yttr · GB05LU3 · 1987-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsyttrande /88:3 y om ändring i lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vidkonkurs (prop. 1987/88:2) har berett lagutskottet tillfälleatt yttra sig över proposition 1987/88:2 om ändring i lagen (1970:741) omstatlig lönegaranti vid konkurs jämte de med anledning av propositionen väcktamotionerna 1987/88:A2 av m.fl. (fp), 1987/88:A3 av ElvingAndersson (c) och 1987/88:A4 av m. fl. (s). Lagutskottetfår anföra följande. I propositionen framläggs förslag till sådana ändringar ilönegarantilagen som föranleds av den nya konkurslagen (1987:672). Ändringarnaföreslås träda i kraft med konkurslagen, dvs, , Enligt nuvarande regler är förfarandet vid prövning avlönegarantianspråk kopplat till de två handläggningsformer för konkurs -ordinär resp. mindre konkurs - som finns enligt nu gällande konkurslag(1921:225). I en ordinär konkurs åligger det förvaltaren att underrätta denutbetalande myndigheten - - om klara lönefordringar samt att förlöntagarnas räkning bevaka samma fordringar i konkursen. Om förvaltaren ansersig inte kunna godta ett löneanspråk, ankommer det på löneborgenären att bevakasin fordran på sedvanligt sätt. Fordringen får, efter framställd anmärkning,prövas på samma sätt som andra tvistiga fordringar i konkursen. I en mindre konkurs - av allakonkurser -handhas däremot lönegarantifrågorna av kronofogdemyndigheten. Prövningenav anspråk på betalning enligt garantin sker hos kronofogdemyndigheten i ettfrån konkursen skilt förfarande. Enligt den nya konkurslagen ersätts systemet med olikahandläggningsformer med en enhetlig handläggningsform. Detbevakningsförfarande som alltid äger rum i ordinär konkurs skallockså kunna anordnas, dock först efter särskilt beslut avkonkursdomstolen. Bevakning bör normalt äga rum endast om oprioriteradefordringar kommer i fråga för utdelning. I propositionen redovisas till en början efter vilkeninriktning arbetet med en framtida reform av förfarandet vid handläggningen avärenden om statlig lönegaranti vid konkurs kommer att bedrivas.Departementschefen erinrar om att lönegarantiutredningen i sitt delbetänkande(1986:9) Ny lönegarantilag lämnat förslag till ändringar av förfarandet vidhandläggningen av lönegarantiärenden och därvid bl. a. förordat att denprövning av lönegarantianspråk som ankommer påkronofogdemyndigheterna skall 1 1987/88. flyttasöver till konkursförvaltarna. Förslaget i denna del har godtagits eller nj1987/88:3 v lämnats utan erinran av de flesta av de remissinstanser som yttratsig, men åtskilliga remissinstanser har kritiserat det. Departementschefenanser att det inte saknas fog för den kritik som har framförts. Enligt departementschefens uppfattning talar starka skälför att prövningen av lönegarantianspråk bör anförtros en myndighet.Departementschefen vill därför inte förorda att utredningens förslag genomförsutan avser att i samråd med berörda myndigheter och organisationer närmareöverväga en lösning av förfarandefrågorna som går ut på attkronofogdemyndigheterna får prövningsansvar för alla lönegarantianspråk. Enannan anledning att dröja med en reform är enligt propositionen att denomorganisafion av kronofogdemyndigheterna som skall genomföras den 1 juli 1988skapar nya förutsättningar för att genomföra en koncentration avlönegarantihanteringen inom kronofogdemyndigheterna. Något förslag till ettnytt lönegarantisystem lämnas således inte i propositionen. Förslagen i propositionen innebär såvitt nu är av intresseatt det nuvarande systemet för handläggning av lönegarantifrågor behålls, dvs.att handläggningsformen blir beroende av om bevakningsförfarande anordnaseller ej. I övrigt skall lönegarantianspråk prövas av kronofogdemyndigheten. Ipropositionen konstateras att förslaget medför att flera lönegarantiärenden änför närvarande får avgöras av kronofogdemyndigheterna. I samtliga tre motioner som väckts med anledning avpropositionen förordas att en reform av lönegarantisystemet, med hänsyn tillsåväl arbetstagarnas intressen som effektivitetsskäl, bör inriktas på attöverflytta ansvaret för prövningen av lönegarantianspråken till konkursförvalfarna.Motionärerna i motionerna A2 och A4 yrkar att vad som anförs i resp. motionskall ges regeringen till känna, och i motion A3 begärs förslag i enlighet medvad som anförs i motionen. I motion A4 hänvisas vidare till att den föreståendeomorganisafionen av kronofogdemyndigheterna kommer att genomföras först den 1juli 1988 och framhålls att det är olämpligt att överföra nya arbetsuppgifterpå kronofogdemyndigheterna innan dessa är rustade för detta. a. mot den bakgrunden att möjligheterna för domstol att besluta ombevakningsförfarande bör utvidgas. En sådan utvidgning bör enligt motionärernai första hand ta sikte på sådana situationer där ett smidigare förfarande ärbetydelsefullt för arbetstagarna. I motionen anförs att den nya konkurslagenbör ändras så att bevakningsförfarande kan anordnas också om det finns skältill det med hänsyn till arbetstagares fordran på lön eller ersättning. I motion A2 yrkas även (yrkande 2) - för det fall enöverflyttning av ansvaret för prövningen till konkursförvaltarna inte kangenomföras - att en provisorisk lösning genomförs som innebäratt förvaltaren skall få handlägga de ärenden som han kräver att få handläggaför att säkerställa fortsatt drift av företag. erinrar om att utformningen av det statligalönegarantisystemet och den därmed sammanhängande frågan om vem som skall haansvaret för prövningen av lönegarantianspråk i första hand faller inomarbetsmarknadsutskottets beredningsområde. utgångspunkter kan emellertid konstateras att det förslagtill principiella riktlinjer för en omorganisation av kronofogdemyn- LU1987/88:3 y digheterna som godkände (prop. 1986/87:52, LU12, rskr. 103) i och för sig skapar förutsättningar för attkronofogdemyndigheterna skall kunna handlägga lönegarantiårenden i ökadutsträckning. Principbeslutet innebär bl. a. att en kronofogdemyndighet skallbildas i varje län . Som utskottet uttalade vidriksdagsbehandlingen av förslaget medför en sådan organisation bl. a. attutrymme skapas för att tillföra kronofogdemyndigheterna kvalificerad personalinom olika områden. Erfor-deriig juridisk kompetens kommer således att finnasinom myndigheterna, och några organisatoriska hinder mot att tillförakronofogdemyndigheterna ytterligare lönegarantiärenden finns alltså inte. Iövrigt anser lagutskottet att det med hänsyn till det beredningslåge somärendet befinner sig i inte finns anledning för utskottet att taställning till frågan om hur en framtida reform av lönegarantilagstiftningenskall utformas. Vad härefter angår de nu föreslagna ändringarna kanlagutskottet ställa sig bakom departementschefens uppfattning atthandläggningen av lönegaranfi-anspråk bör knytas till den nya konkurslagensbestämmelser om anordnande av bevakningsförfarande. I praktiken medför dock ensådan ordning- vilket också påpekas i propo.sitionen -att ett större antallönegarantiärenden än kommer att avgöras avkronofogdemyndigheterna. Att så blir fallet hänger samman med att antaletkonkurser i vilka bevakningsförfarande anordnas med stöd av reglerna i den nyakonkurslagen kommer att bli färre än antalet konkurser som med stöd av gällanderegler handläggs som ordinära konkurser. I en till lagutskottet ocharbetsmarknadsutskottet ställd skrivelse har uttryckt farhågor för att förslaget kommer att medföra att förvaltarnagår miste om sin nuvarande möjlighet att få handlägga lönegarantianspråk föratt därigenom säkerställa fortsatt drift. Enligt förvaltarkollegiet görsnämligen många mindre konkurser om till ordinära konkurser av just nämndaskäl. 1 skrivelsen begärs ett uttalande från sida om attbevakningsförfarande får anordnas på grund av att förvaltaren kräver att fåhandlägga lönegarantifrågor för att säkerställa fortsatt drift. Mot bakgrund av de motivuttalanden som gjordes då den nyakonkurslagen infördes konstaterar lagutskottet att reglerna i konkurslagengenerellt sett inte medger att bevakningsförfarande anordnas av den anledningenatt det med hänsyn till det konkursdrabbade företagets fortsatta drift ärmotiverat att konkursförvaltaren får handlägga uppkommande lönegarantianspråk.Med propositionens förslag kommer således prövningen i dessa fall att överförastill kronofogdemyndigheterna. Som närmare belyses av motionärerna finns detemellertid flera skäl som talar för att man i avvaktan på den reform avlönegarantisystemet som förestår nu inte bör ändra den hittillsvarandeordningen. Utskottet vill härvidlag bl. a. peka på att kronofogdemyndigheternamed sin nuvarande organisation generellt sett inte torde ha de resurser somkrävs för att de skall tillföras flera och kanske mer kompliceradelönegarantiärenden. Det anförda leder utskottet till den uppfattningen attkonkursförvaltarna i vart fall övergångsvis bör ges möjlighet att handläggalönegarantianspråk när det krävs med hänsyn till företagets fortsatta drift ocharbetstagarnas intressen.En lagändring i detta syfte bör lämpligen genomföras . Eftersom LU 1987/88:3y enligt den nu aktuella propositionen handläggningsordningen för lönegarantiärendenär kopplad till bevakningsförfarandet bör spörsmålet lagtekniskt lösas genom enändring i konkurslagen av innebörd att domstol får besluta ombevakningsförfarande i de aktuella fallen. Utskottet förordar att 9 kap. 1 §konkurslagen får följande lydelse: Rätten får efter framställning frånförvaltaren besluta att bevakningsförfarande skall äga rum i konkursen.Bevakning bör äga rum, om fordringarutan förmånsrätt kan antas erhållautdelning i konkursen eller om del med hänsyn till handläggningen av ärendenenligt lagen (1970:741) om statlig lönegaranti vid konkurs finns skäl för del. Beträffande tillämpningen av denna nya bestämmelse villutskottet framhålla att domstolen i allmänhet bör kunna lägga förvaltarensuppgift om behovet av ett bevakningsförfarande till grund för beslutet. Någonprövning av frågan huruvida driften av företaget bör fortsätta eller ej börsåledes inte göras av domstolen, Däremot kan det finnas skäl för domstolen attunder hand inhämta tillsynsmyndighetens syn på saken. Utskottet villunderstryka att det inte är meningen att bevakningsförfarande alltid skallanordnas vid företagets fortsatta drift. Det bör krävas att det är avbetydelse för den fortsatta driften att förvaltaren handläggerlönegarantifrågorna. Därvid bör även arbetstagarnas intressen av att frågornahandläggs av konkursförvaltaren tillmätas betydelse. En annan omständighet sombör beaktas är om förvaltarens befattning med lönegarantifrågorna ger ettsmidigare förfarande än om frågorna handläggs vid kronofogdemyndigheten.Bevakningsförfarandet borde därför böra aktualiseras främst när det är frågaom konkurs-drabbade företag med många anställda eller företag därlönegarantifrågorna kan vara mera komplicerade. Utskottet vill tillägga att vad som ovan anförts endastavser anordnande av bevakningsförfarande med hänsyn till handläggningen avlönegarantiärenden. I övrigt äger vad som uttalats i förarbetena tillkonkurslagen giltighet. Genom vad lagutskottet sålunda anfört tillgodoses iväsentlig mån önskemålen i motionerna A2 och A4. I övrigt föranleder propositionenoch motionerna inte några uttalanden från utskottets sida. Närvarande: (), (),(), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), MarianneCarlström (s) och (). Avvikandemening LU 1987/88:3 y (), (), (), (), (), () och EvaRydén (c) anser att den del av utskottets yttrande som börjar på s. 2 med"Från lagutskottets" och slutar på s. 4 med "utskottetssida." bort ha följande lydelse: vill emellertid från sina utgångspunkterframhålla att konkursförvaltarna, som under hela konkursens förlopp har endirekt kontakt med konkursförfarandet, har bättre förutsättningar änkronofogdemyndigheterna att handlägga anspråk på statlig lönegaranti.Utskottet delar således , den uppfattning som framförs i motionerna attförvaltarnas nära kontakt med företaget och dess anställda under konkursens gångleder till det säkraste underlaget för bedömning av anspråk enligtlönegarantin. En ordning som innebär att den som svarar för utredningen avföretagets tillgångar och skulder också svarar för prövningen av de skulder somföranleder anspråk enligt lönegarantin medför dessutom att dubbelarbete ochonödig byråkrati undviks. En sådan ordning innebär även en tydligareansvarsmarkering. Att som förespråkas i propositionen gekronofogdemyndigheterna det formella ansvaret för prövningen, medan ansvaret ipraktiken ändå kommer att finnas hos förvaltarna, medför enligt utskottetsuppfattning en olämplig uppsplittring av ansvaret. Enligt utskottets meninguppnås vidare en stabilare hantering av lönegarantiärenden om samma förfarandetillämpas oavsett konkursens handläggningsform. Ett sådant system torde förövrigt vara betydligt mindre resurskrävande än det som förespråkas ipropositionen. Utskottet vill i sammanhanget också poängtera att 1979 årskonkursreform medfört att förvaltaruppdragen koncentrerats till personer somspecialiserat sig på konkursförvaltning varför förvaltarna har bättre kunskaperoch erfarenhet än tidigare när det gäller den lagstiftning som anknyter tillförhållandena i konkurs. Med hänsyn till att konkursförvaltarna redan i daginom ramen för tillsynsmyndighetens kontroll ansvarar för prövningen avlönegaranlianspråk i de ordinära konkurserna kan några principiella invänd- ,ningar knappast resas med avseende på förvaltarnas myndighetsutövning i deaktuella ärendena. Sammanfattningvis anser utskottet således i likhet méd vadsom anförs i motionerna att ansvaret för prövning av lönegarantianspråk- vidsamtliga konkurser i fortsättningen bör åvila konkursförvaltarna. Vad härefter angår de nu föreslagna ändringarna i lagen omstatlig lönegaranti vid konkurs kan lagutskottet - med hänsyn till att enreform i enlighet med vad som förordats inte kan genomföras - som en provisorisk lösning godta att ansvaret förprövningen av lönegarantianspråk övergångsvis knyts till den nya konkurslagensbestämmelser om anordnande av bevakningsförfarande. Som framgått i detföregående leder detta till att konkursförvaltarna kommer att hanteralönegarantiärendena i alla de konkurser i vilka bevakningsförfarande anordnas.I praktiken medför dock det nu aktuella förslaget - vilket också påpekas ipropositionen - att ett större antal lönegarantiärenden än för närvarandekommer att avgöras av kronofogdemyndigheterna. Att så blir fallet hänger sammanmed att antalet konkurser i vilka bevakningsförfarande anordnas med stöd avreglerna i den nya konkurslagen kommer att bli färre än antaletkonkurser som med stöd av gällande regler handläggs som LU 1987/88:3 y I en till lagutskottet och arbetsmarknadsutskottet ställd skrivelsehar uttryckt farhågor för att förslagetkommer att medföra att förvaltarna går miste om sin nuvarande möjlighetatt få handlägga lönegarantianspråk för att därigenom säkerställa Enligt förvaltarkollegiet görs nämligen många mindre konkurserom till ordinära konkurser av just detta skäl. I skrivelsen begärs ett uttalandefrån sida om att bevakningsförfarande bör få anordnas på grundav att förvaltaren kräver att få handlägga lönegarantifrågor för att Mot bakgrund av de motivuttalanden som gjordes då den nyakonkurslagen infördes konstaterar lagutskottet att reglerna i konkurslagengenerellt sett inte medger att bevakningsförfarande anordnas av den anledningenatt det med hänsyn till det konkursdrabbade företagets fortsatta drift ärmotiverat att konkursförvaltaren får handlägga uppkommande lönegarantianspråk.Med propositionens förslag kommer således prövningen i dessa fall att överförastill kronofogdemyndigheterna. Som närmare belyses av motionärerna talaremellertid starka skäl mot att man i avvaktan på den reform som förestårflyttar över ytterligare ärenden till kronofogdemyndigheterna. Utskottet villtillägga att kronofogdemyndigheterna med sin nuvarande organisation generelltsett inte heller torde ha de resurser som krävs för att de skall kunnatillföras flera och kanske mer kvalificerade lönegarantiärenden. Det anförda leder utskottet till uppfattningen attkonkursförvaltarna i avvaktan på en slutlig reform bör ges möjlighet atthandlägga lönegarantianspråk, även i de konkurser i vilka bevakningsförfarandeinte anordnats, när det krävs med hänsyn till företagets fortsatta drift ocharbetstagarnas intressen. Enligt utskottets mening skulle en ändring avkonkurslagens regler om bevakningsförfarande - som förordas i motion A4 -innebära en onödig och kostsam lösning av saken. Med hänsyn till att anspråk påersättning enligt den statliga lönegarantin dessutom faller utanför detegentliga konkursförfarandet, bör av systematiska skäl frågan i ställetlagtekniskt lösas så - som förordas i motion A2 - att lagen om statliglönegaranti vid konkurs övergångsvis kompletteras med bestämmelser som innebäratt konkursförvaltarna får ansvaret för prövningen av alla de anspråk pågarantin som de kräver att få handlägga för att säkerställa fortsatt drift vidföretagen. Utskottet förordar att arbetsmarknadsutskottet med anledning avmotion A2, yrkande 2 vidtar de lagändringar som sålunda erfordras. Utöver det anförda föranleder propositionen och motionernainte några uttalanden från lagutskottets sida.