bet · GC01FöU12 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89:FÖ728 av och (båda c)vari yrkas att hos regeringen begär att får iuppdrag att genomföra en kartläggning av transporter med farligt gods. 1988/89:Fö729 av (vpk) vari yrkas attriksdagen hös regeringen begär förslag till regler för att öka säkerheten vidmiljöfarliga transporter med båt i . 1988/89:Fö730 av och (båda mp) vari yrkas att sorn sin mening ger regeringen till kännaatt havstransporter av radioaktivt avfall inte bör accepteras och att lastningoch lossning av dylikt avfall inte bör tillåtas i nordiska hamnar. 1988/89:Fö731 av m.fl. (mp) vari yrkas 1. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna att särskilda krav bör ställas påfartyg för oljetransporter i , och i enlighet med vadsom anförts i motionen, 2. att riksdagensom sin mening gér regeringen till känna att alla hamnar som tar emotmiljöfarliga laster bör ha en effektiv mottagning av spill och bra service förrengöring. 1988/89:Fö732 av m.fl. (c) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts ommiljöfarliga transporter. I detta avsnitt behandlar utskottet de frågor rörandesäkerhetspolitiken som tas upp dels i budgetpropositionen (s. 6-9), dels imotionerna 1988/89:Fö2Ö 1, FÖ202, FÖ203, yrkande 2, Fö204, yrkandena 1-2,FÖ205, Fö206, Fö208, Fö209, yrkande 1 och Fö210, yrkande 3. 1 budgetpropositionen i denna del återger föredragandestatsrådet inledningsvis målen för den svenska säkerhetspolitiken ochsamverkan inom denna mellan utrikespolitiken och försvarspolitiken: säkerhetspolitik syftar ytterst till att bevaravårt lands frihet och nationella oberoende. Vårt säkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och i former som vi själva väljer trygga en nationell handlingsfrihet. Denna skall göra det möjligt för oss att inom våra gränser bevara och utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kulturellt och varje annat hänseen de efter våra egna värderingar samt i samband därmed utåt verka för 1 internationellavspänning och en fredlig utveckling. Ett viktigt led i dessa 1988/89:FöU12strävanden är att bidra till fortsatt lugn och stabilitet i och attminska riskerna för att dras in i krig eller konflikter. kommer att orubbligt fullfölja en alliansfripolitik syftande till neutralitet i krig i vår omvärld. Den svenskaneutralitetspolitiken utgör den främsta garanten för vår fred och vårtoberoende. Säkerhetspolitiken formas väsentligen i ett samspel mellanutrikes- och försvarspolitiken. Politiken utformas för att i omvärlden skapaförtroende och respekt för vår vilja att hålla fast vid den valda linjen. Dettaförtroende grundläggs genorri kontinuitet och fasthet i vårt agerande. En långsiktig, fast och konsekvent utrikespolitik utgör enväsentlig del av säkerhetspolitiken. för en aktiv internationellpolitik, grundad på folkrättens principer, för avspänning, internationellnedrustning och fredlig lösning av konflikter mellan stater, liksom för internationellsolidaritet, rättvisa och respekt för mänskliga rättigheter. Neutralitetspolitiken förutsätter vidare en fast ochkonsekvent försvarspolitik, som skapar förtroende i omvärlden för vår viljaoch förmåga att försvara oss. Ett starkt och allsidigt totalförsvar ärväsentligt för att göra säkerhetspolitiken trovärdig. Kring den angivna inriktningen av säkerhetspolitiken finnsen bred folklig uppslutning. Den kommer att fullföljas med kraft ochkonsekvens. Han övergår därefter till att ange vissa karaktärsdrag iden internationella, säkerhetspolitiska utvecklingen och anför därvid bl.a.: Den militära situationen i är en. konsekvens av delångvariga motsättningarna och misstänksamheten mellan maktblocken. Båda sidorhar sedan den nuvarande politiska och militära strukturen i grundladesför omkring byggt upp mycket stora insatsberedda militära styrkor iEuropa. Betydande kärnvapenresurser liksom mycket omfattande konventionellastridskrafter står mot varandra på ömse sidor om blockgränsen i Centraleuropa.De militära satsningarna inom både NATO och har under detsenaste decenniet gradvis ökat i reala termer, främst för att höja denmateriella kvaliteten på de konventionella stridskrafterna. Den militärpolitiska situationen i kännetecknassamtidigt av betydande stabilitet. Utfallet av ett konventionellt krig i Europaberor på så många och skilda faktorer, att det även framgent blirutomordentligt svårt för parterna att förutse utgången. Inte minst hotet frånkärnvapnen har fört med sig mycket starka restriktioner på agerandet. Trots attbåda maktblocken har. delvis skilda uppfattningar om vad som är politiskt ochmilitärt önskvärt i , är det mot denna bakgrund osannolikt att någonderaparten skulle vara beredd att tillgripa våld i syfte att ändra de rådandemaktförhållandena till sin fördel. Maktblockens styrkedispositioner, somkännetecknas av hög beredskap dch långtgående operativa förberedelser, visaremellertid att man inte utesluter möjligheten av en konflikt. Den pågående utvecklingen i motiveras bl.a.av ett starkt behov av effektiviserande reformer inom industri och samhälle. Enförutsättning för dessa sägs vara ett nytt utrikespolitiskt tänkande, somskulle innebära nedtonade motsättningar till västvärlden, ett reducerat ochmera defensivt inriktat försvar och en starkt expanderad utrikeshandel. För attgenomföra de nya idéerna på ekonomins och försvarets område behövs enligtsovjetiska bedömningar en tidrymd av decennier. 1 består spänningenmellan sovjetiska säkerhetsintressen och folkens nationella Den långsiktiga utvecklingen i såväl som i-, Vidareanför föredragande statsrådet: 1988/89:FöU12 karaktäriseras dels av en fortsattgrundläggande stabilitet i vad avser den politiska situationen och densäkerhetspolitik som förs av de nordiska länderna, dels av detsäkerhetspolitiska och strategiska intresse som stormakterna ägnar detnordeuropeiska och nordatlantiska området. Detta intresse kommer inte minsttill uttryck i de större övningar som stormaktsblocken regelbundet genomför. Trots skilda säkerhetspolitiska lösningar har de nordiskaländerna i många avseenden sammanfattande intressen. De har kunnat verkagemensamt inom och andra internationella organisationer. Enförutsättning för detta samarbete är de nordiska ländernas respekt förvarandras skilda säkerhetspolitiska lösningar och politiska ställningstaganden. De militärstrategiska förändringarna innebär att detnordiska områdets läge skulle vara mer utsatt i samband med kriser och väpnadekonflikter mellan maktblocken. Det nordiska området, även , kan komma attberöras redan i inledningsskedet av en militär konflikt mellan maktblocken. Det nordiska områdets strategiska betydelse liksom derådande alliansförhållandena innebär dock att sannolikheten för ett angreppmot det nordiska området som inte har ett samband med enstorkonflikt mellan maktblocken framstår som mycket ringa. Efter att därpå bl.a. ha angivit målsättningar för detsvenska totalförsvaret anför föredragande statsrådet avslutningsvis: Trots alla osäkerheter bedömer jag situationen i världensom ljusare än vadden var för bara , när 1984 årsförsvarskommitté inledde sitt arbete års försvarsbeslut. Det faktumatt supermakterna bedriver seriösa och konstruktiva förhandlingar ökarrimligtvis säkerheten även för oss, åtminstone i ett kortare tidsperspektiv. 1 ett längre perspektiv måste vi räkna med attutvecklingen även kommer att präglas av återkommande växlingar mellanperioder av spänning resp. samarbetsförsök mellan stormaktsblocken. Sådanaväxlingar bör inte läggas till grund för vår egen säkerhetspolitiska planering.Den måste präglas av konsekvens och stabilitet. Kortare perioder av minskadspänning bör inte tas till intäkt för minskade ambitioner, lika litet som ökademotsättningar mellan stormaktsblocken bör leda till förhastade eller överdrivnareaktioner på det säkerhetspolitiska området. De styrkor som skulle kunna användas mot oss i händelse avkrig i påverkas inte i någon nämnvärd mening av den utveckling vihittills kunnat bevittna. För det krävs en avsevärd reduktion elleromstrukturering av de konventionella stridskrafter som är avsedda för Europa.Min slutsats är därför att vi även måste ha ett välbalanserat ochstarkt totalförsvar som stöd för neutralitetspolitiken. Utskottet konstaterar, med instämmande i föredragandestatsrådets anförande, att det gjorts icke oväsentliga framstegpå det internationella säkerhetspolitiska planet som utgör positiva faktoreräven för och svensk säkerhet. Det faktum att supermakterna numerabedriver seriösa och konstruktiva förhandlingar, bl.a. med sikte på ytterligarenedskärningar av kärnvapenarsenalerna utöver det träffade avtalet omavskaffande av de markbaserade medeldistanskärnvapnen i , är sålunda avvikt vid en bedömning av hotbild och säkerhetspolitisk miljö /89:FöU12 del. Utskottet instämmer emellertid i vadföredragande statsrådet anför om att hittillsvarande gynnsamma utveckling isupermaktsrelationerna och vad gäller vissa förhållanden i inte inågon tydlig bemärkelse kommit att innebära militärstrategiska förändringar iSveriges närområde. Det kommer att ankomma på den nya parlamentariska försvarskommitténatt göra en förnyad granskning av vilka säkerhets- och försvarspolitiskaslutsatser som kan dras för del av den aktuella utvecklingen.1 avvaktan på detta arbete kan dock enligt utskottets mening, med instämmande iföredragande statsrådets anförande, redan nu fastslås att vi i ett längreperspektiv måste räkna med att utvecklingen som kommer att präglas avåterkommande växlingar mellan perioder av spänning och avspänning supermakternaoch stormaktsblocken emellan. Vår egen säkerhets- och försvarspolitiskaplanering måste präglas av konsekvens, stabilitet och långsiktighet. Kortareperioder av minskad spänning bör, som försvarsministern framhåller, intetas till intäkt för minskade ambitioner, lika; litet som ökade motsättningarmellan stormaktsblocken bör leda fill förhastade eller överdrivna reaktionerpå det säkerhetspolitiska området. Utskottet vill i detta sammanhang härutöver erinra om vadsom vid återkommande tillfällen tidigare framhållits beträffande den bredaenighet som finns i vårt land om de grundläggande riktlinjerna för Sverigessäkerhetspolitik, däribland om betydelsen av ett välbalanserat och starkttotalförsvar som stöd för neutralitetspolitiken. Denna enighet är i sig en betydandesäkerhetspolitisk tillgång. Utskottet behandlar i detta avsnitt ett antal motioner somtar upp olika frågor inom ramen för säkerhetspolitiken. I motionerna berörsfrågor om säkerhetspolitikens förutsättningar och hotet mot (Fö204, m),ubåtskränkningar (Fö204, m och FÖ205, mp), utländska långtradare, m.m. (F02OI,m, F0202, c, FÖ203, c,, och Fö206, fp) samt säkerhetspolifiskt underlaginförnästa försvarsbeslut (F02O8, s, FÖ209, vpk, och F02IO, mp). 1 moderata samlingspartiets kommittémotion Fö204 yrkas(yrk. 1) att skall göra ett tillkännagivande utgående från motionen om säkerhetspolitikens förutsättningar och hotet mot . Motionärerna för, med utgångspunkt från vissa centrala slutsatser försvarskom mittés säkerhetspolitiska rapport om ökade utsatthet i samband med kriser och väpnade konflikter i vår omvärld, én diskussion om det strategiska sambandet mellan olika regioner i . De konstaterar därvid . bl.a. attdenna försvarskommitté visserligen noterade att det nordeuropeiska området geografiskt och militärpolitiskt har en annan karaktär än Central , dock utan att. ingående analysera betydelsen av detta. Enligt motionärerna måste nu analysen av sambandet mellan de militärpolitiska och militärgeografiska förhållandena i och fördjupas av försvarskommitté. Såsom utgångspunkt för en sådan fördjupad analys anförs att maktblockens benägenhet för politisk risktagning i det militärpolitiskt "mjukare" nordeuropeiska området måste bedömas som högre jämfört med , där kärnvapenförvecklingar eller militärt misslyckande utgör starkt återhållande faktorer. Enligt motionärerna får en beskrivning av relationenmellan Centraleuro- 1988/89:FÖU 12 pa och med utgångspunkt fråndenna karaktärsskillnad uppenbarligen starka återverkningar på så centralafrågorsom vårt lands underrättelsesystem, totalförsvarets beredskap,försvarsmaktens mobiliseringssystem samt den operativa planeringen och ävenförsvarsmaktens totala styrka och förmåga. Utskottet erinrar om att senaste försvarsbeslut i fråga omde säkerhetspoh-tiska grunderna utgick ifrån försvarskommittéssäkerhetspolitiska rapport (SOU 1985:23) som framlades under politisk enighet.I\ denna rapport redovisades en inträngande analys bl.a. av de strategiskaförhållandena i närområde, varvid inte minst de militärstrategiskarelationerna mellan de nord- och centraleuropeiska områdena belystes i olikaavseenden. I direktiven försvarskommitté (dir. 1988:67)hänvisastill den förra försvarskommitténs arbete med dessa frågor såsom i alltväsentligt giltig som underlag för nästa försvarsbeslut. Enligt direktiven bör1988 års försvarskommitté "granska den tidigare analysen och med utgångspunkti denna ta hänsyn till sådana förändringar i säkerhetspolitiskt,militärstrategiskt, försörjningsmässigt, tekniskt eller annat avseende som kanförutses få konsekvenser för vår framtida säkerhet". Uppgiften att vidareutveckla hittillsvarande analys avsådana säkerhetspolitiska och militärstragiska förhållanden ochutvecklingstendenser som är långsiktigt betydelsefulla för säkerhetåvilar således sittande försvarskommitté. Till grund för dess arbete ligger dengenomarbetade analys som redovisades av försvarskommitté och varsslutsatser i väsentlig grad överensstämmer med de frågeställningar som försfram i motionen. försvarskommitté ges i regeringens direkfiv uppdragetatt vidareutveckla föregående kommittés analys och slutsatser. Av dessa skälfinns det enligt utskottets mening ingen anledning för att göra detslags uttalande som yrkas i mofion Fö204. Yrkandet bör således avslås. 1 den moderata kommittémotionen yrkas vidare (yrk. 2) attriksdagen som sin mening skall ge regeringen till känna vad som anförs imotionen om en förnyad analys av ubåtskränkningarna och ubåtsskyddet. Motionärerna anför på denna punkt att hittillsvarandeåtgärder för att förstärka ubåtsskyddet uppenbarligen inte har varittillräckliga med hänsyn till förekommande indikationer på att kränkningarnafortsätter. De erinrar om att regeringen i proposition 1987/88:150 bil. 8underströk att en grundlig genomgång av ubåtsskyddet borde ske årsförsvarsbeslut. Oaktat detta framgår inte av direkfiven till 1988 årsförsvarskommitté någon särskild uppgift i detta hänseende. bör därförenligt motionärerna uttala att denna av regeringen föreslagna genomgång bör skenu. Utskottet behandlade frågan om ubåtskränkningar ochubåtsskydd under föregående med anledning av proposition 1987/88:150,bil.8 (FöU 1987/88:13), 1 utskottets betänkande som godtogs av (rskr.386) anfördes bl.a. följande (s. 6): Utskottet instämmer i vad föredragande statsrådet därefteranför om att ingen kan säga vilken långsiktig varaktig förmåga som erfordras för att möta undervattenskränkningarna och denna förmåga kan anses uppnådd. Såsom föredragande statsrådet framhåller behöver vidtagna ' åtgärdersuccessivt ställas mot eventuella framtida kränkningars omfattning1988/89:FöU12 och inriktning och ubåtsskyddsfunktionen fortlöpande avvägas motalla andra angelägna behov i försvarsplaneringsprocessen. Det svenska totalförsvaretmåste utgöra en balanserad helhet. Utskottet biträder sålunda föredragandestatsrådets mening att en grundlig genomgång bör ske av ubåtsskyddet införnästa totalförsvarsbeslut, då erfarenheter bör ha erhållits från det nubeslutade utbyggnadsprogrammet och från eventuella fortsatta kränkningar i ochför beslut om det fortsatta inriktningen. Denna av fastlagda inriktning äger självfalletfortsatt giltighet även sedan beslut fattats om tidigareläggning av nästafleråriga försvarsbeslut. Som ovan framhållits är det nu en uppgift försittande parlamentariska försvarskommitté att dels redovisa en förnyad analysav för säkerhet och säkerhetspolitik viktiga förhållanden i vårtnärområde - vari frågor rörande kränkningar i fredstid av vårt territoriumtorde utgöra en viktig del-, dels lämna förslag rörande mål och inriktning avdet militära försvarets olika delar, inkl. ubåtsskyddsfunktionen avvägd motandra angelägna behov. Mot denna bakgrund ser utskottet ingen anledning attförorda att , med hänvisning till vad som uttryckligen omnämns resp.icke omnämns i allmänt formulerade kommittédirektiv, uttalar sig om vad som börbehandlas av försvarskommittén. Motionsyrkandet bör av detta skäl avslås. Frågan om ubåtskränkningar behandlas i motion Fö205 (mp)från en annan utgångspunkt. En utgångspunkt för motionärens resonemang ochyrkanden är att den officiella svenska ubåtshypotesens trovärdighet fortfarandehuvudsakligen beror på U137:s karaktär: Var det en spionerande intränglingtagen på bar gärning eller en felnavigerare som blev oskyldigt och lägligtverktyg för svenska försvarshökars propaganda? Enligt motionären behöverkritikerna bara ha rätt i ett enda påstående för att den officiella versionenskall brista. Han hävdar därpå att uppgiften om att den sovjetiska ubåten kärnvapen ombord när den grundstötte i har visat sig varaen myt och att officiella svenska företrädare i tysthet låtit saken falla. Ävenfrågan om en internationell expertkommission efter Hårsfjärdenincidenten harsjälvdött eller viftats bort. Enligt motionären är militära och diplomatiskareaktioner inte detsamma; på misstankar grundade beslut om viss militärberedskapsåtgärd må vara ett lands ensak, men om endast misstankar leder tillofficiella protestnoter betyder det att varje strävan efter en internationellrättsordning har punkterats. Enligt mofionären är det ett elementärtanständighetskrav att relationerna med andra stater bygger på internafionellrättsordning. Resonemanget leder motionären till yrkanden av innebördatt hos regeringen borde begära att frågan om U137:s påstådda atombeväpning görs till föremål för förnyad och opartisk utredning, t.ex. av PRIO i , an befintliga bevis angående U 137:s påstådda karaktär och avsikter överlämnas till i eller annan liknande instans i och för skiljedom samt att samtliga bevis på andra påstådda ubåtskränkningar som man åberopat eller vill åberopa i internationella offentliga diplomatiska sammanhang överlämnas till i eller annan liknande instans i och för skiljedom. Vidare yrkar motionären att borde göra tillkännagivanden av innebörd att samtliga officiella noter, 2 uttalandenoch texter från svensk sida angående ubåtsaffärerna skall 1988/89:FöU12granskas och eventuellt korrigeras i enlighet med de internationella skiljedomarnasutslag, att alla misstänkta men internationellt obevisade gränskränkningar motSverige i det diplomatiska umgänget skall betraktas enligt vanligarättsprinciper, dvs. såsom icke inträffade, samt au misstänkta men obevisadegränskränkningar dock givetvis får tillmätas vikt i beredskapsplaneringen. Utskottet konstaterar att frågan om undervattens- ochandra kränkningar av svenskt territorium är av grundläggande och vitalbetydelse för samlade säkerhetspolitik; Vår förmåga att i fredstidavhålla främmande makter från att kränka territoriella integritet haruppenbart en avgörande betydelse för tilltron i omvärlden till vår vilja ochförmåga att fullfölja vår neutralitetspolitik vid kris och krig i vår omvärld.Av avgörande betydelse för vår säkerhetspolitik är, såsom fastslagits av regeringoch riksdag , att vi förbehåller oss att själva utformadess mål och medel. Vår samlade säkerhetspolitik förutsätter att vi förbehålleross rätten att själva bedöma faktiska och möjliga hot och själva göra denlämpliga avvägningen mellan säkerhetspolitikens olika instrument. Härvid är,som nämnts i det föregående, den breda enighet som finns i vårt land i sig enbetydande säkerhetspolitisk tillgång. Denna enighet omfattar de konstaterandensom gjorts av regering och riksdag vid olika tillfällen, på grundval avöverbefälhavarens rapportering, om förekomsten av kränkningar av Sverigesterritoriella integritet. Utskottet anser mot denna bakgrund att det vore olämpligtoch i strid med grunderna för den svenska säkerhetspolitiken att såsommotionären yrkar överlämna underlaget för svenska uttalanden och åtgärderrörande under-vattenskränkningar till internationellgranskning och skiljedom. Det är en självklarhet att för svensk säkerhetviktiga frågor inte kan avgöras av utländska instanser, och det är likaledes ensjälvklarhet att misstänkt säkerhetshotande företeelser måste tillmätas viktinom ramen för beredskapsplaneringen. Utskottet anser följaktligen attriksdagen bör avslå samtliga yrkanden i motion Fö205. Utskottet har i två betänkanden behandlatfrågan om misstänkt underrättelseverksamhet i samband med utländska långtradares trafik i . I det första av dessa betänkanden (FöU 1987/88:2) konstaterade utskottet bl.a. att en intensifierad kontroll med anledning av rapporter om anmärkningsvärt uppträdande från de främmande s.k. TIR- bilarnas sida inte i något fall lett till att misstankarna om olagligunderrättel severksamhet kunnat verifieras. Utskottet anförde i betänkandet avslut ningsvis att frågan om skärpning av befintliga regler för kontroll ochreglering av utländsk lastbilstrafik i borde fortlöpande prövas av ansvariga myndigheter med sikte på att kunna införas för den händelse sådan fortsatt prövning ger vid handen att misstankarna visar sig välgrundade. Utskottet betonade också vikten av noggrann uppföljning från de berörda myndighe ternas sida samt betydelsen i detta sammanhang av en vaksam och rapporteringsbenägen allmänhet. 1 det därefter följande betänkandet (1988/ 89:FöUl) med anledning av ytterligare motioner i ärendet hänvisade utskottet till att det på flera områden vidtagits eller förberetts åtgärderinom och mellan berörda myndigheter som på olika sätt torde tillmötesgå de 17 2 1988/89. grundläggandesyftena i de behandlade motionerna. Med hänvisning till det 1988/89:FöLJ12lämpliga i att avvakta utfallet av dessa åtgärder fann utskottet skäl attavstyrka bifall till yrkanden om att borde uttala sig om vikten avvissa åtgärder. Utskottethar nu att behandla ytterligare ett antal motioner i detta ärende. 1 motion Fö20l (m) yrkar motionären att hosregeringen skall begära utredning och förslag om åtgärder för att begränsa utländskalångtradares användning av svenska vägar. Bestämmelser som innebär attutländska långtradare generellt endast tillåts använda vissa särskilda vägarbör enligt motionären införas och regelbundna kontroller genomföras. Dålastbilstrafiken delvis regleras genom internationella avtal torde det dock,anför han, bli nödvändigt med en närmare utredning om förutsättningarna för attinföra sådana bestämmelser. I motion FÖ202 (c) hänvisar motionärerna tillöverbefälhavarens särskilda redovisning (Utländsk lastbilstrafik, ettsäkerhetshot?) i TIR-bilsfrågan och anför mot bakgrund av de fakta ochhypoteser som kommer fill uttryck i denna att bör tillkännage ettbehov av åtgärder för förbättrad kontroll av de s.k. TIR-lastbilarna. Utskonet vidhåller sin uppfattning i betänkandet1988/89:FöUl, i vilket likartade motionsyrkanden behandlades, att det intefinns anledning att förorda att nu - med tanke på de åtgärder somvidtagits av myndigheterna i samverkan - föreskriver generella inskränkningar iviss utländsk lastbilstrafik i . Motionerna bör därför avslås. 1 motion Fö206 (fp) yrkas att hos regeringenbegär att allmänheten ges periodiska och samlade redovisningar kringiakttagelser rörande misstänkt verksamhet i från utländska långtradare,m.fl. Motionären säger sig dela utskottets bedömning i dess senaste betänkandeatt överbefälhavarens specialorientering om den utländska långtradartrafikenpå ett värdefullt sätt tillgodoser ett informationsbehov gentemot allmänhetenrörande både fakta och myndighetsbedömningar. Hon anser dock att det finns ettbehov av att successivt informera allmänheten om iakttagelser och slutsatserinom detta område, motsvarande de periodiska redovisningarna avgränskränkningar.