta skicklighet utan genom mediets natur är mycket billigadistributionsformer för kulturupplevelser av olika slag, särskilt om man nårhela landet, tror jag att publikens benägenhet att betala är väsentligt mycketstörre än vad man ibland tror. Man kan ju bryta ned dessa siffror och jämföradem med vad man får i övrigt. Jag är övertygad om att ledamöterna i utskottettill leda får höra vad man får för en vingspets på JAS osv. Men jag vill ändåframhålla riksradions verksamhet. Riksradion sänder pervecka, och en bra bit över . Hela den verksamheten kostarmindre än svenska folkets kostnader för batterier. Om vi kommer upp till sammakostnadsnivå som batterierna ligger på är vi ganska nöjda. Verksamheten kostar17 öre per lyssnare och dag, och jag tror att den svenska ekonomin klarar avden höjning per dag som äskas i denna studie, särskilt nunär vi skall få låga skatter, osv. : Jag tror inte att jag behöver kompletteradetta. (): Jag hade egentligen tänkt att ställasamma fråga som ställde. Det gäller alltså barnens rätt till enegen språkutveckling inför skvalet av bilder från tecknade serier på SKYChannel. Jag har noterat att tar denna fråga på stort allvar, ochjag är nöjd med hans svar. Jag skall återvända till den i propositionen föreslagnabegränsade anslagsramen. Vi hörde i början av utfrågningen koncernchefen talaom ett perspektiv av uttunning av verksamheten. Det talas om ett . Medtanke på bredden i koncernledningens stab skulle jag t.o.m. vilja tala om ettWaterloo. Har man inte blivit frestad att söka medel utöver licensavgiften? Jagtänker naturligtvis på reklamfinansiering. Finns det redan nu promemorioreller andra utarbetade förslag inom koncernen till att införa reklamsändningari Kanal och eller i andra sammanhang? : På uppdrag av styrelse harvi en studie på gäng. Den skall leda fram till att vi skall göra en analys av konsekvenserna för vår totala verksamhet på TV-området för den händelse reklamfinansiering skulle bli aktuell i den ena av eller båda de två kanaler som existerar. Vi kommer att ha studien färdig . Vi gör också en analys av vad konsekvenserna skulle bli om det utanför etableras en kanal som är reklamfinansierad. Vi är med andra ord utomordentligt observanta på den utveckling som äger rum. En följdfråga till kan vara vilka andra finansieringsformer som skall användas. Vi har en diskussion om sponsring, osv. Sponsring kan definitionsmässigt ej äga rum, eftersom det är förbjudet med sponsring. Men vi studerar i alla fall den utveckling som äger rum. Jag kan nämna att vi även här har ett omfattande material, som kommer att leda fram dll vissa konsekvensanalyser för vår verksamhet på både radio- och TV-sidan. särskiljerpå två former av fenomen. Det ena är den inhemska verksamheten, , 1988/89:KrU21 dvs. Det andra är den verksamhet utanförSverige Bilaga 3 som vi är beroende av. Där existerar en process som vi ioch för sig har ett ganska litet inflytande över, men som vi är beroende av.Den frågan skall vara knäckt långt . (): Jag skulle vilja ställa en följdfrågatill . Enligt en ddningsartikel har han talat om att reklam baraskulle vara ett komplement till licensavgiften och att det skulle varaolyckligt med reklam bara i en kanal. Det skulle bli så intensivt. I så fallskulle hän föredra att båda kanalerna fick reklam. Är det rätt uppfattat? HarSam någon kommentar till detta? : Det står ibland rätt mycket i tidningarna.Jag tror att det är viktigt att hålla reda på att som företagmåste vara öppet för många olika alternativ. Det gäng som sitter här förkoncernen står bakom . Det är det primära. Eftersom det förekommer endebatt i samhället som påverkar oss tvingas vi att vidta en del åtgärder. Jaghar därvid sagt, och det är riktigt, att om det skulle bli reklam i SverigesTelevision, vore det i så fall bättre att ha det i båda kanalerna än att ha deti bara en kanal. Men jag vill inte här gå in på reklam-TV-frågan som sådan. Föross som arbetar i denna verksamhet, som lever i denna konkurrensutsatta miljöoch som har planerat och har spända förväntningar inför det som skall ske, ärdet viktigt att besluten inte dröjer. Det är också viktigt att besluten fattasi stor politisk enighet, så att vi kan få den stabilitet och kanske minskadedramatik kring radio- och TV-frågorna som gör att vi kan bedrivaprogramverksamheten, vilket är det viktigaste för oss. : Jag kan berätta att Riksradions styrelsefaktiskt har tagit ställning i frågan om reklam i riksradion. Man har iRiksradions styrelse enhälligt sagt att man föredrar att riksradion även på90-talet finansieras på annat sätt än med hjälp av reklam. Motiveringen är attvi anser att det direkt är en fråga om programkvalitet och att det såledessannolikt är ett konkurrensmedel för oss att förbli reklamfria. Detta gällersärskilt i den avreglerade massmediesituation som börjar avteckna sig, därallt fler aktörer på TV-området, och sannolikt på radioområdet,kommer att finansieras med reklam. Till detta kan jag lägga ett personligt argument; jagtalar nu alltså inte för . Om reklam skall förekomma isvenska massmedier, är det en principiell fördel om den används till attfinansiera alternativ till monopolet. Jag tror nämligen att även vi som arbetari public serviceföretaget har ett långsiktigt intresse av att vi bedöms medutgångspunkt i det vi gör, inte från kriteriet att vi ensamma har rätt att göradet vi gör. Min bedömning är att vi kommer att klara oss mycket bättre i enavreglerad situation än vad många belackare tror . Om vi nu skallfortsätta med de militära parallellerna, tror jag inte att det är vare sigPoltava eller , som är mest relevanta utan , därSverige överraskande besegrade den ryska armadan. 5 1988/89. (): Jagskall följa upp frågorna som har stäUts om sponsring. 1988/89:KrU21 Det ärfakdskt en central fråga framöver. Vi vet att det förekommer Bilaga 3sponsring i viss utsträckning , inte minst inom Television.Alla hänvisar till att det pågår utredningar. Självfallet är det bra urekonomisk synvinkel att kunna pressa kostnaderna. Men i grunden har detta enetisk dimension. Jagvill i första hand ställa min fråga till . När man inom TV talar omatt man skall tillämpa mer free-lancing, finns det då inte risk, när man inte iså stor utsträckning som har fasta medarbetare som gör program, får ett större mått av sponsring, som man inte är medveten om? Förekommerdet sponsring måste man ju ha en kontroll över när man blir föremål för sponsringeller inte. : Jag delar uppfattningen att vi i hög grad skall ha etiska mål när detgäller sponsringsverksamheten. Av det skälet stoppade man inom Kanal ettprogram som sannolikt var sponsrat på ett sätt som icke överensstämmer med deregler vi arbetar efter. Eftersom vi är på gång med en undersökning av det helavill jag inte kommentera detta mera än så. Detpågår nu en levande debatt. Men det finns problem just med sponsring och friafilmare. Vi anser att det är viktigt att få med fria filmare i vårtprogramutbud. Tyvärr är svårigheterna stora för många filmare att få sinaprojekt finansierade. De måste alltså få pengar till sina samproduktioner. Isamband med att vi köper en visningsrätt - det är vi som bedömer om programmetkan sändas eller inte - måste vi se till att inte andra ovidkommande intressenfinns med. Här ringer varningssignalerna hos våra producenter ständigt. Mendetta är en viktig fråga, som vi nu ser över. (): För att få det helt klarlagt: Det har alltså förekommitprogramsponsring utan ledningens vetskap? : Jag vill inte säga att det har förekommit. Men det kan ha förekommit,och av det skälet har Kanal alltså stoppat programmet för att vi skall kunnagå till grunden med det. (): Vi har till kulturutskottet även fått några motioner somtar upp de handikappades situation. Jag vet att det finns en plan förverksamheten med handikapprogram. Vad är aktuellt när det gällertextade program och även andra program för handikappade? ÖrjanWallqvist: När det gäller handikappade som är hörselskadade tycker jag att vihar byggt ut verksamheten på ett tillräckligt bra sätt, inte minst sedan vi harfått nyhetsprogram för hörselskadade, med mer av textning osv. Det ingår i våraplaner att se om vi i större utsträckning kan användateckenspråk i programverksamheten. Det är i det avseendet en besvärligsituation. Närdet gäller synskadade - jag talar nu bara om de två största grupperna avhandikappade - är problemet hur man skall översätta det verbala innehållet iutländska program på ett sätt som är begripligt och någorlunda rationellt. Viöverväger om vi skall sätta i gång ett s.k. FoU-projekt omdigital textning. I korthet innebär det att man har en syntetiskröst som översätter åt denna kategori handikappade och gör texten 1988/89:KrU21 begriplig för dem. Det är fråga om ganska avancerad teknik, ochvi är i början Bilaga 3 på att se om det är meningsfullt eller inte attutveckla detta på forskningsnivå. Det här är en sak som vi måste bestämma ossför, antingen gör vi det eller inte. Beslutet skall komma . (): Min fråga handlar omutbildningsradion och de handikappade. Jag vet att det finns planer även där.Kan vi få höra htet om det också? : Utbildningsradion har sedan gammalt entradidon att satsa på program för handikappade. av vår programbudgetläggs på program för handikappade. Vi kommer att fortsätta i den andan även på90-talet. Vi vänder oss inte bara till handikappade, utan vi vänder oss äventill den allmänna publiken för att den skall förstå handikapp. Vi har bäggeuppgifterna. Handikappade är ett viktigt område för oss. (): nämnde instrumenten somkan användas för att öka effektiviteten och förbättra administrationen osv. Mendet här är kulturutskottet, och jag skulle vilja ställa en fråga som anknytertill det. Om jag har förstått de generella målen rätt, har koncernen ambitionenatt bli den store producenten inom kultursektorn. Av proposidonen, där manciterar ur koncernens äskanden, framgår det att koncernen vill se sig själv somlandets störste kulturproducent. Jag vill ställa en fråga som just handlar om instrumenten.Här handlar det i första hand om man skall producera eller förmedla.