bet · GC01LU10 · 1988-12-31 00:00:00 — Olovligt bortförande av barn i internationellaförhållanden 1988/89 LUIO I betänkandet behandlas proposition 1988/89:8 variföreslås att ansluter sig dels fill den 20 maj1980 om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barnsamt om återställande av vård av barn, dels till den 25oktober 1980 om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn.Konventionerna föreslås bli införlivade med svensk rätt genom en särskild lagom erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och omöverflyttning av barn. Vidare behandlas en med anledning av propositionen väcktvpk-motion om förordnande av ställföreträdare för barn. Utskottet tillstyrkerbifall till propositionen och avstyrker bifall till motionen. Till betänkandethar fogats en reservation (vpk) till förmån för motionen. I proposition 1988/89:8 föreslår regeringen() att deb godkänner omerkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt omåterställande av vård av barn med den reservation som har angetts ipropositionen, dels godkänner om decivila aspekterna på internationella bortföranden av barn med den reservationsom har angetts i propositionen, dels antar i propositionen framlagda förslag till 1. lag omerkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m, och omöverflyttning av barn, 2. lag om ändringi lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 3. lagom ändring i sekretesslagen (1980:100). Lagrådets yttrande har inhämtats över lagförslagen. Lagförslagen 1 och 3 har intagits i bilaga 1 tillbetänkandet. Regeringens förslag till ändring i lagen om allmänna förvaltningsdomstolarframgår av bilaga 2. 1 1988/89. Motionen 1988/89:LU10 1988/89:L2 av m.fl. (vpk) vari yrkas attriksdagen med ändring av 16 § förslaget till lagen om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och orn överflyttning avbarn beslutaratt för barn som inte själva kan föra sin talan regelmässigt skallförordnas en särskild ställföreträdare. och beslut som meddelas i beträffande frågorom vårdnad och umgänge kan i princip endast verkställas här i landet. Någraallmänna bestämmelser om verkställighet i av utländska avgöranden isådana frågor finns inte. Genom särskilda författningar har emellertid införtsregler om verkställighet i av avgöranden i vårdnads- och umgängesfrågorsom meddelats i annat nordiskt land eller i . Lagstiftningen harföranletts av överenskommelser som träffat med de nämnda ländernavarigenom varje land åtagit sig att erkänna giltigheten av avgöranden sommeddelats i något av de andra länderna. I övrigt har inte ingått någrainternationella överenskommelser om erkännande av vårdnads-ochumgängesavgöranden. En följd av det anförda är att det i regel saknatsmöjlighet att få svenska avgöranden om vårdnad eller umgänge genomdrivna iandra länder än de nu nämnda. I syfte att få till stånd ett internationellt samarbeteför att motverka olovliga bortföranden och kvarhållanden av barn iinternationella förhållanden antog en konvention omerkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt omåterställande av vård av barn. tillkom ytterligare en konvention iämnet då för internationell privaträtt antog en konvention omde civila aspekterna på internationella bortföranden av barn. Med bam avses ibåda konventionerna den som är . För en stat som ansluter sig till Europarådskonventioneninnebär det att sådana avgöranden om vårdnad m.m. som har meddelats i andrakonventionsstater kan erkännas och verkställas i den staten. På samma sätt kanavgöranden av detta slag som har meddelats i en konventionsstat få verkan i deandra konventionsstaterna. Även i de fall en förälder har vårdnaden om sittbarn direkt på grund av lag och barnet olagligen förts bort till en annankonventionsstat kan överflyttning från denna stat komma i fråga. En anslutning till innebär att det blirmöjligt mellan konventionsstaterna att få överflyttat ett barn som olovligenhar förts bort från den stat där barnet hade sitt hemvist vid bortförandeteller som olovligen hålls kvar i en annan konventionsstat. Båda konventionerna innehåller bestämmelser om närerkännande, verkställighet eller överflyttning kan vägras. Enligt gäller skilda reglerberoende på om det föreligger ett olovligt bortförande resp. kvarhållande avett barn eller ej. Om i det förra fallet en ansökan om att få tillbaka barnethar gjorts från bortförandet eller kvarhållandet, kanerkännande och verkställighet av ett vårdnadsavgörande e.d. vägras endast påvissa formella grunder.Har ansökan gjorts senare eller är det inte fråga om ett olovligt 1988/89:LUIO bortförande eller kvarhållande, finns större möjligheter att vägraerkännande och verkställighet. En konventionsstat kan reservationsvis förklaraatt dessa utvidgade grunder för vägran skall helt eller delvis gälla även iövriga fall. De grunder för att vägra överflyttning av barn som gällerenligt är reservationslösa. De motsvarar delvis de utvidgadegrunder för att vägra erkännande och verkställighet som gäller enligtEuroparådskonventionen om den förut nämnda reservationsmöjligheten utnyttjas. I propositionen föreslås att tillträderEuroparådskonventionen och därvid avger reservation till förmån för att deutvidgade grunderna för vägran skall gälla fullt ut. Det föreslås också attSverige tillträder med utnyttjande av möjligheten tillreservation mot konventionens bestämmelser om skyldighet för konventionsstatatt svara för advokatkostnader och för rättegångskostnader iöverflyttningsärenden. Konventionerna föreslås införlivade med svensk rättgenom en lag om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgörandenm.m. och om överflyttning av barn. Lagen avses träda i kraft den dag regeringenbestämmer. Utskottet erinrar om att den ökade rörligheten övergränserna inte har haft enbart positiva effekter.Ett inslag i bilden är att det blivit allt vanligare att en förälder utan lovtar med sig sitt barn till ett annat land för att undanhålla den andraföräldern vårdnad om barnet. Det förekommer också att en förälder olovligenhåller kvar barnet i annat land efter utgången av en umgängesperiod eller efterdet att domstol har anförtrott vårdnaden åt den andra föräldern. mening utgör dessa s.k. internationella barnarov ett synnerligenallvarligt samhällsproblem. När ett barn olovligen bortförs eller kvarhållsutomlands får det oftast tragiska konsekvenser för både barnet och denkvarvarande föräldern. Den Ovisshet om t.ex. hur och när den ofrivilligaseparationen skall upphöra, som såväl barnet som föräldern tvingas leva i,medför vidare stora påfrestningar för dem. Eftersom möjligheterna att återföraett barn som bortförts till eller kvarhålls i ett annat land, i avsaknad avinternationella överenskommelser, är starkt begränsade kan föräldern inteheller påräkna någon effektiv hjälp från vare sig svenska eller utländskamyndigheter. Det sagda gäller i vart fall när kvarhållandet inte direkt stridermot det landets lagstiftning. Visserligen kan en vårdnadshavare vars barnolovligen hålls kvar i ett annat land vända sig till för attfå hjälp med att få tillbaka sitt barn. Antalet framställningar tillutrikesdepartementet om sådan hjälp har dock fortlöpande sjunkit, från 35 år1982 till 1987, och en trolig förklaring till detta är som nämnts ovan attdepartementet har begränsade möjligheter att lämna biträde i dessa fall. Mot den angivna bakgrunden har utskottet då frågan ominternationella barnarov tidigare behandlats i med anledning avmotioner (se senast LU 1987/88:33) framhållit att det är angeläget att man frånsvensk sida kraftfullt engagerar sig i kampen mot det problem som deinternationella barnaroven utgör. Utskottet har därvid också uttalat sintillfredsställelse över att frågan om tillträde tillEuroparådskonventionen och varit föremål för övervägandeninom . I linje med sin tidigare inställning i frågan anserutskottet att starka skäl 1988/89:LU10 talar för att nu bör ansluta sigtill de båda konventionerna. Som framhålls i propositionen måste emellertid enförutsättning för en svensk anslutning vara att konventionerna får en bredanslutning från andra stater och genom sitt innehåll blir ett effektivt medel iett internationellt samarbete för att lösa problemet med de internationellabarnaroven. Av grundläggande betydelse är också att vi inte genom att tillträdakonventionerna åtar oss förpliktelser som enligt svensk rättsuppfattning ärstridande mot barnets bästa. Av redogörelsen i propositionen framgår att båda konventionernakan , förväntas få tillräckligt stor anslutning och att de även uppfyllereffektivitetskravet. Ett särskilt värde ligger däri att det enligtkonventionerna skall finnas en centralmyndighet i varje konventionsstat dit densom vill ha tillbaka sitt barn kan vända sig för att få hjälp och stöd. När detgäller hänsynen till barnets bästa delar utskottet departementschefensuppfattning att med den förordade reservationen ochHaagkonventionen ger barnet ett tillräckligt skydd. På anförda skäl ställer sig utskottet bakom förslaget ipropositionen att ansluter sig till med denförordade reservationen samt till . I likhet meddepartementschefen anser utskottet att bör utnyttja möjligheten enligtHaagkonventionen att reservera sig beträffande skyldigheten att svara föradvokatkostnader m.m. Utskottet godtar också huvuddragen av den föreslagnalagstiftningen. Att ansluter sig till de båda konventionerna ochdärmed kan delta i ett internationellt samarbete på området innebär somutskottet konstaterade (se LU 1987/88:33) inte någon lösning avfrågan i förhållande till de stater med vilka problemet är störst. Utskottetvill därför understryka vad som anförs i propositionen, nämligen att det ärangeläget att verkar för att få till stånd ett samarbete med de statersom står utanför konventionerna. En möjlighet som från svensk sida bör prövasär att med dessa stater träffa avtal om samma regler som gäller enligt någon avde båda konventionerna. Utskottet ser därför positivt på att enligt vad somföreslås i propositionen regeringen skall ha möjlighet att förordna attbestämmelserna i den föreslagna lagen under förutsättning av ömsesidighet skalltillämpas även i förhållande till en stat som inte är ansluten tillEuroparådskonventionen eller . Skulle det visa sig svårt attuppvisa godtagbara lösningar förhandlingsvägen måste andra vägar prövas.Utskottet vill härvidlag ånyo understryka vikten av att tar till varade möjligheter som finns att inom olika internationella organisationer verkaför att olovligt bortförda eller kvarhållna barn återförs. Viktigt är också attsvenska myndigheter på olika sätt bistår vårdnadshavarna i deras strävan attåterfå sina barn. Med hänsyn till uttalandena i propositionen och till vad somtidigare anförts från justitieministern och utrikesministern vid besvarandet avfrågor i ämnet (se rd. 1987/88:103 resp. 111) utgår utskottet från attregeringen även fortlöpande ägnar uppmärksamhet åt problemet med deinternationella barnaroven. I propositionen föreslås att ansökningar om verkställighetenligt om utländska vårdnadsavgöranden m.m. eller omöverflyttning av barn enligt skall prövas av länsrätt iförsta instans.Närmare bestämmelser om förfarandet i sådana ärenden finns i den /89:LU10 föreslagna lagen om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn. Innan länsrätten avgörärendet skall domstolen inhämta barnets mening, om det inte är omöjligt medhänsyn särskilt till barnets ålder och mognad (16 §). I motion L2 av m.fl. (vpk) yrkas att ensärskild ställföreträdare regelmässigt skall förordnas för barn som iverkställighetsärenden m.m. inte själva kan föra sin talan. Utskottet erinrar om att gällande regler i föräldrabalkenrörande vårdnad, umgänge och överlämnande av barn övervägts av utredningen ombarnens rätt. Utredningen avlämnade sitt sista delbetänkande (SOU1987:7) Barnets rätt 3. Om barn i vårdnadstvister - talerätt för barn m.m. variläggs fram förslag om bl.a. talerätt för barn och representation för barn i målom vårdnad samt om handläggningen av mål eller ärenden om vårdnad av barn. Ibetänkandet föreslår utredningen att barnet blir en med föräldrarna i principlikvärdig part i mål om vårdnad och umgänge och att barn skallkunna få ett offentligt biträde som i egenskap av dess särskilda ställföreträdarefår föra barnets talan inför domstolar och andra myndigheter samt att även barnöver skall ha möjlighet att få stöd och hjälp av ett offentligtbiträde. Sedan betänkandet remissbehandlats hölls på justitiedepartementetsinitiativ , som ett led i beredningsarbetet, överläggningar mellandepartementet och ett antal berörda myndigheter och organisationer rörandereglerna om vårdnad och umgänge, varvid inte endast de av utredningen ombarnens rätt framlagda förslagen diskuterades utan också åtskilliganäraliggande spörsmål. Olika frågor rörande vårdnadsreglerna behandlades ocksåi med anledning av motioner som väckts underallmänna motionstiden . Flera av spörsmålen anknöt till de frågor somtagits upp av utredningen om barnens rätt. Sålunda framfördes i några motionerbl.a. önskemål om att vid vårdnads- och umgängestvister barnet skulle ha rätttill juridiskt biträde eller bistånd av en särskild barnombudsman. godkända betänkande i ärendet (LU 1987/88:33) avstyrkte utskottetbifall till motionerna med hänvisning bl.a. till att regeringensställningstagande till förslagen från utredningen om barnens rätt inte bordeföregripas. Utredningens förslag jämte de synpunkter som framkom vidöverläggningarna liksom de därtill anknytande motionsförslagenövervägs inom . Enligt utskottets meningkan önskemålet i motion L2 inte ses isolerat från de mera övergripandefrågorna om barnets ställning och rätt till biträde vid vårdnadstvister m.m.utan spörsmålen måste lösas i ett sammanhang och enligt samma principer.Regeringen har därför anledning att överväga om ett barn bör ha biträde också iärenden enligt den nu föreslagna verkställighetslagen. Lika litet som våren1988 bör nu föregripa regeringens ställningstaganden, och utskottetavstyrker därför bifall till motion L2. Den nya lagstiftningen om erkännande och verkställighet avutländska vårdnadsavgöranden medför ändringar i bl.a. 14 § lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar. Nämnda lagrum berörs även av de förslag somregeringen framlägger i proposition 1988/89:13 om följdlagstiftning till 1988/89:LU10 den nyalagen om vård av missbrukare i vissa fall. Förslagen i proposition 13 avsesträda i kraft , dvs. innan de i proposition 8 framlagda lagförslagenkan sättas i kraft. Förslaget i proposition 8 till lag om ändring i lagen om allmännaförvaltningsdomstolar bör bringas i överensstämmelse med denlydelse lagrummet avses få enligt proposition 13. Utöver det anförda föranleder propositionen inte någrauttalanden från utskottets sida. 1. beträffandetillträde till konventionerna attriksdagen med bifall till proposition 1988/89:8 dels godkännerEuroparådskonventionen om erkännande och verkställighet avavgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn medden reservation som har angetts i propositionen, dels godkännerHaagkonventionen om de civila aspekterna på internationellabortföranden av barn med den reservation som har angetts i propositionen, attriksdagen med avslag på motion 1988/89:L2 antar det i proposition 1988/89:8framlagda förslaget till lag om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn, 3. beträffandelagen om allmänna förvaltningsdomstolar attriksdagen med bifall till i proposition 1988/89:8 i denna del antar det avutskottet i bilaga 2 framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289)om allmänna förvaltningsdomstolar, attriksdagen antar det i proposition 1988/89:8 framlagda förslaget till lag omändring i sekretesslagen (1980:100). Närvarande: (), (), OweAndréasson (s), (), (), (), BengtKronblad (s), (), (), (),(), (vpk), (), LenaBoström (s), (), () och (). Verkställighetslagen (mom. 2) (vpk) anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 5 som börjarmed "Utskottet erinrar" och som slutar med "motion L2" bortha följande lydelse: Enligt utskottets mening är barnet en självständig individvars intressen skall skyddas av rättsordningen på samma sätt som andramedborgares. Så är fallet när det gäller ekonomiska angelägenheteroch i princip också enligt den sociala lagstiftningen. Men i frågor som gällervårdnaden om barn vilar rättsordningen alltjämt på den gamla grundtanken attbarnets intressen i första hand är en föräldrarnas angelägenhet. Den ganska splittrade bild av barns talerätt som sålundaföreligger är enligt utskottets mening svår att principiellt motivera och börändras. Som ett första steg bör, som motionärerna i motion L2 föreslår, reglerinföras om att barn som inte själva kan föra sin talan skall ha särskildställföreträdare i ärenden av nu aktuellt slag. Regeringen bör skyndsamtåterkomma med förslag därom. Det anförda bör med anledning av motionL2 som sin mening ge regeringen till känna. dels att utskottet under moment 2bort hemställa 2. beträffande verkställighetslagen att dels antar deti proposition 1988/89:8 framlagda förslaget till lag om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning avbarn, dels med anledning av motion 1988/89:L2 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört om särskild ställföreträdare för barn. Iproposition 1988/89:8 framlagda lagförslag 1988/89:LU10Bilaga 1 Lag om erkännande och verkställighet av utländskavårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn Härigenom föreskrivs följande. 1 § Bestämmelserna i 2-10. 1.3-17 och 19 §§ tillämpas iförhållande till stater som har tillträtt den i dagtecknade konventionen om erkännande och verkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn samt om återställande av vård av barn (Europarådskon ventionen). Bestämmelserna tillämpas dock ej i förhållande till , , eller i den mån särskilda bestämmelser gäller. Bestämmelserna i 2-A och 11-19 §§ tillämpas i förhållandetill stater som har tillträtt den i dagtecknadekonventionen om de civila aspekterna på internationella bortföranden av barn(). Regeringen får, under förutsättning av öinsesidighet,föreskriva att lagens bestämmelser om erkännande och verkställighet avvårdnadsavgöranden m.m. eller lagens bestämmelser om överflyttning av barnskall tillämpas även i förhållande till en stat som inte har tillträttEuroparådskonventionen eller . 2 S Lagen gäller ej i fråga ombarn som har fyllt . 3 § Med ett avgörande förstås i dennalag en dom eller ett beslut .som har meddelats av domstol eller annanmyndighet. Med ett avgörande jämställs ett avtal som har ingåtts viddomstolsförfarande eller som har godkänts av administrativ myndighet. 4 § Regeringen utser en centralmyndighet att här i landet 1. ta emot ochförmedla framställningar enligt konventionerna. 2. samarbeta medcentralmyndigheterna i övriga stater som har tillträtt någon av konventionerna,samt 3. fullgöra deuppgifter i övrigt som regeringen bestämmer. Erkännande och verkställighet av vårdnadsavgöranden m.m.enligt 5 S Har ett avgörande om vårdnaden om barn, om umgänge medbarn eller om rätten att ta vård om barn meddelats i en stat som har tillträttEuroparådskonventionen, gäller avgörandet här i landet. Ett sådant avgörandefår också på ansökan verkställas här. om avgörandet kan utgöra grund förverkställighet i den stat där det har meddelats (ursprungsstaten). nårett barn fördes bort över en statsgräns, inte fanns något avgörande enligt försttistycket som kan utgöra grund för verkställighet, skall varje senare avgörandesom har meddelats i en fördragsslutande stat och som innehåller förklaring attbortförandet var olagligt ha samma verkan som ett avgörande enligt förstastycket. 6 § Ettavgörande som avses i 5 § får dock inte erkännas eller verkställas 1988/89:LU10 här i landet, om Bilaga 1 1. detta skulle vara uppenbart oförenligt med grundernaför rättsord ningen här i fråga om familj och barn, 2. avgörandet pågrund av ändrade förhållanden uppenbarligen är förenligt medbarnets bästa, 3. barnet vid dentidpunkt då förfarandet för att få till stånd ett sådant avgörande som avses i5 § inleddes var medborgare eller hade hemvist här utan att ha någonmotsvarande anknytning till ursprungsstaten eller var medborgare både iursprungsstaten och här i landet samt hade hemvist här, eller 4. barnet enligtlagen i den stat där det är medborgare eller har hemvist har rätt att självtbestämma var det skall bo. 7 § Ett avgörande som avses i 5 § får inte heller erkännaseller verkställas här i landet, om avgörandet är oförenligt med ett avgörande som har meddelats här i ett rättsligt förfarande som har påbörjats innan erkännande eller verkställighet begärdes och det är i överensstämmelse med barnets bästa att erkännande eller verkställighet vägras. Med ett avgörande som har meddelats här i landet jämställsett avgörande som har meddelats i en tredje stat och som kan utgöra grund för verkställighethär. 8 § Har ett avgörande som avses i 5 § meddelats isvarandens utevaro, får det erkännas och verkställas här i landet endast om 1. svaranden har delgetts stämning eller motsvarandehandling inom tillräcklig tid för att avge svaromål eller inte har kunnat delges en sådan handling därför att svaranden döljer för motparten var han uppehåller sig, och 2. den myndighet som meddelade avgörandet grundadesin behörighet på svarandens hemvist, på föräldrarnas senaste gemensamma hemvist i fall då någon av dem fortfarande hade sitt hemvist där eller på barnets hemvist. 9 § Mål om erkännande eller verkställighet av ettavgörande som avses i 5 8 får förklaras vilande, om 1. avgörandet haröverklagats genom ett ordinärt rättsmedel, 2. frågan om vårdnaden,urngänget eller rätten att ta vård om barnet prövas här i landet i etträttsligt förfarande som har påbörjats innan det motsvarande förfarandetinleddes i ursprungsstaten, eller 3. frågan omerkännande eller verkställighet av något annat avgörande om vårdnaden, umgängeteller rätten att ta vård om barnet prövas i ett annat mål. 10 8 I samband med ett förordnande omverkställighet av ett avgörande om umgänge som avses i 5 § kan föreskrifter meddelas om villkor eller tidpunkt för umgänget. Överflyttning av barn enligt 11 8 Barn som olovligen har förts hit till landet eller somolovligen hålls kvar här skall på ansökan överflyttas till den från vilken barnet undanhålls, om barnet före bortförandet eller kvarhållandet hade hemvist i en stat som har tillträtt . Ett bortförande eller kvarhållande är olovligt, ombortförandet eller kvarhållandet strider mot den rätt att ta vård om barnet somdess vårdnads- havareeller någon annan har i den stat där barnet hade sitt hemvist 1988/89:LU1P omedelbartföre bortförandet eller kvarhållandet och denna rätt också Bilaga 1 utövadesvid den tidpunkt då barnet bortfördes eller kvarhölls eller skulle ha utövatsvid denna tidpunkt om inte bortförandet eller kvarhållandet hade 12 8 överflyttning av barn enligt 11 § får dock vägras,om 1. det när ansökan om överflyttninggjordes har förflutit från det olovliga bortförandet eller kvarhållandetoch barnet har funnif sig till rätta i sin nya miljö, 2. det finns en allvarlig risk för attöverflyttningen skadar barnets kroppsliga eller själsliga hälsa eller i övrigtförsätter barnet i en situation som inte är godtagbar, 3. barnet självt motsätter sigöverflyttningen och barnet har nått en sådan ålder och mognad att dess viljabör beaktas, eller 4. det inte är förenligt medgrundläggande principer här i landet om skyddet för mänskliga fri- ochrättigheter att besluta om överflyttning. 13 8 Ansökan om verkställighet av ettavgörande som avses i 5 § eller om överflyttning av barn enligt 11 § görs hoslänsrätten. 14 § Till ansökan om verkställighet avett avgörande som avses i 5 § skall fogas bestyrkt kopia av avgörandet samt, omdet framgår att avgörandet har meddelats i svarandens utevaro, en handling somvisar huruvida denne har delgetts stämning eller motsvarande handling.