yttr · GB05FiU3 · 1987-12-31 00:00:00 — 1987/88:3 y om trafikpolitiken inför 1990-talet (prop. 1987/88:50) har beslutat beredafinansutskottet fillfälle att yttra sig över proposition 1987/88:50 omtrafikpolitiken inför 1990-falet, såvitt avser bilaga 1, samt de med anledningav propositionen väckta motionerna 1987/88:T48 (c), 1987/88:T65 (fp),1987/88:T66 (vpk), 1987/88:T84 (m), 1987/88:T87 (m) och 1987/88:T88 (m). far med anledning härav i detta yttrandeupp frågor rörande förutsättningarna för den ekonomiska rekonstruktionen avstatens järnvägar (SJ), fastställande av mål för affärsverk samtfinansieringsformerna för affärsverkens investeringar. Förslagen i proposifionen utgår frän atf en uppdelningsker av nuvarande affärsverket i ett affärsverk (SJ) medansvar för trafiken och en myndighet, , med ansvar förinfrastrukturen. SJ skall inrikta sin verksamhet på en affärsmässig utvecklingav järnvägstrafiken. Affärsgrenar som infe bidrar fill detta skall avskiljas.Staten skall genom en s.k. vägtrafikmodell ha huvudansvaret för järnvägensinfrastruktur. I mofion T66 (vpk) avstyrks förslaget om enansvarsfördelning enligt den s.k. vägtrafikmodellen. Motionärerna anser atfinfrastrukturen bör organiseras i en bandivision inom koncernen. I motionerna T84 (m), T88 (m) och T65 (fp) accepterasförslaget fill ansvarsfördelning, men motionärerna anser aft den affärsmässigautvecklingen av järnvägstrafiken bör bedrivas i aktiebolagsform. Det ankommer på trafikutskottet att ta ställning til!dessa frågor. vill därför som underlag för trafikutskoftetsställningstagande redovisa sin syn på hur den föreslagna rekonstruktionen kangenomföras. I propositionen konstateras att med de förslag sompresenteras i proposifionen har SJ goda förutsättningar atf inom några åruppvisa ett positivt resultat som också medger en viss självfinansiering förfortsatt utveckling. För detta och för införandet av trafikmodellen krävs docken finansiell rekonstruktion så att inte SJ:s resultat i utgångsläget belastasav tidigare underskott. SJ:s balansräkning är belastad med dels lån somtagits för atf täcka den likviditetsmässiga effekten av förluster ,dels lån för anskaffning av rullande materiel. Härtill kommer förluster underår 1987 och 1 1987/88. år 1988samt rekonstrukfionskostnader (förtidspensioneringar etc), lyied de FiU1987/88:3 y förutsättningar som anges i propositionen beräknas aft 2,7miljarder kronor behövs som kapitaltillskott för att täcka denna belastning. I propositionen föreslås aft kostnaderna för dennaavlastning täcks dels genom att de medel som frigörs genom försäljning av delas ut till SJ, dels genom att SJ avyttrar vissa fasfigheteroch andra tillgångar. För den ekonomiska rekonstruktionen av statens järnvägarbegärs ett bemyndigande för regeringen atf utan beloppsgräns godkänna avtal omförsäljning av fast egendom från . För samma syfte föreslås,förutom att skall tillföras utdelningen från AB Swedcarrier,att statens järnvägars överskottsmedel inte skall inlevereras . Grundläggande bestämmelser om statlig egendom De grundläggande bestämmelserna om förfoganderätten överde statliga tillgångarna finns i 9 kap. regeringsformen, som handlar omfinansmakten. I 8 § stadgas aft statens medel och dess övriga tillgångar sfärtill regeringens disposition. I begreppet övriga fillgångar innefattas allannan statlig egendom än medel. Någon åtskillnad mellan fast och lös statligegendom görs inte i defta sammanhang. Tillgångar som ägs av de statliga bolagenär offentlig-rättsligf sett inte statliga och berörs alltså inte av dessabestämmelser. Begreppet disposition innefattar såväl förvaltningsåtgärder somförfogandeåtgärder, såsom avhändelse och pantsäftning. Regeringens dispositionsrätt över statens tillgångar äremellertid inte oinskränkt. I 9 § stadgas aft i den omfattning sombehövs fastställer grunder för förvaltningen av statens egendom' ochförfogandet över den. kan därvid föreskriva atf åtgärd av visst slaginte får vidtas utan fillstånd. Av förarbetena fill regeringsformen kan utläsas atfriksdagen skall vara skyldig aft fastställa sådana grunder soni avses i 9 §.Det framgår emellerfid infe närmare hur 9 § är avsedd aft tillämpas. Enligtettmotivutfalande (prop. 1973:90 s. 347) kan fritt avgöra vilkenomfattning och vilket innehåll som regleringen skall ha. Det kan vara lämpligtatt föreskrifter ges i lag, men grundlagsbestämmelsen uppställerinfe något krav ' härpå. I propositionen anfördes vidare aft, oberoende avvilka dispositions- ' regler som fastställer, regeringens och övriga myndigheters handlingsfrihet vid förvaltningen av och förfogandet överstatens egendom är begränsad. Föredragande statsrådet erinrade om föreskrifteni 9 kap. 2 §, enligt vilken statens medel infe får användas på annat sätt änriksdagen har' bestämt, och anförde: Av samma bestämmelse får emellertid vidare anses följa aftegendom som har anskaffats för medel, anvisade av , infe fårdisponeras på sätt som strider mot anslagsbeslut. I praxis haregendom, som har förvärvats enligt beslut för atf för framtiden varastatsegendom, infe ansetts kunna säljas utan hörande. Obrukbar ellerobehövlig materiel kan försäljas, men regeringen torde inte ensidigt kunnagenom försäljning av materiel reducera t.ex. den av beslutadeförsvarsor- ganisationen.Vad jag har föreslagit i denna paragraf syftar inte fill rubbning pju1987/88:3 y av nu nämnd praxis. hade intet att erinra mot vad som iproposifionen anförts i denna fråga. Hitfills har inte fastställtsådana grunder som avses i 9 §. Bestämmelser om fast egendom Enligt regeringsform fordrades riksdagenssamtycke för försäljning eller annan avhändelse av statens fasta egendom. Somframgått innehåller den nya regeringsformen inte motsvarande begränsning avregeringens rätt aft förfoga över sådan egendom. Så länge infe harfastställt grunder enligt 9 kap. 9 § har emellerfid, enligtövergångsbestämmelserna fill den nya regeringsformen, förutsatts atf fidigare givnabemyndiganden skall gälla. . Dessa bemyndiganden har inneburit medgivande förregeringen att utan samtycke i varje särskilt fall sälja fastegendom fill ett visst högsta värde, 5 milj. kr. har frågan om försäljning av statlig fastegendom aktualiserats . begärde regeringen rätt att utan någon begränsning besluta om försäljning eller byte av staten tillhörig fast egendom. (FiU 1981/82:26) avstyrkte emellertid förslaget med instämmande i vad konsfitufionsutskottet i ett yttrande anfört om atf ' man inomregeringskansliet borde göra en översyn av gällande bemyndiganden ochrikfiinjer med beaktande av bestämmelserna i den nya regeringsformen.Finansutskottet föreslog ett tillkännagivande av till regeringenhärorn, vilket också blev beslut. Frågan väcktes ånyo av regeringen (prop.1985/86:101 bil. 3), då samma begäran framfördes som . Finansministernförklarade, med anledning av tillkännagivande detta år, att gällanderiktlinjer var tillräckliga för att ange ramarna för regeringens förfogandeöver den staten tillhöriga fasta egendomen förutsatt att gällande värdegränserslopades. Inte heller biföll emellertid riksdagenregeringens förslag. (FiU 1985/86:22) ansåg alltjämt attvärdegränserna inte borde slopas förrän frågan om vilka rikfiinjer som bordegälla för försäljning av statlig egendom hade klarlagts. Finansutskottetvidhöll aft regeringen, i enlighet med vad uttalat , borde seöver gällande bemyndiganden och utarbeta förslag till riktlinjer. Riksdagenanslöt sig i ett nytt uttalande härfill. Frågan togs åter upp av regeringen (prop.1986/87:100 bil. 9 ' s. 55 f.). Regeringen anförde aft försäljning av statensfasta egendom huvudsakligen är en följd av en fortlöpande anpassning avfasfighefsbestån-def till ändrade förutsättningar för det statligalokalbehovet. Ett regelverk som tar sikte på alla framtida tänkbara situafionerskulle bli mycket omfattande och därigenom skapa en krångligare handläggning.Under 1970-och 1980-talen har endast ett fåtal ärenden behövt undersfällasriksdagen. Mot bakgrund härav anfördes i propositionen att det är lämpligt aftnuvarande ordning behålls och att beloppsgränsen för bemyndigandevid behov justeras. Något förslag i frågan lades inte fram. skottet och hadeinte något att erinra mot det anförda (FiU FiU 1987/88:3 y 1986/87:12 s.4). Ibudgetpropositionen (prop. 1987/88:100 bil. 9 s. 39) fas återigen frågan upp omatt utöka bemyndigandet för regeringen atf sälja fast egendom. 1 proposifionenanförs aft frågan om utökade bemyndiganden bör ses i sammanhang med de nyariktlinjer för lokalförsörjningen som redovisas i budgetpropositionen.Nuvarande beloppsgräns om 5 milj. kr. föreslås därför justerad så attregeringen bemyndigas besluta om försäljning upp fill 50 milj. kr. per objekt.Som riktlinje för denna typ av försäljning skall gälla att överskottet normalfskall återanvändas för investeringar i form av byggproduktiön eller inköp samtplaneras och genomföras så aft statens samlade förmögenhet infe urholkas, dvs.så atf ingen nettoutförsäljning av statens egendom sker. Överskott somgenereras på detta sätt bör, anförs det i propositionen, endast i begränsadomfattning användas för aft finansiera underhållsåtgärder. Detanges i propositionen atf den förordade beloppsgränsen för försäljning ärangiven prisläge. För beslut bör det vara möjligtaft ta hänsyn till kostnadsutvecklingen från den tidpunkt när tagitställning i dessa frågor. Denna fråga behandlas avfinansutskottet. Tillskillnad från vad som gällde för statens fasta egendom fanns det i 1809 årsregeringsform inga särskilda begränsningar i fråga om regeringens dispositionsrättöver lös egendom, vari innefattas bl.a. aktier i bolag. Därför hade riksdageninfe haft anledning att lämna några bemyndiganden av det slag som alltjämtövergångsvis gäller för fast egendom. Som framgått görs i den nyaregeringsformen ingen åtskillnad mellan fast och lös statlig egendom. Det ärriksdagens sak att fastsfälla grunder för regeringens disposition av bådaslagen av statlig egendom, något som hitfills inte har skett. Fråganom regeringens dispositionsrätt över lös statlig egendom, t.ex. aktier, äralltså inte närmare reglerad. Det följer inte direkt av någonföreskrift i regeringsformen eller annan lag atf regeringen är skyldig aftinhämta bemyndigande vid försäljning av aktier i statsägda bolag.Vägledande i sådana frågor torde, enligt det citerade motivuftalandet till 9kap. 9 § regeringsformen, vara en bedömning av intentioner då medelanvisades för förvärvet av aktierna i resp. bolag. Detbör påpekas aft regeringsformens bestämmelser om statens tillgångar infe berörtillgångar som ägs av de statliga bolagen. Endast om aktierna i bolaget stårunder regeringens eller myndighets direkta förvaltning är det fråga om enstatlig fillgång i rättslig mening. Myndighetsbegreppet innefattar också destatliga affärsdrivande verken. För flertalet av dessa gäller emellertidsärskilda bestämmelser i frågor om aktieförvärv m.m. Näringsutskottetbehandlade (NU 1986/87:17) frågan om försäljning av statensaktier i . Aktierna i -med dotterbolagen - såldes av staten till ProcordiaAB. Regeringen anmälde i efterhand försäljningen förriksdagen (prop. 1985/86:150 bil. 1 , FiU 1987/88:3 y mom.47). Av näringsutskottefs redovisning i betänkandet framgår aft regeringendessförinnan regelmässigt har underställt frågor om försäljning avakfier i stafiiga bolag som ägs direkt av staten. Även då det har varit frågaom en minskning av statens ägarandel utan aft därmed akfier har sålts - som dåstaten avstod från sin företrädesrätt vid en nyemission i PKbanken -har frågan underställts . Enligt näringsutskottet har det såledesfunnits en väl etablerad praxis på området. Utskottet ansåg också atf starkasakskäl kunde åberopas för atf frågor om försäljning av aktier i av statendirekt ägda bolag normalt skall prövas av . Beslut om det ursprungligastatliga engagemanget har genomgående fatfats under medverkan,t.ex. i form av atf medel för aktieteckning har anvisats. I många fall harengagemanget syftat fill att allmänna intressen av skilda slag därmed skullekunna tillgodoses. I vissa fall har verksamhet i bolagsform valts som ettalternativ till verksamhet i myndighetsform. Utskottet fann det naturligt aftfrågor om avveckling av statliga engagemang i fall av nämnda slag prövas avriksdagen. Därtill kommer, anförde näringsufskottet, atf ärenden om försäljningav akfier i statsägda bolag ofta avser stora värden. Den bristandeöverensstämmelsen mellan vad som gäller beträffande regeringensdispositionsrätt över fast egendom resp. lös egendom i form av akfier ter sigfrån saklig synpunkt omotiverad. Frågor om ändringar i statens aktieinnehav hari allmänhet långt större räckvidd än frågor om ändringar i det statliga fastighetsbeståndet.Detta gäller såväl statsfinansiellt som med hänsyn till effekterna på samhälleti övrigt. Utskottet erinrade också om atf frågor om statligt företagande spelaren central roll i den näringspolitiska debatten. Näringsufskottetansåg sammanfattningsvis aft i det aktuella fallet om försäljningarav aktierna i borde ha givits möjlighet atf pröva frågan omavvecklingen av det stafiiga engagemanget i bryggeriindustrin. Vidare ansågnäringsutskotfet att ärenden om försäljning av aktier i bolag som ägs direkt avstaten normalf skall underställas enligt den ordning som tidigaregällt. På förslag av näringsufskoffet gjorde ett tillkännagivandefill regeringen av denna innebörd. Iproposition 1986/87:99 om ledning av den statliga förvaltningen begärderegeringen aft skulle avstå från vissa beslutsbefogenheter genom ettgenerellt bemyndigande för regeringen att besluta om vissa organisationsfrågorför affärsverkskoncernerna. Förslaget innebar atf regeringen med beaktande avde riktlinjer som godkänt för affärsverkens investeringar,verksamhet och finansiering skulle få besluta i frågor som rör debaffärsverkskoncernens organisation, dels affärsverkens förvärv, bildande,avyttring, ombildning eller nedläggning av aktiebolag. Regeringen skulle i sintur delegera sådana beslut till affärsverken. Det framhölls i proposifionen attbolagsbildning kan innebära atf verksamhet som ankommer på ett affärsverk kankomma atf överföras fill ett aktiebolag. Beslut av denna innebörd skulleemellerfid meddelas av regeringen. centermotion, 1986/87:N152, som behandlades i anslutning till defta förslag,begärdes aft skulle avslå regeringens hemsfällan om bemyndigandeatt utan beloppsgränser besluta i bolagsfrågor. FiU 1987/88:3 yborde enligt motionärerna infe avhända sig den kontrollmöjlighet som kravet påett årligt bemyndigande innebär. Även i en mofion från vänsterpartietkommunisterna, 1986/87:K112, ingick atf det föreslagna bemyndigandet skulleavvisas. tillstyrkte i ett yttrande tillkonstitufionsutskottet förslaget i propositionen atf koncernstyrelsen normalfbör kunna besluta i frågor om förvärv, bildande, avyttring, ombildning ellernedläggning av akfiebolag. Som framhölls i proposifionen borde det dock enligttrafikufskoffet ankomma på regeringen aft besluta i frågor om bolagisering avverksamhet som bedrivs i affärsverksform. Näringsufskottet fann emellertid enligt ett yttrande tillkonstitutionsut skottet det föreslagna bemyndigandet alltför vittgående. Mera genomgripan de förändringar i affärsverkskoncerners struktur, t.ex. överföring av en verksamhet från ett affärsverk fill ett bolag, borde enligt näringsutskotfets , , meninginfe genomföras utan atf får fa ställning i saken. Erforderligrörelsefrihet för regeringen och .affärsverkskoncernerna när det gällerorganisations- eller bolagsfrågor kan liksom åstadkommas genombemyndiganden med beloppsgränser eller andra restriktioner. Konsfifutionsutskotfet delade näringsutskotfetsuppfattning och förordade att propositionens förslag skulle avslås. Riksdagenföljde konsfifutions-utskoffefs förslag (KU 1986/87:29) och gjorde etttillkännagivande om detta till regeringen och biföll därmed centermotionen. vill mot denna bakgrund anföra följande.Vad gäller först frågan om att avyttra AB är defta enfråga som infe kräver godkännande, eftersom de statliga aktiebolagenär självständiga juridiska personer och infe i formell mening en del av staten.Avsikten är atf huvuddelen av det belopp, , som enligtproposifionen krävs för den ekonomiska rekonstruktionen av SJ, skall inflytagenom försäljningen av . Det resterande beloppet skallerhållas genom försäljning av fastigheter och andra tillgångar. Utskottet anser emellerfid infe att ett bemyndigande till regeringen att försälja dessafillgångar kan utformas, såsom föreslås i proposifionens hemställan, utarinågra beloppsbegränsningar eller andra restrikfioner. Av proposifionen framgår atf det begärda bemyndigandetskall användas för försäljning och fomträffsupplåfelse av fast egendom. På s.133 talas om vissa fastigheter och andra fillgångar. På s. 113 sägs atf SJavser att avyttra eller öka avkastningen på egendom som inte behövs för denframtida järnvägstrafiken. På s. 103 sägs atf verksamheter inom affärsverketsom inte har en direkt anknytning fill järnvägstrafiken och således infe kananses stärka dess konkurrenskraft bör skiljas ut. Dessa allmänna beskrivningar kan inte anses motsvara dekrav på rikfiinjer som utskottet anser bör fastställas för atf ge regeringenett bemyndigande att avyttra fast egendom utan några restriktioner förförsäljningens storiek. Det torde dessutom finnas verksamhet inom SJ som infehar direkt anknytning fill järnvägstrafiken,men som kan användas eller motiveras ufifrån kravet atf FiU 1987/88:3 ystärka SJ:s konkurrenskraft. Det gäller t.ex hotell- och restaurangverksamhet.Enligt vad utskottet erfarit torde det infe heller vara avsikten att denna typav verksamhet skall avyttras. Enligt finansutskottets mening bör bemyndigandet, om detskall ges, få en annan utformning än den som, föreslås i propositionen. Ettalternafiv som trafikutskottet kan välja är att hänvisa till det generellabemyndigande som finns och som innebär aft regeringen utan hörande kanbesluta om försäljningen av fast egendom upp fill en övre värdegräns för varjeenskilt försäljningsobjekt. Den övre gränsen är 5 milj.kr.,meiisom nämnts har regeringen i budgetpropositionen föreslagit en höjningtill 50 milj. kr. Utskottet kommer atf behandla frågan i ett särskiltbetänkande (FiU 1987/88:26). Med det högre beloppet som restrikfion torde detendast i något enstaka fall vara nödvändigt för SJ aft sluta avtal omförsäljning av fast egendom med förbehåll för godkännande. Det tordesom finansutskottet ser det vara en rimlig avvägning mellan önskemålet omfrihet för koncernstyrelsen atf förfoga över koncernens resurser och riksdagensförfattningsskyldighet att besluta om förfogandet av statens medel. Ett annat alternativ, som trafikutskottet kan överväga, äraft utforma restrikfionen för bemyndigandet atf sälja fast egendom som etttidsbegränsat bemyndigande - aft gälla t.o.m. - med en totalbeloppsbegränsning. Denna bestäms av skillnaden mellan den ram som behövs förden finansiella rekonstruktionen, beräknad till , och deintäkter som frigörs genom försäljningen av AB . Utöverde medel som kan beräknas inflyta genom försäljningen av AB Swedcarriersdotterbolag måste SJ tillföras ytterligare medel genom försäljning avfastigheter och andra tillgångar om verket skall få en sund kapitalbas.Regeringen bör för redovisa hur dessa bemyndiganden harutnyttjats och vilken effekt de haft på SJ:s resultat. Utskottet vill i detta sammanhang erinra om riksdagensställningstagande beträffande medverkan vid bildande och avyttring av akfiebolag (prop. 1986/87:99, KU 1986/87:29, rskr. Innebörden härav är aft om exempelvis SJ anser att viss fast egendom t.ex. stationshus eller banvaktsstu- gor skall förvaltas av ett särskilt akfiebolag måste regeringen undersfälla denna fråga. I likhet med nuvarande ordning bör vid avyttring SJ prövaom andra statliga behov finns av den aktuella egendomen och om det finns ettkommunalt intresse aft använda egendomen för samhällsbyggnadsändamål. Det ärdärför angeläget atf samråd sker med bl.a. inför försäljningav statlig fast egendom. Enligt principer som fastställdes av riksdag (prop.1942:241, JoU 1942:55, rskr. 1942:388) skall vid försäljning tillses atf den iprishänseende blir så fördelaktig för staten som möjligt och att försäljningfill underpris inte äger rum. Försäljningarna skall alltså ske under fullaffärsmässighet. Fastställandeav mål för affärsverk FiU 1987/88:3 y Utskottet konstaterar atf enligt propositionens förslagskall godkänna riktlinjer för trafikpolitikens mål och inriktning,medan det enligt förslaget skall ankomma på regeringen att i enlighet med dessariktlinjer fastsfälla mål för . För affärsverken har och regeringen sedan längelägf fast ekonomiska mål. Målen eller kraven är olika utformade för ohka verk.För vissa verk, t.ex. SJ och , gäller ett avkastningskrav pådisponerat statskapital. För fastställs mål för soliditet ochräntabilitet vid sidan av krav på avkastning fill statsbudgeten. Anledningentill att de ekonomiska målen varierar är att verksamheterna inom affärsverkenskiljer sig åt i flera avseenden, bl.a. i fråga om kapitalintensitet ochfinansieringsformer. Det bör också uppmärksammas att de ekonomiska målen endastutgör en del av andra samhälleliga mål som affärsverkens verksamhet syftar tillatt uppnå. Vissa av dessa mål är mer uttalade för en del av verken än förandra. Som exempel kan nämnas de regionalpolitiska hänsyn som måste tas ipostverkets, televerkefs och SJ:s verksamhet inom de ramar för de ekonomiskamålen som och regeringen har ställt upp. De verksamheter som bedrivsinom affärsverken är vidare av stort allmänt intresse och berör direkt ellerindirekt mycket stora delar av samhället. Flera av affärsverken har dessutombetydelsefulla uppgifter inom totalförsvaret. Dessa samhälleliga krav harutgjort det främsta skälet för atf bedriva verkens huvudsakliga verksamheter iverksform. De samhälleliga uppgifterna och den kommersiella verksamhet som ärförenad med dessa har varit grunden för all den verksamhet som ryms inom ettverk och dess dotterbolag. Enligt utskottets mening är det mot denna bakgrund rimligtatt målen för affärsverkskoncerner, i det här fallet för ,även fortsättningsvis underställs för prövning. Finansieringsformerna för affärsverkens investeringar I propositionen föreslås aft skall bemyndigaregeringen att besluta om ramar för statens järnvägars och banverkefsupplåning. avses få låna i riksgäldskontoref medan statens järnvägarföreslås få låna medel även utanför riksgäldskonforet på kapitalmarknaden. föreslås få finansiera vägbyggande med lån. Regeringen föreslog budgetproposition atffeleverkets investeringar och behov av rörelsemedel skulle kunna tillgodosesgenom lån på den allmänna kapitalmarknaden. Beträffande den säkerhet somlämnades för bolagens upplåning gällde atf ställde ut en särskildkreditgaranti. Regeringen begärde i proposifionen ett öppet bemyndigande atf fåfastställa garantiramens storlek. Denna del av förslaget behandlades avtrafikufskoffet. anförde som sin principiella inställning aftstorleken på garantiramar skall fastställas av på samma sätt som förutgiffsan- slag.Utskottet såg inte något skäl att frångå denna princip. Ingenting FiU1987/88:3 y hindrade, anförde utskottet, atf regeringen i ett senare skede, närbehov uppkommer, anger hur stor del av en av beviljad kreditram somskall kunna utnyttjas av . beslutade dock påtrafikuf-skottets förslag i enlighet med propositionens förslag. medgav också (TU1983/84:16, rskr. 249) att fick finansiera även icke konkurrensutsaftaabonnentutrustningar via finansbolaget . Beträffande förslaget atf låta fa upp lån påallmänna kapitalmarknaden beslutade i enlighet med regeringensförslag (prop. 1983/84:100 bil. 1, FiU 1983/84:25, rskr. Finansufskoffefansåg atf samarbetet mellan televerkskoncernens centrala finansfunkfion ochriksgäldskonforet när det gäller upplåningen på kreditmarknaden borde ägnassärskild uppmärksamhet och betonade vikfen av att riksgäldskontoref med sinerfarenhet och kompetens samordnade dessa frågor.