bet · GC01SfU11 · 1988-12-31 00:00:00 — Jag vill slutligen visa en bild på hur kontrollen avförsäkringen är uppbyggd. Det finns en konsortieledning, i vilken ingårarbetsmarknadens parter. Det finns en nämnd som handlägger och prövar tvistigafall. Sedan finns det en ledningsgrupp för den här försäkringen, som svarar förskaderegleringen. Hela organisationen är helt centraliserad - den är ickedecentraliserad. Det finns ungefär 350 skadereglerare . Anledningen tillatt vi har en centraliserad organisation är att vi på det sättet kan utnyttjadatoriseringens fördelar. Vi kan ha en centraliserad utbildning, och vi kandela upp skadetyper och specialisera dem till olika personer. Hans Noaksson: Jag har blivit ombedd att kort belysakostnadsutvecklingen inom den här försäkringen. Av den första bilden kan vi se hur kostnadsutvecklingenhar varit från det att försäkringen infördes och framt.o.m. Det var en ganska långsam kostnadsutveckling under de första åren.Efter 1984 har vi haft en ungefär 60-procentig kostnadsökning i dennaförsäkring. Totalt uppgår kostnaderna nu till ca . Prognosenför 1989 pekar mot kostnader på ca . Vad är då orsakerna till den kraftiga utvecklingen undersenare år? Det har kanske redan framgått av anförandena här . Det har alltså i stor utsträckning att göra med en ändrad praxis i försäkringsöverdomstolen, bl.a. en ny syn på belastningsskadorna och möjligheterna att få dem klassificerade som arbetsskada. Antalet ärenden för försäkringsmässig prövning - och antalet avgjorda ärenden - på centralkontoren har också ökat kraftigt. Beviljandefrekvensennär det gäller dessa ärenden har också ökat kraftigt. Detta är alltså huvudförklaringen till den allt snabbarekostnadsutveck- Bilaga lingen. Av nästa bild framgår kostnadsutvecklingen för 1988.Arbetsskadeersättningen uppgår till ca 5,9 miljarder kronor.Administrationskostnaden är ungefär 260 milj. kr. Men är merutgifterna inte lika stora. En effektnär arbetsskadeersättningen ökar är ju att kostnaden försjukpenningersättningen minskar. Merutgifterna för den härförsäkringen är ca . Hur finansieras då dessa merutgifter? De finansieras ihuvudsak via arbetsgivaravgifter från privata och kommunala arbetsgivare. Vad innebär detta för statens del? Det visas på nästabild. För staten innebär det inte några merutgifter, utan det innebär i ställetatt kostnaderna minskar, såvida arbetsskadefondens utgifter kan täckas genomarbetsgivaravgifter, - vilket är litet förvånande. Orsaken är att staten i denallmänna sjukförsäkringen bidrar med ett statsbidrag på av kostnaderna,medan något sådant bidrag inte finns i arbetsskadeersättningen. Slutligen: Hur ser utvecklingen ut för arbetsskadefonden?Arbetsskadefondens inkomster och utgifter framgår av nästa bild. Det visar sigatt underskottet är ungefär 4,2 miljarder . Prognosen innebär ettunderskott på . Ett sådant underskott skulle motsvara enarbetsgivaravgift på på lönesumman, vilket kan jämföras med dagensuttag, som är på lönesumman. : tackar förinbjudan till detta utskottsförhör. Det kan synas djärvt, men med vår redovisning skall viförsöka spegla synpunkter och erfarenheter från "fältet" utan detsäkra stödet av statistik, diagram eller vetenskapliga arbeten. Handläggningen av arbetsskadeärenden är inte genomgåendeproblematisk. När det gäller arbetsolycksfall och färdolycksfall är den enkel.Den skadliga inverkan är uppenbar, konsekvenserna likaså. Beslut om ersättningfattas snabbt. Här finns också en snabb återkoppling till arbetsmiljön, dvs.åtgärder för att förhindra nya tillbud vidtas ofta omgående. Betydligt svårare blir det när man närmar sig begreppetsjukdom på grund av skadlig inverkan. En del sjukdomsgrupper kan tämligen lättkopplas till aktuell eller tidigare arbetsmiljö, men när man kommer tillryggens, musklernas och ledernas sjukdomar blir osäkerheten besvärande. Dennaosäkerhet får tillskrivas det faktum att kunskaperna inom området fortfarandeär uppenbart begränsade. Det saknas tillförlitliga data om den normala förekomstenav led-muskelsjukdomar i befolkningen. Därför blir det, av förklarliga skäl,än svårare att påvisa säkra samband mellan sådana sjukdomar och faktorer iarbetslivet. Förklaringen till de anmärkningsvärt långautredningsfiderna i försäkringskassorna torde stå att finna i just dessasvårigheter. Vi ser inte att utredningarna vid arbetsrelaterad sjukdomi rörelseappara ten - i kontrast till olycksfallsutredningarna - har någon påtaglig betydelse för förbättringar i arbetsmiljön. För denna vår uppfattning har vi stöd i en av 35 försäkringskassani genomförd undersökning. Under hela utredningsfasen väntar alla på vad beslutetskall bli. Efter Bilaga väntan finns den vid skadetillfälletaktuella arbetsmiljön ofta inte kvar på grund av den snabba industriellautvecklingen. Därtill är väntetiden frustrerande för den sjuke, och den bidrarhelt säkert till att rehabiliteringen försinkas. Vår erfarenhet är att kassornas handläggare har godkompetens för sitt arbete, men när det gäller läkares medverkan iarbetsskadeutredningarna ser vi en glidning . Tidigareinhämtade kassorna ett särskilt utlåtande, men begär , , endastin journalkopior. Detta måste försämra det medicinska underlaget för beslut. Det måste också ses som en brist attsocialförsäkringsnämnderna helt saknar medicinsk kompetens, med den risk förgodtyckliga beslut som därav kan bli följden. En del av kostnader förarbetsskadeförsäkringen är kända, men vi saknar en ingående analys av hur dessafördelar sig på själva utredningsarbetet resp. utbetalning av ersättningar.Särskilt intressant vore det att få veta vad just utredningar av gruppenrörelseorganens sjukdomar drar i kronor räknat. Dessutom tillkommerutredningskostnader inom företagshälsovård, allmän sjukvård, domstolar,fackföreningar, företag och för enskilda experter. 1 proposition 1975/76:197 skrev departementschefenavseende sjukdomar i rörelseorganen: "Jag vill framhålla attkraven på en noggrann utredning måste anses särskilt stora när det gällerprövning av de sjukdomar som kommittén har velat undanta från den vanligabevisregeln." Håller man fast vid detta synsätt, är det svårt att tänkasig en förenklad handläggning i kassorna, om kravet på noggrannhet skallkvarstå. Man kan å andra sidan starkt ifrågasätta det rimliga i att över huvudtaget utreda rörelseorganens sjukdomar, när tillgängliga kunskaper ändå integaranterar att underlaget för beslut, på ett rättvist sätt, kan belysa omskadlig inverkan har förelegat eller ej. Om man slutade utreda arbetsskadorna och infördeett ekonomiskt ansvar i direkt proportion till det hos varje arbetsgivareuppkomna antalet arbetsskador, skulle sannolikt ansenliga resurser i pengar ochpersonal frisättas. Väntetiderna skulle försvinna som pengar skulleflyttas från utredningsväsendet till den försäkrade. Den ökade satsningen på rehabilitering, som vi kan se i ennära framtid, kommer att dra kostnader för en snabbare och bättre fungerandeinsats. De frigjorda medlen kommer därvid väl till pass. De skulle också kunnabekosta en fördjupad långsiktig och strukturerad forskning inom områdetarbetsrelaterade sjukdomar. tror vi - jag säger tror - att de även skulleräcka till att alla. oavsett orsak, skulle kunna erhålla 100-procentigersättning vid sjukdom. Samhället värnar om de arbetsskadade, vilket är naturligtoch riktigt. Men i ett samhälle som har solidaritet och människors lika värdesom honnörsord saknar vi motsvarande värn för den som har drabbats av olyckaeller sjukdom av annan orsak. Frågestund 1988/89: SfU 11 Bilaga Ordföranden: har kommit till den punkt på dagordningen där ledamöterna från socialförsäkringsutskottet,arbetsmarknadsutskottet och revisorer har tillfälle att ställa frågor. (): Jag vill ställa en fråga fillriksförsäkringsverkets chef och fill frånförsäkringsöverdomstolen. Jag utgår då ifrån förarbetena till nuvarandearbetsskadelagsfiftning, där det bl.a. står: Det kan helt naturligt inteaccepteras att sjukdomar som drabbar den försäkrade oberoende av om dennaförvärvsarbetar eller ej blir betraktade som arbetsskador. Är det rimligt, medden arbetsskadebedömning vi har , att av allaarbetssjukdomsärenden godkänns? Stämmer detta verkligen med lagens intentioner? Jag har en fråga till representantNoaksson. Vad har föreslagit för att man skall komma tillrätta med den galopperande kostnadsutvecklingen? : Det var en svår fråga för mig att besvara påett tekniskt juridiskt korrekt sätt. Jag kan bara konstatera, att med denomvända bevisbördan i sambandsprövningen kombinerad med att det räcker attskadlig inverkan görs sannolik, på det sätt som nämnde, har manflyttat över till försäkringen hela den risk som följer av ofullständigkunskap. Det innebär bl.a. att försäkringen bär risken av att en skada blirbedömd som arbetsskada även om den inte skulle vara det. Jag har svårt att seatt det över huvud taget är möjligt att garantera att man inte får in sådanaskador som inte är orsakade av påverkan i arbetet, med den konstruktion man hargivit lagen. Hela konstruktionen går ju tvärtom ut på, att man skall vara säkerpå att skador som förorsakats av arbete verkligen godkänns som arbetsskada. Jagtycker att det med utgångspunkt i mera allmänt sunt förnuft är rimligt attförutsätta att detta innebär att också skador och sjukdomar som inte beror påarbetet ändå riskerar att bli klassade som sådana. : Jag har inte mycket att tillägga. Kom ihågatt man i förarbetena också har sagt att ofullkomligheter i försäkringssystemetinte skall bäras av den sjuke utan i första hand av försäkringen. Jag tror attnuvarande tillämpning lever väl upp till det citat ur förarbetena som GullanLindblad redovisade. Hans Noaksson: Från sida har viföreslagit en översyn av denna lagstiftning, så att man skulle kunna få enpolitisk prövning av om kostnadsutvecklingen verkligen stämmer överens med vadman tänkte sig från politikernas sida när man fattade detta beslut. I praktikeninnebär fillämpningen, som den ser ut , att det är domstolarna sombestämmer innebörden av begreppet arbetsskada. Vi har den uppfattningen att detkanske vore praktiskt med en politisk prövning av lagstiftningens innebörd. (): Jag hade ursprungligen tänktställa samma fråga som . Jag tyckte nämligen att i sin inledning, när man uttryckte oro över utvecklingen, var kritisk mot den praxis som har utvecklats inorn försäkringsöverdomstolen. Jag hade tänkt be 37 Har det gått för långt när det gäller försäkringsöver- 1988/89:SfUll domstolens bedömning osv., tycker du? Jag vill också passa på att ställa en annan fråga. tog upp en annan tanke i slutet av sitt anförande om ett huvudmannaskapför hela försäkringen, alltså att TFA och arbetsskadeförsäkringen skulleadministreras i ett. Vad jag kunde förstå hade han inte en tanke på att detvar AMF som skulle administrera. Det vore intressant att höra vadrepresentanten från AMF har att säga om en sådan tanke och också vad LO och SAFtyckerom en sådan idé. : Nej, i det jag sade låg inte någon kritik avpraxis. Det låg ett konstaterande av att praxis, som det nu har blivit, ledertill utomordentliga svårigheter. Kritiken riktade jag mot lagen och desskonstruktion, som tvingar fram denna osäkra situation och som har tvingat framoch kommer att fortsätta att tvinga fram en successiv förändring. Det beroralltså inte på praxis i sig utan på den lag på vilken praxis grundar sig. : Den fråga som ställdes till TFA måstebesvaras på det sättet att TFA:s aktiviteter helt och hållet bestäms avarbetsmarknadens parter. Frågan skall egentligen ställas till arbetsmarknadensparter. Det enda vi kan konstatera är att vi tycker attskaderegleringen beträffande olycksfall, som vi handhar från första början,fungerar ganska bra och ger oss få problem. : Självfallet förutsätter jag att det inteär fråga om att lagstiftningsvägen förbjuda arbetsmarknadens parter att träffaavtal om försäkringsskydd för våra medlemmar. Jag vill också säga att grundenför arbetsskadeförsäkringen och TFA är arbetsgivarens rätt att leda, fördelaoch organisera arbetet. Därmed har arbetsgivaren i botten ett skadeståndsansvar.TFA täcker in det skadeståndsansvar som det annars skulle kunna förasskadeståndsprocesser om. Den delen i försäkringen, som ju innefattar betydligtmer än en hundraprocentig ersättning av sjukfrånvaron, måste finnas kvar. : har ju vi möjlighet attframföra våra synpunkter. Då kommer vi delvis att besvara frågor i dettasammanhang. Vi ber därför att få återkomma då. Ordföranden: får begränsa frågorna till dem som harhållit anföranden under förmiddagspasset, eftersom inte alla som skall tala ieftermiddag ännu har kommit. (): Jag vill ställa min fråga tilldomstolarnas representanter. 1 domstolarna bifalls en mycket stor andel avarbetsskadeärendena. Beror det på att domstolarna och kassorna tolkar lagen påolika sätt, eller beror det pä brister i informationen mellan domstolarna ochkassorna eller kompletteras kassornas underlag av domstolarna så attdomstolarna kommer fram till andra resultat än kassorna? Jag vill också ställa en följdfråga. Det pågår ju endecentralisering till lokalkontoren i fråga om handläggning av arbetsskadeärendena. Har det på något sätt påverkat materialets utformning när det gäller överklagandeären- 38 den somkommer in till domstolarna? Jag vet inte om detta ännu hunnit slå 1988/89:SfUll igenom så att dessa ärenden har nått domstolarna, men det kanskefinns Bilaga någon tendens som ni kan redovisa. : Man skall ha klart för sig att bifallsfrekvenseni domstolarna är ganska hög, men den är inte högre än bifallsfrekvensen i andrajämförbara förvaltningsdomstolar. Man skall också ha klart för sig attdomstolarna har ett starkt selektivt arbetsmaterial. Vi på domstolarna gör iprincip bedömningar bara av sådana arbetsskadeärenden som inte redan ärbifallna. På försäkringskassorna bifalls de flesta ärenden. Det lilla fåtal sominte bifalls går vidare till försäkringsrätten. Där bifalls ytterligare några.De ärenden som inte bifalls hos försäkringsrätten går vidare till oss påförsäkringsöverdomstolen där ytterligare några ärenden bifalls. Anledningen till att vi på försäkringsöverdomstolen ändraroch bifaller ärenden är i det helt övervägande antalet fall att utredningen imålet har kompletterats. Man har fått en bättre uppfattning om hur den skadligafaktorn egentligen har sett ut, omfattningen och graden av den. Det är mycketvanligt att utredningen tillförts kompletterande medicinskt material,sakkunnigutlåtanden. Det är alltså i huvudsak förklaringen till ändringarna. Den sista frågan tror jag det är bäst att någon frånförsäkringsrätten besvarar. : Jag instämmer helt i det som LeifEkberg sade. Jag skulle emellertid vilja göra en komplettering. När praxis ochsynsätt utvecklas så snabbt - jag tänker särskilt på ortopedfallen - är enväsentlig förklaring till ändringsfrekvensen att man har eneftersläpningseffekt. Det ligger mål i balans i försäkringsrätten och iöverdomstolen. Men om det kommer ett refererat avgörande som ändrar praxis fördetta med absolut automatik med sig att ett antal mål som ligger och väntarmåste ändras, eftersom ett förändrat synsätt har inträtt i den delen. Decentraliseringen hos kassorna har slagit igenom på ettsådant sätt att vi har märkt av det. Jag kan inte påstå att vi har någonerfarenhet av att besluten materiellt sett skulle vara sämre eller bättre. Dethar gått alldeles för att vi skall kunna dra några sådanaslutsatser. Rent expeditionellt och tekniskt har det på vissa kassor förekommitsvårigheter av det slaget att de akter och papper vi får inte alltid är likavälordnade som . Det har hänt att papper har skickats fel eller att manpå kassorna har behållit papper som borde ha skickats till oss, osv. Men jagförmodar att det är fråga om saker som sker nu i övergångsskedet men som kommeratt rättas till med hjälp. När domstolscheferna senastträffades talade vi faktiskt om att vi skulle be att få hjälp med anvisningar isådana avseenden. Margö (vpk): Jag vill frågariksförsäkringsverkets generaldirek tör vilka förslag har för att förbättra den nuvarande arbetsskadestatistiken. Det är ju uppenbart att den har stora brister, bl.a. eftersläpningar och ett stort mörkertal. Detta har betydelse för det förebyg gande arbetet. Jag undrar också om det finns någon statistik över vad som har hänt med de människor som har fått sina arbetsskadeanmälningar avslagna. Vet man i vilken utsträckning de är sjukskrivna, har blivit förtidspensionera- -iq ?Finns det något intresse av att ta reda på vad som har hänt med 1988/89:SfUll dem? Avslutningsvis vill jag fråga: riktas hela intressetför kostnadsutvecklingen mot arbetsskadeförsäkringen. Finns det inte någotintresse av att visa vad arbetsskadorna totalt kostar samhället? Såvitt jagförstår har man bara uppskattningar av samhällets totala kostnader. Men dettaborde kunna redovisas, eftersom det har betydelse även när man skall avgöra vemsom skall betala följderna av de dåliga arbetsmiljöerna. : Det var en omfattande fråga. Först vilketstatistiksystem som vi vill ha i stället för den nuvarandearbetsskadestatistiken. Jag hade planerat att redogöra för det ,eftersom det har sagts att vi då skall behandla sambandet mellan arbetsmiljönoch arbetsskadeförsäkringen. Det vore därför bättre att ta upp denna fråga då. Låt mig nu emellertid bara kortfattat säga, att vi behöveren ordentlig utveckling av vår kunskap om arbetsmiljöerna för vårt arbete imånga andra sammanhang än när det handlar om underlag för statistiken angåendearbetsskador. För att vi skall kunna bli effektivare när det gäller rehabiliteringsverksamhetenoch när det gäller att frän vår utgångspunkt medverka i det förebyggandearbetet och uppföljningen av dåliga arbetsmiljöer, behöver vi förändrastatistiken så att man ur den kan få fram sammanställningar av sjukfall,diagnoser, yrke och arbetsplats. Med ett sådant system, som vi har föreslagitstatsmakterna, kommer vi att kunna erbjuda en profil per företag när det gällerfrånvaro, frånvaroorsak och diagnoser. Jag är övertygad om att det kommer attbli ett mycket verksamt medel även i det förebyggande arbetsmiljöarbetet. Jag går därefter över till den tredje delfrågan somhandlade om intresset för arbetsskadeförsäkringens kostnader, och - om jagförstod frågan rätt -om man inte borde intressera sig för samhällets helakostnad för de dåliga arbetsmiljöerna. Det är min bestämda uppfattning att manskall göra det, och det är min uppfattning att det finns mycket mer att göra ändet som har gjorts . Bl.a. har arbetsmiljökommissionen en viktiguppgift att fylla i detta sammanhang. Jag kan nämna att arbetsmiljökommissionenhar beslutat att uppdra åt en grupp bestående av , AllanLarsson och mig att inkomma med visst underlag när det gäller denna del avkommissionens arbete. Jag vill stryka under att när man diskuterararbetsskadeförsäkringens kostnader skall det inte utan vidare uppfattas somkritik mot att man med en offentlig försäkring täcker dessa kostnader. Jagnämnde, som ett av de två alternativen för att komma till rätta med de problemsom finns, att man kan ge rakt över från sjukförsäkringen. Det handlaralltså inte om att man inte skall ge ersättning för skador och sjukdomaruppkomna i arbetet, utan det handlar om att försöka bidra med lösningar som påett väsentligt effektivare sätt, och utan de stora olägenheter som finns iarbetsskadeförsäkringen, når de syften som ligger bakom. Frågan handlade också om huruvida vi hade någon statistiköver vad som händer med dem som har fått avslag på ansökningar om att få sina skador klassade som arbetsskador. Svaret på den frågan är nej. uttaJohansson (s): Jag skulle vilja ställa en fråga till . 1988/89:SfUll Många unga slås nu ut på arbetsmarknaden och ansöker om livränta.Börje Bilaga säger att försäkringsrätten gör omprövning endastefter ändring av betydelse. Kan man tänka sig att det blir tätareomprövning av livräntefallen när det gäller unga utslagna? : I den delen gjorde jag ett försök attredogöra för de regler som gäller, och enligt reglerna skall det vara fråga omen ändring av betydelse. 1 förarbetena har det sagts att det skall handla om entjugondels skillnad för att en omprövning skall ske. Om man syftar till någotradikalt annorlunda är detta en uppgift för lagstiftaren, det är ingenting som vikan göra något åt. (): I min fråga vänder jag mig i förstahand till någon från , ochmöjligen . De administrativa kostnaderna har ökat, de ärbetydande och de kommer med nuvarande system att öka ännu mer. Vi har fått redapå en klumpsumma för de administrativa kostnaderna, men när man skall välja ettnytt system måste man väl se hur kostnaderna fördelar sig per enhet och pergenomsnittligt fall då det gäller sjukdomsfall och olycksfall och hur detta ärrelaterat till de ersättningar som genomsnittligt betalas ut. Om de administrativakostnaderna utgör en betydande del av den genomsnittliga enhetssumman måstedet finnas stor anledning att se över systemet. Jag skulle vilja fråga om dethar gjorts sådana överväganden och om det finns siffror på detta. : Det går genomsnittligt dubbelt så fort attklara av ett olycksfallsärende som ett sjukdomsfall. Vi beräknar att enhandläggare genomsnittligt hinner med ca 98 sjukdomsärenden och ca190 olycksfallsärenden. När det gäller utgifterna från försäkringen för dessatyper av fall har vi ingen anledning att anta att det finns någon strukturellskillnad mellan utgifterna för olycksfall och utgifterna för sjukdomsfall. Jagöverlåter frågan till . : Det man möjligen kan peka på är attskillnaden mellan antalet olycksfall och sjukdomsfall, även om varjehandläggare behandlar dubbelt så många olycksfallsärenden, ändå blir större,eftersom antalet sjukdomsfallsärenden handläggs på ett mycket mera kvalificeratsätt. Bl.a. kommer socialförsäkringsnämndens hantering in i bilden när detgäller sjukdomsärendena. Därför är kostnaderna för ett sjukdomsärende sannoliktmer än dubbelt så stora som för ett generellt olycksfallsärende. : Jag kan bara bekräfta det som K G Schermansade. Vi har inte heller tillgång till några andra uppgifter. Per Angmo: Jag kan tillägga att den merersättning somutgår till den försäkrade, utöver den som han i annat fall hade fått, dvs. den90-procentiga kompensationen i sjukpenningen, i administration kostar ungefär40 kr. per utbetald hundralapp. (): Jag skulle vilja ställa en fråga tillsamtliga närvarande. har fattat beslut om en analys av orsakerna tilldet läge som vi Jag undrar om någon av er är inblandad i något 1988/89:SfUll förarbete med en sådan analys, så att vi kan få den presenterad? Enanalys Bilaga utlovades , men vi har inte hört något om den. Detvore därför intressant om ni kunde tala om vad som är på gång. En annan grupp vars roll har förändrats ärföretagsläkarna; om jag har förstått rätt. Jag vill ställa min frågatill företrädarna för försäkringsrätten och försäkringsöverdomstolen som prövarsina ärenden på ett något annorlunda sätt. Jag undrar om inteförsäkringsöverdomstolen, som prövar sina ärenden individuellt, anser att detär en brist att inte ha företagsläkarnas utlåtanden i större utsträckning utankanske endast ett journalutdrag vid den individuella bedömningen? Och kommerdet att vara möjligt att använda dessa bedömningar som underlag för ettregister med prejudicerande domar om det saknas ett s.k. basmaterial där enläkares medicinska bedömning finns med? Är det möjligt att få fram ettanvändbart register om man inte har detta underlag? : Man borde rimligen kunna avgöra mångaarbetsskadeärenden genom att få tillgång till endast journalutdraget, underförutsättning att detta journalutdrag tecknar den medicinska bakgrundenangående den försäkrade, är tillräckligt aktuellt i tiden och anpassat tillden aktuella arbetsskadan. Å andra sidan finns det inte så sällan exempel därdet enligt domstolarnas mening hade varit klokt om redan hadetagit in ett litet fylligare medicinskt material. Det är inte uteslutet att omkassan hade gjort det hade det blivit bifall redan där. 1 stället får denförsäkrade kanske föra upp målet i andra eller tredje instans. Det härindividrelaterade skadebegreppet komplicerar självfallet utvärderingen avtillämpningen i olika avseenden.