bet · GC01LU12 · 1988-12-31 00:00:00 — Dödsboägande och samägande äv jordbruksfastighet 1988/89 LU12 , 1 betänkandet behandlar utskottet proposition 1988/89:9vari läggs fram förslag som syftar till att minska de olägenheter som uppkommer när jordbruksfastigheter innehas av dödsbon eller av flera personer med sam- äganderätt. Sålunda föreslås att dödsbo som innehar jordbruksfastighet skall avveckla fastighetsinnehayet senast . Vidare föreslås en särskild lag om förvaltning av vissa samägda jordbruksfastigheter och vissa ändringar i jordförvärvslagen. I betänkandet behandlar utskottet också sex motioner som väckts med anledning av. I dessa motioner tas upp frågor som rör avvecklingsskyldigheten, utdömande av vite. delgivning med dödsbon, ställföreträdare för dödsbon, samägande av jordbruksfastighet och ändringar i jordförvärvslagen: ' På lagutskottets begäran här jordbiuksutsköttet yttrat sigöver propositionen och motionerna. Yttrandet har fogats till betänkandet sombilaga 2. I ärendethar inkommit en skrivelse från . tillstyrker bifall till propositionen ochavstyrker bifall till samtliga motioner. Tillbetänkandet har fogats åtta reservationer. I proposition .1988/89:9,föreslår regeringen() - efter hörande av lagrådet att antar ipropositionen framlagda förslag I.lag om ändring i , ,...,. 2.lag omförvaltning av vissa samägda jordbruksfastigheter, 3.lag om ändring i lagen(1904:48 s. 1) om samäganderätt, 4.lag om ändring i delgivningslagen(1970:428), 5.lag om ändring i jordförvärvslagen (1979:230). Lagförslagen harintagits i bilaga i till betänkandet. 1988/89:L3 av () vari yrkas. ' 1. attriksdagen avslår det föreslagna tillägget till 9 8 delgivningslagen (1970:428), ..'-. 2. att riksdagenförser 18 kap. 7 8 med det tillägget att prövning av utdömande avvite skall handläggas av tingsrätt. I 1988/89. 1988/89:L4av () och () vari 1988/89:LU12 1. att avslår propositioneni vad avser dödsbos avvecklingsskyldighet av jordbruksfastighet, 2. att avslår propositioneni vad avser förändringarna i jordförvärvslagen. 1988/89:L5 av m. fl. (vpk) vari yrkas attriksdagen beslutar införa regler om differentiering av avvecklingsfristen fördödsbon som innehar jordbruksfastighet. 1988/89:L6 av m. fl. (m) vari yrkasatt avslår de i propositionen föreslagna ändringarna ijordförvärvslagen. 1988/89:L7 av m. fl. (fp) vari yrkas 1. att beslutarom sådanändring i förslaget till lagom ändring i att ställföreträdare skallutses i dödsbo, 2. att beslutar om sådanändring i förslaget till lag om förvaltning av vissa samägdajordbruksfastigheter att lagens tillämpning skall gälla om jordbruksfastighetägs av minst två gemensamt som inte är gifta eller sambo, 3. att avslår 4 8 förstastycket 5 i förslaget till lag om ändring i jordförvärvslagen. 1988/89:L8 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om behovetav förslag till ny lydelse av 23 kap. 3 8 . Några officiella uppgifter omägarförhållandena beträffande landets jordbruksfastigheter finns inte. Enligtpropositionen ger en bearbetning av de uppgifter som lämnades vid 1981 årsallmänna fastighetstaxering vid handen att av skogsarealen och4,av åkerarealen i ägdes av dödsbon. Av fastighetslängden från år1979 framgår vidare att av de drygt 320 000 enheter som taxerades som jordbruksfastigheterägdes av en ägare, av två ägare och av tre eller flerapersoner. I absoluta tal rörde det sig om ca 25 000 jordbruksfastigheter somägdes av fler än två personer och ca 30 000 jordbruksfasfig-heter som innehadesav dödsbon. Regler om förvaltning av dödsbon finns i (ÄB).Étt dödsbo är en juridisk person, som förvaltas och företräds utåt avdödsbodelägarna gemensamt. Dödsboet upplöses genom att egendomen fördelasmellan delägarna vid ett arvskifte. I princip har varje delägare rätt att få enlott i varje slag av egendom. Egendom som inte lämpligen kan delas ellerskiljas skall dock om möjligt tillskiftas en av delägarna. Om en fastighet vidskiftet delats så att flera dödsbodelägare fått andel i fastigheten innehar deden Några regler om att dödsbo måste skiftas inom 1988/89:LU12 viss tidfinns inte i gällande lagstiftning. I syfte att förhindra att dödsbon förbliroskiftade av skattetekniska skäl infördes dock fr. o. m. särskildabeskattningsregler för dödsbon med inte helt obetydliga tillgångar Sådana dödsbon beskattas som handelsbolag sedan fyra kalenderårförflutit efter det kalenderår då dödsfallet inträffade. innebäratt skattskyldigheten för dödsboets inkomster och förmögenhet då intelängre vilar på boet utan i stället påförs varje delägare iförhållande till hans andeli boet. Bestämmelser om samäganderätt finns i lagen (1904:48 s. 1)om samäganderätt. Samäganderättslagen är dispositiv, dvs. reglerna ärtillämpliga ' endast i de fall delägarnasinsemellan inte avtalat om särskilda villkor. För förfogande över samägdegendom krävs liksom vid dödsboförvaltning att delägarna är överens. Vid1975/konstaterade utskottet att det blivit allt van- ' ligare attdödsbon vari ingår fast egendom förblev oskiftade och att i denmån skiften kom till stånd det inte var ovanligt att delägarna tillskiftadesandelar i den fasta egendomen. Eftersom ägarförhållandena ansågs medförasvårigheter, när det gällde genomförandet av nödvändigarationaliseringsåtgärder begärde på hemställan av utskottet ibetänkandet LU 1975/76:30 att frågan om ställföreträdare för vissa dödsbonskulle omgående bli föremål för utredning. Med anledning av begäran tillkallades år 1977en särskild utredare med uppdrag att utreda frågorna om ställföreträdare fördödsbon. Sedan (LU 1978/79:2) begärt att också frågor om avvecklandeav. dödsboägande och samägande av jordbruksmark m.m. skulle utredas, utvidgadesutredningens uppdrag till att avse frågor om bl. a. begränsning av dödsbosinnehav av jordbruksfastighet, begränsning och reglering av sam- , ägande tilljordbruksfastighet. I samband härmed beslöts att utredningsarbetet skullebedrivas av en kommitté med parlamentarisk förankring. Kommittén slutförde år1987 sitt uppdrag genom att lägga fram betänkandet (SOU 1987:2) Dödsboägandeoch samägande av jordbruksfastighet m.m. Betänkandet har remissbehandlats ochlagts till grund för förslagen i propositionen. 1 propositionen läggs fram olika förslag som syftartillatt minska de olägenheter som följer av att många jordbruksfastigheterägs av dödsbon eller av flera personer med samäganderätt. Ett dödsbo som innehar en jordbruksfastighet skall varaskyldigt att avveckla fastighetsinnehavet senast efter utgången av detkalenderår då dödsfallet inträffade. Sker inte avveckling i rätt tid, kandödsboet vid vite föreläggas att fullgöra skyldigheten. Om det föreliggersärskilda skäl, kan anstånd med avvecklingen medges. Anstånd kan förenas medvillkor. Vidare föreslås en lagändring i syfte att göra det lättareför myndigheterna att delge ett dödsbo olika handlingar. r 1988/89. attdödsboet innehar en jordbruksfastighet skall kunna ske genom att del- 1988/89:LU12 givningshandlingenöverlämnas till någon av delägarna. 1 propositionen föreslås vidare en särskild lag omförvaltningen av sådana jordbruksfastigheter som ägs av minst tre gemensamt.Enligt denna lag skall det finnas en ställföreträdare med uppgift att utåtföreträda delägarna i angelägenheter som angår fastigheten och att infördelägarna svara för den löpande förvaltningen. För beslut av delägarna iförvaltningsfrågor krävs vanlig majoritet. Detta gäller dock inte frågor somgäller försäljning, pantsättning eller upplåtelse av rättigheter i vissa fall.I dessa frågor krävs samstämmighet mellan delägarna. För att begränsa uppkomsten av samägande avjordbruksfastigheter föreslås en ändring i jordförvärvslagen.Förvärvstillstånd får vägras vid förvärv av andel i en jordbruksfastighet, omägarförhållandena genom förvärvet blir sådana att ett rationellt utnyttjande avfastigheten försvåras. I syfte att förhindra kringgående av jordförvärvslagenföreslås slutligen att tillstånd enligt den lagen skall krävas i fall då någongenom köp, byte eller gåva har förvärvat ett dödsbo, vari ingår enjordbruksfastighet, eller då någon, som genom köp, byte eller gåva harförvärvat en andel i ett sådant dödsbo och inte på annan grund är delägare iboet, tillskiftas fastigheten eller del därav. De nyareglerna föreslås träda i kraft . Utskottet vill inledningsvis understryka att bådeskogsbruket och jordbruket är näringar som har mycket stor samhällsekonomiskbetydelse. Det är därför viktigt att det finns törutsättningar för enändamålsenlig och effektiv förvaltning av skogs- och jordbruksmarken i vårtland. Som ovan redovisats har från sida tidigareframhållits att dödsboägande och samägande av skogs- och jordbruksfastigheterför med sig olägenheter i flera avseenden. Enligt utskottets uppfattning tordeförhållandena inte ha ändrats i nämnvärd utsträckning sedan frågorna senastbehandlades, och olägenheter torde därför kvarstå. Sålunda kan ägarförhållandenaleda till att rationaliseringsverksamheten liksom också natur-och skogsvårdandeåtgärder försvåras, eftersom det ställs krav på att delägarna i princip måstevara överens om varje förvaltningsåtgärd beträffande fastigheten. Andraolägenheter beror på att myndigheterna har svårigheter att delge dödsbonhandlingar, eftersom det i många fall bl.a. saknas lättillgängliga ochaktuella uppgifter orn delägarna i boet. Som utskottet framhöll år 1978motverkar dödsboägande vidare det allmänna intresset av att jordbruksmarkinnehas av aktiva brukare. Liknande synpunkter har också framkommit i andrasammanhang. Med hänsyn till det anförda vidhåller utskottet sinuppfattning att det är angeläget att man kommer till rätta med de problem somdödsboägande och samägande till jord- och skogsbruksmark för med sig. De ipropositionen framlagda förslagen ligger väl i linje med de önskemål somutskottet framfört vid 1975/76 och 1978/riksmöten och bör kunna ledatill att problemen minskar i betydande mån. Vad särskilt gäller dödsboägandevill utskottetockså framhålla att reformen av äktenskapslagstiftningen och de i 1988/89:LU 12 sambanddärmed genomförda ändringarna i ÄB (prop. 1986/87:1, LU 18) kan förväntas ledatill att antalet oskiftade dödsbon blir mindre. De nya reglernainnebär bl. a. att en efterlevande make såvida inte annat bestämts genomtestamente - övertar samtliga tillgångar i dödsboet utom i de fall den avlidneefterlämnar barn som inte också är den efterlevandes. Utskottet kan således ihuvudsak ställa sig bakom inriktningen av den föreslagna regleringen. I det följandekommer utskottet att behandla de frågor som tagits upp i motionerna eller someljest tilldragit sig utskottets uppmärksamhet. I propositionen föreslås att en ny bestämmelse införs i ÄB(18 kap. 7 S) med den innebörden att dödsbon, vari ingår fast egendom som ärtaxerad som jordbruksfastighet, skall ha avvecklat fastighetsinnehavet efter utgången av det kalenderår då dödsfallet inträffade. Om detföreligger särskilda skäl, kan anstånd med avvecklingen medges av rätten. 1 motion L4 (yrkande 1) av () ochAnders () yrkas avslag på propositionen i denna del. Motionärernaanser sig av ideologiska skäl inte kunna acceptera förslaget. Enligtmotionärernas uppfattning bör nämligen människor själva få ta ansvar för sinafastighetsinnehav och avgöra hur de vill förvalta detta ansvar. I sitt yttrande till lagutskottet anser jordbruksutskottetatt de åtgärder som föreslås i propositionen förbättrar förutsättningarna fören från samhällssynpunkt önskvärd rationalisering inom jord- och skogsbruket.Jordbruksutskottet tillstyrker således för sin del förslaget omavvecklingsskyldighet för dödsbon och avstyrker följaktligen motion L4 yrkande1. ansluter sig till jordbruksutskottets uppfattningoch vill för egen del framhålla att förslaget i propositionen står iöverensstämmelse med den principiella utformningen av om dödsbon.Nuvarande regler bygger nämligen på tanken att dödsbon skall upplösas genom atttillgångarna skiftas ut till delägarna. Att dödsbon åläggs att inom viss tidavveckla sitt innehav av jordbruksfastighet innebär därför endast ett understrykandeav att dödsboförvaltningen är temporär. Visserligen är det i och för sigdödsbodelägarnas ensak att bestämma i vilken takt avvecklingen skall ske, mennär dödsboet innehar jordbruksfastighet gör sig också andra intressen gällande.Dödsbodelägarnas rätt att bestämma avvecklingstakten får då vika för intressetav att olägenheterna med långvariga dödsboinnehav av jordbruksfastigheterundanröjs. Utskottet vill också understryka att förslaget i propositionen intehindrar att dödsbodelägarna skiftar fastigheten så att var och en får en andeli den och att de därmed kan fortsätta att tillsammans inneha fastigheten medsamäganderätt. Det är alltså bara dödsboförvaltningen som måste upplösas, ochnågot tvång för delägarna att avyttra fastigheten föreligger inte. Inte hellerföreligger någon skyldighet för delägarna att helt upplösa dödsboet. Med det anförda tillstyrker utskottet bifall tillpropositionen i denna del och avstyrker bifall till motion L4 yrkande 1. De nya bestämmelserna om dödsbonsskyldighet att avveckla innehav av 1988/89:LU 1 jordbruksfastighetskall enligt propositionsförslaget träda ikraft . Dödsbon, vilkavid lagens ikraftträdande innehar fast egendom som är taxerad somjordbruksfastighet, skall enligt propositionen ha avvecklat,fastighetsinnehavet senast därefter, eller senast den 1 juli 1993.såvida inte anstånd meddelats. 1 motion L5 av 'V'erner m. fl. (vpk) framhålls attgjorda undersökningar tyder på att uppemot hälften av alla dödsbon medjordbruksfastighet är äldre än . Det lai' inte vara ovanligt med dödsbonsom är gamla. Enligt motioniirernas mening torde det finnas skäl förutskottet att överväga en kortare avvecklingsfrist beträffande de vid lagensikraftträdande redan existerande dödsbona. Motionärerna förordar därför att iövergångsbestämmelserna tas in regler som innebär en differentiering avavvecklingsfristen med hänsyn till den ålder dödsboet har då bestämmelsernaträder i kraft. 1 sitt yttrande till lagutskottet utgår,jordbruksutskottetfrån att en av sevärt kortare avvecklingsfrist än knappast är praktiskt möjlig, vare sig det gäller äldre dödsbon eller' dödsbon efter någon som avlider efter ikraftträdandet av de nya bestämmelserna. Mot en differentiering talar enligt jordbruksutskottets mening också behovet av enhetliga bestämmelser och av möjligheter till kontroll av att avvecklingsskyldigheten efterlevs. Med hänsyn till de föreslagna bestämmelserna om anstånd med avveck lingen är det, menar jordbruksutskottet, för övrigt tveksamt om en kortare avvecklingsfrist för vissa dödsbon skulle få någon praktisk betydelse. Från , de synpunkter utskottet har att företräda saknas enligt jordbruksutskottet skäl att förorda differentierade a\'vecklingsfrister i enlighet med synpunk terna i motion L5. instämmer i jordbruksutskottets synpunkter.För egen del vill utskottet tillägga att även om en fyraårig avvecklingsfrist ivissa fall kan synas väl lång, måste övergångsreglerna ges en sådan utformningatt flertalet dödsboinnehav kan avvecklas inom den bestämda fristen. Med det anförda tillstyrker utskottet propositionensövergångsbestämmelser i aktuell del och avstyrker följaktligen motion L5. Enligt 23 kap. 3 8 första stycket ÄB äger envar delägarevid arvskiftet njuta lott i varje slag av egendom. Vad sorn inte lämpligen kanstyckas eller skiljas skall enligt lagrummet såvitt möjligt läggas på en lott. I syfte att markera samhällsintresset av att enjordbruksfastighet vid arvskifte inte slentrianmässigt bör skiftas på alladödsbodelägare, föreslog kommittén ett tillägg till 23 kap. 3 8 första stycketÄB av innebörd att fast egendom som är taxerad som jordbruksfastighet såvittmöjligt bör läggas på en lott. Härigenom ville kommittén ge en laglig möjlighetåt den dödsbodelägare som ville överta fastigheten och som hade möjlighet attlösa ut andra dödsbodelägare. I motion L8 av () yrkas att 23 kap. 3 §första stycket ÄB ändras i enlighet med kommitténs förslag. I sitt yttrande till lagutskottet anser jordbruksutskotteti förevarande del att det finns ett samhällsintresse i att egendom som ärtaxerad som jord- bruksfastighetvid arvskifte läggs på en lott och inte uppdelas på ideella 1988/89:LU12 Det av kommittén upprättade lagförslaget kan dock, menarjordbruksutskottet, inte få någon annan funktion än en allmänt hållenrekommendation som ej är bindande för delägarna. ansluter sig till jordbruksutskottetsuppfattning och konstaterar i likhet med departementschefen (prop. s. 14) attett sådant tillägg sorn kommittén föreslagit knappast kan få någon störrepraktisk effekt. Något skäl att införa en sådan bestämmelse föreligger såledesinte. Utskottet avstyrker därför motion L8. Bestämmelser orn viten som får föreläggas av myndighetfinns i lagen (1985:206) om viten. Enligt 6 8 gäller som huvudregel att frågorom utdömande av vite prövas av länsrätt på ansökan av den myndighet som härutfärdat vitesföreläggandet. Om ett dödsbo inte avvecklar sitt fastighetsinnehav inomföreskriven tid, skall enligt propositionen tillsynsmyndigheten, dvs.lantbruksnämnden, vid vite få förelägga dödsboet att fullgöra skyldigheten inomviss angiven tid. En bestämmelse härom föreslås införd i 18 kap. 7 8 ÄB. Någonsärskild regel om prövningen av frågan om utdömande av vite förordas inte. I motion L3 (yrkande 2) av () yrkas enkomplettering av 18 kap. 7 8 ÄB med den innebörden att talan om utdömande avvite som förelagts av tillsynsmyndighet skall föras vid allmän domstol. Somskäl för sin ståndpunkt åberopar motionären att det kan förekommacivilrättsliga inslag vid utdömandet av dessa vitesärenden. Utskottet kan i och för sig dela motionärens uppfattningom att tingsrätten kan vara bättre skickad än länsrätten att handläggavitesärenden av aktuell art. Vid utdömandet av vitet kan det nämligen bliaktuellt för domstolen att pröva om en giltig och för dödsboet bindandeöverlåtelse skett och över huvud taget ta ställning till spörsmål som liggernärmare de allmänna domstolarnas verksamhetsområde. I likhet med departementschefenanser emellertid utskottet att dessa omständigheter inte är av sådan betydelseatt det finns anledning att frångå den ordning som gäller enligt viteslagen. Med detanförda avstyrker utskottet bifall till motion L3 yrkande 2. Ställföreträdare för dödsbon samt delgivning Som tidigare berörts handhas dödsboförvaltning avdelägarna gemensamt, och de företräder tillsammans boet utåt. Harboutredningsman förordnats är det dock han som företräder boet. Rätt att begäraförordnande av boutredningsman har bl.a dödsbodelägare, testamentsexekutör ochlegata-rie. Enligt delgivningslagen (1970:428) får delgivning meddödsbo ske genom att handlingen överlämnas till den som sitter i boet. Finns det inte någon som sitter i boet, måste delgivning ske med samtliga dödsbodelägare utom i fall då boutredningsman förordnats. ' 1** Rik.sdagen 1988189. Ipropositionen föreslås att delgivningslagen ändras så att delgivning med 1988/89:LU12 dödsbo,som föranleds av att boet innehar jordbruksfastighet, får ske genorn attdelgivningshandlingen överlämnas till en av delägarna. 1 motion L3 (yrkande l).av () yrkas avslagpå propositionen i denna del. Motionären anser att den föreslagna regeln kanmedföra att enskilda dödsbodelägare drabbas av allvarliga rättsförluster.Vidare påpekar motionären att de nya arvsreglerna, enligt vilka efterlevandemake oftast blir ensam dödsbodelägare, gör det onödigt med en särskild delgivningsregel. I rnotion L7 (yrkande 1) av m. fl. (fp)framhålls att en skyldighet för dödsbon att avveckla innehav avjordbruksfastighet inte utesluter att dödsboet åläggs att ha enställföreträdare. Motionärerna anser att samma skäl, som talar för att enställföreträdare skall finnas för dem som innehar en fastighet medsamäganderätt, kan åberopas för att dödsbona bör ha en företrädare. Vidarepåpekas att en ordning med ställföreträdare för dödsbon gör det onödigt med enspeciell delgivningsregel. Motionärerna yrkar att ÄB ändras så attställföreträdare skall utses för dödsbon. Utskottet har i det föregående ställt sig bakom förslageti propositionen om att dödsbon skall avveckla innehav avjordbruksfastigheter. Med en sådan ordning kommer åtskilliga av de olägenhetersom år förknippade med dödsboägandet att undanröjas. Enligt utskottets meningframstår det därför inte som motiverat att dödsbon förutom avvecklingsskyldighetenskall åläggas att ha en ställföreträdare. Skyldigheten att avvecklafastighetsinnehavet löser emellertid inte det problem vid dödsboägande avjordbruksfastigheter sorn består i att myndigheterna ofta har svårt att delgedödsboet. Orn dödsboet företräddes av en särskild ställföreträdare skulle ävendenna olägenhet kunna undanröjas. Utskottet anser sig dock inte enbart avdelgivningsskäl böra förorda en så långtgående åtgärd som föreslås i motion L7.Utskottet avstyrker således bifall till yrkande 1 i motion L7. Enligt utskottets mening bör problemet rned delgivningrned dödsbon i stället lösas på det sätt som föreslås i propositionen. I likhetmed departementschefen (prop. s. 20 f.) anser utskottet att det finnsanledning att ställa sådana krav på den inre organisationen i dödsbon som inneharjordbruksfastigheter att delgivning alltid kan ske med någon avdödsbodelägarna. Inte minst med hänsyn till att det är fråga om en relativtkort avvecklingsperiod kan det förväntas att deflgarna kommer att ha närakontakt med varandra och att några beaktansvärda risker för rättsförlust därförinte skall uppkonirha. Utskottet vill i sammanhanget understryka att den nyadelgivningsregeln är avsedd att tillämpas när det inte är känt vem som sitteri boet. Delgivning bör däremot alltid i första hand ske med den som såvitt käntsitter i boet. På anförda skäl tillstyrker utskottet bifall till den ipropositionen föreslagna ändringen i delgivningslagen och avstyrker bifalltill motion L3 yrkande 1. Samägandeav jordbruksfastighet 1988/89:LU12 I propositionen föreslås en särskild lag om förvaltningenav jordbruksfastigheter som ägs av minst tre gemensamt. Reglerna i lagen ärmed några undantag tvingande, dvs. delägarna kan inte avtala om villkor somavviker från bestämmelserna. Enligt förslaget skall det finnas enställföreträdare rned uppgift att svara för den löpande förvaltningen och medbehörighet att utåt företräda delägarna i frågor som rör fastigheten. Iförvaltningsfrågor skall delägarna kunna fatta beslut med enkel majoritet. Närdet gäller försäljning och pantsättning av fastigheten och vissa andrabetydelsefulla frågor krävs dock att delägarna är eniga. Enligt förslaget skallen delägare kunna hos rätten begära att fastigheten säljs på offentlig auktion. I motion L7 (yrkande 2) av m. fl. (fp) yrkasatt lagen blir tillämplig så snart en jordbruksfastighet gemensamt ägs av minsttvå som inte är gifta eller sambor. I sitt yttrande till lagutskottet konstaterarjordbruksutskottet att det enligt bakgrundsuppgifterna i propositionen finnsdrygt 70 000 samägda jordbruksfastigheter, varav omkring två tredjedelar ägsav två personer. Vidare hänvisar jordbruksutskottet till kommitténsundersökningar, varav framgår att det helt dominerande antalet tvåägdajordbruksfastigheter innehas av makar eller sambor. Enligt jordbruksutskottetsmening har således det förslag om ändring av lagens tillämpningsområde somframförs i motionen en mycket begränsad räckvidd. påpekaratt ett av motiven bakom förslaget i propositionen är att de olägenheter skallundanröjas som består i att myndigheterna har svårt att få kontakt meddelägarna i en samägd fastighet. Från denna utgångspunkt finns det enligtjordbruksutskottets mening knappast behov av att utse en ställföreträdareredan i de fall då två personer äger en fastighet. Med det anförda tillstyrkerjordbruksutskottet för sin del regeringens förslag och avstyrker motion L7yrkande 2. , som för sin del helt ansluter sig till vadjordbruksutskottet anfört, tillstyrker bifall till propositionsförslaget idenna del och avstyrker således bifall till motion L7 yrkande 2.