bet · GC01KrU3 · 1988-12-31 00:00:00 — 1988/89 :KrU3 1988/89 KrU3 Utskottet behandlar i betänkandet ett motionsförslag somsyftar till en utredning av förutsättningarna för att bibehålla ett levandefäbodbruk. Utskottet avstyrker motionen. En reservation har fogatstill.betänkandet. 1987/88:Kr311 av m.fl. (s,m,c) variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vad i mofionenanförts om behovet av åtgärder för att bibehålla ett levande fäbodbruk iSverige. Motionärerna anser att det ännu levande fäbodbruket är enunik resurs av riksintresse som måste ges möjligheter att även fortsättningsvisleva vidare. De påpekar att det finns risk för att i samband medgenerationsväxling fäbodbruk kommer att läggas ner. Enligt motionärerna är erfarenheterna av besök på levandefäbodar som en attraktion inom sommarturismen mycket positiva. De menar att ensatsning på fäbodarna skulle innebära ett stöd för den lokala kulturen samt gefäbodbrukarna ökade inkomster. Motionärerna förordar att förutsättningarna föratt bevara ett levande fäbodbruk skall utredas. För att få klarhet i vilkaåtgärder som behövs för att kunna bibehålla ett levande fäbodbruk börklarläggas hur fäbodbrukare upplever sin situation. Vissa uppgifter i anslutning till motionen Fäbodväsendet i är en form av extensivboskapsskötsel, förmodligen med 1 000-åriga traditioner. Det innebär att mansommartid driver boskapen till betesmarker som är belägna utanför den egentligajordbruksbygden, för att på så vis dryga ut det i skogsbygder sparsamma betetkring hemgården -buföring. Från medeltiden och framåt finns skriftliga belägg förförekomsten av fäbodbruk. Från 1700- och finns ett väl utvecklatfäbodväsende. Det så kallade fäbodomrädet utgörs från denna fid av ett områdenorr om en linje från nordligaste över Bergslagen och södra nordligaste . Fäbodväsendet var mest utvecklat i slutet av1800-talet. Enligt en inventering som gjordes vid år1970 uppskattades antalet fäbodanläggningar till flera tuseni och ca 1 1988/89. 2 500 iJämtland-Härjedalen. Enligt en undersökning av fäbodbrukets 1988/89:KrU3utbredning och betydelse i genomförd av fäbodkommittén fanns är 1980 272 fäbodanläggningar i drift. Avdessa fäbodar fanns inom fäbodområdets centrum, dvs. norra och västraDalarna, och sydligaste . Den nämnda undersökningen genomfördes genom att ettfrågeformulär sändes ut till fäbodbrukare som man kände till hade bufört tillsitt fäbodställe . Det insamlade materialet bearbetades underåren 1981 och 1982 inom i och presenterades irapporten - hotad näring (serien informerar Serie Anr. 3 1982). Enligt rapporten har en rad olika faktorer fillsammansbidragit till den avveckling som skett . För detförsta har fäboddriften dåligt kunnat anpassas till en rafionelljordbruksdrift, såsom denna definierats av politiska och andra beslut.Fäboddriften har hört samman med små och mellanstora brukningsenheter, och detär också dessa som hårdast drabbats av rationaliseringens mångajordbruksnedläggningar. I rapporten konstateras bl.a. att fäbodarna under 1700-och ingick i en ekonomi, vilken i mycket stor utsträckning prägladesav självförsörjning. När denna ersattes med ökad penninghushållning, var detofta svårt att integrera fäbodarna i den nya ekonomin. Ett exempel på detta äratt många fäbodar lagts ned därför att man inte haft råd att avlöna anställdpersonal, och arbetsbördan då blivit för stor. Ett led i integrafionen imarknadsekonomin är enligt rapporten också böndernas ökadeberoende av mejerileveranser. Dåliga eller obefintliga vägförbindel-ser tillfäboden har då kunnat leda till att man blev förhindrad att leverera mjölk tillmejeriet. Ofta hade varken mejeriet eller fäbodbrukaren råd med detta ochresultatet kunde bli att fäboden lades ner. Irapporten anförs sammanfattningsvis bl.a. följande. av brukarna skötte själva sina djur vidfäbodstället. Det är knappast någon tvekan om att det stora antaletfäbodställen med endast en aktiv anläggning har försvårat och fördyrat förbrukarna att anställa butöser. Förekomsten av bilväg till av allafäbodställen har också underlättat för hushållet att självt sköta om djurenunder sommaren. Brukarna värderade i allmänhet buföringen mycket högt. Istor utsträckning upplevdes fäbodlivet som trivsamt och rekreativt för bådefolk och djur. Men samfidigt är buföringen en nödvändighet för många brukare.Utan fillgång till fäbodställets betesmarker skulle dessa inte kunna driva sittjordbruk. Den positiva värderingen av fäbodlivet står dock i bjärtkontrast till de befingelser som brukarna möter i driften. Bara omkring 30 stanser att möjligheterna för att fäbodstället skall överleva ärgoda. För de flesta andra ser framfiden mörk ut, och brukarna ställs framförallt inför tre stora problemkomplex: Lönsamheten är dålig, såväl för självafäboddriften som för småjordbruk över huvud taget. Den växande turismen ochfritidshusbebyggelsen inkräktar framför allt på djurens rörelsefrihet, menskapar också andra problem på . Slutligen är generationsväxlingen mycketsvär. Brukarnas medelålder är mycket hög och många har ingen som vill ta överefter sig. Omfäbodväsendet skall kunna överleva behöver det stöd från det 1988/89:KrU3allmänna. Brukarna själva har i sina förslag till åtgärder angivit upprustningav byggnader, hjälp med mjölkhantering, avbytare och stängsel som angelägnaområden för stöd. Det som står på spel är dock inte bara själva fäboddriftenutan också alla de små jordbruk som är beroende av . buföring för sinöverlevnad. Delevande fäbodarna representerar också en viktig resurs för turistnäringen ochär mycket uppskattade av tillresande. Å andra sidan utgör turismen ochfritidshusbebyggelsen ofta ett stort hinder för fäbodbrukarna. Brukarna självavill i stor utsträckning helstslippa pressen från turismen och förordar strängarestriktioner framför allt på bebyggelse på . Turismen är dock redan enaktiv och stor näring i fäbodområdet, och det är viktigt att försöka finnasamverkansformer mellan turistsektorn och fäbodbrukarna som inte hotarfäboddriftens existens. En viktig förutsättning för sådan samverkan är att detsatsas på upplysning om fäboddriften så inte onödig skada görs av en okunnigallmänhet. StiftelsenTurismutveckling i samordnar insatser inom ramen för ett projekt. Syftet är att samrnankoppla turism och fäbodar ochgenom informafionskampanjer öka intresset för att bevara fäbodkulturen.Stiftelsen har i samförstånd med brukare i , ochJämtland-Härjedalen valt ut ett antal levande.fäbodar. Några få av dessa harstor erfarenhet från fäboddrift och turism som t.ex. Svedbovallen i medca 30 000 besökare/år, medan de flesta har begränsat antal besökare, 1 000-3000/säsong. Inomramen för informationskampanjen har sfiftelsen i en broschyr "Levandefäbodar" (1988) presenterat 24 fäbodvallar. Målsättningen äratt söka styra turister till tider och så att turismen blir ett brakomplement till det som redan ger inkomst på fäbodarna, dvs. Dalarnasmuseum har på uppdrag av kommunerna i länet gjort kommunvisainventeringar av byar och fäbodmiljöer. har publiceratsrapporter om byar och fäbodar i , och kommuner. Enrapport om kommun är under utarbetande. Inomlänsstyrelsen i har genomförts en invente ring av levande fäbodar i länet. Utgångspunkt för denna inventering har främst varit den betydelse som fäbodarna har för naturvården och frilufts livet. Fäbodkulturenär som motionärerna påpekar en väsentlig del av vårt svenska kulturarv. Så ärockså 37 fäbodar i och 82 i klassade som varandeav riksintresse för kulturminnesvården. Fäbodbruk har funnits sedan medeltiden.Numer förekommer det huvudsakligen i norra och västra , ochsydligaste . Antalet jordbruk som bedriver fäbodbruk har minskat kraftigtunder och ' beräknas nu uppgå till ca 270. Nedgången beror iallt väsenthgt pä rafionaliseringar inom jordbruket. Av den redovisning somlämnats i det föregående framgår attfäbodväsendets situation uppmärksammas av läns- 1988/89 ;KrU3 styrelsernai de två län - och - där det fortfarande finnslevande fäbodar. Detär enligt utskottets mening angeläget att fäbodkulturen kan bevaras. Härförkrävs som motionärerna framhåller insatser från samhällets sida. Deinventeringar som genomförts i och bör kunna geunderlag för förslag om åtgärder. Utskottet vill i detta sammanhang även erinraom att det redan nufinns möjlighet att få stöd för fäbodbruk. För att behållabyggnadsbeståndet och inhägnader kan bidrag lämnas från medel som står tillriksantikvarieäfnbetets förfogande. Vidare har medel ställts tillnaturvårdsverkets förfogande för naturvårdsåtgärder i odlingslandskapet. Syftetmed detta stöd - det s.k. NOL A-stödet - är att möjliggöra fortsatt vård avsådan naturlig gräsbärande mark som bedömts vara särskilt värdefull från natur-och kulturminnesvårdssynpunkt och som 1 avsaknad av ekonomiskt stöd ej skullevara möjligt för brukaren att på hävda. Fråndet nämnda anslaget som för innevarande budgetår uppgår till 10 milj. kr. harenligt vad utskottet inhämtat bidrag utgått till fäbodbrukare. Härutöver harriksdagen efter förslag i proposition 1987/88:128 om miljöförbättrandeåtgärder i jordbruket, m.m. beslutat att ytterligare 20 milj. kr. skalldisponeras för näturvårdsåtgärder i odlingslandskapet /89 -1990/91 (JoU 1987/88:24, rskr. Dessa medel skall anvisas på samma sättsom NOLA-stödet. Medhänvisning fill det anförda anser utskottet att det inte finns anledning attföreslå någon åtgärd med anledning av motionen. att avslårmotion 1987/88:Kr311. Stockholmden På kulturutskottets vägnar Närvarande:Ingrid (), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), SfinaGustavsson (c), (vpk), (), IngegerdSahlström (s), () och (). Reservation i988/89:KrU3 och (båda c) anser dels att den del av utskottets yttrande som på s. 4 börjarmed "Med hänvisning" och slutar med "av motionen" bort haföljande lydelse: De inventeringar av fäbodbruk som har gjorts under1980-talet har främst syftat till att kartlägga i vad mån brukare aktivtanvänder sina fäbodar. De utgör enligt utskottets mening inte ett fillräckligtunderlag för förslag fill åtgärder för att bevara ett levande fäbodbruk.Utskottet delar därför motionärernas uppfattning att de problem av miljömässigoch näringspolitisk natur som är förknippade med fäboddrift bör bli föremål förutredning. 1 en sådan utredning bör även fäbodkulturens betydelse för turismoch kulturmiljövård beaktas. Vad utskottet här anfört bör som sin mening geregeringen till känna. dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse: att med bifall till motion 1987/88:Kr311 som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.