bet · GC01UU6 · 1988-12-31 00:00:00 — Utrikesutskottetsbetänkande /89 :UU6 1988/89 UU6 Regeringens ansvar att såväl i som internationelltförsvara de mänskliga rättigheterna har tagits upp i ett flertal motioner.Betänkandet upptar följande rubriker Initiativför att förbättra FN:s insatser för mänskliga rättigheter (MR) a. förstärktaresurser till FN:s arbete för MR (U514 yrk. 2 U525 yrk. b. Stödtill länder där folkrätten hotas (U525 yrk. c. Inrättandeav en särskild kommissarie för MR (U525 yrk. d. Nordisktinitiativ till ett FN-universitet för demokrati och MR (U525 yrk. Inrättande av UD-avdelning för MR(U514 yrk. Barns rätfigheter (U507, U515, U525yrk. 11-13, U526) Avskaffande av dödsstraff (U525yrk. 2 och 3) Tvångsförsvinnanden (U527) Åtgärder för att förbättra dehandikappades situation (U525 yrk. Föräldrarätten (U540) Förbud mot dumdum-kulor (U525 yrk.9) Mänskliga rättigheter i (U501) Mänskliga rättigheter iSovjetunionen (U509, U512, USD samt U528) Mänskliga rättigheter i (U502) Stöd till det kurdiska folket(U521) Utskottet behandlar dessa motioner i ett gemensamtbetänkande. I betänkandets första avsnitt kommer en kortfattadredogörelse att lämnas för det svenska arbetet internationellt på att främja demänskliga rättigheterna. Vidare lämnas en kort redogörelse för deinternationella instrument som finns till främjandet av de mänskligarättigheterna. För ytterligare bakgrundsredogörelse hänvisas till utskottetsbetänkande /88:4. 1 betänkandets andra avsnitt behandlas de specifika frågorrörande mänskliga rättigheter som tagits upp i motionerna. 1987/88:U501 av () vari yrkas attriksdagen begär att regeringen undersöker möjligheterna att i FN aktualisera ensärskild rapport om efterlevnaden i av FN:s konventioner ochdeklaration om de mänskliga rättigheterna, 1 1988/89 9saml.Nr6 1987/88:U502av m.fl. (vpk) vari yrkas 1988/89:UU6 1. att som sin mening gerregeringen till känna att brotten mot mänskliga fri- och rättigheter i Turkietskall fördömas, 2. att hos regeringen begäratt svenska partirepresentanter i rekommenderas att verka för enökande opinion mot förtrycket i , 3. att hos regeringen begärförslag till en anmälan av inför rörande detorättfärdiga i att frånta oppositionella deras medborgarskap, 4. att hos regeringen begärförslag till stöd och hjälp åt den fria fackföreningsrörelsen i , 1987/88:U507 av m.fl. (s) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom barns rättigheter, 1987/88:U509 av och ()vari yrkas att begär att regeringen vid internationella ochbilaterala förhandlingar uppmärksammar professor rätt tillfamiljeåterförening, 1987/88:U512 av m.fl. (mip,c) variyrkas att begär att regeringen vid alla direkta kontakter medSovjetunionens regering och via initiativ i FN, , Nordiska rådetm.fl. organisationer påtalar behovet av att aktivtingriper mot den växande antisemitismen i landet och att lagaroch tillämpningen av dem, när det gäller bl.a. rätten till utresa, bringas iöverensstämmelse med landets åtaganden enligt den internationella konventionenom medborgerliga och politiska rätfigheter och internationell praxis, 1987/88:U513 av och ()vari yrkas att begär att regeringen vid internationella ochbilaterala förhandlingar uppmärksammar Dr.Benjamin Charnys rätt tillfamiljeåterförening, 1987/88:U514 av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. att som sin mening gerregeringen till känna att en avdelning för mänskliga rättigheter bör inrättaspå UD, 2. att hos regeringen begärinitiativ på det internationella planet för att förbättra efterlevnaden av demänskliga rättigheterna i enlighet med vad som i motionen anförs, 1987/88:U515 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omatt regeringen i internationella organ arbetar för att möjlighet tillbarnarbete elimineras, 1987/88:U521 av m.fl. (vpk) vari yrkas 1. att hos regeringen begär initiativ till attden turkiska regeringens behandling av den kurdiska befolkningen i tas upp i , 2, att hos regeringen begär initiativ till attta upp.den kurdiska frågan i dess helhet i FN:s kommission för mänskliga rättigheter, 1987/88:U525av m.fl. (c) vari yrkas 1988/89:UU6 1. att hos regeringen begär förstärktaresurser fill FN:s arbete för skydd av mänskliga fri- och rättigheter, 2. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om att som ett första steg verkaför ett fritt från dödsstraff, 3. att hos regeringen begärförnyade initiativ för att få till stånd en internationell överenskommelse omavskaffande av dödsstraff, 4. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om fortsatta svenska insatser förinrättande av en särskild kommissarie för mänskliga rättigheter, 5. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om stöd till länder där folkrättenhotas, 9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förbud mot dumdum-kulor, 10. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om nordiskt initiativ angående ettFN-universitet för demokrati och mänskliga rättigheter, 11. att uppmanar regeringenatt vidta åtgärder i syfte att få till stånd förnyad diskussion om skydd förbarn i krig i enlighet med motionen, 12. att som sin mening gerregeringen till känna vad i mofionen anförts om åtgärder mot barnarbete, 13. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om inrättande av ett rätfigheter, 14. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av åtgärder för attförbättra de handikappades situafion, 1987/88:U526 av m.fl. (c) vari yrkas 1. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om artikel 20 i förslaget tillbarnkonvention, 2. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om en internafionell kommitté förövervakning av konventionens implementering, 3. att som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om barnkonvenfionens efterlevnad iSverige, 1987/88:U527 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om enFN-deklarafion mot tvångsförsvinnanden samt om förstärkta resurser till arbetsgrupp om tvångsförsvinnanden (the onEnforced or Involuntary Disappearances), 1987/88:U528 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i mofionen anförts om desovjetiska judarnas situafion, 1987/88:U540 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar hos regeringen begära förslag till återkallande av reservafionen tillartikel 2 i filläggsprotokollet av till europeiskakonvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna. Allmänbakgrund 1988/89:UU6 1 detta betänkande har utskottet att behandla ett antalmotioner som har väckts under allmänna motionstiden. Motionerna har i huvudsaktagit upp frågor rörande medborgerliga och politiska rättigheter, vilketåterspeglas i betänkandet. De mänskliga rättigheterna är dock fler. 1 detfolkrättsliga regelsystem som vuxit fram rörande de mänskliga rättigheterna ärekonomiska, sociala och kulturella rättigheter likställda med medborgerliga ochpolitiska. Som grund för det internationella normsystemet på helarättighetsområdet ligger FN:s allmänna förklaring om de mänskligarättigheterna. Förklaringen återfinns som bilaga till betänkandet. De mänskliga rättigheterna är rättigheter för denenskilde. Det normsystem som har vuxit fram internationellt är ägnat attskydda den enskilde mot övergrepp från statsmakterna. Rättigheterna gäller för den enskilde individuellt menavser även de som utövas tillsammans med andra, t.ex. fackliga rättigheter.Sverige ansluter sig till rättsuppfattningen att till mänskliga fri- ochrättigheter bör endast hänföras sådana rättigheter som kan göras gällande avindividen gentemot statsmakterna. Det är FN:s allmänna förklaring om demänskliga rättigheterna antogs (). Förklaringen utarbetadesav FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna och är det grundläggandedokumentet på detta område. Den allmänna förklaringen följdes 1966 av konvenfionen ommedborgerliga och polifiska rättigheter och av konvenfionen om ekonomiska,sociala och kulturella rättigheter. Båda dessa konventioner är bindande för destater som har undertecknat dem. Tillsammans med den allmänna förklaringenbrukar dessa konventioner kallas "of Human Rights". Därtill har inom ramen för FN flera konventioner ochförklaringar utarbetats med syfte att skydda speciella grupper eller intressen.År 1966 tillkom konventionen om avskaffande av alla former avrasdiskriminering. antogs konvenfionen om avskaffande av all slagsdiskriminering av kvinnor. antogs konventionen mot tortyr och annangrym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Andra konventioner som antagits i FN är 1948 årskonvenfion om folkmord, konvention orn flykfingar (medtilläggsprotokoll 1966), konvention om statslösa samt 1926 årsslaverikonvention (med tilläggsprotokoll 1966). FN harhittills inte kunnat anta en konvention om förbud mot dödsstraff. Under utarbetande är en konvention om barns rätfigheteroch en konvenfion om migrerande arbetares mänskliga rättigheter. Det pågår ävenarbete på en deklaration om rätten att främja och försvara de mänskligarätfigheterna. Inom har även antagits en rad konventionersom rör de mänskliga rättigheterna. lLO:s medlemmar har t.ex. antagitkonventioner rörande barnarbete, föreningsfrihet, förbud mot tvångsarbete,diskriminering inom arbetslivet och rätten till arbete. Inom harantagits en konvention mot diskriminering i undervisningen. Vid sidan av bindande konventioner har FN och FN:sfackorgan /89:UU6 åren antagit förklaringar och resolutioner som inteär bindande, men som ändå kan anses tjäna som rättesnöre i vissa folkrättsligafrågor. Exempel på resolutioner och förklaringar som har relevans för demotioner som utskottet nu har att behandla är förklaringen om avskaffande avalla former av religiös ofördragsamhet (1981), en förklaring öm barnensrättigheter samt resolutioner om avskaffande av dödsstraff. Utanför FN-systemet är Genéve-konventionerangående skydd för krigets offer m.m. samt de två tilläggsprotokollen från 1977av betydelse (ett filläggsprotokoll om barn i väpnade konflikter). Även i har nedlagts ett stort arbete för att främjade mänskliga rätfigheterna. Direkt efter FN:s allmänna förklaring om demänskliga rättigheterna utarbetades den europeiska konventionen angående skyddför de mänskliga rätfigheterna och grundläggande friheterna. Konventionenantogs 1950 av . Samtliga medlemsstater i är anslutnatill konventionen och konventionen kan anses ha varit en viktiginspirationskälla för FN-arbetet på samma område. har senareantagit åtta tilläggsprotokoll till konventionen. Av intresse är här bl.a. detförsta protokollet som bl.a. behandlar äganderätten, rätten till fria val ochrätten till undervisning och det sjätte protokollet som förbjuder dödsstraff ifredstid. Skyddet och främjandet av mänskliga rätfigheter har ävenvarit en viktig del av arbetet inom den europeiska säkerhetskonferensen (ESK)och slutdokumentet har fått stor betydelse i praktiken. Det sägs uttryckligen islutdokumentet från (1975) att respekt för de mänskliga rättigheternautgör en väsentlig faktor för freden. Slutdokumentet är dock inte juridisktbindande. Det finns därför inte något system för prövning avkonkreta frågor om överenskommelsens tolkning eller tillämpning. ärHelsingforsöve-renskommelsen ett slags avsiktsförklaringar vilkas betydelseligger på det politiska och moraliska mer än på det juridiska planet. De harfått stor betydelse i praktiken bl.a. vad gäller mänskliga kontakter övergränserna i . De uppföljningskonferenser som har hållits i , Madridoch i har dock bl.a. behandlat hur åtagandena rörande mänskligarättigheter i Helsingforsdokumentet har efterlevts. Under det pågående mötet iWien undersöks även möjligheterna att deltagarländerna skall kunna kommaöverens om ytterligare åtaganden bl.a. vad avser mänskliga rättigheter. Ilikhet med Helsingforsdokumentet blir dessa endast moraliskt bindande. I vissa andra regioner har utarbetats konventioner förskydd av de mänskliga rättigheterna. Sålunda antog OAS organisationen för deamerikanska staterna - en amerikansk konvention om de mänskliga ,rättigheterna, det s.k. . Det trädde i kraft . för de afrikanska staterna - antog den afrikanskastadgan om mänskliga rättigheter och folkens rättigheter. Det finns vidare ettförslag till en stadga om mänskliga rättigheter och folkens rättigheter iarabvärlden. har dock inte tagit ställning till förslaget. övervakningoch kontrollmekanism 1988/89:UU6 Inom FN-systemet har utvecklats kontrollsystem för atttillse att de stater som undertecknat en konvention rörande skyddet av demänskliga rättigheterna, också efterlever konventionen. Kontrollen utövas avkommittéer till vilka konvenfionsstaterna åläggs rapportera om hur de uppfylltkonventionsåtagandena. Kommittéerna kan även granska klagomål som väcks av enkonventionsstat mot en annan eller av enskilda mot en stat. Kontrollkommittéerhar upprättats för de tre som antogs 1966: konventionen ommedborgerliga och politiska rättigheter, konventionen om ekonomiska, socialaoch kulturella rättigheter, konventionen om avskaffande av alla former avrasdiskriminering samt för att övervaka efterlevnaden av konvention omavskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor och, slutligen, 1984 årstortyrkonvention. Kommittéernas möjlighet till en effektiv övervakningförsvagas dock av att de endast kan pröva klagomål från stater eller enskildapersoner om klagomålet riktar sig mot det begränsade antal stater somuttryckligen, genom särskild förklaring eller genom anslutning till ettfrivilligt protokoll, godtagit kommitténs kompetens att pröva sådana klagomål.Sådana frivilliga protokoll har tillförts konventionen om de politiska ochmedborgerliga rättigheterna, tortyrkonventionen ochrasdiskrimineringskonventionen. Få stater har erkänt enskilda klagomål.Hittills har t.ex. endast 42 av de 87 stater som ratificerat konventionen ompolitiska och medborgerliga rättigheter anslutit sig till det frivilligaprotokollet. Av de 33 stater som antagit tortyrkonvention har 15godkänt kommitténs behörighet att ta upp klagomål från annan konventionsstateller från enskild. Endast 12 av de 124 stater som antagit rasdiskrimineringskonventionhar antagit kommitténs kompetens att behandla klagomål från enskilda. De olika kommittéerna rapporterar till FN:sgeneralförsamling, vanligtvis via FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC). År1946 upprättade ECOSOC Kommissionen för de mänskliga rättigheterna(MR-kommissio-nen) som är det centrala organet inom FN-systemet för främjandetav de mänskliga rättigheterna. Kommissionen har även en underkommission(för förhindrande av diskriminering och skydd av minoriteter).Denna underkommision fungerar delvis som ett beredningsorgan tillMR-kommissionen. har 43 medlemmar. För att generellt kunna granska alla FN:s medlemsstatersrespekt för de mänskliga rätfigheterna, dvs. även icke konventionsstater, harMR-kommissionen utvecklat olika övervakningsmekanismer vilka, utan stöd inågon konvention, skall kunna användas till att övervaka hur olika enskildaländer uppfyller de normer som uppsatts rörande mänskliga rättigheter. En av dessa mekanismer är den s.k. 1503-proceduren som ären konfidentiell granskning av klagomål från enskilda, grupper etc. om brottmot de mänskliga rättigheterna. Granskningen utförs av arbetsgrupper underMR-kommissionen och dess underkommission som bedömer om brottet innebär ettgrovt och systematiskt kränkande av mänskliga rättigheter. Det slutligaställningstagandet hänskjuts då till som kan besluta om t.ex. enofficiell undersökning skall genomföras eller en rapportör tillsättas. 1988/89;UU6 har tillsatt särskildarapportörer, representanter eller arbetsgrupper för att studera MR-situationeni vissa länder (, , och ) eller för attstudera särskilda brott mot de mänskliga rättigheterna (tvångsförsvinnanden,summariska avrättningar, tortyr och religiös intolerans). FN-systemet har inga sanktionsmöjligheter mot de statersom bryter mot de mänskliga rätfigheterna. De kommittéer som tillsatts för attkontrollera konventionsstaternas tillämpning av konventionerna och för attpröva klagomål kan inte avge bindande avgöranden. Vid mål mellan två stater kankommittéerna söka få till stånd en förlikning men om detta misslyckas kankommittéerna endast avge rapport med fakta i målet och parternas argumentering.Vid klagomål från en enskild kan kommittén fälla utslag. Detta gäller dockendast de stater som tillträtt det frivilliga protokollet eller avgivitsärskild deklaration eftersom endast de erkänt kommitténs kompetens att prövaenskilda mål. I andra fall är offentliggörandet av missförhållanden, diskussionoch fördömande inom FN-systemet och moraliska påtryckningar på den förbrytandestaten de former av sanktion som finns. FN-systemet kan dock inte framtvinganågon form av rättelse mot den berörda statens vilja. FN kan finansiellt bistå personer vars mänskligarättigheter kränkts. upprättade generalförsamlingen på nordisktinitiativ en frivillig fond för hjälp fill personer som utsatts för brott motde mänskliga rättigheterna i . 1981 breddades fondens mandat till attbistå personer över hela världen som utsatts för tortyr. FN kan även bistå med experthjälp till de länder som villfrämja mänskliga rättigheter och demokrati utan att ha tillräckliga medel ellerkunskaper, har upprättat ett program för rådgivning ochtekniskt bistånd. Biståndet som finansieras via en frivillig fond kan användastill bl.a. utbildning av personal och rådgivning i frågor som rör mänskligarättigheter. Den europeiska konventionen angående skydd för demänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna har i motsats tillFN-systemets konventioner försetts med ett effektivt implementeringssystem.Övervakningen av att medlemsstaterna efterlever konventionerna sker genom treorgan: den europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna, deneuropeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna samt . Två typer av mål kan anhängiggöras inför kommissionen:mellanstatliga mål och enskilda mål. Alla konventionsstaterna (tillikaEuroparådsmedlemmar) utom har godtagit den enskilda klagorät-ten.Kommissionen avlägger rapport till ministerkommittén som kan pröva frågan. Påbegäran av den berörda staten eller kommissionen kan ett mål även föras tillden europeiska domstolen för prövning. Alla stater har godkäntdomstolens jurisdiktion vad gäller mellanstatliga mål: För enskilda mål harinte och godkänt domstolens behörighet.' Domstolens dom ärbindande för staterna. Utskottet 1988/89:UU6 la Förstärkta resurser och ökat stöd till FN:s arbete förskydd av mänskliga fri och rättigheter Ib Stöd till länder där folkrätten hotas En genomgång av folkrättens regler för skyddet avmänskliga rättigheter kan ge intryck av att det skulle vara förhållandevis välsörjt för att mäns, kvinnors och barns rättigheter skyddades runt om i världen.Verkligheten är emellertid annorlunda, något som nyhetsförmedlingen dagligenger skrämmande bevis på. Reglerna finns men de respekteras inte i praktiken. Mångastater har över huvud taget inte anslutit sig till de viktigasteinternationella konventionerna. Andra har anslutit sig, men godtar inte debefintliga procedurerna för prövning av klagomål över kränkningar av mänskligarättigheter. Det internationella samfundet har kommit långt i detnormativa arbetet rörande mänskliga rättigheter. Arbetet inom FN bör därför främstinriktas på att se till att de normer och principer som utarbetats ävenefterlevs och att fler stater ansluter sig till de bindandefördragsbestämmelser som finns samt godtar de prövningsprocedurer somexisterar. Det är även viktigt att prövningsprocedurerna förbättras ochutvidgas. Arbetet inom FN, då i första hand inom förfrämjandet av mänskliga rättigheter, bör även mer än tidigare inriktas påmissförhållanden i enskilda länder. Brott mot de mänskliga rättigheterna iolika länder, oavsett vilket landet är, måste kunna tas upp till behandling iFN i syfte att påverka den internationella opinionen och sätta tryck påvederbörande regeringar att bättre respektera de mänskliga rättigheterna. Utskottet får dock konstatera att det är svårt att få tillstånd en FN-granskning av förhållandena i enskilda länder. De länder sommotsätter sig FN:s granskning hävdar att den innebär en inblandning i inreangelägenheter. Länder inom samma region som vet att de inte levt upp tillsina åtaganden tenderar också att skydda varandra. stöter därför på allt större motstånd, mot att t.ex.tillsätta nya rapportörer eller kommittéer för att undersöka förhållandenrörande mänskliga rättigheter i enskilda länder. Det är en internationellt accepterad uppfattningatt skyddet av mänskliga rättigheter är en internationell angelägenhet. Det kandärför aldrig vara en stats ensak hur den behandlar sina medborgare eller andramänniskor som befinner sig på dess territorium. Ingen stat kan därför hävda attpåtalande av kränkning av mänskliga rättigheter är en otillåten inblandning istatens inre angelägenheter. I stället är det enligt den svenska uppfattningendet internationella samfundets skyldighet att påtala kränkningar av mänskligarättigheter varhelst de än sker. Det gäller att trots många länders motvilja mot samarbetefinna sätt att kontrollera hur staterna uppfyller sina åtaganden. En framkomligoch relativt effektiv metod som utvecklats är att, i ställetför att utpeka enskilda länder, ta upp förekomsten globalt av särskiltallvarliga brott mot mänskliga rättigheter (teman) och inom ramen för dessateman se fill att de länderdär kränkningar förekommer, noggrant studeras. Exempel på 1988/89: UUbsådana teman är tortyr och tvångsförsvinnanden. Det arbete som utförs för att tillse att konventionernarörande de mänskliga rättigheterna efterlevs försvåras av att den praktiskauppföljningen inte fungerar som den skall. FN söker kontrollera hur staternauppfyller sina åtaganden enligt konventionerna genom att kräva att dessaregelbundet rapporterar till kommissionen för mänskliga rättigheter eller tillgeneralförsamlingen och redogör för hur de följer upp sina åtaganden. Ländernainkommer emellertid med sina rapporter sent eller inte alls. Stor eftersläpningförekommer också i sekretariatens granskning av de inkomna rapporterna. Stärkandet av skyddet för de mänskliga rättigheterna ingårsom en central del i svensk utrikes- och biståndspolitik. Det är också enpolitik som har starkt stöd av den svenska opinionen. Den svenska regeringenhar arbetat aktivt på att såväl stärka normsystemet inom FN som på atteffektivisera uppföljningen av detta normsystem. Det är enligt utskottets uppfattning mycket viktigt attregeringen fortsätter sitt arbete på att förmå fler stater att godta debefintliga procedurerna för prövning av klagomål över kränkning av mänskligarättigheter. Det är även viktigt att arbetet på att effektiviserarapporterings- och uppföljningsprocesserna i FN fortsätter. Det finansiella stöd som ger till MR-kommissionensprogram för tekniskt bistånd fyller, enligt utskottets uppfattning, enbetydelsefull funktion. Biståndet går som beskrivits ovan till att hjälpa deländer som så önskar med att bygga upp en politik, en lagstiftning och eninfrastruktur som främjar respekten för de mänskliga rättigheterna. Hitfillshar medel använts fill utbildning av personal, rådgivning och seminarier.Programmet kan bli av stor betydelse för FN :s möjligheter att nå ut även tillländer som motsätter sig en granskning av landets politik vad avser mänskligarättigheter. Det är utskottets uppfattning att det svenska stödet tillprogrammet bör fortsätta. Arbetet på att förbättra respekten för de mänskligarätfigheterna kan synas svårt. De många frivilliga organisationer som övervakarstaternas efterlevnad av de juridiska instrument som finns gör en beundransvärdinsats. intar här en särställning genom sina rapporter ombrott mot mänskliga rättigheter i olika länder.