prot · GB09114 · 1987-12-31 00:00:00 — Neutralitetspolitiken har varit mycket framgångsrik. Denhar inte bara gjort till en av de stabilaste regionerna i världen därmilitär lågspänning råder. Den har dessutom tillåtit att agera mycketaktivt på den utrikespolitiska arenan, inte minst i frågor där supermakternavarit direkt inblandade. Neutralitetspolitiken, som vi själva utformat den, harinte tvingat oss till tystnad - ett exempel på den varianten är -, utanden har tvärtom varit ett argument för att ta ställning och tydligt markera väruppfattning. Det har gällt , , och Afghanistan.Sverige har tydligare än de flesta andra småstater hävdat folkrättens principeroch slagit Prot.1987/88:114 4maj 1988 och den västeuropeiska integrationen och den västeuropeiska integrationen vakt om desmå staternas rätt till oberoende. Det har varit en politik i eget intresse ochdärmed pä sikt ökat vår neutralitetspolitiks trovärdighet. Denna aktivabevakning av de små staternas rättigheter enligt folkrätten har oftakritiserats även här i landet - främst då vi riktat kritiken västerut. Detsenaste exemplet är att i en motion till årets riksdag skriver attSverige hamnat på fel sida i . När vi försöker definiera vår svenska neutralitetspolitikpå ett mer precist sätt bör vi undvika att dra alltför snäva gränser. En rigidoch principsnärjd neutralitetspolitik kan lätt vältas överända.Neutralitetspolitiken måste vara både principfast och flexibel för att varapolitiskt motståndskraftig inför de förändringar som ständigt sker runt omkringoss. Det är i vårt eget intresse att neutralitetspolitiken intestänger oss ute från olika former av internationellt samarbete. När sådantsamarbete sker i , i FN:s regi eller när det omfattar både den västligaoch den östliga militäralliansens stater möter vi i regel inga problem. Inteheller när det gäller gruppbildningar av neutrala och alliansfria stater. Detär först när det gäller samarbete i frågor av utrikespolitisk ellersäkerhetspolitisk natur med en grupp stater som tillhör den ena sidan iöstväst-konflikten som vår neutralitetspolitiska trovärdighet verkligen kankomma i fara. Då blir det nödvändigt att markera en tydlig gräns för vad svenskneutralitetspolitik innebär. Den gränsen drogs när vi klart sadeifrån att svenskt medlemskap i inte var förenligt med de då aktuellaplanerna pä ett närmare utrikespolitiskt samarbete inom EG. Inte heller allaformer av ekonomisk samordning ansågs då förenliga med bevaradneutralitetspoUtisk trovärdighet. Denna klara gränsdragning har dock inte hindrat värtstörsta borgerliga parti frän att ta med medlemskap i i sittframtidsprogram, detta trots att EG-staternas utrikespolitiska samarbete påsenare år blivit alltmer systematiskt och traktatsbundét. Jag tänker dä främstpä EPS. målmedvetna strävan att dra in i denna utrikes-och säkerhetspolitiska samordning är ett permanent hot mot vår traditionellaneutralitetspolitik. Det går tyvärr inte att lita på när det gällervakthållningen kring neutralitetspolitiken. Dagens utskottsutlåtande är en framgång för värtraditionella neutralitetspolitik bl, a. därför att har tvingatsflytta fram sina ambitioner om svenskt EG-medlemskap till någon obestämdtidpunkt . Men det finns gott om moderater som mumlar att"är medlem i EG". Inte minst starka krafter inom - PeterWallenberg torde räknas dit - har ju tydligt markerat att de vill seSverige som EG-medlem. När det gäller dessa herrar rör det sig naturligtvisinte om något annat än snöda ekonomiska kalkyler, ofta av ganska kortsiktignatur. Några utrikespolitiska analytiker är inte våra finansmän ochindustriledare, även om de tillbringar mycket av sin tid utomlands. Man kommerosökt att tänka pä några rader i den gamle realpolitikern : "Ekonomens eller affärsmannens yrke lämpar sig intealls som skola för statstjänst eller för politiker. Det gör bara människan dum.Min fid som bankmanvar ingen god skola för mig för min bana i det allmännas tjänst. Jag har varittvungen att glömma det mesta emedan det endast hade varit till hinder förmig." Jag ser att är upjDsatt efter mig på talarUstan. Jaghoppas att han inte blir alltför nedtryckt av detta Paasikivicitat. Det finnssäkert undantag från Paasikivis regel. Behovet av att klarare precisera vad vi menar med vårneutralitetspolitik och riskerna med att vara diffus i våra resonemangillustreras just nu av vad som sker i . "Evig neutralitet"var ju det pris 1955 fick betala för att de sovjetiska trupperna skulledras tillbaka från de östliga delarna av landet.- Det nya Österrikesutrikespolitiska huvudlinje skrevs in i statsfördraget med de fyraockupationsmakterna. Detta stred då mot uppfattningar som dominerade bland deborgerliga partierna. neutralitet bygger alltså politiskt i huvudsakpä det socialdemokratiska partiet och folkrättsligt pä ett avtal med andravärldskrigets segrarmakter. De politiska restriktioner som statsfördragetålägger österrikarna har självfallet försvagats under de 33 är som gått sedandet undertecknades. Även möjligheter att utöva politiskt tryck päÖsterrike har försvagats. Det stora borgerliga partiet, ÖVP, känner sig därförfriare än tidigare att agera efter eget huvud i fråga om medlemskap i ordförande är nu utrikesminister i en koalition medsocialdemokraterna och har från den positionen ordnat sa att har fåttkonsultativ status i EPS. Det skedde , för övrigt med attNATO-landet fick samma möjligheter till utrikespolitiska konsultationermed EG. har alltså börjat EG-integrationen i denpolitiska ändan, i förhoppning om att det därmed senare skall bli lättare attlösa de ekonomiska anpassningsproblemen. Jag var i och samtalade med flera österrikiskapolitiker, som var ytterst betänksamma inför den entusiasm för EG-medlemskapsom nu dominerar det stora borgerliga partiet, ÖVP. De beklagade att man iÖsterrike inte tidigare brytt sig om att klargöra vad neutralitetspolifikenkräver, utan att man förlitat sig på den trygghet inneburit idenna sak. Inte heller i de ekonomiska frågorna har någon medvetenEG-linje skapats. Därför går exempelvis den multinationella Philipskoncernen utmed hotet att sluta investera i till dess medlemskapsfrägan ordnatsupp. Att stora delar av näringsliv kontrolleras frän -bl. a. försäkringsbranschen - gör inte frågan lättare att hantera. Österrikesschilling är redan knuten till D-marken. Ännu är det naturligtvis inte avgjort vad som kommer attske med neutralitet, rnen risken är uppenbar att den växlas bort fören del marknadspolitiska fördelar. Parlamentet och regeringen i tycks fåsvårt att fullt kontrollera den ekonomiska och politiska frarritiden. Mot bakgrund av detta varnande exempel förefaller densvenska EG-strategin politiskt stabil och ekonomiskt väl genorntänkt. Men alltär ju relativt. Dagens svenska enighet bygger på att inte nuaktualiserar sitt krav på EG-medlemskap och att ,och alla deras avläggare och medlöpare bestämt sig för att och den västeuropeiska integrationen och den västeuropeiska integrationen tillsvidare acceptera den EG-strategi som i grunden är socialdemokraternas ochcenterns. måste därför utnyttjas till att stärkaargumentationen för vår neutralitetspolitik. Vi bör klarare än för osssjälva definiera vart vi syftar med vår svenska neutralitetspolitik. Vi börredovisa vilka fördelar och friheter den ger oss utrikespolitiskt och i andraavseenden. Vi skall också analysera de restriktioner och nackdelarneutralitetspolitiken kan innebära. Vi får naturligtvis se upp så att sådanapreciseringar inte begränsar den flexibilitet som gör neutralitetspolitikenanpassningsbar i nya lägen. Inte heller skall syftet vara att inför framtidenförsöka sätta en marknadspolitisk prislapp pä vår neutralitet. Det är ju justfrån det hållet den största faran hotar: frestelsen att växla bort delar aveller hela neutralitetspolitiken mot ekonomiska fördelar, som - om vi samtidigtavhänder oss politiska styrinstrument - kan visa sig vara av mycketkortsiktigt och flyktigt värde. För mycket kommer starka ekonomiska ochpolitiska intressen, organiserade på nationalstatens grund, att dominera deneuropeiska integrationsprocessen. Vi skall vara med, men vi får aldrig i någotslags Europa-eufori glömma att slå vakt om våra egnanationella intressen. Samarbete skall innebära ett givande och ett tagande tillgemensam fördel - inte de stora och starkas dominans och de smås underkastelseoch marginalisering. I det sammanhanget gäller det inte minst andra värden ände rent ekonomiska. Det är exempelvis vår oavvisliga plikt ättslå vakt om svensk och nordisk kultur, hur öppna våra gränser än blir ut motEuropa. Avslutningsvis vill jag knyta an till arbetarrörelsensinternationella traditioner. Socialdemokratin är en internationell rörelse.Organisatoriskt sker samarbetet mellan partierna inom den Socialistiskainternationalen, som har inflytelserika medlemspartier i alla världsdelar.De fackliga organisationerna är alla anslutna till sina internationaler, oftamed biståndsprogram till kolleger i utvecklingsländerna. EG-samarbetet harlett till ett brett och aktivt samarbete mellan de socialdemokratiska partiernaoch mellan de fackliga organisationerna i de tolv staterna. I det sammanhanget finns det behov av att akfivera densvenska arbetarrörelsens många organisationer. Våra partivänner och fackligakamrater inom EG väkomnar gärna svenskar i sin krets, och de stänger oss inte uteäven om avstår från EG-medlemskap. Det är viktigt att vi svenska riksdagsmänanstränger oss för att utveckla kontakterna med våra kolleger iEuropaparlamentet och i de större . Att träffas påpartigruppsbasis - för vår del socialdemokrater emellan - är en mycket effektivkanal för att förmedla information och föra uppriktiga diskussioner. Vi socialdemokrater kommer att göra vårt yttersta för attbland våra partivänner inom EG sprida kunskaper och förståelse för SverigesEG-politik. Vi vet att vi behöver deras aktiva stöd för att den skall bliframgångsrik. Jag hoppas att andra partier här i utnyttjar sinaeuropeiska partikontakter på liknande sätt - även om de kanske möter någotmindre förståelse för svenska lösningar än vad vi socialdemokrater gör. Samarbetet med EG, liksom annatinternationellt samarbete, syftar för vår del till att bygga en fredligare ochmer jämlik värld. Det är målsättningar som svensk arbetarrörelse helhjärtatsluter upp bakom. 64 () replik: När utrikesutskottet efter ett mycket gedigetoch långvarigt arbete har kommit fram till ett bland de fyra demokratiskapartierna enhälligt betänkande och detta betänkande bl. - vilket haromvittnats -tar fasta på och skriver in ett antal formuleringar omden svenska neutralitetspolitiken och om vär utrikespolitik som alla de fyrademokratiska partierna står bakom, då är det oerhört viktigt, både för dendebatt som vi för inom landet och - inte minst viktigt - den debatt vi förgentemot omvärlden och de förhandlingar som förestår, att vi kan hälla dennaenighet samlad. Därför tyckte jag det var litet tråkigt att höra StureEricsons inlägg. Han började med att säga att vi nu har nätt en betydandeenighet inom utrikesutskottet, men sedan hoppade han på ochifrågasatte om vi verkligen står bakom detta och inte menar någonting annat istället. Det var ett trist inlägg, när det är så oerhört väsentligt att vi kansamlas om vår utrikespolitik, inte minst med tanke på de förhandlingar med EGvi kommer att ha . och den västeuropeiska integrationen 65OSWALD (vpk) replik: Det var ett mycket intressant inlägg vi fickhöra frän . Att det rörde vid ömma tär och spända strängar kan viförstå av den replik han fick från moderat häll. Det hade varit bra, anser jag, om socialdemokraterna iutrikesutskottet mera tydligt hade tagit upp den analys och den diskussion somSture nu har berört i sitt korta anförande. Då hade vi fått ett mycketbättre utskottsbetänkande, som kunde ha vidgat diskussionen och gett ett bättreunderlag för de viktiga beslut som skall fattas. Det här visar, tycker jag, liksom tidigare inlägg underdagen från företrädare för olika fackutskott, att det är mycket som är oklartoch att den fillkämpade - jag skulle nästan vilja säga krystade - enigheten iutrikesutskottet långt ifrån har en sådan reell grund som man har velat göragällande. Det är bra om vi kan vidga debatten på det sätt som har skett undereftermiddagen och få i gång en sakdiskussion om vad denna harmonisering ochintegration egentligen betyder för den svenska alliansfriheten ochneutralitetspolitiken. Låt oss diskutera detta nu och inte bara avfärda det medatt inte skall ha medlemskap, vilket har framförts åtskilliga gånger iförmiddags. 66 () replik: tyckte att jag hoppade påmoderaterna. Jag har bara konstaterat att det råder enighet om vad vi skallgöra . har jag konstaterat att moderaternaprogrammässigt har slagit fast att medlemskap i är målsättningen.Moderaternas första talesman i talarstolen var mycket noga med attunderstryka att utskottet konstaterat att svenskt medlemskap inte är ett målför de diskussioner med 1987/88:1144 maj 1988 och den västeuropeiska integrationen EG som förestår. Kravet ligger emellertid hela tidenlatent hos , och det var detta jag lyfte fram i mitt inlägg. Jagtycker det är någonting som vi skall diskutera öppet. På den punkten harfaktiskt rätt. Den "tillsvidareenighet" vi har är värdefull,men vi vet att det finns andra krafter i rörelse. Det är därför somjag appellerar för en diskussion kring neutralitetsbegreppet, för att varaberedd på de framstötar som kommer. 67 () replik: I de debatter som har föregått det betänkandesom vi nu behandlar har företrädare för socialdemokratin på ett mycketkategoriskt sätt uteslutit t. o. m. en framtida prövning av om ett svensktmedlemskap går att förena med vår neutrala utrikespolitiska hållning. Det börnoteras att utrikesutskottets enhälliga betänkande inte återger sådanaformuleringar. Det innebär alltså att det på ömse sidor i utrikesutskottet harvarit litet av ett givande och tagande, och den linje som utrikesutskottetenhälligt står bakom tycker jag och jag gemensamt skall ta ansvarför att upprätthålla både inåt och utåt under de är då förhandlingarna med EGär så viktiga. 68 () replik: sade i sitt första inläggatt den enighet som vi har uppnått har uppnåtts därför att vi har koncentreratoss på vad som är aktuellt. Drömmar och förhoppningar har vi skjutit päframfiden - det var den formulering han använde.' Jag lyssnade mycket noggrant på , och han sadeatt det här med neutraliteten är inte heligt. Jag brukar inte använda sådanareligiösa termer när jag diskuterar neutralitetspolitiken, men om det ärnågonfing som är heligt i svensk utrikespolitik så är det nog i alla fallneutraliteten. Därför är det värdefullt att också i den här debatten markeraatt vi är eniga på kort sikt om vad vi skall göra . Mendärmed skall inte vår diskussion om den svenska neutralitetspolitiken inför90-talet upphöra. Den skall vi föra vidare, i synnerhet som det störstaborgerliga partiet i sitt program har slcrivit in att skall in i EG. vice talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet fä antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 69SVEN H SALEN (fp): Jag får börja med att tacka föratt han i en bisats bidrog fill att skapa en förväntningsnivå runt mittanförande som gör min uppgift lättare. Hur man skall förbereda sig föroffentliga värv kan man ha olika åsikter om.. Jag har naturligtvis ingen åsikti mitt eget fall, men jag kan inte underlåta att utnyttja detta oförmodadetillfälle att säga att jag tror det är bra i politiska beslutsförsamlingar avmånga slag, inte minst den här, att olika sorters bakgrunder och erfarenheterfinns företrädda. Våren drar på nytt i triumf genom landet. Som vårens härolder drar flyttfåglarnafram över våra huvuden i sin obetvingliga och outgrundliga pendelflykt från etthem till ett annat. Andarna vaknar och det är en lust att leva. Om någon månad uppträder ännu ett av den ljusa årstidenstecken: som sentida vaganter drar tiotusentals svenska ungdomar ut i världen.De utnyttjar studieuppehåll och semesterledighet till att vidga sina vyer,knyta kontakter pch roa sig. beräknas mer än 60 000 svenska ungdomar under26 är lösa . Det ger dem möjlighet att till låg kostnad resa runti . I köps det förhållandevis flera sädana kort än i något annatland. Svensk ungdom röstar med fötterna - för ! Ett röstande av annan art förestår nu i kammaren ianledning av regeringens proposition om och den västeuropeiskaintegrationen. LJtgängspunkten är den ökade takten i arbete på attskapa den inre marknaden. berörs i hög grad av vad som sker. I självaverket visar propositionen hur väl redan harmoniserats med EG. Dokumentetskulle pryda sin plats bland EG:s serie trycksaker. Det är rikt på tekniskaenskildheter, men hänvisar högstämt till den europeiska värdegemenskapenoch vår vilja till ett brett och djupt samarbete. Läsaren lämnas iförhoppningsfull ovisshet om vilket resultat kampen mellan idealen och detekniska svårigheterna skall kunna ge. Propositionen gör en respektingivande och oumbärliginventering av de olika områden där integrationsarbetet påverkar ochföreslår eller antyder strategier för svenskt vidkommande. Möjligheter ochrisker vägs, angelägenhetsgraderingar utförs. Operationen ger ett saldo iintegrationens favör, även efter det att latenta minusposter beaktats. Det ståren lätt doft av gaullism runt propositionen. Det som hägrar ärFäderneslandens . Med propositionen som grund har utgångspunkterna förSveriges deltagande i det fortsatta integrationsarbetet preciserats underutskottsarbetet. Det är av utomordentligt stort värde att de kan beslutas ibred polifisk enighet. Den nya fas i hantering av Europafrågorna sominleds med beslut kommer att betyda arbete på- bred front i mängd sakfrågor. Det är ett arbete som mäste bedrivas i högt tempo. Jagvill ta tillfället i akt att fästa blicken pä två områden där detta arbetesresultat kommer att fä särdeles stor betydelse. Att skapa den inre marknaden innebär att undanröjaåterstående hinder för fria rörelser av människor, varor, tjänster och kapital.Det är alltså en process som i högsta grad påverkar näringslivet och företagensarbetsvillkor. Detta är kanske den verkan av EG-integrationen som på sistonefått mest uppmärksamhet. Att företagen i avbidan på den polifiska utvecklingeninrättar sig efter den nya verklighet som växer fram i är naturligt.Under det första kvartalet har antalet svenska företagsförvärv i EG ökatdramatiskt. Mänga av våra stora industrikoncerner är verksamma iEG-länder. Europeiseringen av vår industri har redan kommit ett gott stycke päväg. I första hand gäller detta de större företagen. Naturligt nog: med näraoch länge bestående kontakter med sina exportmarknader och med fillräckli- och den västeuropeiska integrationen Prot.1987/88:114 ga kapitalresurser har de varit i stånd att vidta lämpliga måttoch steg. För de mindre och medelstoraföretagen ter sig saken annorlunda: Dessa och den västeuropeiska integrationen företag ärutomordentligt beroende av ett gott resultat av de nu föreståendediskussionerna med EG. Ungefär hälften av vår export går till EG. Av dentotala svenska exporten kommer en dryg fjärdedel direkt från de små ochmedelstora företagen. Dessutom är de i betydande omfattning underleverantörertill de exporterande storföretagen. Det sämsta utfallet för de mindre företagens del av desvenska diskussionerna med EG skulle kunna tecknas sä här: En otillräcklignivå pä den svenska integrationen i EG föranleder i ökande grad de storaexportföretagen att lägga sin produktion i EG. Detta innebär att marknaden försvenska underleveranser minskar. Av samma skäl ersätts den inte av leveransertill EG-företag. Den offentliga upphandlingen i EG-området blir alltmersvårtillgänglig för små liksom stora svenska företag. De mindre företagensdirektexport försvåras efter hand. Mänga av de små och medelstora företagen har ett tillräckligtbeting med att fullgöra de ålägganden som ges av svenska myndigheter. Attövervinna de hinder som skulle kunna resas av en alltmer utbyggd europeiskbyråkrati, om inte deltagande i den inre marknaden säkras, kan bli demen övermäktig uppgift. Ställda inför sådana problem har de mindre företagen svårtatt finna lösningar. Ofta saknar de pengar och människor som en europeisketablering kräver. Det kan därför sägas, att om det är angeläget för svenskindustri som helhet att finna den rätta samverkan med EG, så är det för mängaav de mindre företagen närmast ett livsvillkor. De mindre och medelstora företagen svarar för nära enfjärdedel av industrins investeringar och sysselsätter 1,2 miljoner människor.De har stor regionalpolitisk betydelse. Därför är det väsentligt att vårtframtida förhällande till EG ger dem bästa möjliga förutsättningar. Det är också av vikt att både myndigheter ochorganisationer i det fortsatta arbetet pä fördjupade relationer med EG tarhänsyn till de mindre företagens situation och väger in deras synpunkter.Omvänt bör ansträngningar kontinuerligt göras för att se till att upplysning omEG-utvecklingen når de små och medelstora företagen. Det är självfallet lättareför stora företag med omfattande utlandskontakter och tillgäng till experthjälpatt ha uppsikt över vad som sker. Den europeiska beredskapen kan behöva höjasbland de mer än 300 000 småföretagen. Ett annat område, där propositionen ochutskottsbetänkandet efter hand kan behöva kompletteras och förtydUgas, är tjänstehandelns.Här är t. ex. kommissionens vitbok klar och eftertrycklig. Jag tillåter mig,herr talman, att citera: "Enligt Kommissionens uppfattning är det ingenöverdrift att betrakta åvägabringandet av en gemensam marknad för tjänster som en av de viktigaste förutsättningarna för en återgång till ekonomiskt välstånd. Han deln med tjänster är lika viktig för en ekonomi som handeln med varor. Mångfalden av de verksamheter som kan betecknas som 'tjänster' och det 96 förhållandet att de, somtillhandahåller tjänsterna synes omedvetna om sitt gemensammaintresse på detta område är två skäl till att deras roll och betydelse så längehar underskattats. Ett annat skäl är att tidigare många tjänster tillhandahöllsdirekt av industrin, medan man nu i högre grad skapar specialistföretag elleråtminstone särskilda enheter för tjänsteproduktion." "Framstegen när det gällerfriheten att tillhandahålla tjänster över de inre gränserna har varit mycketlångsammare än de framsteg, som åstadkommits rörande fria varuströmmar. Dettaär särskilt beklagligt eftersom under senare är specialisering och snabbutveckling av nya slag av tjänster har gjort mycket för att visa potentialenför tillväxt sysselsättningsskapande i tjänstesektorn som helhet." - Sä långtkommissionen. I propositionen ägnas ett visst utrymme åt de s. k.traditionella tjänsterna: transporter, banktjänster och - i mindre omfattning -försäkringar. Jag tror inte det är en orättvis sammanfattning att säga att dessaområden synes vara under ovanligt intensiv utredning, vilket försvårar konkretaställningstaganden. Om andra typer av tjänster sägs nästan inget.Informations- och databehandling, konsulttjänster, databaserad marknadsföringoch distribution, TV- och radiokommunikation är exempel på nya, snabbt växandetjänsteområden. har med hög utbildningsnivå och avancerad företagsutvecklingförutsättningar att hävda sig på tjänstehandelns område. De synpunkter pävikten av fri handel även pä dessa fält, som kommissionen givit uttryck för,borde vara vägledande för svensk del. En avveckling av valutaregleringen är enligt folkpartietsuppfattning nödvändig för en sådan utveckling. En annan avgörande förutsättningför en fri tjänstehandel är den fria rörligheten för människor. Propositionensutgångspunkter är positiva, men mycket återstår att göra. Fri etableringsrättsamt jämförbarhet hos yrkeskvalifikationer och utbildningsmeriter är några avde spörsmål som framställs för vidare begrundan. Denna frihet är den viktigasteför att åstadkomma Medborgarnas - den frihet, som låter oss inom heladen europeiska gemenskapens ram söka vär framtid där vi tror oss bäst finnaden. Skall vi nå därhän krävs också en annan sak, som livligtunderstrukits i dagens debatt.