bet · GC01KU30 · 1988-12-31 00:00:00 — beskyllde mer eller mindre tydligt Näss föratt konspirera, att han t. o. m. skulle ha varit korrumperad. Jag har hörtnågon säga att det i det här sammanhanget har sagts att Näss nog var enKGB-agent. Enligt min uppfattning var det en tillfällig förlöpning från EbbeCarlsson, som han numera ångrar, och jag tror inte att han gärna vill blipåmind om vad han sade, men likväl har detta förekommit såvitt jag har kunnatutreda. Efter hand gick de här uttalandena över till beskyllningar ominkompetens och oförmåga. Det jag nu har sagt är bakgrunden till hur jag självreagerade när jag blev varse detta. Det må väl vara tillåtet att här iutskottet säga att jag hyste en viss skepsis till de här uppgifterna påförhand. Men det som kom fram var ju anmärkningsvärt. Skulle det vara sant,vore det ju en mycket viktig sak att utreda för oss i min myndighet. Vi började tala med folk. Vi frågade sådana som vi tycktevi kunde lita på- det är svårt att utreda en sådan här sak som angår ledningen i organisationen. Men en del människor som vi bedömde ha stått utanför kunde vi tänka oss skulle lämna uppgifter, om det fanns någon uppgift att lämna. Jag skall ta 131 Det är möjligt att det är fråga om personer som är kända förutskottet. En är byråchef . Han är byråchef isäkerhetsavdelningen. Han tjänstgjorde som sekreterare isäpokommittén. Han anlitades av för att leda en internutredningrörande missförhållanden och beskyllningar. Vi samtalade mycket länge med . Vi nöjde ossinte med det, utan vi gick ned och samtalade med hans utredningsmän för attkänna dem på pulsen och höra hur de hade arbetat, vad de hade fått fram och hurdet kunde ha sett ut. som förestårsäkerhetsavdelningens regionkontor i , var en av utredningsmännen underRobertsson. Vi kallade honom hit till och samtalade med honom, ochhan lämnade mycket värdefulla uppgifter. Jag skall lägga till att det inom min egen organisationfinns goda kunskaper i de här frågorna sedan gammalt. Det beror på att jag haråtminstone tre byråchefer som är gamla i gården och har gjort en delutredningar som rör säkerhetsavdelningen och vi har fortlöpande ärenden som rörsäkerhetsavdelningen. För att komma till slutet ansåg jag mig kunna med säkerhetkonstatera att de beskyllningar och insinuationer som hade franikommit mot Nässvar grundlösa. Jag skulle personligen vilja tillägga att de var djupt kränkandeför Näss. undrar någon naturligtvis varför detta inte kommer tilluttryck i rapporten. Det var en sak som gjorde mig ganska bekymrad i helgeninnan jag ringde till . Att vi inte redovisade resultatet avvad vi hade kommit fram till berodde på att det alldeles i slutskedet avarbetet stod klart för oss att mycket pekade på att säpokommittén skulle kommaatt åtminstone på något sätt ägna sig åt den utredning som pågick inomrikspolisstyrelsen genom försorg. Jag gjorde den bedömningenatt det inte kunde vara riktigt att jag som JK i ett offenligt dokumentförsökte dra ett streck över detta. Jag blev låst av det. Jag kunde helt enkeltinte redovisa slutsatserna. I dagens läge är jag mer övertygad än någonsin omatt det hade varit fel. Jag har läst sammanfattningen av säpokommittén somlämnades till justitieministern . När det gäller missförhållanden inom säkerhetsavdelningenoch motsättningar mellan olika kategorier är det naturligtvis litet svårareatt uttrycka sig så säkert som jag gjorde beträffande Näss, men någraanmärkningsvärda missförhållanden kunde vi inte skåda. Vad vi upptäckte var attdet fanns olika uppfattningar hos ledningen och utredningsmännen om betydelsenav PKK-spåret, och det kanske inte är så sensationellt. Det här var vad jag ville redovisa kring missförhållandeninom säpo och rörande P-G Näss. Jag vill lägga till att vad jag nu har sagtnaturligtvis är min bedömning på grundval av den utredning jag har gjort, menjag har tyckt det vara viktigt att för redovisa hur jaganser att min egen rapport skall uppfattas. Får jagsedan gå över till nästa avsnitt, som gäller källaA. Det som källa A står för har varit en påle i köttet för utredningsarbetethela tiden. KU 1988/89:30 Bilagedel C minamedarbetare blev informerade om vad källa A står för när vi tog de KU1988/89:30 första kontakterna. Då gjordes den bedömningen att största möjliga Bilagedel C sekretess måste gälla kring de här frågorna. De skälsom gavs för det var Bilaga B 3 förvisso helt övertygande. Vi har sedandess gjort allt som vi kan göra för att skydda sekretessen. Ett skäl till attden här mycket höga graden av sekretess enligt min mening skulle gälla var attkälla A kunde tänkas ha mycket stor betydelse för utredningsarbetet rörandemordet på . Ett annat skäl var att den person som står bakom källa Asvävar i livsfara om uppgifterna kommer ut. Sådant var läget den måndag då jag ringde till RobertSöderblom, och sådant var väl läget fortfarande därefter. Sombekant för alla är situationen inte alls denna. Här har kommit utuppgifter. Vad gäller källa A:s betydelse för förundersökningenrörande mordet på har jag inte någon möjlighet att göra någrabedömningar. Jag är inte så djupt informerad, även om jag naturligtvis harföljt det och kan ganska mycket om det. Jag har gjort ett antalutredningar, och jag har samrått med människor som jag anser att jag skallsamråda med. Framför allt har jag överlagt med mig själv om vad som bör göras när jag uppträder inför . Då har resultatet blivitföljande. Jag har bara att nämna ett par saker. Bland de handlingarsom jag överlämnade i början av sammanträdet ligger någonting som heter PM mednågra kommentarer till JK:s yttrande. Den promemorian är egentligen upprättadför kansliets behov. Den innehåller några saker som vi har sett när vi nuefteråt har arbetat med yttrandet, några saker som inte är så bra och som viville informera om. Jag skall lägga till att vi inte har orkat med attdetaljgranska rapporten. Det här var förhållandevis ansträngande för våraresurser, och andra saker har varit ännu viktigare som vi arbetat med sedandess. Här finns några iakttagelser. Jag vill inför utskottet nämna två saker som beklagligtvishar blivit fel. Det finns säkert också andra fel, eftersom det är ett rättomfattande utredningsmaterial, men de här felen är sådana att jag vill nämnadem för utskottet. Det ena felet finns på s. 4. Där berättas under datum den13 att herrar , och var hemma hos EbbeCarlsson och åt middag. Sedan står det som en kommentar: ", somhade tillträtt sin tjänst som rikspolischef , hade i december1987 fått en föredragning om , dvs. PKK-spåret, av Näss." Den uppgiften är av allt att döma felaktig. Det felaktigaär att Näss inte har gjort detta, utan sannolikt ärdet en föredragning avpersonal på lägre nivå på säkerhetsavdelningen. Det här kan verka vara huggetsom stucket, men om man närmare analyserar händelseförloppet förstår man attdet har viss betydelse om det var Näss eller någon annan. Den andra felaktiga uppgiften finns på s. 15. Den gällerdet läge i händelseförloppet då har beretts möjlighet att uppträda inför spaningsledningen och åklagarsidan och lämna sin redovisning. Jag skall inte läsa upp vad som står där, för den felaktiga uppgiften bör kanske glömmas. Det rätta förhållandet är - att det är rätt vet jag, för jag kunde själv konstatera när jag fickögonen 133 på det attvi hade gjort fel - att dagen efter, alltså , kallade KU1988/89:30 riksåklagaren till sig rikspolischefen . Ett Bilagedel C sammanträde kom till stånd på riksåklagarens expedition.Närvarande var Bilaga B 3 , , åklagaren , somsysslade särskilt med PKK-spåret, och sannolikt var ytterligare någon ellernågra åklagare på riksåklagarexpeditionen närvarande. Ett uttalande som skulle ha gjorts vid det tillfället ochsom läggs i Almblads mun gjordes av riksåklagaren. Man kan uttrycka det så attriksåklagaren framställde erinringar till med anledning av vad somhade förekommit dagen innan. Jag beklagar att det framställs som om det hadevarit Almblad. Han gjorde påpekanden, men detta gjordes alltså på mycket högrenivå. I sak är det inget fel, och själva påpekandets innehåll är riktigt. Härmed harjag kommit till slutet av min föredragning. : Jag tackar för den här informationen, somdelvis har berört områden som vi inte har fått information om tidigare och somdärför varit särskilt värdefull. Jag tycker att vi skall kunna tala mycket öppet tillbakahär för att kunna utnyttja samarbetet med justitiekanslern så bra som möjligt. Jag vill då ställa ett par frågor till JK, som tydligenhar en mycket god överblick över spaningsläget och övriga förhållanden. Om nukonstitutionsutskottet inleder sin granskning, inkluderande offentligautfrågningar, skulle det, om jag har tolkat justitiekanslern rätt, finnas riskför att vi hamnar på så att säga minerad mark och därigenom direkt kan gripa ini händelseförloppet och försvåra pågående arbete. Vilken bedömning gör JK påden punkten? Hans Stark: Frågan är inte lätt att besvara, delvisberoende på att jag själv inte har ett riktigt grepp om hur en granskning inomKU går till och vilken vidd den kan ha. Det är klart att jag själv har funderatpå detta lika väl som många andra har gjort . Jag sertvå problem. Det ena har med källa A att göra. En annan sak, som jag har lättare att bedöma därför attjag vet mycket mer, gäller den pågående förundersökningen i smugglingsärendet.Den undersökningen, som leds av överåklagare , är just nu inne i ettmycket akut skede. Det är en mycket komplicerad utredningsuppgift som OlaNilsson har framför sig. Det beror på flera saker. Själva smugglingsförsöketär svårt att utreda. Här kommer många tips - det kan man även läsa om itidningarna. Det är svårt att få grepp om sammanhangen, och det finnsförgreningar åt olika håll. Vidare riktar sig utredning också m.otpersoner i polisens ledning. Det här tycker jag är svårt. Det betyder inte att jagmenar att man inte kan göra något utredningsarbete. Jag har själv trampat in pådet här området rätt ordentligt, och jag har hört flertalet av de personer somär inblandade. Jag har samverkat mycket nära med överåklagaren. Detfinns en komplikation där - det är mitt svar. : har onekligen spelat enbetydande roll i den här Vad är orsaken till att justitiekanslern intehörde honom? Var det ,->4 rentpersonliga skäl, att det inte gick att få tag i honom, eller berodde det KU1988/89:30 möjligen på att han vägrar att inställa sig eller på att JK bedömt att ett Bilagedel C hörande av honom är mindre intressant? Hans Stark: Jag kan svara genom att berätta vad som harförekommit i den här delen. Skall man bedriva ett utredningsarbete av det här slagetpå de villkor som jag bestämde mig för, dvs. att göra det mycket snabbt för attbringa klarhet i om det fanns behov, närmast för regeringen, av att vidtaexceptionella åtgärder mot polisledningen men också för att kunna ge en rimliginformation för den allmänna debatten, måste man planera arbetet mycketnoggrant i förväg, och det skedde. Det är klart att man får fortlöpande ändra sig, men denplanering som gjordes i inledningsskedet innefattade en förteckning över allade personer som vi kunde räkna med satt inne med uppgifter och som skullehöras. Vi gjorde också klart för oss i vilken ordning vi ville tala med dem.Det gick av praktiska skäl inte att genomföra helt och hållet. I den planeringen fanns självfallet namn med.Jag tyckte det var ganska naturligt att frågor skulle ställas till Hans Holmérkring händelseförloppet. En medarbetare till mig som har hjälpt mig i ärendet -byråchef , en van handläggare, vars namn står på rapporten -svarade för de kontakter som togs med . Han vände sig till Holmérssekreterare vid i och meddelade att jag ville komma i kontaktmed . Den här damen, som är en mycket resolut kvinna, lovade att honskulle föra fram beskedet, men hon talade om en komplikation som förelåg,nämligen att just den här dagen - det var den 10 eller någon dag straxdärefter - hade avrest till . Han skulle komma tillbaka , vardet besked vi fick. Hön lovade att hon skulle framföra vår önskan till iEcuador. kom det in upplysningar till oss somgjorde att vi blev tveksamma om hur det var med detta. Att var i Ecuadorvar väl klart, men vi fick reda på att slutdatumet den 27 inte var så exakt. Inom parentes sagt uppnådde vi under det här ärendetsbehandling en ganska god samtalskontakt med , och han ställde upppå samtal och svarade på frågor. berättade för oss att Holmérskulle komma till strax . lovade att självstöta på hos om att en kontakt skulle tas. Vi hade dagliga kontakter med säkerhetsavdelningen. Jagresonerade med om detta, och lovade att på sin kant se tillatt det här beskedet gick fram. Jag kan lägga till att och jag ärjämngamla. Jag kan inte säga att vi är bekanta, men vi känner till varandra ochhar träffats i olika sammanhang . Uppriktigt sagttrodde jag att det även skulle ha betydelse att jag själv som person ville talamed . Vi fick besked att skulle ta kontakt med mig - detvar bara fråga om att träffa uppgörelse om plats och tid. var vi framme . Dagen eftermidsommarhelgen, den dag då jag räknade med att jag skulle träffa , fick jag bekräftelse 135 på attHolmér hade nåtts av beskedet på åtminstone tre vägar: genom KU 1988/89:30sekreteraren, genorn och genom . Det sista är jag Bilagedel C litet osäker på, men min minnesbild är att sade till migatt han Bilaga B 3 hade framfört det. Det besked som kom därefter var attHolmér hade gått ombord på planet till och inte hade hörts av. Jag hade då att ställa mig frågan vad detta skulle betydaför utredningsarbetet. hade vi fått fram mycket uppgifter. Framför allthade vi fått fram uppgifter som visade att hade förekommit i bakgrundenpå många ställen. Det var däremot i varje fall enligt min bedömning klarlagtatt inte hade haft någon direkt kontakt medmyndigheterna - det hade kanske förekommit kontakter med enskilda personer,men inte med myndigheterna. Jag gjorde i det läget den bedömningen att deträtta var att avstå från att fortsätta att försöka komma till tals med Holmér.Som utskottet vet om saknar jag maktmedel att tvinga att komma till ettsamtal. Å andra sidan har jag aldrig varit med om att någon inte har kommit, sådet är litet förbryllande. : Gör JK samma bedömning , att det intespelar någon roll att inte kom? Hans Stark: Jag skulle inte själv använda formuleringen"inte spelar någon roll". Däremot skulle jag säga att jag har svårtatt se att svar från en mindre villig till mig skulle ha lagt någontingav mer påtaglig betydelse till ärendet. : Det förekommer i JK:s rapport på någraställen uppgifter om att anmodades att göra en skriftlig rapportom sina tankar kring det s. k. PKK-spåret. Det har också cirkulerat uppgifterom att han skulle ha gjort en sammanställning av avhopparens personalia ellertänkbara uppgifter. Såvitt jag förstår av JK:s utredning lämnades aldrig denpromemorian. Har JK sett någon sådan promemoria från ? Existerarden i sinnevärlden? Hans Stark: Det är beklagligt att det inte går att lämnakorta och enkla ja-eller nejsvar på frågorna. Jag skall ändå svara så kort sommöjHgt. lämnade till spaningsledning och åklagare enfullständig redovisning för sina hypoteser, tankar och teorier . Viddet sammanträffandet begärde att skulle färdigställa -som han uppfattade det - tidigare utlovade sammanställningar av olika slag. Detlovade att göra. är vi framme vid . Det här ärendet ändradesnabbt karaktär . Det förekom mycket information om det i pressen.Jag har uppfattat det så, att väl inte var i stånd till ellerinte hade intresse av eller inte kunde fullfölja sina åtaganden. Han hade sombekant från Kegö och Barrling mottagit en ganska försvarlig mängd hemligahandlingar, som var förvarade i en pärm. Den pärmen återlämnade före pingsten - det var - till säkerhetsavdelningen. På säkerhetsavdelningenundrade man vad man skulle göra med det materialet. Man tog kontakt medÅhmansson. var: Finnsnu det utlovade materialet i pärmen? Det konstaterades direkt att KU1988/89:30 det inte fanns där. Då ringde till ochundrade hur Bilagedel C det hängde samman. Då sade : "Jag skall göra de här Bilaga B 3 sammanställningarna, men då måstejag ha pärmen tillbaka." I det läget lät pärmen gå tillbaka tillEbbe . När jag började utreda det här fick jag kornpå pärmen, och den har jag jagat . Jag fick löfte om att få den. Denöverlämnades inte till mig förrän av på minexpedition. Då fanns det, utöver det hemliga material som är exakt definierat,tre promemorior. Jag har lagt med bland handlingarna som jag lämnade över enförteckning som vi lät göra när vi hade fått tag på pärmen. Det är en handlingsom heter "Förteckning över innehållet i den pärm som haröverlämnat till justitiekanslern ". Den förteckningenupprättades när pärmen tillställdes den som vi tyckte skulle ha den, nämligenriksåklagaren. Han fick pärmen . I pärmen ligger tre promemorior. Denförsta promemorian gäller misstankarna om att säkerhetsavdelningen inte hadeskötts på rätt sätt före mordet på . Sedan är det en promemoria somgäller samtal med expresident , och den tredjepromemorian gäller ett samtal som hade med en person som vi harbetecknat som NN. Att vi har valt den beteckningen beror på att vi har ansettatt namnet skall sekretessbeläggas. Jag kommer inte ihåg vad den personenhette, men här i utskottet kan jag säga att det är någon journalist i utlandetsom lämnat uppgifter. till svaret på fråga. Det här är intedet material som utlovade vid sammanträdet . Jag troratt han inte har orkat med att göra det eller inte har velat göra det. : Får jag för säkerhets skull ställa enfråga: Det har alltså inte enligt vad JK känner till upprättats någon annanhandling, utöver de tre, av angående hans spaningar? Hans Stark: Jag har svårt att se att det över huvud tagetskulle finnas någon sådan handling. Nits : Min första fråga rör ansvarsgränserna förrikspolischefen och säpochefen. Det uttalas kritik i rapporten mot två polismän, och detinleds förundersökning om utlämnande av hemligt material. har Åhmanssonmedgivit att han har lämnat information till - bl. a. fick hantillbaka pärmen. Då uppstår frågan: Var går ansvarsgränsen för rikspolischefen?Han blir alltså inte föremål för undersökning och åtal. Det är den ena delen av frågan. Den andra är: Vilken bildfinns det av hur dessa två polismän kunde uppfatta sin situation? Kunde intedetta att deltog i en rad sammanhang ha uppfattats som enklarsignal för att man skulle ge honom det material han begärde? Jag vetexempelvis inte om har gjort en klar avgränsning för var samarbetetskulle sluta. Har det framkommit något som skulle kunna ge dessa polismän ettbesked om att samverkan med fick gå "hit men intelängre"? HansStark: Jag tror att det blir lättast att klarlägga min syn om jag först tar KU 1988/89:30 upp fråga nr 2. En av huvuduppgifterna i utredningen var att försökaklargöra i vad mån Bilaga B 3 polisledningen, dvs. ochSandström, gjorde sig skyldiga till brott eller annat fel - det kan ju ocksåvara fråga om tjänsteförseelse - i samband med utlämnande eller röjande avuppgifter. Jag kan väl säga här i utskottet att vi var ganskaövertygade från början om att så hade skett. Det fanns mycket som tydde på det,inte minst detta med pärmen som gick fram och tillbaka - det lät ju mycketanmärkningsvärt. Det är en ganska omfattande utredning som har gjorts. Jagbedömer det själv så att det är klart av förundersökningskaraktär- likadjupgående som en förundersökning kan vara som en åklagare gör. Jag har jusjälv åklagarställ-ning i sådana sammanhang. Jag hade inte inlett någonförundersökning, utan det var ett led i utredningsuppdraget från regeringen,men jag drev det på samma sätt som jag skulle ha gjort med ett tillsynsärendesom jag har att handlägga som JK. Det här är ganska utförligt redovisat i yttrandet. Vihörde de personer som var berörda. kommer liksom vid sidan om. Detvar det gällde, och med i skeendet var också och debägge polismännen . Jag har hört dem upprepade gånger var ochen för sig, och jag har också hört och mot varandra.Jag vet inte om utskottet känner till att jag har ganska lång erfarenhet av attfråga ut människor om saker som de inte vill tala om, och jag har en långerfarenhet av att bedöma utsagor som lämnas av personer. Slutsatsen blev att det inte fanns grund för Kegö ochBarrling att uppfatta det som om hade givit en klarsignal att lämnaut handlingar. Dels lyssnade jag och verkligen plågade dem. vill jag påstå, omvad som förekom när de träffades, dels gjorde jag en bedömning. Det kom ocksåfram en del andra argument. Både Kegö och Barrling är mycket skickliga ocherfarna polismän - sedan må de ha gjort sig skyldiga till vad som helst iövrigt. Jag frågade mig om de skulle ha kunnat uppfatta det så att Åhmanssonutan att säga det uttryckligen hade givit dem carte att lämna ut vilkahandlingar som helst, och det utan att hade sett handlingarna. Jagmåste konstatera att det inte fanns någon grund för att påstå det motÅhmansson. Här måste också vissa beviskrav upprätthållas. Sedan ställde jag mig frågan, om inte i detfortsatta händelseförloppet när det förekom resonemang mellan ochEbbe och polismännen före borde ha förstått att EbbeCarlsson hade de här handlingarna. Även på den punkten måste jag konstatera attjag inte kunde styrka det. 1 och med sammanträdet stod det klart för allaagerande i detta händelseförlopp att hemliga handlingar i avsevärd mängdlämnats ut av Kegö och Barrling till . Det fick självklart för sig i den mån han inte gjorde den observationen direkt vidsammanträdet. Den ledde då till att pärmen gick tillbaka. Jag tror detvar så att åklagarna tyckte att pärmen skulle lämnas tillbaka. Det här fickEbbe klart för sig och det ledde till att pärmen fördes tillbaka. Sedan harjag beskrivit som svar på en tidigare fråga att 138 såg tillatt fick pärmen i en andra omgång. Då ställde jag mig KU1988/89:30 den frågan - som är besvarad i yttrandet - om det kunde varaett tJilagde' '- tystnadspliktsbrott eller om det kunde vara entjänsteförseelse att låta 3 få pärmen en andra gång.Jag har besvarat det med att, kort uttryckt, säga att olyckan då redan varskedd. Det går inte att säga att det var ett tystnadspliktsbrott, eftersom EbbeCarlsson redan hade haft handlingarna och skadan var skedd. Var det då en tjänsteförseelse? Jag tyckte och tycker välfortfarande att det riktiga hade varit att hade gjort densammanställning som han hade utlovat. Hans uppgifter är av intresse. Hansanalys har betydelse, och den bör finnas dokumenterad. Jag tyckte när jag skrevyttrandet och tycker alltjämt att det var rimligt att vidta den här åtgärdenför att i utbyte få sammanställningar. Sedan vet vi att han integjorde dem. men det är en annan sak. Nits : Min andra fråga gäller avlyssningsutrustningen.JK konstaterar att ord står mot ord. Jag förmodar att det inte ärtillfredsställande för en erfaren jurist och utfrågare att inte komma tillbotten med frågorna. finns det uppgifter om att utrustningen skulle användasför att skydda den här källan. Är det klarlagt vad utrustningen egentligenskulle användas till? Ger de nya uppgifterna någon annan belysning avfrågeställningen än som var klar för din utredning? Hans Stark: Jag svarar gärna på den frågan, men egentligenär jag nu inne på överåklagare område. Jag vågar ändå svara,eftersom vi har så nära kontakt med varandra. Jag ansåg det vara utrett - och har sagt migatt han inte har kommit till någon annan slutsats- att tidningsuppgiften om attavlyssningsutrustningen skulle vara till för att skydda källa A är alldelesgalen. Det är tvärtom. Nits : Jag frågade också om det här gav någon nybelysning av ärendet. Du har svarat att du inte tillmäter tidningsuppgifternanågon betydelse. : Vår uppgift är ju mest att utredaregeringens ansvar. Jag har förstått att du som regeringstjänsteman inte harvelat gå in på den saken. Men jag vill ändå ställa frågor, eftersom du har hörtså många personer. Den första frågan gäller anklagelser omkonspiration och liknande. Har du någon uppgift om huruvida detta harvidarebefordrats till regeringen, och när skedde det i så fall? Har du fåttuppfattningen att regeringsrepresentanterna i så fall trodde påkonspirationsteorin? Hans Stark: Som själv sade är detta ettområde som jag inte har utrett.