yttr · GB05LU1 · 1987-12-31 00:00:00 — 1987/88:1 y om ändringar i tryckfrihetsförordningen m.m. (prop.1986/87:151) Konsfitutionsutskottethar berett lagutskottet tillfälle att yttra sig över motion 1986/87:K127 avBengt m.fl. (fp) såvitt avser yrkande 2 och proposition 1986/87:151i motsvarande del. I motionen begärs att den s.k. instrukfionen i 1 kap. 4 §tryckfrihetsförordningen skall utvidgas till att omfatta brottmål i allmänhet.I propositionen avvisar departementschefen tanken på en sådan utvidgning. I4 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (TF) föreskrivs att alla som har att vakaöver efterlevnaden av TF skall ha i åtanke att tryckfriheten utgör grundval förett fritt samhällsskick, fästa uppmärksamheten mera på ämnets och tankens än påuttryckets lagstridighet, på syftet än på framställningssättet samt itvivelsmål hellre fria än fälla. Mofionärerna konstaterar att det utanför TF:stillämpningsområde inte finns någon uttrycklig lagregel om rätt och skyldighetatt beakta yttrandefrihets- och informationsintressena i fall av kollisionermellan dem och något av rättsordningen skyddat intresse. Sådanaintressekollisioner kan enligt motionärerna föreligga exempelvis i mål som rörintrång i upphovsrätt. Mofionärerna hänvisar dll att i det fill grund förpropositionen liggande betänkandet (SOU 1983:70) yttrandefrihetenyttrandefrihetsutredningen fann det vara en brist i gällande rätt att lagstiftningeninte ger något formellt stöd för beaktande av yttrandefrihets- ochinformationsfrihetsintressen som kan finnas också i vanliga brottmål. Den bristenhar, framhåller motionärerna, vid några fillfällen kommit under desenaste åren vid handläggningen av brottmål och har tilldragit sig allmänuppmärksamhet. Somframgår av motionen har frågan en utvidgning av tillämpningsområdet för dens.k. instruktionen i 1 kap. 4 § TF betydelse på det upphovsrättsliga området. Enligtlagen (1960:729) om upphovsrätt dll litterära och konstnärliga verk har den somskapat ett sådant verk en principiell ensamrätt till det. För att verket skallskyddas krävs att det har uppnått ett visst mått av självständighet ochoriginalitet eller vad man ibland brukar kalla verkshöjd. Utanför skyddetfaller därför t.ex. idéer och uppslag, som flera kan tänkas komma på, vanliganyhetsmeddelanden och vardagliga samtal. Däremot krävs det inte att verket harnågot konstnärligt eller Htterärt värde. Också litterärt eller konstnärligtundermåliga alster skyddas som verk. Det är inte heller något krav att ett 1Riksdagen 1987/88. verk skall vara skönlitterärt.Även t.ex. framställningar av beskrivande natur LU 1987/88:1 y skyddas. Detupphovsrättsliga skyddet avser inte - till skillnad från exempelvis patentet -själva idén eller tanken bakom verket utan det sätt på vilket idén eller tankenomsatts i prakfiken, dvs. den litterära eller konstnärliga utformningen av den.I princip hindrar alltså upphovsrättslagen inte att någon annan änupphovsmannen utnyttjar idén eller tanken bakom en produkt för att skapa etteget verk. undantas helt från upphovsrätt. Hit hör bl.a. i princip sådana allmännahandlingar som utgörs av författningar, beslut av myndighet, av svenskmyndighet avgivna yttranden samt officiella översättningar av sådana texter. Derättigheter som upphovsrättslagen ger författare och andra upphovsmän är delsen rätt att förfoga över verket, dels vissa ideella rättigheter.Förfoganderätten som i huvudsak skyddar det ekonomiska värdet av verket innebäratt upphovsmannen ensam har rätt att utnyttja verket genom att framställaexemplar av verket (mångfaldiganderätt) och att göra verket tillgängligt förallmänheten i ursprungligt eller ändrat skick, bearbetning eller översättning,i annan konstart eller i annan teknik. Varje form som verket framträder i ärett exemplar, t.ex. en bok eller en fidningsartikel. Rättenatt göra verket fillgängligt för allmänheten innefattar dels en rätt attframföra verket offenfligt (framföranderätten), dels en s.k. exemplarrätt. Exemplarrättenär en rätt att förfoga över redan färdiga exemplar genom att sprida dem tillallmänheten, dvs. fill någon som inte fillhör den närmaste familje- ellervänkretsen, eller att visa dem offentligt, t.ex. i ett skyltfönster eller på enutställning. En viktig inskränkning finns dock i exemplarrätten. Sedan ettlitterärt eller musikaliskt verk givits ut får exemplar som omfattas avutgivningen spridas vidare och visas offentligt. Upphovsmännensensamrätt är blott en huvudregel som är inskränkt genom ett antal stadganden i2 kap. Utformningen av dessa stadganden grundar sig på en avvägning mellanupphovsmännens och samhällets intressen. Undantagen i 2 kap. är vanligenutformade som "fria förfoganden", dvs. verket får utnyttjas utantillstånd av upphovsmannen och utan ersättning. Dehuvudsakliga reglerna om upphovsmannens ideella rätt (droit moral) återfinns i3§, som behandlar rätten att anges som upphovsman (droit § la paternité) ochrätten att motsätta sig förvanskningar och andra angrepp mot verkets integritet(droit au respect). Tillskydd för upphovsmännen finns i upphovsrättslagen också bestämmelser om straffoch skadeståndsskyldighet för den som i olika avseenden åsidosätter derasrättigheter. Upphovsrättslagenbygger hksom motsvarande lagar i , och i stor utsträckningpå internafionella konvenfioner som syftar till att ge upphovsmännen skyddoberoende av nationalitetsgränser. Bland dessa konvenfioner kan särskilt nämnasBernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk, som kom till år1886 och som reviderats åtskilliga gånger, samt Världskonventionenom upphovsrätt . Båda konventionerna bygger på två huvudprinciper.Den ena är att varje konventionsstat skall geupphovsmän från andra konvenfionsstater samma l\j1987/88:1 y skydd som sina egna medborgare. Den andra principen är atten konven-fionsstat är skyldig att ge de övriga staternas upphovsmän ett visstminimiskydd. Av intresse i förevarande sammanhang är artikel 9 i ,vari föreskrivs att upphovsmän till litterära och konstnärliga verk haruteslutande rätt att mångfaldiga verken på vad sätt och i vilken form det varamå. Konventionsstaterna kan dock i sin lagstiftning tillåta mångfaldigande ivissa särskilda fall förutsatt att mångfaldigandet inte gör intrång i detnormala utnyttjandet av verket och inte heller oskäligt inkräktar påupphovsmannens legifima intressen. Sverigeär liksom ett mycket stort antal länder, däribland i stort sett samtligaeuropeiska stater, anslutet fill . har också tillträttVärldskonventionen. Svenska verk får härigenom skydd i de flesta länderna ivärlden och verk från andra konventionsstater skyddas i på samma sättsom svenska. Lagutskotteterinrar om att behandlade två motioner med ihuvudsak samma syfte som det nu aktuella yrkandet. Mofionerna hade föranlettsav en av högsta domstolen meddelad dom (NJA 1985 s. 893) i ett mål omupphovsrättsintrång, det s.k. manifestmålet, vari förhållandet mellan upphovsrättenoch intresset av informationsfrihet aktualiserats. I yttrande över mofionernaanförde att några åtgärder från sida medanledning av motionerna inte var påkallade. På hemställan av lagutskottet ibetänkande LU 1986/87:11 avslog mofionerna. Dåspörsmålet om förhållandet mellan upphovsrätten och intresset av friinformationsgivning nu åter aktuahserats vill lagutskottet än en gång strykaunder att det är en grundläggande förutsättning för litterär och konstnärligverksamhet och därmed för kulturlivet i stort att upphovsmännen tillförsäkrasen ensamrätt fill sina verk och därigenom bl.a. en möjlighet till ersättningför sina prestationer. Även utanför kulturområdet har upphovsmännens rätt attutnyttja sina verk stor betydelse. För dagspressen exempelvis kan det vara avväsentligt intresse att ensamrätt kan hävdas till mera kvalificeradefidningsarfiklar. I sammanhanget kan också påpekas att det upphovsrättsligaregelsystemet har stor betydelse för samhällsekonomin. En undersökning somstatisfiska centralbyrån utfört på uppdrag av upphovsrättsutredningen har visatatt var av bruttonafionalprodukten att hänföra till material förvilket upphovsrätt gällde. Utskottet konstaterar således att upphovsrättenfyller en viktig funkfion i dagens samhälle, ett förhållande som föranlett atti regeringsformens kapitel om grundläggande fri- och rättigheter införts ensärskild bestämmelse (2 kap. 19 §) om författares, konstnärers och fotografersrätt till sina verk. I linje härmed har också utskottet då frågor om detupphovsrättsliga skyddet tidigare varit aktuella framhållit att det finnsanledning att se allvarligt på förfaranden som innebår intrång i upphovsrätten.Detta synsätt har även kommit till uttryck genom en skärpning avstraffbestämmelserna 1982. Upphovsmännensförfoganderätt innebär i praktiken en inskränkning av yttrandefriheten i såmåtto att skyddade verk inte, utan upphovsmännens samtycke får återges itryckta skrifter eller framföras offentligt. framgår av det ovan nämndabetänkandet LU 1986/87:11 har förhållandet LU 1987/88:1 y mellanyttrandefrihet och upphovsrätten övervägts ingående vid flera fillfällen. Vadsom därvid förekommit ger vid handen att upphovsmännens förfoganderätt tillsina verk inte innefattar någon begränsning av yttrandefriheten i grundlagensmening. Viden bedömning av frågan huruvida det med hänsyn till främst intresset av en friinformationsgivning är motiverat att en sådan utvidgning av tillämpningsområdetför 1 kap. 4 § TF som begärs av motionärerna kommer till stånd måste vidarebeaktas att i upphovsrättslagen gjorts flera undantag från huvudregeln omupphovsmännens ensamrätt. Undantagen har kommit till för att bl.a. samhälletsintresse av en fri opinionsbildning skall tillgodoses. , Av betydelse isammanhanget är också att inom ramen för upphovsrättslagens regler innehålleti skyddade verk kan refereras i exempelvis dagsfidning-ar utan upphovsmannenssamtycke. Enligt utskottets mening får upphovsrättslagen i sin nuvarandeutformning anses innefatta en lämplig avvägning mellan upphovsmännens intressenoch intresset av en fri opinionsbildning. Att införa en ordning enligt vilken imål orri upphovsrättsintrång informationsfriheten skulle ges företräde föreupphovsmännens intressen skulle innebära en kraftig urholkning av detprivaträttsliga skydd som upphovsmännen åtnjuter . Med hänsyn till denbetydelse upphovsrätten har kan utskottet lika litet nu som tidigare ställa sigbakom en sådan ordning. Utskottet vill särskilt understryka att en uppluckringav sanktionssystemet vid upphovsrättsintrång inte torde vara förenlig med deförpliktelser som enligt åtagit sig gentemot ettmycket stort antal - andra länder. Pågrund av det anförda kan lagutskottet inte ställa sig bakom motionärernasförslag om en utvidgning av fillämpningsområdet för instruktionen i TF såvittdet gäller mål om upphovsrättsintrång. Skall en generell utvidgning ske böruttryckligt undantag göras för mål om intrång i upphovsrätt och andraimmateriella rättigheter. Utövervad som följer av det anförda anser sig lagutskottet inte böra ta ställningtill motionärernas önskemål. (), (), (), StigGustafsson (s),(), Marfin (), (),(), (), (), (), (), (), () och EwaHedkvist (). Avvikandemening LU 1987/88:1 y UllaOrring och (båda fp) anser att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 3 med "Upphovsmännens förfoganderätt" ochslutar på s. 4 med "mofionärernas önskemål" bort ha följande lydelse: Informafionsfrihetenoch särskilt yttrandefriheten utgör grunden för en fri opinionsbildning ochdärmed det öppna samhällsskick som kännetecknar en sann demokrati. Denna fri-och rättighet åtnjuter därför grundlagsskydd. Emellerfidkan i vissa fall en person som handlat i syfte att fillgodose dettagrundlagsskyddade ändamål komma i konflikt med straffrättsliga regler. Det kandå föranleda mål inför domstol angående tryckfrihetsbrott, brott motbrottsbalken samt brott eller förseelse inom specialstraffrätten, varav enkategori utgörs av immaterialrättsliga brott inkl. upphovsrättsintrång. Dennaintressekollision behandlas i den nu aktuella s.k. instruktionen men gällerendast vid tryckfrihetsbrott och ej för övriga brottmål. Dess tillämpningsområdeborde dock vidgas till samtliga brott eller förseelser inom den del avspecialstraffrätten som ligger inom lagutskottets beredningsområde. Resultatethärav skulle bli en säkrare rättstillämpning i de fall den tilltalade i sitthandlande styrts av angelägna motstående intressen. För sådana fall finnsvisserligen redan i gällande rätt regler om åtalsunderlåtelse,straffned-sättning och påföljdseftergift. Men med tillgång till en uttryckliginstrukfion skulle reglerna bli enklare att fillämpa och rättspraxis meraförutsebar. En sådan rättstillämpning kan naturligtvis inte vad gällerupphovsrättsbrott vara oförenhg med . Pågrund av det sålunda anförda ställer sig lagutskottet bakom motionärernasförslag om en utvidgning av instruktionens tillämpningsområde.