bet · GC01LU17 · 1988-12-31 00:00:00 — Utskottet underströk ånyo att det ärviktigt att reklamen återspeglar ett livsmönster som bygger på principen omkvinnors och mäns lika värde och om jämställdhet mellan könen. Utskottetvidhöll sin uppfattning att lagstiftning är ett trubbigt instrument när detgäller att komma till rätta med reklam som avviker från denna grundprincip ochbör tillgripas endast om det visar sig att det inte går att på annat sätt fåtill stånd en nödvändig sanering av marknaden. I sistnämnda hänseende erinradeutskottet om att fick i uppdrag av regeringen attdokumentera den könsdiskriminerande reklamens omfattning och att följa dessutveckling. Enligt uppdraget skulle verket bl.a. arbeta för att skapa debatt,öka kunskapen och medvetenheten och inte minst få reklambranschen att vidtaegna åtgärder för att minska den könsdiskriminerande reklamen. Konsumentverkethar redovisat sitt uppdrag till regeringen i form av en rapport(1988/89:5). I rapporten konstateras att näringslivet bildat ett branschetisktråd för prövning av fall av könsdiskriminerande reklam. Enligt rapporten är detemellertid osäkert i vilken utsträckning näringslivets egenåtgärder kommer attlyckas. Det framhålls i rapporten att principiella skäl talar för att samhälleti lag fördömer diskriminering på grund av kön i reklamen. En lagstiftning motden kränkande reklamen är enligt rapporten också ägnad att ge eftertryck åtbranschens egenåtgärder på liknande sätt som t.ex. marknadsföringslagens reglerstödjer och kompletterar näringslivets självsanerande åtgärder på andraområden. Att samhället genom lagstiftning markerar sitt fördömande av denkränkande reklamen bör enligt rapporten kunna leda fill en viss sanerandeeffekt också när det gäller den schabloniserande reklamen. föreslårdärför att lagregler införs mot reklam som kränker ettdera könet, och verketanser att det finns skäl att koppla sådana regler till marknadsföringslagen. Iövrigt innehåller rapporten bl.a. förslag om ett till knutetsärskilt forum för debatt och granskning av den könsdiskriminerande reklamen. Medhänsyn fill att frågan om lagsfiftning mot könsdiskriminerande reklam såledesnu kommer att prövas av regeringen anser utskottet att något uttalande i sakenfrån sida inte är påkallat. Utskottet avstyrker följaktligen bifalltill mofionerna L710, L717, L728 och L729. Förbud mot våldsleksaker m. m. Isju motioner förs fram önskemål om åtgärder mot försäljningen ochmarknadsföringen av våldsförhärligande leksaker och spel. Somen bakgrund till motionsyrkandena kan nämnas att en överenskom- 1988/89:LU17melse träffades mellan och dåvarande lekmiljörådet åena sidan och vissa företrädare för leksaksbranschen å andra sidan beträffandeförsäljning och marknadsföring av leksaker. Överenskommelsen omfattarleksaker, spel och vissa modellbyggsatser med mihtär anknytning, somhuvudsakligen hänför sig till krig , och innebär bl.a. att sådanaprodukter inte får saluföras. Överenskommelsenär fortfarande gällande och har antagits av ytterligarebranschorganisationer. Imotion L702 av m.fl. (s) yrkas dels lagsfiftning medförbud mot försäljning av våldsförhärligande leksaker och spel, dels en ändringav marknadsföringslagen så att reklam för våldsleksaker och våldsspel förbjudsliksom annan våldsförhärligande marknadsföring av leksaker. Även i motion L718av (vpk) yrkas lagstiftning mot försäljning ochmarknadsföring av krigsleksaker och leksaker och spel som bygger på våld.Motionärerna i dessa motioner anför att våldsutvecklingen bland barn ochungdomar måste bekämpas och att som ett led i detta arbete fortsatt försäljningoch marknadsföring av krigs- och våldsleksaker måste förhindras. I motionernahänvisas till överenskommelse och framhålls att leksaksbranschen inteär beredd att teckna något nytt avtal som omfattar även de nya våldsproduktersom finns på marknaden. För att en sanering av branschen skall kommatill stånd krävs enligt mofionärernas mening en lagreglering beträffandekrigs- och våldsleksaker. Imotion L712 av () yrkas både import- och försäljningsförbudav naturtrogna leksaksvapen både med hänsyn fill att våldsutvecklingen blandbarn måste bekämpas och på grund av att incidenter inträffat med leksaksvapen isamband med brottsligt beteende. Imotion L704 av m.fl. (c) begärs ett fillkännagivande omvikten av att en snabb uppgörelse uppnås mellan barnmiljörådet ochleksaksbranschen (yrkande 1). Även i motion L713 av och (båda s) yrkas (yrkaride 1) ett tillkännagivande av innebörd att nyaavtal mellan barnmiljörådet och data- respektive leksaksbranschen bör varaklara . Om inte godtagbara överenskommelser kan uppnås yrkarmotionärerna att vissa krigsleksaker och dataspel förbjuds genom lagstiftning(yrkande 2). Imotion L716 av m.fl. (s) yrkas förbud mot försäljning ochdistribufion av våldsförhärligande dataspel. I motionen framhålls att denna typav spel är en ny företeelse på marknaden och att många av spelen bygger i höggrad på grovt våld. I motion L719 av och (båda s) yrkas (yrkande 2) också lagstiftning om förbud mot våldsförhärligandedata- och TV-spel. Även i motion L704 av m.fl. (c) berörsdata- och TV-spelen. Motionärerna begär åtgärder för att förmå den ejbranschanslutna handeln att upphöra med marknadsföring och försäljning av data-och TV-spel med våldsinslag (yrkande 2). Ilikhet med motionärerna anser utskottet att det är betydelsefullt att barn ochungdom inte tillhandahålls leksaker, spel m.m. som på olika sätt förhäriigarkrig och annat våld. Det: är också angeläget att marknadsförings- 1988/89:LU17åtgärder som riktar sig mot barn och ungdom inte utformas så att de förtankarna till våld. Oavsett vilken inverkan leksakerna och spelen rent faktisktkan ha på barns och ungdoms inställning till våld ger utbudet av sådanaprodukter i den allmänna handeln liksom en olämplig marknadsföring lätt ettintryck av att samhället godtar våld. Inte minst mot bakgrund av den ökadevåldsbrottsligheten bland ungdomar är det viktigt att varje missförstånd om attsamhället skulle godta våld undanröjs. Som utskottet framhöll vid behandlingen avmotioner med samma syfte som de nu aktuella har nya typerav leksaker och spel tagits fram på marknaden. Till skillnad från de produktersom faller års överenskommelse bygger dessa leksaker och spel intepå krig i ordets egentliga bemärkelse utan på andra former av våld. Särskiltleksakerna har ofta en science ficfion-beton.ad utformning med klaravåldsinslag, och marknadsföringen av dem sker på ett sätt som också direkt förtanken fill våld. När det gäller data- och TV-spelen är måhändamarknadsföringen inte hka effektiv men våldsinslagen i spelen kan vara likaeller ännu mer framträdande. Utskottet konstaterade att den allmännaopinionen har i ökande utsträckning vänt sig mot utbudet av nya leksaker ochspel som förhärligar eller eljest associerar till våld och att mofioner väcktsi ämnet tidigare i . Antalet motioner som innevaranderiksmöte väckts i frågan vittnar om att opinionen mot utbudet avvåldsförhärligande produkter för barn och ungdom växt sig starkare sedan frågansenast prövades. Utskottet vill mot bakgrund härav än en gång uttryckligen slåfast att det är angeläget att marknadsföringen och försäljningen av leksakeroch spel med klara våldsinslag i största möjliga utsträckning förhindras. Närdet gäller att motverka marknadsföring och saluhållande av inte godtagbaraprodukter är emellertid som utskottet påpekat i andra sammanhang lagstiftninginte den lösning som i första hand bör tillgripas när de nödvändiga åtgärdernakan komma till stånd genom överenskommelser mellan berörda parter. Med hänsyntill att handelns organisafioner har ett särskilt ansvar för att olämpligaprodukter rensas ut från marknaden förutsatte utskottet därför att dennödvändiga saneringen skulle kunna åstadkommas genom en överenskommelse eftermönster av vad som skedde . Utskottet underströk därvid vikten av attbåde handelns organisationer och barnmiljörådet möjligt nådde en förbåda sidor rimlig uppgörelse som skulle medföra att nya leksaker och spel m.m.med utpräglad våldskaraktär försvann från marknaden. Skulle det visa sig att engodtagbar uppgörelse inte kunde nås fick frågan om lagstiftning tas upp tillprövning. Någon överenskommelse på området har hitintills intekommit till stånd. Enligt vad utskottet har inhämtat har emellertid när det gäller vålds- och krigsleksaker företrädare för leksaksbranschen, barnmiljörådet och konsu mentverket bildat en arbetsgrupp vilken planerat att sammanträda . Också i fråga om våldsförhärligande dataspel har en arbetsgrupp med företrädare för databranschen och barnmiljörådet bildats. Utskottet utgår från att det förhandlingsarbete som sålunda inletts mellan handelns organisationer och barnmiljörådet leder till en rimlig 20 uppgörelse.Skulle det visa sig att en godtagbar överenskommelse inte nås 1988/89:LU17före torde enligt utskottets mening endast lagstiftningsalternativetåterstå för att marknadsföringen och försäljningen av ifrågavarande leksakeroch spel skall kunna förhindras. Vad särskilt gäller data- och TV-spelen förtjänar det somutskottet framhöll att uppmärksammas att handeln med sådana spel ärbetydligt mer splittrad än vad som är fallet i fråga om leksaker. Enligt vadsom då upplystes saluförs ofta spelen med de mest markanta våldsinslagen avnäringsidkare som inte är anslutna till någon branschorganisation. Utskottetvill därför ånyo påpeka att det självfallet inte kan godtas att vissa företagoavsett vilka restriktioner handeln i övrigt åläggs skall känna sig fria ochoförhindrade att fortsätta med saluförandet av våldsspel. I den mån det visarsig att den oorganiserade handeln inte känner sitt ansvar ochfrivilligt begränsar utbudet av olika spel till vad som kan anses acceptabeltfrån samhällets synpunkt bör man inte tveka att tillgripa lagstiftning. Med hänsyn fill vikten av att åtgärder vidtas mot utbudetoch marknadsföringen av leksaker och spel med våldsinslag utgår utskottet frånatt regeringen noga följer utvecklingen och tar de inifiafiv som kan blinödvändiga. Någon särskild åtgärd från sida är inte för närvarandepåkallad. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna L702, L704, L712,L713, L716, L718 och L719 yrkande 2. I motion L719 av och (båda s) framhålls att många föräldrar är medvetna om videovåldet men inte omdata-och TV-spelens våldspräglade innehåll. Enligt motionärernatror många föräldrar att dessa spel enbart avser äventyrsspel, idrottsspel ochliknande. Mofionärerna begär därför (yrkande 1) ökad information om data-ochTV-spel. Mot bakgrund av vad som ovan anförts delar utskottetmofionärernas uppfattning om behovet av informafion till föräldrar och andraberörda personer rörande utbudet av data- och TV-spel. En ökad medvetenhet omatt vissa sådana spel innehåller utpräglade våldsinslag kan nämligen på siktleda till att användningen av våldsspelen minskar bland barn och ungdom. mening bör det ankomma på regeringen att närmare överväga vilkainformationsåtgärder som erfordras. Vad utskottet anfört bör - medbifall till motion L719 yrkande 1 - som sin mening ge regeringen till känna. Önskemål om begränsningar av den s.k. direktreklamen försfram i motionerna L726 av Hans Leghammar och (båda mp), L727 av och (båda mp) och L732 av m.fl. (mp). Motionärerna i mofion L726 anser att postdistribuerad direktreklam inte bör delas ut till andra än dem som anmält önskemål därom, och motionärerna i motion L727 anser att det bör vara straffbelagt att dela ut direktreklam fill dem som genom skriftliga anslag uttryckt önskemål om att få slippa sådan reklam. Motiveringen till yrkandet i motion L732 återfinns i motion Sk695, vari anförs att målet för konsumenterna bör vara köpfrid, 21 innebärandekrav på att de inte skall behöva utsättas för sådana kommer- 1988/89:LU17siella reklambudskap som de inte bett om. Med anledning av vad som anförs i mofionerna villutskottet erinra om att direktreklamen ofta torde falla inom dettryckfrihetsrättsHga regelsystemet. Tryckfriheten innebär bl.a. rättighet förenskilda att, utan några av myndighet eller annat allmänt organ i förväg lagdahinder, utge skrifter. Med annat allmänt organ menas stathga och kommunalainstitufioner med offentlig ställning, t.ex. de statliga affärsdrivande verken.Bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen hindrar myndigheter och andraallmänna organ från att utöva censur men också från att på annat sätt hindratryckning, utgivning eller spridning av en skrift på grund av dess innehåll.Förbudet riktar sig enbart mot myndighet eller annat allmänt organ. Enskildaföretag eller organisationer är således oförhindrade att vägra medverka till enskrifts tryckning, utgivning eller spridning, även om vägran mofiveras avskriftens innehåll. Däremot är det inte fillåtet för exempelvis postverket, somär ett allmänt organ, att vägra distribuera t.ex. reklamblad på grund av attdessa innehåller uppgifter av visst slag. Enligt utskottets mening torde det inte vara förenligt medtryckfrihetsförordningen att genomföra sådana begränsningar av reklamen somförespråkas i motionerna L727 och L732. Utskottet vill också peka på attreklamen i sig ofta kan innefatta ett värdefullt informafionsflöde. Vid enbedömning av frågan måste vidare beaktas att det ofta kan vara svårt för densom delar ut direktreklam att skilja mellan reklam och och andra typer avskriftlig information. En reklambegränsning skulle därför kunna leda fill attockså angelägen och viktig information i t.ex. samhällsfrågor undanhölls hushållen. Vad härefter angår det i motion L726 aktualiseradespörsmålet om registeranmälan avseende direktreklam vill utskottet erinra omatt konsfitutionsutskottet behandlade ett liknande mofionsyrkandei samband med proposifion 1980/81:62 som innehöll förslag om reglering av detstatliga person- och adressregistret (SPAR) i datalagen. I sitt av riksdagengodkända betänkande (KU 1980/81:11) framhöll atttillkomsten av SPAR inneburit stora förenklingar för den som inte önskardirektreklam. Genom anmälan till ett register kan vederbörande förhindra attbli utsatt för en mycket stor del av denna reklam. Utskottet pekade också påatt datainspektionen med stöd av 6 § datalagen kan meddela föreskrifter tillskydd för den personliga integriteten. Enligt utskottet kan sådana föreskrifteravse t.ex. vilka uppgifter som får användas som sökbegrepp i registret, s.k.söknycklar, och vilka bearbetningar som får göras i skilda sammanhang avuppgifter i SPAR. Beträffande frågan om direktreklam endast skall få riktastill personer som förklarat att de vill ha sådan reklam framhöllkonstitufionsutskottet att ett genomförande av förslaget uppenbarligen skullemedföra stora kostnader och betydande administrativa problem för denregisteransvariga myndigheten. Enligt utskottets mening stod inte dessaolägenheter i rimlig proporfion fil den vinst som kan göras frånintegritetssynpunkt. Utskottet avstyrkte motionen. då åter behandlade ett liknande 22 motionsyrkande vidhöllutskottet sin fidigare intagna ståndpunkt och fillade i 1988/89: LU 17 sitt avriksdagen godkända betänkande (KU 1981/82:33) att om inte SPAR kan användas fördirektreklam går ett väsentligt ändamål med detta register förlorat. SPARtillkom nämligen bl.a. för att motverka uppbyggnaden av privatabefolkningsregister med huvudsakligt syfte att tillgodose direktreklamensbehov. Utskottet avstyrkte motionen. Isammanhanget vill utskottet också hänvisa till data- och offentlighetskommitténs(DOK) fem betänkanden om integritetsskyddet i informationssamhället. I sittandra delbetänkande (SOU 1986:46) lade kommittén fram förslag bl.a. till ensärskild lag om myndigheters försäljning av uppgifter ur personregister. Enligtförslaget skall det i fortsättningen krävas tillstånd i lag för att få säljauppgifter om enskilda personer ur myndigheters personregister. Syftet medförslaget är att minska riskerna för otillbörligt intrång i enskildaspersonliga integritet. I det fjärde delbetänkandet (SOU 1987:31) föreslogkommittén åtgärder för att åstadkomma en reglering och begränsning avanvändningen av personnummer i databaserade personregister. De båda nämndabetänkandena har remissbehandlats och ärendena bereds ijustitiedepartementet. Vidare har i regeringsformen på grundval av DOK:stredje delbetänkande (Ds Ju 1987:8) införts en regel om integritetsskydd. IDOK:s slutbetänkande (SOU 1988:64) föreslås en ny regel bettäffande s.k.massuttag införd i 2 kap. 13 § tryckfrihetsförordningen. Bakgrunden fillförslaget är att många människor anser det vara integritetskränkande attuppgifter om dem lämnas ut för att användas t.ex. i direktreklamsammanhang.Betänkandet är enhgt uppgift från föremål förremissbehandling. Medhänsyn till det anförda anser utskottet att motionerna inte bör föranleda någonriksdagens vidare åtgärd. Utskottet avstyrker således bifall till motionernaL726, L727 och L732. Imotion L709 av () yrkas en undersökning av möjligheterna att hävaden sorts köptvång som försäljning av massförpackningar innebär. Motionärenkritiserar att man som konsument ofta tvingas att köpa hela förpackningar istället för enstaka föremål. mening får det ankomma på att inom ramen för sinverksamhet som centralt organ på konsumentskyddsområdet bedöma frågor omlämpliga förpackningsstorlekar. Något särskilt uttalande i saken frånriksdagens sida anser utskottet inte nödvändigt, och utskottet avstyrker bifalltill motion L709. Imotion L720 av () framhålls vikten av en ordentlig översyn av kontaktlinsmarknaden. Mot bakgrund av att gällande riktlinjer inte omfattar garantiregler och med hänsyn till att 23 kontaktlinsmarknadennumera är relafivt stor och kontaktlinserna är relafivt 1988/89:LU17kostsamma för konsumenterna begär motionären tillkännagivande om attkonsumentverket bör få i uppdrag att företa en sådan översyn. Konsumentverketutfärdade riktlinjer för kontaktlinser (KOVFS 1985:1) och förkontaktlinspreparat (KOVFS 1985:2). De förstnämnda riktlinjerna gällernäringsidkares marknadsföring av kontaktlinser till konsument för enskilt brukoch innehåller informationsföreskrifter. Enligtvad utskottet erfarit pågår inom diskussionermed branschen om standardisering av garantiregler för kontaktlinsmarknaden.Något särskilt tillkännagivande i enlighet med motionärens önskemål anserutskottet därför inte påkallat. Utskottet avstyrker bifall fill motion L720. MofionL730 av () tar upp frågan om konsumentskydd vid charterresor.Enligt mofionären är det i vårt land självklart att transportmedlen ärutrustade med skyddsanordningar av olika slag. Motionären menar att det ocksåborde vara naturligt att resenärer, som köper utlandsresor av svenskresearrangör, kan lita på att transporter som arrangören anordnar utomlands ärskyddade av samma konsumentregler som gäller för motsvarande transporter iSverige. Mofionären yrkar därför att bör få i uppdrag avregeringen att utforma sådana konsumentskyddsregler. Sommotionären också framhåller kan en resenär få ersättning enhgt resegaranfilagen(1972:204) om sällskapsresan blivit inställd eller avbruten men inte omsäkerheten under resan brustit i något avseende. I det fallet har resenären attvända sig till researrangören för att försöka nå en uppgörelse med denne och omdet inte lyckas anmäla ärendet till . Ilikhet med motionären anser utskottet att det från konsumentskyddssynpunktinte kan anses godtagbart att svenska researrangörer genomför sina åtaganden påett sådant sätt att resenärerna utsätts för farofyllda transporter m.m.Utskottet vill emellertid erinra om att produktsäkerhetslagen när den träder ikraft kommer att ge möjligheter fill ingripanden mot frånsäkerhetssynpunkt inte godtagbara researrangemang. Produktsäkerhetslagen ärsålunda, som fidigare nämnts, tillämplig inte bara på varor utan också påtjänster som näringsidkare tillhandahåller konsumenter och som kan orsakaperson- eller egendomsskador. Med tjänster avses bl.a. transporter. Lagenbygger på att näringsidkaren i första hand frivilligt skall vidta erforderligaåtgärder. För att betona detta finns i lagen en bestämmelse om attfillsynsmyndigheten, dvs. , i det enskilda fallet bör ta uppförhandlingar med en näringsidkare som tillhandahåller farliga varor ellertjänster om vilka åtgärder som denne skall vidta för att undanröja skaderisken.Leder inte förhandlingarna till en uppgörelse kan i förekommande fallsäljförbud komma att meddelas. Utskottet utgår från att vidtillsynen av produktsäkerhetslagens efterlevnad har uppmärksamheten riktad påbehovet av skydd för konsumenterna på charterreseområdet. I sammanhanget villutskottet också peka på att, enligt vad utskottet inhämtat,i samarbete med resebranschen 1988/8J:Lul7 har påbörjat enrevidering av gällande riktlinjer för marknadsföring av sällskapsresor. Ocksåde inom resebranschen fillämpade allmänna resevillkoren revideras förnärvarande. Med hänsyn fill det anförda bör mofion L730 inte föranleda någonriksdagens vidare åtgärd. 1. beträffandeanslag till att med bifalltill proposifion 1988/89:100 bilaga 15, punkt Fl, till /90 anvisar ett förslagsanslag på , 2. beträffandeanslag tid att med bifallfill proposifion 1988/89:100 bilaga 15, punkt F4, till /90 anvisar ett förslagsanslag på , 3. beträffandeanslag tid att med bifalltill proposifion 1988/89:100 bilaga 15, punkt F5, och med avslag på motion1988/89 L703 yrkandena 5 och 6 fill för budgetåret1989/90 anvisar ett förslagsanslag på , 4. beträffandemiljöorganisationers talerätt att avslår motion 1988/89:L722, 5. beträffande konsumentteknbkanämnden att avslår motion 1988/89:L705, 6. beträffande denkommunala konsumentverksamheten att avslårmotionerna 1988/89:L711 och 1988/89:L723, att avslårmotionerna 1988/89:L703 yrkande 4 och 1988/ 89:L707, att avslårmofion 1988/89:L724 yrkande 1, 9. beträffandekonsumentverkets varuprovningsverksamhet att avslår mofion 1988/89:L703 yrkande 1, att avslårmofion 1988/89:L703 yrkande 2, 11. beträffande datastyrdkonsumentinformation att avslår motion 1988/89:L703 yrkande 3, 12. beträffandekonsumentinformation avseende livsmedel att avslår motion1988/89:L706 yrkande 1, 13. beträffande märkning avdagligvaror att avslår mofion 1988/89:L708, 14. beträffande deklaration ommiljöskadliga ämnen att avslår motion 1988/89:L721, att avslårmofion 1988/89:L724 yrkande 2, 16. beträffande könsdbkriminerande reklam 1988/89:LU17 att avslår mofionerna 1988/89:L710, 1988/89:L717, 1988/ 89:L728och 1988/89:L729, 17. beträffandevåldsleksaker m.m. attriksdagen avslår motionema 1988/89:L702, 1988/89:L704, 1988/ 89:L712, 1988/89:L713,1988/89:L716, 1988/89:L718 och 1988/ 89:L719 yrkande 2, 18. beträffande information om data-och TV-spel ' attriksdagen med bifall till mofion 1988/89:L719 yrkande 1 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört, 19. beträffande reklambegränsning attriksdagen avslår motionerna 1988/89:L726, 1988/89:L727 och 1988/89:L732, attriksdagen avslår mofion 1988/89:L709, 21. beträffande kontaktlinsmarknadenatt avslår motion 1988/89:L720, 22. beträffande konsumentskydd vidcharterresor att avslår motion 1988/89:L730. Närvarande:Lennart (), (). (), (), (), (), (), GunnarThollander (s), (), (), (),(), (vpk), (), LenaBoström (s), () och (). Anslag till (mom. 3) (), (), (), BengtHarding () och () anser deb att den del av utskottets yttrande som på s. 9 börjarmed "Med hänsyn" och slutar med "regeringens förslag" bortha följande lydelse: I likhet med motionärerna i motion L703 anser utskottetdet önskvärt att redan under kommande budgetår kanbörja att pröva fastighetsmäklartvister och därmed bistå konsumenterna i dessaför den enskilde så betydelsefulla frågor. Det anförda bör - medbifall fill mofionen i denna del- som sin mening ge regeringen fill känna. Som 1988/89:LU17 mofionärerna begärtbör för detta ändamål tillföras äskat belopp på280 . Finansieringen av beloppet bör som motionärerna föreslagit skegenom att några medel inte beräknas för den lokala reklamationshanteringen ochatt anslaget till allmänna reklamationshanteringen räknas upp med 75 000 kr.Med det anförda fillstyrker utskottet förslaget i motion L703 att anslaget tillallmänna reklamationsnämnden för /90 bör bestämmas till .