prot · GB09127 · 1987-12-31 00:00:00 — kommer senare här att beröra dennafråga. Regeringenspolitik har lett till en betydande överhettning av främst Stockholmsområdet.Hela den ekonomiska politiken, inflationsbekämpningen m. m. kommer attmisslyckas just på grund av regeringens koncentra-fions- ochcentraliseringspolifik. står över hundratusen personer - främst ungdomar- utan bostad i . Helt oskäliga insatsbelopp begärs av ungabostadssökande. Planerare och koncentrationspolitiker vill bebygga grönområden.Bilköerna växer. Miljön försämras snabbt. Enligt mening måste densnabba Stockholmsexpansionen bromsas, och man bör i stället satsa på bostäderför bostadslösa stockholmare samt på en bättre miljö för redan boende. Centernföreslår därför en investeringsavgift på på kontors- och industribyggandei delar av . De pengar som dessa avgifter ger skall sedan gåtillbaka till regionens bostadsbyggande och till nödvändiga miljöåtgärder. politik är bra för av alla stockholmare. De enda som behöver oroas av vårt förslag är de många nya mångmiljonärer, ja, miljardärer, som blivit förmögna just på socialdemokraternas koncentra fionspolitik. Med vår politik som leder till balans kommer bostadslösa ungdomar att kunna komma över lägenheter fill rimliga priser. Alla stockholmare - även socialdemokraternas nya miljardärer - kommer aft få bättre miljö. Stockholmarna får behålla en grön stad. De sUpper hundratals kommande som med nödvändighet tvingas fram 20 om tillsammans med regeringen fårfortsätta att föra sin Kort sagt,spekulanterna far illa förmögenhetsmässigt, men de får det bra miljömässigt.Alla andra far bara väl av förslag. Vårtförslag har vi hämtat från . styrs av enkoalitionsregering bildad av , socialdemokraterna och folkpartiet.Finland har skött sin ekonomi väl. Vid den fiden varden finska standarden mycket låg i förhållande till den svenska. har denstandarden hunnit i kapp eller är på väg förbi vår svenska. Jo, manmånar om en balanserad ekonomisk utveckling med måffUg inflation. Detta ärhuvudorsaken till den finländska regeringens beslut om investeringsavgiftermed i "heta" regioner. Den finska sitter inte i denfinländska regeringen, men det gör företrädare för det finskafolkpartiet, och socialdemokraterna. Jag vill då fråga: Tror intesvenska , och socialdemokraterna att de finländskapartibröderna är rätt så kloka? Facit säger att de har varit mycket klokare änsocialdemokraterna, och i , och de har för alldel också varit klokare än den svenska , eftersom den ekonomiska UtveckUngenhar varit långt bättre för folkflertajet i än den ekonomiskautvecklingen i har varit. Defta faktum gäller för alla utom för ettfåtal spekulanter. Bara i fråga om denna liUa grupp har den socialdemokratiskaregeringen lyckats bättre än sina finländska kolleger. Jag är då framme vid den egentligen ganska lilla summa som heterlänsanslag. Det är en fråga som diskuterats mycket i denna kammare. Centernföreslår en höjning till 800 milj. kr. Det är vad som minst behövs för aftklara efterfrågan på medel ute i länen. Regeringens förslag om en oförändradnivå innebär en urholkning. utvecklar senare denna frågaytterligare. Dagenssocialdemokratiska regionalpolitik är inte bara otidsenlig, utan den är ettrent spegelfäkteri och vittnar om hur förvirrad, splittrad och i avsaknad avambitioner som regeringen är. Jaghar här inför kammaren redovisat några vikfiga centerförslag som skuUe vara braför utsatta regioner och för överhettade regioner. Våra förslag skall framförallt vara till stor nytta för vår gemensamma ekonomi och för vars och ensekonomi. Undersocialdemokraternas tid 1982-1988 har avståndet ökat mellan de kommuner som hardet bäst resp. sämst förspänt. De regionala obalanserna har ökat kraftigt.Samma förhållande gäller mellan enskilda individer. Detkan också uttryckas på ett annat sätt: har vifått en allt större klyfta mellan centrum och periferi. Denna utveckling kommerinte att brytas med en socialdemokratisk regering - tvärtom. Andelenyngre människor krymper stadigt i majoriteten av våra kommuner. Regeringenskryter över att arbetslösheten har minskat. Annat vore mer än konstigt av högkonjunktur, sjunkande oljepriser och sjunkande dollarkurser. Men imer än tre fjärdedelar av landet beror den minskade arbetslösheten i storutsträckning på atf regeringens politik har inriktats på att ungdomarna skallflytta från sin hembygd. Detta är, enligt mening, ingenfing att yvasöver. Det innebär nämligen att framtids-förutsättningarna - i tre fjärdedelarav riket - försämras i lika snabb takt som regeringen driver sinkoncentrationspolitik. I många kommuner har man nu Prot.1987/88:127 kommit ned till direkt krifiska nivåer. från samhälletssynpunkt har vi all 26maj 1988 göra med ell växande resursslöseri. Av humanitära, sociala och samhällsekonomiskaskäl måste den utvecklingen brytas. Det måste ske nu - ju gårdesto svårare blir del. Jag instämmer därför i budskap påaffischtavlorna: Byt regering . Antalet flyttande är emellertid inte huvudproblemet.Huvudproblemet är aff unga människor flyttar ut från kommuner och regioner somredan har en gammal befolkning. Än allvarligare är att def är de välutbildadesom flyttar. Det är emellertid ingen opåverkbar naturkraft som styr dennautveckling. Låt mig kort berätta om två framlidsstudier som beställdesav den s. k. kärnavvecklingskommiftén och som skulle spegla utvecklingen år2010. Den ena gjordes av ekonomiprofessor , den andra av del statligaplanverket. Professor byggde sin framlidsstudie på att man år2010 arbetar ca 30 fimmar , all den nya tekniken har kommit mycketlångt fram, aff människorna blir mindre arbetsplatsberoende och atl denutveckUngen leder till atl man väljer sin fasta bosättning där man vill ha sinfritidssysselsättning. Professor kom fram till alt den utvecklingenskulle leda lill all landsbygd och småorter skulle utvecklas och alt den t. o.m. skulle ge upphov till tomma hyreshus i storstäder. Del statliga planverket sade tvärtom. Det skulle gå dåligtmest överallt, utom i och kanske på ännu ell par orter. Manfrågar sig verri av dessa båda siare, framlidsbedömare, som har rätt. Jag troratt båda har rätt. Qm och hans regering tillsammans med decentrala verken får fortsätta, då får nog planverket rätt. Om får ettinflytande pä politiken, om vi kan byta regering, talar myckel för alt steg kantas i riktning mot den utveckling som professor beskrivit. Utvecklingen har lyft framkunskapssamhället. Tiden säger alt del blir allt viktigare med en godinfrastruktur, att en god infrastruktur är avgörande för en positiv framlidautveckling. Tiden säger också att miljöfrågorna, framlidsmiljön, kommer altbetyda allt mer. Dessa tre konstateranden säger oss att det nu krävs en ny ochförstärkt regionalpolitik. Del rör sig då inte om marginella resurstillskottfrän industrideparfemen-fefs budget. Del rör sig i stället om en kraftsamlingför all förslärka och bygga ul infraslrukluren i länen. Del är en uppgift förden kommande regeringen i sin helhet i samarbete med berörda län och kommuner. Del rör sig om kommunikationer mellan olika orter i ettlän, kommunikationer som måste ha internationell räckvidd. Delinnebär atl kommunikationssystemets nästan 100-procentiga fokusering til! Det går inle heller alt överbetona vikten av kvalificeradoch hög utbildningsnivå för hela rikels och för regionernas utveckling. Statenmåste inledningsvis garantera ett visst överutbud av godautbildningsmöjligheter i utsatta regioner. Staten niåste med kraftoch medvetenhet föra ul statliga arbetsplatser från framför alltStockholmsregionen. Regering och riksdag mäste också ha ambifionen atl del förden enskilde 22 skall vara minst lika attraktivtall arbeta och producera i inland, i utsatta kommuner isydöstra och i Bergslagen som det är i . Slutsatsenär att regionalpolifiken måste ändras i grunden. Regionalpolitik måste bliresursskapande. Regionalpolifik får infe bli ett nollsummespel med landetsresurser. RegionaljDoliliken måste, herr industriminister, lyftas fram, från attvara en undanskymd fråga i industridepartementet fill att bli en övergripandefråga i statsrådsberedningen. Kommanderegering bör sätta sina bästa krafter på atl la upp direkta överläggningar medkommuner, landsting och länsorgan i de regionalpolitiskt prioriterade delarnaav landet om hur en kraftfull satsning på utbyggd infrastruktur bör se ut,genomföras och finansieras. Del måste till en lokal och regional mobiliseringav alla goda krafter ute i regionerna. Detär nödvändigt alt se partier, organisationer och enskilda som lokalatillgångar, inle som ett hot mot statsförvaltningens revir. Om vi inte kommer lossfrän sektorspolitiken/bevakningen, komnier regionalpolifiken aft spela enundanskymd roll. Då får vi fortsätta att diskutera procentsatser ilokaliseringsbidrag eller huruvida SIND skall avsätta 2 milj. kr. till någotnytt teknikspridningsprojekt. Då kommer vi infe aft pä något sätt påverka de regionala obalanserna.Då blir regionalpolitiken, som , ett spel för gallerierna,medan regeringen oförtrutet koncentrerar och centraliserar. ochriksdagens partier har kanske skäl att fundera över hur länge majoriteten avSveriges befolkning - som ju både och lever utanför storstäderna- tycker det är intressant atf iaktta spelet. Partierna bör också fundera påhur länge storstädernas folk tycker del är intressant all få en allt sämremiljö, och allt fler spekulationsmångmiljonärer, ja t. o. m.spekulationsmiljardärer. Jag yrkar bifall till samtliga reservationer där finns med,antingen på egen hand eller tillsammans med andra partier. 4 (vpk): Näringslivets utveckling och den ekonomiska utvecklingen har försattäven regionalpolitiken i en ny situation. Internationaliseringen av kapitalelkan väntas skärpa också den geografiska koncentrationen kraftigt. NorraSverige, liksom Bergslagen och sydöstra , riskerar ett kraftigtförsämrat utgångsläge. Den ekonomiska och mänskliga utvecklingspotential somfinns i dessa områden kan då gå förlorad. Regionalpolifikenmåste därför föras upp på en kvalitativt ny nivå. De styrande inslagen måsteförstärkas. Större samhällsinvesteringar måste göras. Fondsystem och statligaföretag måste spela en offensiv och ledande roll. Mer av helhetssyn ochsystemtänkande måste prägla regionalpolitiken. Del handlar här inle enbart -eller ens huvudsakligen - om att locka fill sig företag eller aft stimuleranäringslivet. Det handlar om att göra regionerna till sinsemellan likvärdigaoch allsidigt fungerande enheter. Det handlar om levnadsmiljön för människor. Regionalakriser och regional eftersatthet har blivit allt vanligare. Regionaleftersafthel innebär därför alltid en samhällelig förlust i form av outnyttjadekonomisk och mänsklig kapacitet. Eftersomtendensen till regionala klyftor och hämmande av vissa regioners möjligautveckling är ett genomgående och förhärskande drag i det ekonomiska systemet,kan den neutraUseras bara med ett motsvarande mått av riktade och styrandeåtgärder. De kvantitativa och kvaUtativa skillnaderna mellan olika regioner iSverige har förblivit ungefär oförändrade.Däremot har fler regioner än tidigare drabbats av problem. Likaså är denbestående arbetslösheten och undersysselsättningen allmänt sett större än vidperiodens början. Att klyftorna åtminstone inte i relativ bemärkelse fördjupatskan skrivas på de samhälleliga initiativens konto. Dentyngst vägande faktorn har varit utbyggnaden av de offentliga verksamheterna.Dessa har svarat inte bara för det utan jämförelse största tillskottet avarbeten, utan har också bidragit till en utveckUng och utjämning avinfrastrukturen - dvs. till den nationella integrationen. Detta är en nog såviktig lärdom för den framfida regionalpolitiken. Aftförändra regionala problemsituationer kräver därför . Det är inte barafråga om kvantitativa resurser utan om en kvalitativ breddning och höjning påhela det samhälleliga fältet. Detta nödvändiggör nationella långsiktiga programför aft styra och omfördela resurser. Man måste sätta ett framtidsmål föruppnående av regional likställdhet och likvärdighet. Regionalpolifikenhar definierats som tillförsel av särskilt destinerade resurserså att säga vid sidan av de aUmänna tendenserna och resursfördelningen i stort.Med en sådan utgångspunkt blir regionalpolitiken ett slags kompensation förutveckUngens negafiva följder gentemot vissa delar av landet. Här måste enförändring ske. Det regionalpolifiska målet -likställdhet och likvärdighet -måste vara riktgivande inom aUa samhällssektorer. Def innebär en brytning medden kortsiktiga marknads- och anpassningsprincipen inom de statliga verken ochinom andra offentliga verksamheter. Investeringar och drift inom järnvägs-,väg- och telesektorerna kan inte längre passivt följa ett mönster därförutsättningen är en fortlöpande koncentration till och tillandra redan så att säga heta områden. Den långsikfiga inriktningen måste istället vara att bygga ut infrastrukturen i de eftersatta regionerna medutgångspunkt i deras framfida likvärdighet, om man jämför med andra delar avlandet. Det innebär en förskjutning i förhållande till nuvarandeinvesferingsmönster. Det betyder också ett övergivande av det sektorsfänkandeoch den fragmentisering som präglar den offentliga sektorn. Om varjesärskild del av infrastrukturen och de offenfiiga investeringarna skallmotivera sin existens med en intern s. k. affärsmässig lönsamhet blir helainvesteringsstrukturen sned. Nytta och lönsamhet vid denna typ av investeringaravgörs främst av investeringarnas externa effekter, dvs. deras förmåga att gebidrag till helhetsutvecklingen. Detta bör vara en grundläggande utgångspunktnär det gäller resurser och återspeglas i en samordnad strävan att skapa eninfrastruktur på jämställd nivå i alla regioner. Destatliga förelagen måste få en mer framskjuten plats i regionalpolitiken. Enöversikt av de största privatföretagens lokaliseringar i landet visar medskärpa hur centrerade de är fill landets södra och redan överhettade delar.Defta är ingen ny företeelse, men den accentueras numera alltmer genom förväntningarna omförbindelser med och genom internationaliseringen avinvesteringarna. Därförbehövs en växande statlig företagssektor inom de nya verksamhetsområdena, därdet gäUer att hävda den nationella självständigheten och inflytandet överteknik och produktion. Inom ramen för detta övergripande mål faller det signaturligt att ge den statliga industrin ett annat lokaliseringsmönster än detsom eljest dominerar. Särskilt lätt industri inom nyare produktionsområden kanmed fördel lokaliseras till skogslän och glesbygd. Detta gäller i särskilt höggrad då det handlar om produkfion för den offentliga sektorns behov. Inom meratraditionella industrigrenar sker inte minst förädlingen av trävaror förexport. Enmera aktiv och flexibel statlig företagspolitik kräver att man uppger den stelaoch ensidiga vinstmaximeringsprincipen. Målet för lönsamheten bör göras meralångsiktigt för att möjliggöra mera framtidsbetonade och självständiga satsningar. Enallt större transnafionaUsering medför större regional obalans. Den ekonomiskafillväxt som skett och som haft sin tyngdpunkt förlagd till redan heta områdeni vårt land har naturUgtvis också märkts i mer utsatta regioner. Denna tillväxtkan dock inte lösa problemet med den regionala obalansen, lika litetsom näringslivets ökande intresse för utlandsinvesteringar innebär någon somhelst lösning när det gäller den bristande investeringsviljan inom landet. k. paketpolitiken, där olika paket med investeringar och stöd presenteras avregeringen, är otillräcklig för uppnående av en verklig balans, eftersomkapitalismens inneboende strävan till koncentration av makt och produktionfortsätter att komma till uttryck. Påsamma sätt som utlandsinvesteringarna måste prövas från samhällsekonomiskautgångspunkter måste en investeringsstyrning komma till stånd också inomregionalpolitiken. Idetta sammanhang skall de statliga och samhällsägda företagen samt nyskapadeoch dugliga samhällsfonder ingå som verktyg för en ny regional-poUtik. Detkrävs både nya metoder och nya medel inom regionalpolitiken. Omedelbarainsatser som kan göras redan nu - och som skulle få stor regionalpolitiskbetydelse - är åtgärder som också har en energi- och resursbevarandeinriktning. Exempel på sådana satsningar är program för utveckling av förnybaraenergislag. En ökad förädling av landets råvaror, t. ex. inomsågverksindustrin, som är geografiskt spridd över hela landet, är också avstörsta betydelse. Jag vill, herr talman,ställa två frågor till utskottets ordförande. Ireservation nr 20 till detta betänkande tar vi upp stödformen nedsättning avsocialavgifter. I den studie som utförts inom nationalekonomiska insfitu-fionenvid framhålls bl. a.: De resultat som redovisats är dockså pass entydiga att vi är beredda att hävda att det är ytterst osannolikt attden sänkta arbetsgivaravgiften haft någon betydande positiv effekt påsysselsättningen i industri . Minförsta fråga är: Delar denna uppfattning? Och om han gör det:Vilka åtgärder kommer man att vidta för att ändra på detta? Samma fråga kan ställasfill . avgifternahar inte gett väntat resultat. Vi har i vpk:s motion A441 anfört att dessapengar kan användas på ett bättre sätt, om regeringen och länsstyrelserna färfördela dessa i de fre nordligaste länen. Jag är förvånad över atf inte centernoch har kunnat ställa sig bakom detta. Också ju atf länsstyrelserna är bäst på att se problemen i de egna länen. Så fill den andra frågan. I utskottets betänkandeframhålls bl. a. att den offenfiiga sektorn ökar väsentligt långsammare änfidigare, men att sektorns storlek och förhållandevis jämna fördelning alltjämtinnebär en utjämnande faktor. talar man om indragningar och nedskärningar iden offentliga sektorn. Vilka konsekvenser kommer dessa aft få päregionalpolifiken? Med detta, herr talman, yrkar jag bifall fill samtligavpk-reservationer i detta betänkande, inkl. reservafion 52, som enligt etträttelseblad vilket kommer att delas lill kammarens ledamöter innehålleryrkanden om bifall lill mofionerna A422, A440, A468 och A473. 5LARS ULANDER (s): Vi närmar oss nu slutet på denna valperiod.Landet har styrts av en socialdemokratisk regering under , efterdet borgerliga regeringsinnehavet under två valperioder. avlämnade sitt regionalpolitiska betänkande våren 1982var def naturligt aft göra en återblick på utvecklingen före och under deborgerliga regeringarna. Vi konstaterade då att användningen av lokaliseringsstödetmer äri fördubblades jämfört med perioden1965-1970. Detta innebar att industrisysselsältningen i det s.k. allmännastödområdet förändrades på ett avsevärt mera posifivt sätt än i landet somhelhet. Framför allt skedde de åren en mycket kraffig ökning avindustrisysselsältningen i det som vi då kallade det inre stödområdet.Nyetableringarna låg på en mycket hög nivå. uppvisade skogslänen en positivsysselsättnings- och befolkningsutveckling. Skogslänen hade nettoinflytfning.Vi kunde konstatera att framgångarna inom regionalpolitiken var resultatet aven fast ekonomisk polifik, som skapade förutsättningar för ett expansivtnäringsliv. förändrades emellertidsituationen radikalt. Den ekonomiska tillväxten avtog och industriproduktionenstagnerade. Indusfriinvesferingarna avtog, och indusfrisysselsättningenminskade kraftigt. Själva basen för en framgångsrik regionalpolitik rycktessuccessivt undan under de borgerliga regeringsåren. Användningen avlokaliseringsstöd -mätt i fasta priser- minskade under andra hälften av1970-talet. Sysselsättningen inom tillverkningsindustrin i stödområdena gickned, och antalet flyttningsetableringar minskade. Situationen var således dyster. Flera skogslänbefann sig i krisläge, och problemen hopade sig även i andra delar av landet. Vi socialdemokrater slog i det här lägel fast i enreservation till utskottefs betänkande att genomförandet av enframgångsrik regionalpolifik krävde genomgripande åtgärder i hela den svenskaekonomin. konstateradeatl ekonomin förts in i ett läge med Prot. 1987/88:127allvarliga balansrubbningar i form av låg produktionstillväxt, hög inflation,låga industriinvesteringar, struklurkriser och hög arbetslöshet,inte minst , bland ungdomen. Vi framhöll att dessa obalanser måste hävas genomett program för ekonomisk expansion och ökad produktionskraft baserad på ettfullt utnyttjande av våra arbetskraftsfillgångar. Grunden för denna utvecklingmenade vi skulle läggas genom en näringspolitik som syftade fill en planmässigoch målinriktad utveckling av den svenska industrisektorn. Slutligen pekade vi på betydelsen av att industrinsinvesteringar ökade fiåtagUgt. Genom investeringar och teknisk förnyelse kundedels befinfliga produktionsenheter hållas effektiva, dels nya enheter byggasupp. Delta var den grund som vi socialdemokrater ansåg bordeläggas för regionalpolitiken . Vi kan konstatera atl den grundsom vi angav för alt föra landet ut ur det krisartade lägetvisade sig hålla väldigt bra. Ser vi tillbaka på de gångna sex åren med ensocialdemokratisk regering, kan vi notera att återuppbyggnadsarbetet börjademed kraftfulla insatser för att få den svenska ekonomin på fötter. Som vi sadevåren 1982 var detta en förutsättning för genomförandet av en framgångsrikregionalpolifik. Vi vet hur del har gått med den svenska ekonomin - den harsanerats på ett sätt som väckt uppmärksamhet även utanför vårt lands gränser.Grunden har lagts för en framgångsrik regionalpolifik. Inriktningen på den socialdemokratiska polifiken harsyftat till att uppnå den ekonomiska politikens viktigaste mål - fullsysselsättning. beräknas antalet sysselsatta haökat med över 200 000 personer. Näringslivet svarar för av ökningen.Den öppna arbetslösheten har pressats ned till en nivå som motsvarar mindre änen femtedel av genomsnittet i . Antalet personer i beredskapsarbeten,i ungdomslag eller med rekryteringsstöd har mer än halverats . Vi kan alltså konstatera att utvecklingen för riket istort varit gynnsam. När vi sett på hur fillväxten fördelats över landet har vidäremot kunnat finna anledning fill oro. Storstadslänen och några storstadsnäralän har ökat sin befolkning snabbare än övriga län.Befolkningstillväxten i storstadsregionerna hänger emellerfid till stor delsamman med ett ökat födelseöverskott och en ökad invandring. Glädjande nog har obalanserna mellan olika landsdelar ifråga om befolkningsutvecklingen tenderat atf minska under de två senaste åren.Nettoinflyffningen till storstadsregionerna har mer än halverats sedan år 1985.Det är t. o. m. så att inflyttningen till minskar somutflyttningen ökar. Halva befolkningsökningen i storstäderna beror nu pä detökade födelseöverskottet. I de utsatta regionerna, dvs. skogslänen och sydöstraSverige, har en klar förbättring skett . I samtliga s.k.skogslän har befolkningsutvecklingen varit positiv under del -del bekräftas också av första kvartalets statistik. Vi har emellerfidfortfarande inomregionala obalanser som måste ägnas stor uppmärksamhet. De regionalpolitiska insatserna har alltmer kommit att 27 inriktaspå aft allmänt förbättra näringslivsmiljön i de regionalpolitiskt prioriteraderegionerna när det gäller utbildning, kommunikationer, teknisk kompetens m.m.Denna inriktning har i hög grad präglat regeringens omfattande, nyligenframlagda åtgärdsprogram för Bergslagen, norra inlandet och . De regionalpolifiska hänsynen i sektorspolitiken har vägtsin på ett helt annat sätt . I den trafikpolitiska propositionen -som regeringen tidigare i vår överlämnat till - har t. ex. deregionalpolitiska aspekterna haft stor betydelse. Genom ett målmedvetet arbete i regeringens kansli är ettstort antal departement numera engagerade när regeringen utarbetar förslag fillåtgärder i de utsatta regionerna. En annan tendens är att de regionala organen har fått ettstörre inflytande över insatserna. 11, ex. Bergslagen leds arbetet av en särskildBergslagsdelegation. Länsstyrelserna har genom medlen för regionalautvecklingsinsatser stora möjligheter atf driva egna projekt. Det råder inget tvivel om atf det finns en annaninitiafivkraft och framtidstro ute i länen än .