bet · GC01JoU4 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89 JoU4 Utskottetbehandlar i betänkandet ett antal motioner från den allmänna motionstiden 1988om skilda vattenlagsfrågor. Dessa avser prövningen av minikraftverk,utredningar och dispensregler i vattenmål, ersättning för skador i vissa falloch bygdeavgifter. Samtliga yrkanden avstyrks. Tillbetänkandet fogas 5 reservationer (fp, c, vpk, mp) och 1 särskilt yttrande (c). 1987/88:Jo901av m.fl. (fp) vari yrkas 1. att hos regeringenbegär förslag till ändring i vattenlagen så att samma regler beträffandeutredningsmöjligheter gäller både stora och små kraftverk, 2. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att regeringen börförbehålla sig prövningen av vissa minikraftverk som vägledning för vattendomstolarnasbedömning av allmänna intressen, 3. att hos regeringenbegär förslag om ändring av vattenlagens tillåtlighetsregler i enlighet med vadsom anförts i motionen, 4. att hos regeringenbegär förslag till sådan ändring i vattenlagen att regeringen alltid skallpröva minikraftverk i undantagna älvar och älvsträckor, 5. att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts om dispensregeln ivattenlagen. Motiveringen återfinns imotion 1987/88:Bo504. 1987/88:Jo902av Bo Finnkvist och () vari yrkas att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om ersättning för skador isamband med översvämningar efter reglerade vattendrag. 1987/88:Jo903av och () vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om miljökonsekvensanalyser ochutredningar i samband med vattenmål. 1Riksdagen 1988/89.16 saml. 1987/88:Jo904av och () vari yrkas att 1988/89:JoU4riksdagen beslutar om sådan ändring i 10 kap. vattenlagen att kommun gesförvaltnings- och beslutanderätt över bygdeavgifter från vattenregleringar. 1987/88:Jo905 av m.fl. (c, fp, vpk) variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionenanförts om ändring av vattenlagens ersättningsregler. Prövningen av minikraftverk m.m. Byggande av vattenkraftverk utgör enligt vattenlagen(1983:291) - VL -vattenföretag som kräver tillstånd enligt denna lag. Ansökanom tillstånd prövas av eller - i vissa fall - av regeringen. I11 kap, VL anges genom uppräkning vissa större vattenföretag som ärunderkastade obligatorisk regeringsprövning. Vidare får regeringen förbehållasig tillåtlighetsprövningen av annat vattenföretag som är av betydandeomfattning eller ingripande beskaffenhet (11 kap. 3 § VL). 1 lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m. -NRL- anges de skyddade älvar och älvsträckor vari förbud råder mot byggande avvattenkraftverk, vattenreglering m.m. Undantag görs dock för vattenföretag somförorsakar endast obetydlig miljöpåverkan (3 kap. 6 § NRL). Innan naturresurslagenstillkomst gällde enligt vattenlagen ett system som innebar att samtligavattenföretag som berörde ett skyddat vattenområde skulle tillåtlighetsprövasav regeringen, oavsett företagets storlek. Beträffande undantagsregeln i 3 kap. 6 § NRL anfördeföredragande departementschefen sammanfattningsvis bl.a. följande. Av gällande riktlinjer följer i princip att ingenutbyggnad för vattenkraftsändamål kan tillåtas i de nu avsedda älvarna ochälvsträckorna. I två speciella fall kan dock undantag göras från denna princip.Det ena avser fall då andra alternativ för att ordna energiförsörjningen förenstaka hushåll, t.ex. dragning av en kraftledning, kan innebära störreinverkan på miljön än ett minikraftverk. Det andra avser fall då det på den aktuellaplatsen redan finns en anläggning som påverkar vattendraget. En förutsättningför att utbyggnad i dessa fall skall tillåtas är dock att åtgärden kan vidtasutan att syftet med bestämmelsen om undantag från vattenkraftsutbyggnadenförfelas. Särskilda krav kan ställas på åtgärdernas utformning med tanke pånaturvården, fisket och landskapsbilden. Det kan inte tillåtas att ett flertalminikraftverk med var för sig obetydlig miljöpåverkan, men med en sammantagennegativ effekt på miljön, kommer till stånd i en viss undantagen älv ellerälvsträcka (prop. 1985/86:3 s. 110 f.). Vid behandlingen av följdlagstiftningen till ny plan- ochbygglag erinrade bostadsutskottet om tidigare uttalanden i förarbetena till NRLoch framhöll bl,a, följande: uppfattning finns det sålunda utförliga motiv till ledning för1988/89: JoU4 prövningen av vilka mindre vattenkraftsföretag som skall kunnatillåtas i de skyddade vattenområdena och älvsträckorna. Dessa motiv tjänartill lika stor vägledning för vattendomstolarna som de skulle göra förregeringen, om den skulle behålla prövningen. Emellertid bör det knappast varaen regeringsfråga att pröva de vattenföretag med endast obetydlig miljöpåverkansom trots förbudet kan få komma till stånd (BoU 1986/87:4 s. 41). Beträffande miljöhänsyn vid utbyggnaden av minikraftverkbesvarade miljö-och energiminister en iriksdagen ställd fråga. Statsrådet framhöll härvid bl.a. att regeringenuppmärksammat frågan om miljöintressenas ställning vid utbyggnad av småvattenkraftverk. Vissa länsstyrelser har redovisat ett av regeringen i april1988 givet uppdrag att inventera aktuella mindre kraftverk. Materialet bearbetasför närvarande inom med avsikt att senare under innevaranderiksmöte tas upp i en proposition till . Utredningen i vattenmål m.m. Vid handläggningen av vattenföretag skall kammarkollegietunderrättas och i vissa fall föra talan för tillvaratagande av allmännaintressen såvida dessa berörs. Även skall vid behovunderrättas ävensom berörda kommuner, länsstyrelser och statliga myndigheter(12:14-15, 12:20, 13:23 och 13:25 VL). Vid vattenlagens tillkomst uttalade föredragandedepartementschefen bl.a. följande beträffande tillvaratagandet av allmännaintressen: Vid bevakningen av de allmänna intressena ärkammarkollegiet uppenbarli gen i stor omfattning beroende av initiativ och råd från berörda fackmyn digheter. Så har det t.ex. ansetts vara av stor vikt att bevakar allmänna miljövårdsintressen i vattenmål, särskilt sådana som avser vattenbyggnadsföretag. Därvid har det förutsatts att kollegiets talan utförs i nära samarbete med (se prop. 1969:28 s. 290) Det ligger i domstolsförfarandets natur att man måstebegränsa antalet parter som skall kunna ta självständiga, processuella initiativ för det allmänna, antingen som sökande eller som motpart till företagaren. Jag biträder därför utredningens förslag att det allmänna i sådana fall bör företrädas endast av kammarkollegiet och berörda kommuner Domstolen resp. förrättningsmannen bör se till attutredningen blir så fullständig som möjligt, bl.a. genom att inhämta yttrandenfrån berörda myndigheter. En sådan ordning kräver då med nödvändighet att allade särskilda myndigheter som har till uppgift att bevaka vissa typer avallmänna intressen var för sig och ibland också oberoende av varandra framförsina synpunkter och förslag direkt till tillståndsmyndigheten. Några krav påatt formella yrkanden måste framställas genom kammarkollegiet eller kommunenbör enligt min mening inte ställas upp i sådana fall, utan vad myndigheternahar anfört bör beaktas av tillståndsmyndigheten inom ramen för dessofficialprövnings- och utredningsskyldighet. Myndigheterna bör också ha rättatt i ett till högre instans fullföljt mål anföra sina synpunkter. dock utan ställning avpart (jfr NJA 1959 s. 81). 1981/82:130 s. l988/89-JoU4 147-149). Förförberedelse av större vattenföretag gäller enligt 11 kap. VL särskilda regler. skall företagaren underrätta kammarkollegiet, statensnaturvårdsverk, statens planverk, statens energiverk, ,statens historiska museer samt berörda länsstyrelser och kommuner.Sjöfartsverket, och lantbruksstyrelsen skall underrättas i denmån deras resp. verksamhet berörs (11 kap. 8 § VL). Närföretagets förutsättningar klarlagts skall företagaren i samråd med berördlänsstyrelse bereda kommuner, myndigheter och sammanslutningar som berörsmöjlighet att framföra önskemål (11 kap. 9 § VL). Medförföretaget skada på fiske, rennäring och jordbruk får resp.lantbruksstyrelsen förprdna om utredning. Motsvarande utredning kan ävenförordnas av , statens historiska museer och statensnaturvårdsverk (11 kap. 10 § VL). Fråganom ett stärkande av naturvårdsintressena vid tillämpningen av vattenlagen hartidigare behandlats av jordbruksutskottet (JoU 1985/86:23). I betänkandetanförs bl.a.: Justitieministern(statsrådet ) besvarade i en ., interpellation(1985/86:26) av om förstärkt bevakning av naturvårdsintressenai vatterimål. I sitt svar framhöll justitieministern att den nya vattenlagen ibetydande utsträckning har stärkt naturvårdens ställning vidtillståndsprövningen och även inneburit väsentligt ökade möjligheter attompröva villkoren för redan meddelade tillstånd. Enligt justitieministernförelåg det därför generellt sett inte något behov av att ändra vattenlagen föratt stärka naturvårdens intressen. Beträffande myndighetsbevakningen av de allmännaintressena betonade han vattendomstolarnas skyldighet att utan yrkande prövaolika frågor och att domstolen för dessa hänsynstaganden skall inhämtayttranden från olika fackmyndigheter. Efter att ha redogjort för bakgrundentill att kammarkollegiet också i den nya vattenlagen givits rätt att föra detallmännas talan i vattenmål uttalade justitieministern att kammarkollegiet idessa mål självfallet skall samråda med fackmyndigheter och andra. Deöverväganden som - i enlighet med vad som redovisats i det föregående - harlegat till grund för den gällande ordningen att kammarkollegiet för detallmännas talan i vattenmål äger enligt utskottets mening alltjämt fullgiltighet. Vad som anförts i de nu ifrågavarande två motionerna är inte ägnatatt föranleda någon ändrad inställning härvidlag från utskottets sida.Utskottet finner således att det inte föreligger skäl att vidta någon sådanändring i vattenlagen som motionärerna har föreslagit. Därvid har utskottet -ilikhet med justitieministern i sitt interpellationssvar - beaktat denlångtgående skyldighet som enligt vattenlagen vilar på domstolarna att oavsettyrkanden pröva olika i målet uppkomna frågor, särskilt i vad mån hänsyn skalltas till allmänna intressen (3 kap. 1 §§ vattenlagen) samt, vilket förtjänaratt än en gång understrykas, att det förutsätts att kammarkollegiet ivattenmål utför sin talan i nära samarbete med berörda fackmyndigheter. Vattenlagensdispensrégler i988/89:JoU4 Gällande bestämmelser m. m. Fråganom tillkomsten av ett vattenföretag kräver en allsidig bedömning. Lämplighetenav ett tillämnat vattenföretag måste bedömas med utgångspunkt i behovet avlångsiktigt hushållande med landets samlade mark- och vattentillgångar. Ettvattenföretag får således inte komma till stånd om det med hänsyn till valet avplats eller på annat sätt möter hinder från allmänna planeringssyri-punkter.Vid prövningen skall naturresurslagen tillämpas (3 kap. 1 § VL). Hinder enligt1 § är absolut och kan inte bli föremål för dispens. Ettvattenföretag får inte strida mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Omsyftet med plan eller bestämmelser inte motverkas får mindre avvikelser göras.Hänsyn skall även tas till andra bestämmelser för mark- och vattenområdensanvändning vid utförande av vattenföretag (3 kap. 2 § VL). Vadbeträffar den allmänna avfattningen av tillåtlighetsreglerna anfördeföredragande departementschefen följande: Jagvill särskilt stryka under att mer allmänt avfattade tillåtlighetsregler börkunna ge bättre utrymme för att ta hänsyn till de olika vattenföretagenssärdrag och möjliggöra en mera samlad bedömning av tillåtligheten av ettvattenföretag. Bättre hänsyn till ändrade förhållanden och till samhällsutvecklingenkan också tas genom sådana regler. Prövningen av vattenföretagen kommer liksomhittills att ske vid vattendomstol eller, såvitt avser markavvattningsföretag,vid förrättning. Det finns en utbildad praxis ivattenrättsskipningen beträffande vilka intressen av allmän art som bör beaktasvid tillåtiighetsprövningen. Denna praxis kan ge god ledning också vidtillämpningen äv den nya lagen (prop. 1981/82:130 s. 388). Iförslaget fill följdlagstiftning till ny plan- och bygglag (PBL) anfördeföredragande departementschefen bl.a. att beslut enligt PBL om mark- ochvattenanvändning skall ligga till grund för alla efterföljande beslut omanvändningen av dessa mark- och vattenområden. Beslut enligt PBL skall ändraseller upphävas om nya förutsättningar är för handen (prop. 1985/ 86:90 s. 199). Ävenom hinder inte möter enligt 3 kap. 1 och 2 §§ VL får ett vattenföretag intekomma till stånd om någon skada eller olägenhet av större betydelse därigenomuppkommer för allmänna intressen, såvida inte regeringen ger särskilttillstånd. Det kan ske om regeringen finner att företaget är av synnerligbetydelse från allmän synpunkt (3 kap. 3 § VL). 1propositionen framhålls att regeln vid fillåtlighets- prövningen möjliggör ettbeaktande av de sammanlagda olägenheterna av ett vattenföretag. Samtliga iäldre vattenlag uppräknade intressen omfattas av förevarande generellaskyddsbestämmelse. Vid tillämpningen skall endast beaktas skador ocholägenheter som oavsett företagets art och omfattning kan anses vara av störrebetydelse. Genom dispensregeln möjliggörs vattenföretag som har stor positivbetydelse för landet, orten eller näringslivet eller eljest ur allmän.synpunkt. Dispensregeln får betydelse närmast för större vattenföretag (prop.1981/82:130 s. 99, 41516). För att hindra tillkomsten av vattenföretag som inteärsamhällsekono- 1988/89:JoU4 miskt motiverade föreskrivs att ettvattenföretag endast får komma till stånd om fördelarna från allmän ellerenskild synpunkt överväger kostnaderna, skadorna och olägenheterna (3 kap. 4 §VL). Enligt propositionen bör den helhetsbedömning som häravses baseras på en ekonomisk analys av rimlig omfattning. Även indirektaekonomiska verkningar, nytta för tredje man och eventuella sekundära skador börbeaktas. Paragrafen medger att företag som vid en strikt ekonomisk bedömningvisar förlust får komma till stånd på grund av dess allmänna betydelse(miljövård, fiske etc.) (prop. 1981/82:130 s. 100-102). Gällande bestämmelser, m.m. Det skadeståndsrättsliga ansvaret för översvämningsskadoråvilar anläggningens ägare. Ansvaret är grundat på vårdslöshet (culpa) enligtallmänna skadeståndsrättsliga principer. I anledning av vissa större dammbrott med efterföljandeöversvämningar tillkallade regeringen en särskild utredaremed uppdrag att utreda dammsäkerhetsfrågor m.m. Utredningen lade fram sittslutbetänkande (SOU 1987:64) . Utredaren berör i huvudsak deförebyggande åtgärder som kan vidtas till skydd mot kommande översvämningsskador.Utredaren konstaterar därvidlag bl.a. att aktiviteter pågår inom berördakommuner och länsstyrelser för att minska översvämningsproblemen. Många av deinvallningar etc. som byggdes som räddningstjänst under översvämningarna år1985 har senare permanentats som skadeförebyggande åtgärder. I de flesta fall vet man ganska väl vad som kan göras föratt förebygga översvämningar. Utredaren anser att det främst är samverkans- ochfinansieringsfrågor som bromsar utvecklingen. Utredaren föreslår attregeringen uppdrar åt länsstyrelserna i översvämningsdrabbade län att redovisavilka åtgärder som vidtagits eller planeras för att förbättra samverkan mellankommuner och andra som berörs av översvämningar. Det extra skatteutjämningsbidraget för förebyggandeåtgärder mot bl.a. översvämningar kommer enligt utredaren att ha stor betydelseför utsatta kommuner. Utredaren förordar att bidraget dimensioneras så attminst 10 milj .kr. kan utgå tillöversvämningsförebyggande åtgärder. Vidare föreslår utredaren atträddningsverkets anslag för översiktliga undersökningar rörande bl.a.översvämningar fördubblas till 1,5 milj. kr. Ersättningför ideell skada i988/89:joU4 I 9 kap. 1 § VL slås den generella ersättningsskyldighetenfast. Ersättningsskyldighet enligt VL föreligger endast då någon har fåtttillstånd enligt VL att ta i anspråk eller att vidta åtgärder som skadar annansegendom. Med tillstånd jämställs godkännande av arbeten och lagligförklaringenligt 4 kap. 4 och 5 §§ VL. Om däremot den skadegörande handlingen harvidtagits utan tillstånd enligt vattenlagen, t.ex. en olaga dämning, bestämsinte ersättningen enligt vattenlagen utan enligt allmänna skadeståndsrättsligagrundsatser, se t.ex. 3 kap. JB och skadeståndslagen (1972:207). Skada i utomobligatoriska sammanhang anses vara denekonomiska förlust som den skadelidande har tillfogats genom den skadevållandeåtgärden. Skadan skall stå i ett naturligt orsakssammanhang med åtgärden ochkunna hänföras till en sak till vilken den skadelidande har rätt (sakskada)eller till den skadelidandes person (personskada). Presumtionen anses vara emotatt andra slag av skador är ersättningsgilla. Här avses bl.a, allmänförmögenhetsskada (skada på en persons förmögenhetsställning eller förvärvsverksamheti allmänhet) och ideell skada. Vattenlagens ersättningsregler omfattar ekonomiska skadorpå fast eller lös egendom (sakskador). Allmän förmögenhetsskada är ocksåersättnings-gill. Däremot ger vattenlagen inte möjligheter att döma utersättning för ideell skada. Rekreationsvärden och liknande värden beaktas således iprincip inte i ersättningssammanhang. Däremot ingår det som ett väsentligtmoment i tillåtlighetsprövningen (se ovan) att bedöma ett vattenföretagseffekter på fiske och andra skyddade intressen och i vad mån hinder motföretaget föreligger på denna grund. Alternativt kan särskilda villkorföreskrivas till skydd för fisket m.m. (, Vattenlagen med kommentar s,129). Avgiftssystemet i vattenlagen omfattar bl.a,bygdeavgifter, som regleras närmare i 10 kap. 1-4 §§ VL. Avgiftsskyldighetföreligger för drift av ett vattenkraftverk, vattenreglering som avser års-eller flerårsreglering, viss vattenöverledning samt ytvattentäkt.Vattendomstolen fastställer för dessa företag en årlig bygdeavgift som utgårefter avgiftsenheter och avgiftsklasser, vilka i huvudsak bestäms efterföretagets storlek och påverkan på vattenförhållandena och den omkringliggandebygden. För företag som påverkar fisket m.m. kan årlig fiskeavgift utgå enligt10 kap. 5-10 §§ VL. Bestämmelser om användningen av avgiftsmedlen finns iförordningen (1983:945) om avgifter enligt vattenlagen (1983:291), m.m.Bygdeavgiftsmedel fördelas efter ansökan till den som lidit skada av ettvattenföretag och som ej tilldömts ersättning av . allmännaändamål i den, bygd som berörs av företaget. Medlen fördelas 1988/89:JoU4mellan de berörda länsstyrelserna i samråd. Om de inte kan enas, bestämmerregeringen fördelningen. Samråd sker alltid med berörda kommuner innan medlenfördelas. Kommunerna har möjlighet att bilda kommunala fonder för bygdens näringsliv, vilket innebär att man på lokal nivå kan besluta om medelsfördel ningen. I propositionen med förslag till ny vattenlag anfördeföredragande departementschefen att kommunerna liksom tidigare borde varahuvudmottagare av avgiftsmedel. Det ansågs dock inte lämpligt attjåtakommunerna ha hand om avgifter som avser kompensation till enskildskadelidande. Att dela upp avgiften i två delar med hänsyn till ändamåletskulle å andra sidan medföra ett administrativt merarbete och ibland ocksåinnefatta svåra avvägningar. Om kommunen skulle ersätta somavgiftsmyndighet, skulle också det hävdvunna bygdebegreppet försvinna (prop.1981/ 82:130 s. 189 f.). Prövningen av minikraftverk m.m. I motion Jo901 av m.fl. (fp) framförs bl.a.yrkanden rörande prövningen av minikraftverk enligt vattenlagen. Motiveringenåterfinns i motion Bo504 om älvskyddet. I motionen framhålls bl.a. att skadorna,vid byggandet avminikraftverk visat sig bli betydligt större än väntat som det blivitaktuellt att bygga sådana kraftverk i ett antal biflöden till älvarna iNorrland. Vattendomstolarnas bedömning av skadorna bygger enligt motionen påen föråldrad syn och motsvarar endast erfarenheterna från störrekraftverksbyggen med relativt omfattande skador. Därför föreligger svårigheteratt göra en riktig bedömning av skadorna vid mindre vattendrag. böruppmana regeringen att förbehålla sig prövningen av ett antal minikraftverk ochdärigenom skapa en fastare praxis till ledning för domstolarna i bedömningen avdet allmänna intresset (yrkande 2). Minikraftfrågan har enligt motionen blivit så allvarligatt en ändring av fillåtlighetsreglerna behövs så att skadornas omfattning vidett bygge av sådant kraftverk får en riktig bedömning. Regeriiigen bör tillriksdagen återkomma med förslag (yrkande 3). Motionärerna framhåller vidare att före naturresurslagensinförande var regeringsprövning av minikraftverk obligatorisk. Efter lagenstillkomst har utbyggnadsprojekt aktualiserats i skyddade älvar och älvsträckor.Detta bör föranleda en ändring i 11 kap. VL så att tillåtligheten i allaskyddade vatten skall prövas av regeringen (yrkande 4). Utskottet delar motionärernas oro inför den ökandeutbyggnaden av minikraftverk, särskilt i de skyddade vattendragen. Det är avstörsta vikt att miljöintressena beaktas i samband med prövningen av sådanavattenföretag, och utbyggnaden bör allfid ske på ett sådant sätt att man intekommer i konflikt med dessaintressen. Med hänsyn till den intensiva verksamhet som 1988/89:JoU4 pågår föratt bygga ut mindre vattendrag - vilket ökar konfliktriskerna - kan det finnasskäl att se över prövningen av utbyggnaden av mindre kraftverk. Utskottet anserdock inte att nu genom någon åtgärd eller uttalande bör föregripa detav regeringen fill innevarande aviserade förslaget beträffandemiljöintressenas ställning vid utbyggnaden av små vattenkraftverk. Motion Jo901yrkande 3 bör därför inte nu föranleda någon åtgärd. Beträffandeden i motionen (yrkandena 2 och 4) aktualiserade frågan om regeringsprövningenav minikraftverk vill utskottet erinra om att tidigare (BoU1986/87:4) hänvisat till de utförliga motiv som finns till ledning förprövningen av vilka mindre vattenkraftsföretag som skall kunna tillåtas iskyddade vattendrag. Utskottet har dessutom erfarit att regeringen vid flera tillfällenunder senare år förbehållit sig rätten att pröva mindre vattenkraftsföretag.Med hänsyn härtill och då utskottet även funnit skäl att avvakta det ovannämnda regeringsförslaget avstyrks motion Jo901 i berörda delar. Utredningen i vattenmål m.m. Imotion Jo901 anförs också att utredningsmöjligheterna beträffande de småkraftverksföretagen är betydligt sämre än för större eftersom endast domstolenkan förordna om utredningar. Samma utredningsmöjligheter skall gälla för bådestora och små företag, dvs. de bör kunna förordnas av naturvårdsverk,fiskeristyrelse m.fl. (yrkande 1). Imotion Jo903 av och () framhålls att det i sambandmed vattenmål är angeläget att genomgripande och väldokumenteradeundersökningar görs av ekologiska förhållanden och naturvärden. Ett sådantförfarande är en förutsättning för välgrundade beslut. Den ekologiskainformation som annars skulle gå förlorad kan komma forskningen till godo.Kammarkollegiet har visserligen det övergripande ansvaret, men det kan vararimligt att med sin expertis får ansvaret för attutredningsarbetet genomförs. Arbetet borde rimligtvis bekostas av företaget somstår för utbyggnaden, och stor vikt skall läggas på att denna opartiskautredning igångsätts så snart ett utbyggnadsintresse aktualiseras. Utskotteterinrar om att vattenlagen innehåller ett flertal bestämmelser som direkt ellerindirekt innebär krav på utredningar av ett vattenföretags effekter i olikaavseenden. Frågan om tillkomsten av ett vattenföretag kräver en allsidigbedömning med utgångspunkt bl.a. i behovet av en långsiktig hushållning medlandets samlade mark- och vattentillgångar. Bestämmelserna omtillåtlighetsprövning förutsätter en ingående belysning av företagetsförenlighet med fastställda planer och av dess effekter på allmänna ochenskilda intressen. Bland de allmänna intressena ingår givetvis naturvårdensoch miljövårdens intressen.