yttr · GB05FöU1 · 1987-12-31 00:00:00 — Försvarsutskottetsyttrande /88:1 y över proposition 1987/88:6 om offentliga organs verksamhetvid krig eller krigsfara Konstitutionsutskottethar beslutat att bereda försvarsutskottet tillfälle attyttra sig över proposition 1987/88:6 om de offentliga organens verksamhet vidkrig eller krigsfara. Ipropositionen föreslås ändringar i regeringsformens kapitel om krig ochkrigsfara. Förslagen innebär bl.a. att varken , dess krigsdelegation ellerregeringen får fatta beslut på ockuperat område och att val till riksdageneller kommunala församlingar inte får hållas på sådant område. Vidareläggs fram ett förslag till en lag om förfarandet hos kommunerna,förvaltningsmyndigheterna och domstolarna under krig eller krigsfara m.m.Förslaget innebär huvudsakligen en modernisering av nu gällande bestämmelserså att dessa anpassas till regeringsform och ändrade förhållanden inomkommunerna, den statliga förvaltningen och domstolsväsendet. De nya lagreglerna avsesträda i kraft . Försvarsutskottetbegränsar sitt yttrande till att gälla vissa av de föreslagna ändringarna iregeringsformens kapitel om krig och krigsfara. Utskottetavgav /ett yttrande fill justitieutskottet överproposifion 1985/86:15 om polisens ställning i krig och de med anledning avdenna proposition väckta motionerna 1985/86:252-254 samt den väckta motionen 1985/86: Ju219. Utskottet anförde i dettayttrande att propositionen borde avslås med hånvisning fill att ettställningstagande till de i proposifionen aktualiserade frågorna borde anståtill dess folkstyrelsekommitténs (Ju 1984:05) betänkande avlämnats ochremissbehandlats och försvarskommittés slutbetänkande avlämnats.Justitieutskottet delade sedermera denna bedömning och menade därtill - medhänvisning till vissa bl.a. i mofionerna framförda överväganden - att ävenolika säkerhetspolitiska skäl talade för att proposifionen borde avslås (JuU1985/86:37). nu aktuella propositionen tas frågorna om polisens ställning i krig inteupp. Den förutvarande justitieministern anför som skäl för detta att 1 1987/88. riksdagsbehandlingenav ovannämnda proposition gav vid handen att den FöU 1987/88:1 y bredaenighet som bör eftersträvas beträffande frågor av denna typ inte förelåg.Justitieministern säger sig därför avse att föranstalta om ytterligare underlagi detta ärende. Med den inriktning som återfinns i den nu aktuellapropositionen om de offentliga organens verksamhet vid krig eller krigsfaraföreligger enligt försvarsutskottets mening förutsättningar för den bredapolitiska enighet som inte kunde nås vid behandlingen av propositionen ompolisens ställning. Utskottet anser att proposition 1987/88:6 i allt väsentligtinnebär väl avvägda och säkerhetspolitiskt välmotiverade ändringar iregeringsformens 13 kap., grundade på och utgående ifrån en klar redovisning avde olika motstående intressen som gör sig gällande och som måste vägas motvarandra. I propositionen föreslås beträffande principerna om densvenska folkstyrelsen och all maktutövnings lagbundenhet och dessa principerstillämpning i krig, krigsfara och under ockupationsförhållanden att varken , dess krigsdelegation ellerregeringen får fatta beslut på ockuperat område, att på sådant område inte heller får utövas befogenhet somtillkommer någon i egenskap av ledamot av dessa organ, att statschefen skall anses förhindrad att fullgöra sinauppgifter på ockuperat område, att val till eller kommunala församlingar intefår hållas på ockuperat område samt att det av regeringsformen klart skall framgå att detåligger varje offentligt organ att på ockuperat område handla på det sätt sombäst gagnar, försvarsansträngningarna och motståndsverksamheten samtcivilbefolkningens skydd och svenska intressen i övrigt. Till grund för dessa förslag ligger i propositionen delsställningstagandet att regler om förhållanden under krig och krigsfara liksomhittills bör ingå i regeringsformen, bl.a. för att stärka den svenskastatsledningens motståndskraft mot obehöriga påtryckningar och tillförsäkraatt det finns svenska statsorgan som på laglig grund kan leda kampen förbefrielse i en ockupationssituation, dels principen att endast sådanaföreträdare för regering och riksdag som befinner sig i frihet - påicke-ockuperat svenskt territorium eller i exil - skall anses hakonstitutionell behörighet. Utskottet anser att dessa överväganden, och de konkretaförslag som dessa utmynnar i, innebär en sådan anpassning av vårförfattningsberedskap och normgivning inför kris- och krigsförhållanden som ärägnad att stärka vår säkerhetspolitiska grundlinje. Propositionens förslag idessa avseenden ger ett klart, författningsmässigt uttryck för vad som avriksdagen fastslagits beträffande målen för den svenska säkerhetspolitiken ochdet svenska totalförsvaret, nämligen att avhålla från varje försök ätt utnyttjavårt land, att till det yttersta försvara hela vårt land om vi utsätts förmilitärt angrepp, att möta militära angrepp varifrån de än kommer och attgenomföra ett effektivt och uthålligt motstånd i varje del av landet och i allaformer som folkrätten medger. Propositionens förslag av innebörd att varje formav normal politisk verksamhet under ockupationsförhållanden görsgrundlags-stridig och att försvarsansträngningarna och det ockuperade områdets befrielseställs i centrum som övergripande norm för offentliga organs FöU 1987/88:1y agerande är ägnade att stärka trovärdigheten i dessa mål. Försvarsutskottetvill i detta sammanhang understryka den säkerhetspolitiska betydelsen av attden svenska grundlagen i dessa avseenden är klar och kategorisk. Utskottet konstaterar att propositionen utöver att geytterligare författningsmässigt uttryck för de fastlagda målen för vårsäkerhetspolitik och vårt totalförsvar även söker tillgodose aktuellabedömningar beträffande kraven på flexibel beredskap och risken för militärtangrepp med kort förvarning. Justitieministern konstaterar sålunda att det omSverige blir angripet har vital betydelse att och regeringen är istånd att leda landets försvarsansträngningar: Ett angrepp på vårt land kan som framgått ovan inledasöverraskande och på ett sätt som syftar till att paralysera våraledningsfunktioner. Redan en konstaterad krigsfara bör därför medge målmedvetnaåtgärder för att trygga totalförsvarets högsta ledning och möjligheterna förriksstyrelsen att fungera i så demokratiska former som möjligt. Reglerna för när krigsdelegationen kan träda in måstemedge att beslut om sådant inträde fattas i fillräckligt god tid och i samklangmed andra beredskapshöjande åtgärder i fråga om rikets högsta organ. Jag föreslår därför att krigsdelegationen skall kunnainkallas fill tjänstgöring även vid krigsfara som inte år omedelbar. Enligtmin mening ligger en tillräcklig spärr mot att en sådan bestämmelse utnyttjasotillbörligt i kravet att förhållandena skall kräva att delegationen träder iriksdagens ställe. Till grund för förslaget ligger således bl.a. denbedömning som redovisats av försvarskommitté att försvarsplaneringenbör utgå från den svåraste hotsituationen - att ett angrepp inleds med endastkort militär förvarning och vi således inte helt hunnit genomföra mobiliseringoch krigsorganisering. Kommittén pekade därvid bl.a. på inslag i denmilitårtekniska utvecklingen och på möjligheten av insats i ett tidigt skede avsärskilda sabotageförband. Till bilden hör även att den s.k.ledningsverksamhetsutredningen liksom erfarenheten av vissa övningar ochförsvarsspel bl.a. fäst uppmärksamheten på behovet av kontakt mellan regeringoch riksdag i en kris- eller krigssituation och att frågor rörandekrigsorganisering av de högsta statsorganen ses i ett samlat perspektiv. Utskottet konstaterar för sin del att det även på dennaviktiga punkt handlar om att finna en författningsmässig balans mellan olika intressen som gör sig gällande. Ett övergripande intresse är självfallet att slå vakt om principen att skall fungera på normalt sätt så länge som det är möjligt. Ett annat intresse är att tillförsäkra att grundlagen uttryckligen medger ett tillräckligt mått av handlingsfrihet för statsmakterna att ufifrånen bedömning av det rådande lägets krav fatta riktiga beslut i rätt tid. Ytterligare ett intresse är att de olika bestämmelserna i grundlagen präglas av inbördes överensstämmelse i fråga om bl.a. rollfördelningen mellan statsor ganen i olika krisskeden. Vid en grundlagsreglering av en sådan intresseav vägning är det givetvis av vikt att man i största möjliga utsträckning söker eftersträva tydlighet och undvika motsägelsefullhet. Härvid måste även beaktas att grundlagen bör vara utformad på ett sådant sätt att den inrymmer betydande variationer i bedömningen av olika hot mot vårt land. Förslaget i propositionen att krigsdelegationskall kunna FöU 1987/88:1 y förordnas att träda i ställe även vidkrigsfara som inte bedömts vara omedelbar tar således sikte på ett av deintressen som finns att beakta, intresset att ett beslut härom skall kunnafattas i. tillräckligt god tid och i samklang med andra beredskapshöjande åtgärderi fråga om rikets högsta organ. Eftersom ett angrepp på vårt land kan inledasöverraskande och på ett sätt som syftar till att paralysera våraledningsfunktioner är det motiverat att redan en konstaterad krigsfara kanmedge målmedvetna åtgärder för att trygga totalförsvarets högsta ledning.Utskottet noterar att justitieministern ansett att risken för ett otillbörligtutnyttjande av denna möjlighet i tillräcklig grad motverkas genom tillägget"om förhållandena kräver det". Utskottet vill i detta sammanhangunderstryka betydelsen av detta tillägg såsom en nödvändig markering avprincipen att så långt möjligt skall verka i normala former. Utskottet vill härutöver påpeka att den föreslagna, i sigsakligt motiverade ändringen får till följd att båda de inledande paragrafernai 13 kap. RF utöver rena krigssituationer nu talar om en situation avkrigsfara, dvs. en krigsfara som inte bedömts vara omedelbar, varvid den förstaparagrafen handlar om sammankallande av och den andra om krigsdelegationensförordnande i ställe. Utskottet vill härvid understryka atttillägget "om förhållandena kräver det" får anses i tillräcklig gradupphäva det mått av motsägelsefullhet i förhållandet mellan dessa bådaparagrafer som eljest hade kunnat bli en följd av propositionensändringsförslag. Grundlagens innebörd med nu föreslagna lydelse får såledesanses vara att vid krig eller krigsfara skall kallas till omriksmöte inte pågår och otn förhållandena gör det möjligt (1 §), medan däremotkrigsdelegationen skall träda i ställe om förhållandena kräver det(2 §). Utskottet noterar slutligen ätt proposifionen inteföreslår ändrad lydelse i andra paragrafer i 13 kap. RF där uttrycket"krig eller omedelbar krigsfara" förekommer. Utskottet konstateraratt det finns sakliga skäl för att här bibehålla detta uttryck men vill dockallmänt understryka vikten av att frågor rörande krigsorganisering av ochberedskapsförberedelser för de högsta statsorganen ses i ett samlat sammanhang,med beaktande av den grundlagsfästa rollfördelningen dem emellan. Gemensamma,samordnade bedömningar av lägets allvar måste ligga till grund för beslut omberedskapshöjande åtgärder inom hela statsledningen. Närvarande: i (), (), (), (), (), EvertHedberg (s), (), (), (), IngvarKarlsson i (c), (), (), IngbrittIrhammar (c) och (). gotab Stocktiolm 1987 13681