bet · GC01SoU15 · 1988-12-31 00:00:00 — Ett viktigt initiativ för att öka kunskaperna omsmärtbehandling har redan tagits av Spri och genomanordnandet av den tidigare nämnda efterutbildningskursen omsmärta och smärtbehandling. Vad utskottet nu anfört med anledning av motionerna So497(mp) delvis, So544 (m) yrkande 1 och So546 (fp) yrkande 1 bör som sinmening ge regeringen till känna. När det gäller frågan om hur smärtbehandlingsarbetet börorganiseras i landstingen har utskottet ovan framhållit vikten av ett gott samarbete mel lan olika medicinska specialiteter och mellan olika personalkategorier inom 34 vården föratt behandlingen mot smärta skall kunna förbättras. Som också 1988/89:SoU 15framgått tidigare finns på olika håll i landet särskilda smärtvårdsgrupper,smärtkliniker eller polikliniska smärtmottagningar. Utskottet vill understrykaatt erfarenheterna från sådana verksamheter måste tas till vara i vårdarbetetoch i utvecklingen av metoder för behandling mot smärta. Hur detta arbete skallbyggas upp i de enskilda landstingen måste emellertid enligt utskottetsbedömning i första hand vara en fråga för sjukvårdshuvudmännen själva.Utskottet är därför inte berett att ställa sig bakom kraven i motionerna So497(mp) och So544 (m) att det i varje landstingsområde skall inrättas särskildakliniker eller enheter för smärtbehandling. Motionsyrkandena So497 (mp),yrkandet delvis, och So544 (m) yrkande 2 avstyrks således. I motion 1988/89:So455 av m.fl. (fp)hemställs att hos regeringen begär att får i uppdragatt utforma ett program för hälso- och sjukvårdsinsatser i enlighet med vad somanförts i motionen. Motionärerna tar upp ett stort antal frågor om kvinnorshälsa och kvinnors hälsoproblem. I motion 1988l89:So485 av och (båda c) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om ökade utbildningsinsatser för ökad kännedom ombehandling av kvinnors sjukdomar. Denna motion tar bl.a. upp sådant somläkemedelsberoende, smärtupplevelser och missbruk hos kvinnor. Utskottet behandlade i betänkandet SoU 1986/87:1 en motionom inrättande av ett kvinnomedicinskt informationscentrum. Utskottet hadedessförinnan inhämtat yttranden över motionen. Remissyttrandena redovisadesutförligt i det nämnda betänkandet. Utskottet anförde följande: Utskottet konstaterar för sin del att motionen tar upp enangelägen och ofta förbisedd fråga, nämligen behovet av forskning ochkunskapsspridning när det gäller kvinnors speciella hälsoproblem. Män, kvinnoroch barn lever sedan generationer i ett samhälle som i mycket domineras avmännens syn på tillvaro och livsvillkor. Detta har också återspeglats inommedicinen. Enligt hälso- och sjukvårdslagen är målet för hälso- och sjukvårdenen god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Hälso- ochsjukvården måste därför utformas och planeras så att den kan tillgodose ocksåkvinnors specifika behov av medicinsk vård och service. För detta krävs bl.a.underlag i form av kvinnomedicinsk forskning och information omforskningsresultat på området. Att det finns ett behov att utveckla en specifik medicinskkvinnoforskning och kunskapsspridning bekräftas också av de inhämtaderemissyttrandena. Flera instanser förklarar att man ställer sig bakom denproblembeskrivning som finns i motionen. Utskottet delar uppfattningen att det är angeläget medfortsatt forskning med kvinnomedicinsk inriktning och att man måste finnaformer för att på ett effektivt sätt föra ut forskningsresultat på området. Vad gälldeden då aktuella motionens krav på inrättande av ett kvinnomedi- 1988/89:SoU15cinskt centrum ansåg sig utskottet inte berett att ta ställning till om dettaborde ske genom inrättande av ett särskilt informationscentrum eller genom enförstärkning av redan befintliga organ. Utskottet ansåg att regeringen ilämpligt sammanhang borde överväga vilka möjligheter som finns att tillgodosemotionens önskemål och förutsatte att regeringen hade sin uppmärksamhet riktadpå frågan. Utskottet avstyrkte därmed den då aktuella motionen. Forskning om kvinnors hälsa behandlades även i 1987 årsforskningsproposition (prop. 1986/87:80). Därvid uttalades att det år avstörsta vikt att det vid universiteten skapas och vidmakthålls miljöer som ärpositiva till bl.a. forskning rörande kvinnligt och manligt inom olika ämnen.Vidare framhölls att det är av grundläggande vetenskapligt intresse att tecknaen tydligare bild av skillnaderna mellan manligt och kvinnligt i fråga ombl.a. sjukdomars utredning och orsaker. På annat håll i propositionen underströkssårskilt vikten av att det i måste komma till stånd en kvalitativthögtstående medicinsk kvinnoforskning där kvinnors specifika behov och intressenär det gäller hälsa och sjukdom uppmärksammas. Utskottet gör följande bedömning. Motionärerna tar upp ett väsentligt spörsmål, nämligenfrågan om stöd till forskning och kunskapsspridning när det gäller kvinnorshälsa. Utskottet får understryka att kunskaper orn kvinnors sjukdomssymtom ären angelägenhet som sträcker sig utöver den speciella gynekologin. Utskottet delar motionärernas uppfattning att kvinnorssjukdomspanorama och kvinnliga hälsoproblem behöver fokuseras på ett annatsätt . Särskilt viktigt är det att denna fråga beaktas i allutbildning för sjukvårdspersonal, dvs. i grund-, vidare- och fortbildning. Somframgått av den tidigare redovisningen har utskottet även tidigare understrukitatt forskningen med kvinnomedicinsk inriktning måste drivas framåt och attformer för att på ett effektivt sätt föra ut forskningsresultat på området måstesökas. Ett liknande synsätt anlades också i den senaste forskningspropositionen. Utskottet anser sålunda att det år angeläget att såvälforskningsansvariga som utbildningsansvariga myndigheter ägnar dessa frågor enskärpt uppmärksamhet. Ett särskilt ansvar åvilar i dessegenskap av expertorgan med ansvar för kunskapsutveckling ochkunskapsförmedling. Det är, vilket också framhålls i motion So455 (fp), viktigtatt tar fram underlag för att kunskapen om kvinnors hälsa och vårdenför kvinnor skall kunna förbättras. Utskottet förutsätter att regeringen tar deinitiativ som behövs för att problemen kring kvinnors hälsa skall kunna få denökade uppmärksamhet som är nödvändig. Vad utskottet här anfört med anledning avmotionerna So455 (fp) och So485 (c) bör utskottet som sin mening ge regeringentill känna. Mammografi 1988/89:SoU15 I motion 1988/89:So426 av m.fl. (mp)hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att kvinnoryngre än bör få undervisning i sjålvundersökning av brösten samt snabboch god tillgång til! mammografi och cellprovning om så önskas (yrkande 1). Imotionen begärs vidare ett tillkännagivande till regeringen om att massundersökningav kvinnor skall fortsätta (yrkande 2) ävensom ett tillkännagivandeom att andra undersökningsmetoder såsom Light-scanning och palpologiskaundersökningar utförda av bl.a. synskadade sjuksköterskor också skalltill-lämpas (yrkande 3). Utskottet behandlade och början av1980-talet olika motionsyrkanden om mammografi (se t.ex. betänkandena SoU1978/79:18, 1980/81:36 och 1981/82:34). Utskotiet utialade därvid bl.a. attmammografi är en värdefull metod för att upptäcka mycket små tumörer i bröstenoch att det är angeläget att denna undersökningsmetod kan erbjudas inom sjukvårdenvid misstanke om bröstcancer. I frågan om screening med mammografi ansågutskottet att erfarenheterna från vissa pågående försöksverksamheter, bl.a. iKopparbergs och , borde avvaktas innan slutligställning togs till frågan om att införa regelbundet återkommandemassundersökningar med mammografi. Utskottet gjorde inte några uttalanden omåldersgränser för mammografiundersökningar. Även , som redovisade sitt arbete ibetänkandet SOU 1984:67, ansåg att utvärderingen av de pågående projekten bordeavvaktas. Kommittén anförde dock att, om dessa undersökningar skulle visa ettpositivt utfall beträffande åldrarna , en uppsökande hälsokontrollmed mammografi i första hand borde övervågas för denna åldersgrupp, medan mantills vidare borde avvakta med ställningstagande för de yngre åldrarna.Cancerkommittén uttalade också att mammografiundersökningar inte borde planerasför kvinnor utan symtom. De första säkra resultaten från undersökningarna iKopparbergs och förelåg . Resultatengällde kvinnor i . Dessa visade att dödligheten ibröstcancer minskade i den grupp som kallades till mammografi. tolkade resultaten av de nämndaundersökningarna tillsammans med resultat av-andra studier i ochNederländerna som att hälsokontroll med mammografi med viss uppläggning har enklar medicinsk nytta i form av minskad dödlighet. Mot den bakgrunden utarbetade allmänna rådför mam-mografiscreening och hälsokontroller för tidig upptäckt av bröstcancer.Råden utarbetades efter samråd med . De allmännaråden publicerades i särskilda publikationsserie härför(1986:3). I de allmänna råden tas upp frågor om organisation,kapacitets- och resursbehov för hälsokontroller med mammografi, undersökningsteknik och undersökningsintervall. När det gäller åldersgränser för inbjudan till organiserad hälsokontroll konstateras i de allmänna råden att en separat analys över dödligheten i den yngsta åldersgruppen () inte tillåter 37 Det finns dock, anförs det vidare, ännu ingenting 1988/89:SoU15 som direktmotsäger att en sänkning av dödligheten kan komma att uppstå även blandkvinnor i åldrarna . funnit attdet finns goda skål för att sätta den nedre åldersgränsen till 40 år och attmammografi är mer osäker för mycket unga kvinnor. den övreåldersgränsen rekommenderas , då de projekt som omfattat kvinnorutan övre åldersgräns haft ett mycket lågt deltagande i åldrarna över 74års ålder. I de allmänna råden uttalas dock att kvinnor över 74 års ålder börha tillgång till mammografiundersökning utan att direkt klinisk Mot bakgrund av vissa undersökningsresultat från somredovisats när det gäller hälsoundersökningar med mammografianförde den dåvarande socialministern i ett interpellationssvar den 27 oktober1988 (RD 1988/89:16) att hon inte fann att de resultat som redovisats geranledning till särskilda åtgärder från regeringen. Hon anförde vidare att detligger i roll som tillsynsmyndighet att övervaka att denmedicinska verksamheten sker med beaktande av tillgänglig kunskap och erfarenhet.1 svaret påpekades vidare att noggrant följer utvecklingen ochkommer att granska de resultat som presenterats av Malmöforskarna. sammankallade ettexpertmöte om mammografiundersökningar. Vid expertmötet drogs slutsatsen atthälsoundersökningar med mammografi minskar dödligheten i bröstcancer blandkvinnor . anser sig inte ha funnit några skål attändra hittillsvarande rekommendation. Utskottet gör följande bedömning. LJtskottet konstaterar att motbakgrund bl.a. av resultaten från försöksverksamheterna i läns ochÖstergötlands läns landsting men också med beaktande av internationellaerfarenheter utfärdat allmänna råd när det gäller mammografiscreening. Socialstyrelsenhar därvid uttalat vissa rekommendationer när det gäller åldersgrupper förmammografiscreening. Utskottet konstaterar att funnitanledning att sammankalla ett expertmöte för övervägande om ändrade rekommendationer.Den slutsatsen har dock dragits att det inte finns skäl attändra dessa rekommendationer. Utskottet, som förutsätter att socialstyrelsenkommer att följa utvecklingen, finner inte skäl till någon åtgärd frånriksdagens sida när det gäller den aktuella motionens krav på ändraderekommendationer beträffande t.ex. åldersgrupper för mammografiscreening. Mammografi har visat sig vara effektiv för att upptäckasmå tumörer i brösten. Vilka metoder i övrigt som kan vara lämpliga vid screeningunder-sökningarår främst en fråga för och annan medicinsk expertis. Mot denbakgrunden bör inte , enligt utskottets mening, göra något uttalandeom vilka undersökningsmetoder som skall användas. Utskottet delar dock motionärernasuppfattning att kvinnor bör stimuleras att själva undersöka sina bröst och ävenfå undervisning i detta. sådanutbildning bör utformas liksom genomförandet av densamma är 1988/89:SqU15emellertid enligt utskottet en fråga för sjukvårdshuvudmännen. Med hänvisning till vad utskottet sålunda anfört avstyrkerutskottet motion So426 (mp). Toxoplasmos hos gravida kvinnor I motion 1988/89:So432 av och (båda c) hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförts i motionen om att en ordentlig inventering görsbeträffande nuvarande omfattning av toxoplasmos (yrkande I). I motionen begärs vidare ett tillkännagivandetill regeringen om vad som i motionen anförs om undersökning och behandling avgravida kvinnor med avseende på toxoplasmos (yrkande 2). Utskottet behandlade två gånger under förra riksmötetmotionsyrkanden av motsvarande innebörd som de nu aktuella. I betänkandet SoU1987/88:7 redovisades remissvar från . och förordade enförsöksverksamhet med återkommande provtagning på gravida kvinnor. Även Landstingsförbundetvar principellt positivt till effektiva förebyggande och behandlande insatsermot toxoplasmos. Utskottet konstaterade i det nämnda betänkandet attremissyttrandena bekräftat att det finns starka skäl som talar för att man meraallmänt försöker kontrollera gravida kvinnor med avseende på toxoplasmos och itid sätta in erforderlig behandling. I betänkandet hänvisades också till attdet finns planer på en försöksverksamhet med provtagning i bl.a. lånslandsting. Utskottet förutsatte att såväl som sjukvårdshuvudmännenhar sin uppmärksamhet riktad på frågan om åtgärder för att förebyggatoxoplasmosinfektion hos fostret. Utskottet ansåg det angeläget att enförsöksverksamhet kommer till stånd och utvärderas som grund för kommandeställningstaganden. I betänkandet SoU 1987/88:22 vidhöll utskottet sintidigare uttalade uppfattning och avstyrkte den då aktuella motionen. Utskottet erinrar om utskottets tidigare uttalanden. Somframgått i det föregående har det funnits planer på en försöksverksamhet ivissa landsting. Enligt vad utskottet nu erfarit har dessa planer inte kunnatförverkligas, vilket är beklagligt. Utskottet förutsätter att regeringen prövarvilka åtgärder som bör vidtas varför utskottet inte finner skältill åtgärder från sida. Med det anförda avstyrker utskottet motionSo432 (c). I motion 19S8l89:So517 av och afRantzien (båda mp) hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att landstingen bör värna om de små enheterna inom förlossningsvården (yr- 39 Motionärerna framhåller också att vårdplatser bör finnas inom 1988/89:SoU15 rimligt avstånd var man än bor i landet. Även i denna del begärsett tillkännagivande till regeringen (yrkande 2). har vid flera tillfållen under senare årbehandlat motioner om förlossningsvården. I betänkandet SoU 1986/87:1redovisades dels vissa statistiska uppgifter om bl.a. antal födda och olikavårdnivåer, perinatal dödlighet och frekvenser av smärtlindring ochkejsarsnitt. Vidare redovisades olika försöksverksamheter och utländskaerfarenheter av bl.a. alternativa barnmorskeledda föriossningsenheter (s.k.ABC-kliniker efter engelskans Alternative ). Utskottet uttalade i det nämnda betänkandet att detöverordnade målet för hälso- och sjukvårdens insatser inom mödra- ochförlossningsvården enligt utskottets mening måste vara att säkerställa attgraviditet och förlossning förlöper så säkert och tryggt som möjligt för moroch barn. Det pekades på att mödra- och förlossningsvården i i detavseendet uppnått även internationellt sett mycket goda resultat med en välutbyggd förebyggande vård och låg mödra- och barndödlighet. Utskottet erinradeom de försöksverksamheter som piigår på olika håll med omhändertagandet isamband med förlossning och fann detta värdefullt. Utskottet framhöll att detär viktigt att det för de föräldrar som föredrar andra alternativ finnstryggheten att om komplikationer uppstår snabbt kunna få adekvat vård. Dethänvisades också till arbete med att ta fram allmänna råd förförlossningsvården. Utskottet anförde vidare: Erfarenheterna från alternativa former är ännu inte sårskiltstora. Säkerheten för mor och barn får heller inte eftersättas. Utskottetanser därför att resultaten av det pågående försöks- och utredningsarbetetmåste avvaktas innan några principiella förändringar av den nuvarandeförlossningsvården kan övervägas. Utskottet återkom till frågan om förlossningvården ibetänkandet SoU 1986/87:27 och redovisade där samma inställning. Vid sin senaste behandling av frågor om förlossningsvårdeni betänkandet SoU 1987/88:22 konstaterade utskottet att de tidigare synpunkternaalltjämt gjorde sig gällande. Utskottet hänvisade till de olikaförsöksverksamheter som bedrivs när det gäller tidig hemgång efter förlossning.I det sammanhanget fann utskottet anledning att betona att tidig hemgång efterförlossning förutsätter en väl fungerande hemvård för att bli ett attraktivtoch bra alternativ till BB. Utskottet avstyrkte även den då aktuella motionen. Utskottet gör nu följande bedömning. Utskottet erinrar om de uttalanden som utskottet tidigaregjort om att det överordnade målet för mödra- och förlossningsvård måste varaatt säkerställa en säker och trygg graviditet och förlossning. Under densenaste tiden har en utveckling kommit till stånd när det gälleromhändertagandet av föräldrar och barn vid förlossning. En liten förlossningsenhet har naturligtvis inte sammatekniska resurser som en större. Tillgång till tekniska resurser och en meraspecialiserad vård innebär större möjligheter att klara oväntade komplikationerunder eller Resurserna måste därför avvägas mot förlossnings- 1988/89:SoU15enheternas storlek och närhet i geografiskt hänseende. Sådana avvägningar måsteenligt utskottets bedömning i första hand vara en fråga för sjukvårdshuvudmännen.Utskottet finner därför inte skäl till något initiativ från sida medanledning av den aktuella motionen. Motion So517 (mp) yrkandena 1 och 2avstyrks sålunda. I motion 1988/89:So404 av och (båda c) begärs ett tillkännagivande till regeringen om att blivandemödrar skall erbjudas gratis selentillskott genommödravårdscentralerna (yrkande 1). Motionärerna hemställer vidare attriksdagen under ett särskilt anslag till förebyggande mödravård, för budgetåret1989/90 skall anvisa 8 milj.kr. till en sådan behandling (yrkande 2). Selen är ett spårämne som ingår i enzymetglutationsperoxidas, vilket finns i det flesta vävnader och vätskor i kroppen.Enzymet är viktigt bl.a. för att skydda cellmembraner mot oxidation. Man trorockså att enzymet har betydelse för blodets levring. Selen är liksom de flestaspårämnen giftigt i höga doser. anses ha en låg naturlig selenhalt i jorden,vilket gör att selenhalten i svensk spannmål år låg. Animala livsmedel ansesbetydelsefulla för att man i skall kunna få ett tillfredsställandeselenintag. Av kostens selen kommer från fisk, från kött ochinälvsmat och från mjölk och mejeriprodukter. Olika vetenskapligaundersökningar har pekat mot ett samband mellan lågt selenintagoch hög förekomst av hjärt-kärlsjukdomar och vissa cancerformer. och gav i januari1986 gemensamt ut boken , motion och hälsa som innehåller rekommendationeri syfte att förebygga ohälsa och sjukdom. I arbetet med att ta fram boken hademyndigheterna till sin hjälp haft en referensgrupp, bestående av framståendeexperter inom området. I rekommendationerna slås fast att den svenska kosten ilikhet med kosten i vissa andra länder är fattig på selen. ochlivsmedelsverket anser dock att det ännu är för tidigt att rekommenderatillskott av selen i medikamentell form eller att berika livsmedel med selen. Vissaåtgärder som selentillsats till foder eller handelsgödsel skulle eventuelltkunna komma i fråga. Enklast är dock att öka konsumtionen av kött, fisk ochinälvsmat, heter det i rekommendationerna. behandlade i betänkandet JoU 1983/84:14en motion som bl.a. tog upp frågan om selentillskott i kosten. I betänkandet anfördes att inte funnit anledning att generellt rekommendera intag av selen i kosten. Den tveksamhet som förekommit rörande selenets betydelse som kosttillskott beror bl.a. på att marginalen mellan nyttig normaldos och skadlig överdos är tämligen liten. Av betänkandet framgår vidare att livsme delsverket i samråd med arbetade med att utfärda bestäm melser om kosttillskott som skulle kunna lösa problemet på ett för konsu menterna tillfredsställande sätt. behandlade i betänkandet SoU 1986/87:20 enmotion om 1988/89: SoU 15 åtgärder för att svenska folket skall få sittselenbehov tillgodosett. Utskottet hänvisade till att man erfarit attsocialstyrelsen och livsmedelsverket avsåg att inrätta en särskildsamarbetsgrupp för frågor om kost och hälsa i vilken grupp även externaexperter skulle medverka. Utskottet utgick från att frågan om hur svenskafolket lämpligast bör få sitt selenbehov tillgodosett skulle tas upp avsamarbetsgruppen. Med hänvisning härtill avstyrkte utskottet bifall till dendå aktuella motionen. år engagerat i ett arbetemed att utfärda nya kostrekommendationer. Detta arbete sker som ett nordisktsamarbete inom ramen för nordiska ministermötet. En svensk version är i principklar. 1 de nya kostrekommendationerna kommer, enligt vad utskottet efarit, attuttalas att gravida och ammande kvinnor bör ha ett intag av selenper dygn, vilket är ett något högre intag än genomsnittet. Rekommendationernakommer dock inte att innehålla något förslag om särskilda kosttillskott ellermedikamentell behandling av gravida och ammande kvinnor. Därtill anses dagenskunskapsunderlag när det gäller sambandet mellan selenhalt och vissa sjukdomaralltför bristfälligt. Selenbehovet för gravida och ammande kvinnor bör, enligtvad som upplysts om de nya rekommendationerna, fyllas genom ett ökat intag avfisk. En aktiv kostinformation till gravida inom ramen för den förebyggandemödrahälsovården anses vara av stor betydelse. Utskottet konstaterar att bl.a. livsmedelsverket ärengagerat i ett nordiskt samarbete om kostrekommendationer. Erfarenhetsunderlagettalar inte för ett allmänt intag av selen som kosttillskott. Inte heller kommerverket att rekommendera ett särskilt selentillskott för gruppen gravida ochammande kvinnor. Utskottet anser mot den bakgrunden att det inte föreliggerskäl för åtgärder från sida med anledning av motion So404 (c)yrkande 1. Utskottet avstyrker därmed även motionens förslag om ett särskiltanslag för täckande av kostnader i samband med utdelning av selentillskott tillden aktuella gruppen kvinnor (yrkande 2 i motionen). I motion 1988/89:So 532 av och (båda fp) hemställs att hos regeringen begär att fåri uppdrag att utreda ansvarsförhållandena vid ''återanvändning" av pacemakers. Utskottet behandlade , i betänkandet SoU1987/88:16, en liknande motion om återanvändning av hjärtstimulatorer ellerpacemakers. Utskottet redovisade därvid de förslag som lagts fram avutredningen om den medicintekniska säkerheten. Dessa finns redovisade i betänkandet(SOU 1987:23) Medicinteknisk säkerhet. Förslagen från utredningen om den medicintekniskasäkerheten bereds i . I det nämnda betänkandet 1987/88:16 redovisades också attåteranvändning av hjärtstimulatorer endast förekommer i mycket begränsadomfatt- Det har inte förekommit något fall vare sig i eller1988/89:SoU15 såvitt känt utomlands, där en patient kommit till skada i sambandmed återanvändning av pacemakers. Återanvändning förekommer inte alls när detgäller den vanliga och enklare typen av pacemaker. Hjärtstimulatorer bytsregelmässigt ut på patienterna långt innan det finns någon risk förfunktionsstörningar. Endast i enstaka fall har återanvändning skett när detgällt vissa högteknologiska, omprogrammerbara och därför mycket dyrbarahjärtstimulatorer. Utskottet gjorde i det nämnda betänkandet SoU 1987/88:16följande bedömning: Användningen av medicinteknisk utrustning inom sjukvårdenhar ökat kraftigt under . Verksamheten har endast ibegränsad omfattning reglerats av myndigheterna. Utvecklingen och de problemsom följt av denna har emellertid följts av såväl centrala myndigheter somsjukvårdshuvudmän och institutioner. Utskottet vill här endast fastslå att denmedicintekniska utrustning som används i vår moderna sjukvård måste uppfyllamycket högt ställda säkerhetskrav.