bet · GC01LU5 · 1988-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande ' " ' Vissaförsäkringfragpr-'",,,;,,_;',,,,,/ "'"'1988/89 ' Sammanfattning,,: ' ,,, '! ,, \ ,,_ . ' ,,;. I betänkandet behandlar-utskottet dels en motion (s)öriislopande av' preskriptionstider inom patientförsäkringen, dels eri motiori (fp) omslopari- de av självrisken vid patientförsäkring. ' ' ' ' ' ,- Vidare behandlas en motion (c) om försäkringsinformafionfill diabetiker och en motion (m) om rätten för diabetiker att tecknaförsäkring. Över dén sistnämnda motionen här remissyttranden avgivits avförsäkringsinspéktio--nen och ! Därutöverhar inkommit med en skrivelse. En samrrianställningav remissvaren finns i bilaga till betänkandet. Utskottet konstaterar att de båda motioner som rörpatientförsäkringen redan är tillgodosedda och motionerna avstyrksföljaktligen. Beträffande de två övriga motionerna hänvisar utskottet till deöverväganden som förestår med anledning av försäkringsrättskommitténs förslagoch avstyrker även dessa motioner. 1987/88:1,611 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omavskaffande av preskriptionstider inom patientförsäkringen. 1987/88:L618 av i (m) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omrätt för diabetiker att teckna försäkring. 1987/88:L622 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omslopande av självrisken vid patientförsäkring. 1987/88:L624 av m.fl. (c) vari - medhänvisning till vad som anförs i motion 1987/88:Sf338 - yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nödvändiginformation till kroniskt sjuka om det sociala trygghetssystemet. 1988/89. .i;: m, :\: . : ,:r. '' finns en särskild typ avkollektiv ansvarsförsäkring för sjukvården,,kallad Pöf/eni/öriiÄnVig w/rf behandlingsskada. enmeddelas av; ett konsortium av försäkringsbolag. Staten, samtliga kommuner ochlandstingskommuner har avtal om sådan försäkring. Försäkringar med i alltväsentligt samma villkor har tecknats av de privatpraktiserande läkarna ochtandläkarna. Patientförsäkringen gäller endast skador som inträffarefter . Ersättning utgår utan att den skadelidande behöver bevisa att förutsättningar för skadeståndsansvar föreligger, dvs. att skadan har vållats genom fel eller försummelse, Försäkringen,har en viktig begränsning. gällerbara skada som är en följd av beslut eller åtgärd från sjukvårdens sida., , Normala och ofrånkomliga sjukdoms- och skaderisker måste fortfarande bäras av patienten. ,,.,, - : i . . Ersättning på grund av försäkringen utgår förbehandlingsskada. Med behandlingsskada förstås,skada eller annan komplikationav kroppslig art som uppkommit som en direkt följd av undersökning, behandlingeller annan dylik åtgärd och inte utgör en ourid viklig komplikation till enfrån medicinsk synpunkt motiverad åtgärd. Med behandlingsskada avses ocksåskada eller komplikation som utgör en direkt följd av en diagnostiskundersökning, såvida inte komplikationen skäligen måste godtas såsom en följdav ett sådant risktagande som är motiverat med hänsyn till arten ochsvårighetsgraden av den komplikation eller skada som förelåg och den skadadeshälsotillstånd i övrigt. Vidare föreligger behandlingsskada när skada ellerkomplikation uppkommit eller inte kunnat förhindras till följd av att medteknisk apparatur framtagna undersökningsresultat varit oriktiga eller faktisktiakttagna sjukdomssymptom i samband med diagnostik inte tolkats på sätt somöverensstämmermed allmänt vedertagen praxis. Slutligen ersätts också skadaeller komplikation till följd av olycksfall som har samband med behandlingensamt med vissa begränsningar skada eller komplikation som orsakats avinfektion. Vissa undantag görs dock. Bl.a. utgår inte ersättning för skadaeller komplikation som orsakats av läkemedel som omfattas avläkemedelsförordningens (1962:701) bestämmelser och som med beaktande av deanvisningar som gällt för användningen inte kunnat undvikas. Ersättning vid behandlingsskada utgår från försäkringen ompatienten på grund av skadan sjukskrivits med minst halv arbetsoförmåga underlängre tid än eller fillfogats motsvarande nedsättning avkroppsfunktionerna . Vidare ersättsbehandlingsskada om den skadade till följd av skadan fått sjukhusvistelsenförlängd . Ersättning utgår vidare om patienten tillfogatsstadigvarande men som inte är utan betydelse eller avlidit. Åven om de angivnaförutsättningarna inte föreligger utgår alltid skälig ersättning förbehandlingskostnader och inkomstförlust. Ersättning vid behandlingsskada bestäms enligt 5 kap.skadeståndslagen (1972:207) i den mån inte annat anges i villkoren. enligtdessa villkor i fråga om ersättning för sveda och värk, lyte eller annat1988/89:LU5 stadigvarande men, olägenheter i övrigt samt i viss mån beträffandeframtida inkomstförlust. Försäkringen är samordnad med andra ersättningsanordningarvid personskada på så sätt att ersättning på grund av försäkringen är sekundärtill sådana förmåner som kan utgå enligt socialförsäkringen eller på grund avförsäkringsavtal m.m. Efter hänsynstagande till sådan eventuell samordninggäller enligt villkoren att skälig ersättning lämnas om kostnaderna ochinkomstförlusten sammanlagt överstiger . Före gälldeenligt dåvarande villkor en självrisk som innebar att ersättning lämnades medavdrag för ett belopp motsvarande av basbeloppet då skadanorsakades. Ansvaret för försäkringen är för varje skadehändelsebegränsat till ett belopp av sammanlagt högst 20 milj. kr., dock högst 3 milj.kr. för varje skadad person. Samtliga huvudmäns sammanlagda ansvar är begränsattill 125 milj. kr. Den som under åberopande av försäkringen vill krävaersättning för behandlingsskada skall framställa sitt krav från denfidpunkt då skadan först visade sig, dock inte senare än efter det attden skadegörande åtgärden vidtogs. Före gällde en preskriptionstidav räknat från den tidpunkt då skadan orsakades. För att följa utvecklingen och föreslå justeringar avförsäkringsbestämmelserna finns ett särskilt samarbetsorgan.Patientförsäkringens samrådsgrupp, vari ingår företrädare försjukvårdshuvudmännen och försäkringskonsortiet. För att pröva principiella eller tvisfiga fall avbehandlingsskador har inrättats en nämnd, patientskadenämnden, som består avsex ledamöter. Nämnden har att pröva de skadefall som hänskjuts dit.Skadelidande, försäkringstagare eller försäkringsgivare kan begära att ettärende tas upp till prövning av nämnden. Tvister mellan försäkringsgivaren och en skadelidandeskall avgöras av skiljemän enligt lagen (1929:145) om skiljemän. Privat försäkringsverksamhet bygger på en organiseradsamverkan av ett kollekfiv som vill skydda sig mot likartade risker. Ikollekfivets intresse skall försäkringsgivaren se till att premien för varjeförsäkring täcker de väntade utgifterna för skador som kan drabba kollektivet.Avtal om privata liv-, sjuk-och olycksfallsförsäkringar liksom om andraförsäkringar som tecknas av enskilda regleras huvudsakligen ilagen (1927:77) om försäkringsavtal (FAL). Reglerna i FAL är i storutsträckning tvingande till förmån för försäkringstagarna. På vissa förförsäkringstagarna viktiga områden råder dock avtalsfrihet. Bl.a. gälleravtalsfriheten i fråga om vad en försäkring skall täcka eller vilka riskerförsäkringen skall erbjuda skydd mot. Också beträffande premiens storlek råderavtalsfrihet. Någon skyldighet att i enskilda fall meddela försäkring finnsinte enligt FAL. I praktiken innebär den nuvarande regleringen i FAL attförsäkringsbolagen när det gäller exempelvis livförsäkringar och andrapersonförsäkringar har stora möjlighe- 1* 1988/89. 8 sami Nr 5 Rättelse: S. 5 rad 25, 26, 34 Står:Solidaritetsprincipen Rättat till: Soliditetsprincipen S. 9 rad 4, 5, Il och s.II rad 17 och s. 12 rad 36 och s. 17rad 39 Står: soliditet(en) Rättat till: solidaritet(en) ter attensamma bestämma försäkringsvillkoren. Bolagen tillämpar emeller- 1988/89:LU5tid i betydande omfattning gemensamma riktlinjer vid den individuella prövningenav, om och i vilken utsträckning försäkring skall tecknas. I fråga ompersonförsäkringar gäller detta bl.a. bedömningen av vilken inverkan denblivande försäkringstagarens hälsotillstånd skall ha på försäkringsvillkoren. Försäkringsvillkoren påverkas också i betydandeutsträckning av reglerna i försäkringsrörelselagen (1982:713) som innehållerbl.a. offentUgrättsliga bestämmelser om hur försäkringsrörelse skall bedrivasoch om försäkringsinspektionens tillsyn över försäkringsbolagen. Denna regleringavser att säkerställa att försäkringsbolagen kan infria sina förpliktelserenligt ingångna försäkringsavtal (soliditetsprincipen) samt att bolagen driververksamheten under iakttagande av principen om skälighet, dvs. att försäkringarerbjuds till kostnader som är skäliga med hänsyn till den risk de skall täcka.Dessa principer innebär att premierna inom varje försäkringskollektiv måstevara tillräckliga för försäkringsbolagets riskåtagande, attkapitalförvaltningen måste ordnas så att försäkringstagarnas sparade medel inteäventyras samt att någon övervältring av kostnaderna inte får ske mellan olikaförsäkringskollektiv eller riskgrupper. FAL ses över a\' försäkringsrättskommittén(ju 1974:09). Kommittén avlämnade betänkandet (SOU 1986:56)Personförsäk-ringslag. I betänkandet läggs fram förslag till nya bestämmelserom liv-, sjuk-och olycksfallsförsäkringar som skall ersätta omsådana försäkringar. En nyhet i förslaget är att en försäkringssökande skall haen självständig rätt att teckna den försäkring som försäkringstekniken medgermed hänsyn till hans hälsotillstånd m.m. Avsikten med den nya regeln är dockinte att påverka den bedömning försäkringsbolagen gör på grundval avsökandens hälsotillstånd. Betänkandet har remissbehandlats och övervägs förnärvarande inom . Dåvarande justitieministern besvaradeden en fråga från i om diabetikers rättatt teckna visst slag av försäkring. Hon hänvisade därvid bl.a. till att frågantagits upp av försäkringsrättskommittén i ovannämnda betänkande och framhöllatt förslaget i denna del har fått ett blandat mottagande av remissinstanserna.Sålunda har handikapporganisationerna kritiserat det och ansett att man genomlagstiftning bör säkra en rätt för personer med handikapp eller sjukdom attteckna försäkring till samma kostnader som andra. Många andra remissinstanserhar dock delat kommitténs uppfattning att lagen inte bör bestämma vilka riskerförsäkringsbolagen skall försäkra. framhöll att frågan varviktig, men att hon i avvaktan på fortsatta överväganden inom departementetinte var beredd att ta ställning i frågan. I motion L611 (s) anförs att den som vill kräva ersättningfrån patientförsäkringen skall framställa sitt krav från dentidpunkt då skadan orsakades. Motionärerna ifrågasätter en sådanpreskriptionstid och framhåller att det kan finnas fall då en skada visar sigbetydligt senare än efter det att den skadegörandeåtgärden vidtogs. Preskripfionstiden inom pa- 1988/89:LU5 fientförsäkringenbör därför slopas. Imotion L622 (fp) anförs att självrisken inom patientförsäkringen, avbasbeloppet, medför att försäkringsskyddet blir urholkat i väsentlig mån.Riksdagen bör därför uppmana parterna att avveckla självrisken inompatientförsäkringen. Imotion L618 återger motionären en debattartikel som under rubriken redogör för ett fall där en snart 30-årig kvinna avförsäkringsbolag vägrats att teckna olycksfalls- och sjukförsäkring underåberopande av att hon var diabetiker. Motionären, som framhåller människorsrätt att betraktas som likvärdiga, anser att angivna fall visar på brister isamhället som bör åtgärdas. Han begär därför ett tillkännagivande om attdiabetiker skall ha rätt att teckna försäkringar. Åvenmotionärerna i motion L624 (c) tar upp frågan om diabetikers försäkringsskydd.Enligt mofionärerna är det vikfigt att kroniskt sjuka människor får informafionom de möjligheter som finns att teckna försäkringar. Det är därför önskvärtatt tar initiativ fill en utökad information i dessafrågor. Utskottethar inhämtat remissyttranden över motion L618 om rätten för diabetiker attteckna försäkring från försäkringsinspektionen och . har beretts tillfälle att yttra sig men har avstått frånatt avge yttrande. Försäkringsinspektionenunderstryker att försäkringsbolagens verksamhet bygger på två grundprinciper,nämligen soliditetsprincipen och skälighets-principen. Soliditetsprincipeninnebär att ett försäkringsbolag skall kunna infria sinaförsäkringsförpliktelser enligt ingångna avtal och skälighetsprinci-pen innebäratt kostnaden för en försäkringstagare skall motsvara den risk som försäkringentäcker, dvs. subventionering mellan olika riskgrupper skall undvikas. Dessagrundprinciper bör enligt inspektionen upprätthållas och en förbättring avvillkoren för personer som inte är fullt friska kan endast ske genomsubventionering av allmänna medel, dvs. en form av socialförsäkring. ÄvenSvenska försäkringsbolags riksförbund framhåller vikten av soliditetsprincipenoch skähghetsprincipen för bolagens verksamhet. framhållervidare att en individuellt tecknad privat personförsäkring irite kan jämställasmed socialförsäkring när det gäller anslutning fill försäkringen. Förbundetredovisar också olika försäkringsmöjligheter för personer med sjukdomar ochhandikapp och framhåller att rätten att teckna försäkring inte är så hten sommotionen kan ge intryck av. En utförligare redovisningav remissvaren finns i bilaga fill betänkandet. Ibetänkandet behandlas dels en motion om slopande av preskriptionstider inompatientförsäkringen, dels en mofion om slopande av självrisken vidpafientförsäkring. Vidare behandlas en motion om försäkringsinformafion tilldiabefiker och en motion om rätten för diabetiker att teckna försäkring. Patientförsäkringen 1988/89: LUS I motion L61I av m.fl. (s) riktas kritikmot att den som vill kräva ersättning från patientförsäkringen skall framställasitt krav från den tidpunkt då skadan orsakades. I motionen begärsdärför ett tillkännagivande om att preskriptionstiden inom patientförsäkringenbör slopas. I motion L622 av () anförs attsjälvrisken inom patientförsäkringen, av basbeloppet, medför attförsäkringsskyddet blir urholkat i väsentlig mån. Motionären begär därför etttillkännagivande om att självrisken inom patientförsäkringen böravvecklas. Som framgår av den inledningsvis lämnade redogörelsen harde nuvarande ersättningsanordningarna vid behandlingsskador fillkommit påfrivillig väg. Ersättning utgår enligt fastställda försäkringsvillkor ochberäknas enligt skadeståndsrättsliga principer. Försäkringsvillkoren har undersenare år förändrats i flera avseenden. Sålunda ändrades år 1982försäkringsvillkorens bestämmelse om preskriptionstid. Ändringen innebar attregeln om en treårig preskriptionstid, räknad från den tidpunkt då skadanorsakades, ersattes med den nuvarande bestämmelsen om att ersättningskrav skallframställas från det skadan först visade sig, dock senast inom tioår från den tidpunkt då den skadegörande handlingen vidtogs. bestämmelsen om självrisk inom försäkringen. Förenämnda datum gällde att ersättning lämnades med avdrag för ett beloppmotsvarande av basbeloppet då skadan orsakades. gäller istället en beloppsgräns om . och skälig ersättning lämnas utan avdrag omkostnaderna och inkomstförlusten sammanlagt överstiger detta belopp. Utskottet kan således konstatera att villkoren inompatientförsäkringen numera i allt väsentligt får anses tillgodose motionärernaskrav. Utskottet anser sig kunna utgå från att Patientförsäkringens samrådsgruppäven i fortsättningen följer tillämpningen av försäkringsvillkoren och tar deinitiativ till förbättringar som kan visa sig erforderliga. Några åtgärder frånriksdagens sida med anledning av motionerna L611 och L622 är således intepåkallade. Privat försäkringsverksamhet bygger på en organiseradsamverkan av ett kollektiv som vill skydda sig mot likartade risker. Avtal omprivata liv-, sjuk-och olycksfallsförsäkringar liksom om andra försäkringar somtecknas av enskilda regleras huvudsakligen i lagen (1927:77) omförsäkringsavtal (FAL). Reglerna i FAL är i stor utsträckning tvingande tillförmån för försäkringstagarna. På vissa för försäkringstagarna viktiga områdenråder dock avtalsfrihet. Bl.a. gäller avtalsfriheten i fråga om premiensstorlek. Någon skyldighet att i enskilda fall meddela försäkring finns inteenligt FAL. Den nuvarande regleringen i FAL innebär att försäkringsbolagen ifråga om personförsäkringar har stora möjligheter att ensamma bestämmaförsäkringsvillkoren. Bolagen tillämpar emellertid i betydandeomfattning gemensamma riktlinjer vid den individuella prövning- 1988/89:LU5en, såsom i fråga om bedömningen av vilken inverkan den blivandeförsäkringstagarens hälsotillstånd skall ha på försäkringsvillkoren. Försäkringsvillkoren påverkas också i betydandeutsträckning av reglerna i försäkringsrörelselagen (1982:713). Denna regleringavser att säkerställa att försäkringsbolagen kan infria sina förpliktelserenligt ingångna försäkringsavtal (soliditetsprincipen) samt att bolagen driververksamheten under iakttagande av principen om skälighet, dvs. att försäkringarerbjuds till kostnader som är skäliga med hänsyn till den risk de skall täcka. I motion L618 av i (m) påpekas att diabetikerhar svårigheter att få teckna personförsäkringar och motionären begär etttillkännagivande om att diabetiker skall ha samma rätt som andra att tecknaförsäkringar. I motion L624 av m.fl.(c) berörs ocksåfrågan om diabetikers försäkringsskydd. Enligt mofionärerna är det viktigt attkroniskt sjuka människor får information om de möjligheter som finns att tecknaförsäkringar. I motionen begärs därför ett tillkännagivande om en utökadinformation i dessa frågor. Utskottet vill för sin del understryka vikten av attdiabefiker inte utestängs från möjligheten att teckna personförsäkringar. Av deremissyttranden som inhämtats över motion L618 framgår emellertid attdiabetikernas möjligheter att skaffa sig ett fillfredsställande försäkringsskyddinte är så små som antyds i motionen. Yttrandena ger emellertid också vidhanden att det, i likhet med vad som allmänt gäller i fråga om personer medhögre skadefrekvens än genomsnittet, inom ramen för de nuvarande principerna omsoliditet och skälighet i försäkringsverksamhet inte är möjligt att låtadiabetiker - så länge som de bedöms som en särskild riskgrupp - tecknaförsäkringar på samma villkor som andra grupper i samhället. I varje enskiltfall måste därför försäkringsvillkoren utformas med utgångspunkt i den risk somförsäkringen skall täcka. Utskottet vill framhålla det angelägna i attförsäkringsbolagen vid sin riskbedömning tar hänsyn till de framsteg som görsinom läkarvetenskapen. Som närmare framgår av den inledningsvis lämnaderedogörelsen har den mera övergripande frågan om försäkringssökandens rätt attteckna försäkring övervägts av försäkringsrättskommittén i betänkandet (SOU1986:56) Personförsäkringslag. I betänkandet har lagts fram förslag till nyabestämmelser om liv-, sjuk- och olycksfallsförsäkringar som skall ersättaFAL:s regler om sådana försäkringar. Därvid föreslås bl.a. att enförsäkringssökande skall ha en självständig rätt att teckna den försäkring somförsäkringstekniken medger med hänsyn till hans hälsotillstånd m.m. Avsiktenär dock inte att påverka den bedömning försäkringsbolagen gör på grundvalav sökandens hälsotillstånd. Utskottet vill vidare erinra om att justitieministern den28 januari besvarade en fråga om diabetikers rätt att teckna visst slag avförsäkring och att hon därvid hänvisade till att spörsmålet tagits upp avförsäkringsrättskommittén i ovannämnda betänkande. Hon framhöll att förslageti denna del hade fått ett blandat mottagande av remissinstanserna. Sålundakritiserades det av handikapporganisationerna som ansåg att man genomlagstiftning bör säkra en rätt för personermed handikapp eller sjukdom att teckna försäkring 1988/89:LU5 till sammakostnader som andra. Många andra remissinstanser delade dock kommitténsuppfattning att lagen inte bör bestämma vilka risker försäkringsbolagen skallförsäkra. Hon framhöll att frågan var viktig, men att hon i avvaktan påfortsatta överväganden inom departementet inte var beredd att ta ställning ifrågan. mening bör inte heller föregripa de överväganden somförestår med anledning av försäkringsrättskommitténs förslag. Med hänsyn tillden nu aktuella frågans vikt utgår utskottet från att spörsmålet ingåendeövervägs av regeringen. Någon åtgärd i saken är därför i vart fallför närvarande inte påkallad. Vaddärefter gäller frågan om utökad information till kroniskt sjuka människor omderas möjligheter att teckna försäkringar förutsätter utskottet att även dennafråga beaktas vid den fortsatta beredningen av försäkringsrättskommitténsovannämnda betänkande. Således påkallar inte heller motion L624 någonriksdagens åtgärd. 1.beträffande patientförsäkringen att avslår motionerna 1987/88:L611och 1987/88:L622, 2.beträffanderätt an teckna försäkring m.m. att avslår motionerna 1987/88:L618 och1987/88:L624. Stockholmden På lagutskottets vägnar Närvarande:Rolf (), (), (). (), (), (), (), (),(), (), (), (),(), (vpk), (), LenaBoström (s) och (). Remissyttrandenöver motion 1987/88:L618 1988/89:LU5 Inledningsvis vill inspekfionen framhålla att försäkringöver huvud taget inrymmer ett större eller mindre inslag av solidaritet. Då det gäller socialförsäkring i statlig regi innebärsolidariteten att på politisk nivå fattas beslut om försäkringsförmåner, vilkaansetts vara behövhga, och metoderna för deras finansiering. I socialförsäkringfinns ofta inget närmare samband mellan dem som åtnjuter försäkringsförmånernaoch källorna för förmånssystemets finansiering. (Jämför t ex det svenskaATP-systemets utformning.) I privat försäkring har solidariteten en helt annaninnebörd. Här har den enskilde konsumenten möjlighet att ta ställning fill omoch hur ett eventuellt försäkringsskydd skall vara utformat. Därför måste ettförsäkringsbolag se till att det råder en balans mellan premieinkomster ochförsäkringsersättningar inom en och samma riskgrupp somtransaktioner mellan olika riskgrupper undviks. Detta medför att premien för enbrandförsäkring av ett trähus är högre än motsvarande försäkringspremie för ettjämförbart stenhus på grund av den högre brandskaderisken, och att premien fören temporär livförsäkring med ettårig dödsrisk är högre för en 60-åring än fören 25-åring beroende på den högre sannolikheten att dö. Om inte kravet påbalans mellan premieinkomster och försäkringsersättningar inom en och sammariskgrupp och premiedifferentiering mellan olika riskgrupperupprätthålles kommer vissa riskgrupper att finansiera andra och ytterst kanförsäkringsbolagets ekonomi urholkas med insolvens som följd. I styrs försäkringsbolagens verksamhet avförsäkringsrörelselagen, FRL, SFS 1982:713, enligt vilken i huvudsak tvåprinciper, soUditets-principen och skälighetsprincipen, är hörnpelare. Soliditetsprincipen syftar till att ett försäkringsbolagskall kunna infria sina försäkringsförpliktelser enligt ingångnaförsäkringsavtal. Detta kräver tillräckliga för bolagets riskåtagandenoch en kapitalförvaltning som inte äventyrar försäkringstagarnas uppsparademedel. Skälighetsprincipen syftar till att kostnaden för enförsäkringstagare motsvarar den risk försäkringen täcker, dvs den tidigarenämnda subventioneringen mellan försäkringstagare tillhörande olikariskgrupper skall undvikas. Individuell personförsäkring (liv- samt sjuk- ocholycksfallsförsäkring) i meddelas mot "normala" omförsäkringsrisken inte är onormal, dvs hälsotillståndet inte avviker från detnormala. Om däremot hälsofillståndet är onormalt följer av skälighetsprincipenatt premien skall höjas utöver den normala så att den är tillräcklig för attbalansera den förväntade försäkringskostnaden på grund av den högre risken. Omrisken är mycket hög är den svår att närmare kvanfifiera och skulle dessutomleda till en mycket hög försäkringspremie. 1 dessa fall föredrar därför försäkringsbolagetofta att avböja en ansökan om försäkring.