prot · GB0938 · 1987-12-31 00:00:00 — Vårtuppdrag i den neutrala innebär att vi inte på förhandbör ta ställning till olika förslag om förändring av mandatet. Sådana måstestilleståndsavtalets parter först enas om. har i olikasammanhang sökt uppmuntra parterna till en konstruk- Omde politiska förhållandena i Om de politiska förhållandena i Vi är redo att överväga de förslag till en effektivisering av denneutrala roll som stilleståndsavtalets parter kanenas om. Skulle det vara möjligt för parterna att uppnå en enighet om att utökakommissionens mandat, kommer regeringen att i posifiv anda överväga om Sverigekan bistå i genomförandet därav. Vad som skulle bli resultatet av sådanaöverväganden kan naturligtvis inte sägas på förhand. 73 (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret. Jaghar ingen anledning att söka sak med utrikesministern med anledning av svaret.Jag är nöjd. Det brukar jag ju i regel vara - alltför ofta kanske. Men man fårväl konstatera att det är som det är. Det är bara några påpekanden jag tycker att man måstegöra. råder endast ett stilleståndsavtal mellan södra och norraKorea. Det finns således inget fredsavtal, kan mansäga. Under de som gått sedan krigsslutet har det förekommit många olikaincidenter och konfrontafioner mellan södra och norra - flera har varitav allvarligt slag. Ett enormt ordkrig, ett propagandakrig, har också pågått. Det har saknats konkreta förslag på hur man skallåstadkomma avspänning i denna region. Det förslag som den nordkoreanskaregeringen lade fram är ett steg som borde kunna leda fill konkretaförhandlingar och en truppreducering och därmed en minskning av spännningen.Den situation som råder på den koreanska halvön är inte bara en angelägenhetför de länder där som är inblandade. Den måste också beröra oss. Om det helautvecklas till en konflikt kan vi inte vara oberörda. Ett problem i sammanhanget är den amerikanska närvaron iSydkorea. Vi vet att det finns amerikanska trupper, miUtär personal som uppgårtill 40 000 man. Vi vet också att har installerat en icke oansenlig mängdkärnvapen i . Man kan då ställa frågan; Vem har i första hand anledningatt känna sig hotad? Jag anser att inte minst har anledning attengagera sig mera när det gäller den kärnvapenfria zonen. Det är mig veterligeninte som har kärnvapen eller några utländska trupper på sittterritorium. Det är inte heller det sydkoreanska folket som givit sitttillstånd till amerikansk militär närvaro och denna mängd kärnvapen påsydkoreanskt territorium. Det är alltså en av stormakterna som är i högsta gradinblandad just på den koreanska halvön. Det är inte så enkelt att nord- och sydsidankan lösa problemet. Det måste också lösas fillsammans med , om man nu skalltala om militära reduceringar på den koreanska halvön och få bort kärnvapnen.Jag tolkar utrikesministerns svar när det gäller den delen så att det är ettsamtal mellan tre parter som måste föras. Annars löser man inte problemet. Jaghoppas att utrikesministern och jag är överens på den punkten. När det sedan gäller vissa andra frågor som berör södraoch norra , t. ex. hur man skall klara en återförening, är det naturligtvisett resonemang som skall föras mellan syd och nord. Jag hoppas attutrikesministern delar min uppfattning på den punkten. I övrigtutgår jag från utrikesministerns svar att i första hand de parter som slutit ettstilleståndsavtal bör säga vad de anser om att utvidgaövervaknings-kommissionens mandat. Jag tolkar utrikesministerns svar så attSverige även där spelar den roU man kan för att påverka dem i en sådanriktning. Därmed tackar jag för svaret. Överläggningenvar härmed avslutad. 19 § Svar påinterpellation 1987/88:93 om kärnvapennedrustning har frågat mig vilka bedömningar den svenska regeringengjort och vilka slutsatser den dragit med anledning av de sovjetiska förslag ombl. a. militära säkerhetsfrågor som framlades av generalsekreterare iMurmansk. GeneralsekreterareGorbatjov höll ett större tal i . Talet handladehuvudsakligen om inrikespolitiska frågor. Det innehöll dock också ett viktigtutrikespolitiskt avsnitt i vilket generalsekreterare lade fram Sovjetunionenssyn på utvecklingen i nordområdena och presenterade en rad förslag rörandesåväl militära säkerhetsfrågor som civilt samarbete. Regeringenhar med intresse tagit del av Murmansk-talet. Det är positivt att man frånSovjetunionens sida ägnar nordområdena detta intresse. Regeringenhar med stigande oro följt stormaktsalliansernas marinmilitära uppbyggnad ochutvecklingen av deras aktiviteter i de nordliga farvattnen under desenaste årtiondena. Uppbyggnaden av den sovjetiska norra marinen och basområdetpå Kola, med den ökning av såväl defensiv som offensiv sjömilitär förmåga dennamedfört, i förening med en ökad betoning av de offensiva elementen ivästalliansens strategi, har lett till att uppmärksamheten alltmerriktats mot havsområdena kring norra . Båda stormaktsalliansernasmilitärstrategiska intresse för vår del av världen har ökat. Detär ett centralt säkerhetspolitiskt intresse för att lugn och stabilitetbevaras i det nordiska området. Det är därvid angeläget för oss attstyrkebalansen i vår omvärld inte rubbas. Ingen skulle tjäna på om den pågåendestyrkeuppbyggnaden och militära aktiviteten i vårt närområde, inte minst tillhavs, skulle leda till ökade spänningar. Regeringen har därför vid upprepadetillfällen framhållit att de ledande militärmakterna bör iaktta återhållsamheti sina militära dispositioner i vår del av världen. Motdenna bakgrund välkomnar regeringen det sovjetiska intresset för marinarustningsbegränsnings- och förtroendeskapande åtgärder som kom till uttryck igeneralsekreterare tal i . Densvenska regeringen har verkat för att få till ståndförtroendeskapande åtgärder och nedrustning inom det området. Dettamåste ske inom ramen för en balanserad utveckling av stormakternas samlademilitära kapacitet i vårt närområde. a. tagit initiativ till behandling i FN av problem kring de marinarustningarna. Regeringen anser att det är angeläget att få till stånd multilateralaförhandlingar -1, ex. inom ramen för nedrustningskonferensen i (CD)eller i konferensen om säkerhet och samarbete i (ESK) - syftande tillbreda internationeUa lösningar rörande förtroendeskapande åtgärder ochnedrustning till havs. Av generalsekreterare uttalanden i Murmanskframgick att var berett att internationellt diskuterasäkerhetsfrågor i nordområdet för att begränsa och reducera den miUtärakonfrontationen i regionen. Den ser detta som ett positivtbidrag till ansträngningarna att i lämpligt forum få till stånd en processsyftande tiU multilaterala överenskommelser i dessa frågor, i första hand avglobal räckvidd. GeneralsekreterareGorbatjov berörde också i frågan om en kärnvapenfri zon i . Sombekant behandlas denna fråga i en nordisk ämbetsmannagrupp somrapporterar om sitt arbete till de nordiska utrikesministrarna. verkarför en kärnvapenfri zon i Och deltar aktivt i ämbetsmannagruppensarbete. Vidareföreslog generalsekreterare att förbud mot marin verksamhet iömsesidigt överenskomna zoner i internationella sund och intensivt utnyttjadesjöfartsleder bör övervägas. Regeringen har vid ett flertal tillfällen pekat påatt det bör finnas ett gemensamt internafionellt intresse att civil sjöfart ochannan civil marin verksamhet inte trängs undan av ett ökat militärt utnyttjandeav haven. I detta sammanhang vill jag dock erinra om att någon militärverksamhet, annan än oskadlig genomfart av örlogsfartyg, under rådandefolkrättslig regim inte är tillåten i de internationella sunden ochSödra Kvarken. Jag vill också understryka traditionella intresse avatt slå vakt om som ett fritt hav. Förutomförslagen på det säkerhets- och nedrustningspolitiska området innehöllMurmansk-talet flera förslag om civilt samarbete mellan länderna i nordområdet. Densvenska regeringen har med intresse noterat dessa förslag och är beredd attstudera hur ett vidgat samarbete mellan länderna i nordområdet i olika frågorskaU kunna utvecklas. Som exempel på samarbetsområden där det förekommerkonkreta svenska intressen vill jag nämna miljöfrågorna och forskning kringArktis. Regeringschefen förestående besök i erbjuder ettutmärkt tillfälle till diskussion om dessa. Underdetta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Anf.75 (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret. Jag tolkar det som försiktigtopfimisfiskt. Det är väl en rikfig tolkning? Jagvill ändå göra några konstateranden. har ju ställt i utsikt att vi år2000 skall ha en kärnvapenfri värid. Jag tar detta på fullt allvar. Ett steg påden vägen är, som jag ser saken, det avtal som skallundertecknas i mellan och . Jag ser det som enmycket stor framgång för aUa dem som har arbetat för att påbörja en nedrustningav kärnvapen. Sedan vet vi ju att ensovjetisk dipolomat i , Akolov, för inte så länge sedan gjorde ettutspel och varnade för kryssningsmissilerna. Det är ganska förskräckligt att ensådan situation som Akolov antydde kan komma att uppstå. Mån blev väldigtförvånad när vissa kretsar drog slutsatsen att det måste innebära attkärnvapenmakterna nu rustar upp. Ungefär den slutsatsen har dragits av Akolovsutspel. Men jag drar inte riktigt denna slutsats. Jag ser nämligen ett sambandmellan de förslag som presenterade i och som gällerNordeuropa och Akolovs utspel i . Det finns naturligtvis bara en vägatt gå, och det är att försöka få till stånd en minskning av de militäravapenarsenalerna i . Någon annan väg finns inte enligt min mening. Dåhar man möjlighet att förhindra att en sådan situation som Akolov varnade förkan uppstå, dvs. att om kryssningsmissiler skjuts från NATO-sidan motSovjetunionen, så kommer att se fill att dessa elimineras överkanske finländskt, svenskt eller norskt territorium. Därför menar jag att dennordiska zonfrågan är oerhört betydelsefull i detta sammanhang. Jag tycker attutrikesministern går förbi denna fråga litet väl snabbt i sittinterpellationssvar. Jag tolkar som väldigt konkret i fråga om vadSovjetunionen kan tänka sig att ställa upp på. gick t. o. m. så långtatt han ställde i utsikt att man tar bort alla ubåtar med balUstiska missilerur den sovjetiska Östersjöflottan. Jagär naturligtvis medveten om att det inte räcker att väcker sådanaförslag. De andra kärnvapenmakterna måste också ställa sig bakom förslagen omdessa skall få praktisk betydelse och om de skall kunna förverkligas. Frågan ärhur regeringen och utrikesministern tänker följa upp detta förslag. Jag vetinte om utrikesministern tolkar på samma sätt som jag, att han varväldigt konkret. Hur tänker regeringen i så fall följa upp detta utspel när detgäller de andra kärnvapenmakterna, ämbetsmanna-kommittén och denparlamentariska kommittén, som arbetar med zonfrågan? Vilka kontakter tänkerregeringen ta med de övriga nordiska länderna? Jagser det naturligtvis som väldigt positivt att förslaget om de civila delarna,som också framförde i , kommer att tas upp till diskussionoch förhandUngar när kommer hit. Detta bör enligt men mening gälla.allaförslag, inte minst förslaget om samarbete vid utvinning av olja och gas, somju tydhgen finns i enorma mängder i . Att man får till stånd ettsamarbete där betyder väldigt mycket också för oss med tanke påkärnkraftsaweckUngen och de alternativ som måste finnas. Här kommer ju gasenin. råder stor misstro inte minst inom ledande kretsar i USAgentemot och hela . Naturligtvis kan man bygga uppett civilt samarbete på olika plan och i olika delar av världen. Det kan då haväldigt stor betydelse för att åstadkomma konkreta resultat när det gällernedrustningen och därmed minskningen av spänningen i världen. Jagtackar än en gång för svaret. Jag ställde en fråga till utrikesministern somjag hoppas att han kan svara på. Naturligtvis har jag mycket att diskutera med premiärminister kovdå han kommer hit. Jag vet inte om den begränsade tiden medger att vi tar upp allt som vii och för sig har ett intresse av att diskutera med , men vi skallgöra vårt yttersta. Jagdelar fullt ut den tillfredsställelse och den glädje som gavuttryck för i fråga om det avtal som kommer att träffas mellan Sovjetunionenoch när det gäller medeldistansrobotarna. Detta avtal måste naturligtvis fåen fortsättning. Vi delar självfallet målsättningen att alla kärnvapen skall haförsvunnit från denna jord . Vadsedan gäller vårt närområde och det resonemang kring kärnvapenfri zon somgeneralsekreterare förde krävs inte bara ett förbud mot balUstiskarobotar utan en fullständig kärnvapenfrihet i i samband med att detupprättas en kärnvapenfri zon. innebär arbetet i den nordiskaämbetsmannagruppen att man väldigt noga studerar de problem som hänger sammanmed den nordiska kärnvapenfria zonen, och naturligtvis också de krav vi måsteställa på kärnvapenmakterna. Jag tror att det är klokt att avvakta med merakonkreta resonemang och förhandlingar med kärnvapenmakterna tills vi pånordisk basis har bildat oss en alldeles klar uppfattning om vilka krav viskall ställa på kärnvapenmakterna. Det är bara då vi kan hoppas att det skallbli möjligt att föra förhandUngarna till ett positivt resultat. Anf.77 (vpk): Jag tackar för beskedet i det senaste inlägget. Jag är överens medutrikesministern om det mesta han säger. Det är möjligt att det är riktigt attvi skaU avvakta ämbetsmannakommitténs arbete och förslag innan vi går vidare.Jag ser inte det som att vi har tappat bort förslag, för definns med hela fiden. Bådeutrikesministern och jag, och naturligtvis den överväldigande delen av svenskafolket, har förhoppningen att vi skall ha en kärnvapenfri värld , och vikommer också att bidra härtill. Men man blir litet förskräckt när NATO;sutrikesministrar, som hade ett sammanträde , konstaterarbeträffande det avtal som skall skrivas under att nu skall vi göra envåldsam satsning på den konventionella sidan. Såvitt jag förstår gäller det ensatsning i tekniskt avseende. Jag är inte beredd att skriva under på denpropaganda som förs, att har en överlägsenhet på denkonventionella sidan. Jag tror inte att man kan säga så. Man har en överviktnär det gäller antalet soldater men definifivt inte på det tekniska området.Detta förhållande visas inte minst av en artikel i dagens nummer av DagensNyheter. Den som skrivit den arfikeln kan inte sägas ha några speciellasympatier för östsidan, men jag tror att han är mycket kunnig. Han ger också enmycket klar redovisning. Jag hoppas att det inte skall bU en våldsamupprustning på det konventionella området. Om jag inte har alldeles fel harSovjetunionen eller föreslagit diskussioner och förhandlingar omhur reduceringar skall kunna göras också på det området. Det är vikfigt att tafasta även på detta. Överläggningen var härmedavslutad. 20 § Svar påinterpellation 1987/88:96 om förtroendeskapande åtgärder på det området har frågat mig vilka inifiativ som har tagits frånsvensk sida och vilka utrikesministern ämnar ta för att det allt viktigareproblemkomplexet om stridskrafter och förtroendeskapande åtgärder pådet området också skall belysas i ett nordiskt sammanhang. Densvenska regeringen har med stigande oro följt de senaste årtiondenas marinakapprustning. Det gäller inte minst de konsekvenser denna haft i det nordiskaområdet. Uppbyggnadenav den sovjetiska norra marinen och basområdet på Kola, med den ökning av såväldefensiv som offensiv sjömiUtär förmåga denna medfört, i förening med enstarkare betoning av de offensiva inslagen i västalliansens strategi,har lett till att uppmärksamheten alltmer riktas mot havsområdena kring norraEuropa. Båda stormaktsalliansernas militärstrategiska intresse för vår del avvärlden har ökat. I flera av de nordiska länderna har man på högsta politiskanivå uttryckt oro för utvecklingen. Densvenska regeringen har pekat på de farorden kapprustningen kan innebära. Vi har framhållit, att de ledandemilitärmakterna bör iaktta återhållsamhet i sina miUtära dispositioner i vårdel av världen. Ingen skulle tjäna på en spänningsökning som en fortsattstyrkeuppbyggnad i de nordliga farvattnen kan befaras medföra. Motdenna bakgrund har det varit naturligt att vi i den nordiska kretsen undersenare år i olika sammanhang berört de rustningsfrågorna. De har blandannat diskuterats bilateralt av både statsministern och mig själv i samtal medvåra nordiska kolleger. Underdessa samtal har det skett ett utbyte av synpunkter på den marinmilitärautvecklingen i vårt närområde. Vidare har olika förslag rörandeförtroendeskapande åtgärder avseende havsområdena och förutsättningarna att fåtill stånd internationella förhandlingar om sådana åtgärder diskuterats. Vi harfrån svensk sida sagt att en tänkbar åtgärd vore att få till stånd förhandUngarom ett multilateralt avtal om förhindrande av incidenter till havs. Ettflertal kontakter har också förekommit på tjänstemannanivå inom ramen för deregelbundet återkommande nordiska samrådsmötena om nedrustningsfrågor. Härvidhar framför allt FN-behandUngen av frågor kring rustningar ochnedrustning samt förslag om förtroendeskapande åtgärder som aktualiserats iFN-sammanhang diskuterats. Inför FN:s tredje extra generalförsamling omnedrustning, som skall äga rum , anser vi för svensk del att det finnsanledning att fortsätta diskussionen mellan de nordiska länderna om de marinarustningsfrågorna. Iflera av de nordiska länderna pågår studier ochforskningsprojekt rörande rustningar och förtroendeskapandeåtgärder. I samband därmed förekommer en rad kontakter meUan forskare ochtjänstemän i våra länder som ägnar sig åt dessa frågor. Omförtroendeskapande åtgärder på det området 5 protokoll 1987/88:37-38 Omförtroendeskapande åtgärder på det området Utgångspunktenför diskussionen mellan de nordiska regeringarna om de rustningsfrågornaär ömsesidig respekt för de olika säkerhetspolitiska linjer de nordiskaländerna valt. Enligt regeringens bedömning har intresse av att studeramöjligheter att få fill stånd breda internationella överenskommelser om marinaförtroendeskapande åtgärder. Detta måste ske inom ramen för en balanseradutveckling av stormakternas samlade militära kapacitet i vårt närområde. Syftetmed åtgärderna skall vara att bidra till att bevara lugnet och stabiliteten idet nordiska området samt ytterligare minska riskerna för en oönskad militärkonfrontation i vår del av världen. Förslag i denna riktning får givetvis enextra tyngd om de får ett samlat stöd av de nordiska länderna. Anf.79 (): Utrikesministern är en sällsynt gäst i kammare, och jag ärnaturligtvis därför glad att få ta så mycket av hans tid i anspråk. Jagbeklagar bara att utgången av vår förra debatt visade att utrikesministern nuhar sällat sig till den skara av statsråd som helt enkelt inte svarar påfrågor. Jag är besviken. Vi har inte haft sådana kontakter förut, och jagkonstaterar att. min fråga måste ha varit pinsam för regeringen. Viövergår då till det nordiska samarbetet. Det är bra att utrikesministernbetonar vikten av de informella kontakterna, även på hög nivå, mellan denordiska länderna när det gäller den säkerhetspolitiska verklighet vi aUa,trots våra olika sätt att lösa dess problematik, delar med varandra. Svaretär annars inte särskilt konkret, och det är kanske i denna besvärliga frågabäst så. Utrikesministern understryker hur uppbyggnaden av de sovjetiska marinastyrkorna och deras baser i vår omedelbara närhet och den därav följandeglidningen, om man får kalla det så, i västmaktsalUansens marinstrategi, ställtNorden i fokus för det militärstrategiska intresset. Detta är ingen trevligsituation. Detfinns också mer pregnanta uttalanden från ledning attcitera. Som reaktion på den sovjetiska charmoffensiv mot de nordiska ländernasom generalsekreteraren s. k. Murmansktal innehöll,uttalade kabinettssekreterare t. ex. att den inte harnågra invändningar mot krav på ökad amerikansk marin närvaro i . Han sade enligt nöjda norska tidningsreferat att ser det somviktigt att supermakternas styrkor balanserar varandra och att den omfattandesovjetiska närvaron i norr motiverar de norska kraven. Jaghar sett statistik . Då stod sovjetiska styrkor för 900 fartygsdygn idet aktuella området, och NATO för 40, så det är en bit kvar till balans. Utrikesministernuppehåller sig i sitt svar vid de svenska aktiviteterna för att åstadkomma ettmultinationellt incidentavtal till sjöss. Intresset för detta avtal är hittillsljumt hos de för oss viktiga supermakter som redan har ett fungerandeincidentavtal sig emellan - ett avtal som kanske för resten är viktigare föross. En internationalisering av avtalet är kanske också viktig-för Filippinernaoch . Det lär vara så. Men vore det inte meratyngd i vårt handlande, om vi koncentrerade oss på att ta hand om förutsättningarnaför balans, havens frihet och förtroendeskapande initiativ som har regionalbetydelse för oss själva? Och vinner inte en sådan förläggning av tyngdpunktenstörre trovärdighet och respekt? Idetta sammanhang vill jag dra fram ett alldeles aktueUt svenskt utspel. Hur vardet med den nordiska konsultationen, belysningen och beredningen inför dethalvt genomförda försök till en drastisk omläggning av den svenska politikenangående vänskapsbesök av utländska örlogsfartyg som genomfördes ? socialdemokratiska majoritet inte viUe ta råd av den inhemskaopposition som, styrkt i sin uppfattning av de föredragningar frånregeringskansliet som samma opposition framtvingade, manade till försiktighetkan kanske skrivas på den partipolitiska yvighetens konto. Men hade man - ochhar man ännu - i fått någon uppfattning om hur Finlanduppfattar ett svenskt försök att lägga om inte direkt hinder för så dockmarkera irriterade avvisande attityder tiU fria flottrörelser i ? Attföreträdare för den norska socialdemokratiska regeringen reagerade vet vi, integenom information i utskottet, utan genom tidningsreferat. Försvensk och norsk press framhåller utrikesutskottets ordförande atten reaktion från har fått socialdemokraterna att avsevärt backa från deformuleringar man först, i yran efter partikongressen, ville driva igenom. Tillden danska vänstertidningen säger han att hanbetraktar det som uteslutet att skulle införa skärpt kontroll vadgäller utländska flottbesök och att en hård linje skuUe skapa allvarligaproblem för . Han citerar också utrikesministern i dpt sammanhanget. -Det skulle vara välgörande att höra företrädare för regeringspartiet säga dethär hemma också, och jag hoppas att sådana uttalanden har skett till andranordiska intressenter än pressen. Riksdagsdebatteni denna fråga bidrog också till förvirringen. Där framfördes den synpunkten attdet förslag beträffande arbete för internationella överenskommelser i denfrågan, som majoriteten stäUt sig bakom, egentligen emanerade från centernskvinnoförbunds stämma - en uppfattning som inte motsades av de ikammaren närvarande socialdemokratiska ledamöterna. Enligtden senaste rapport som har nått mig från FN-delegationen lär ett liknandeförslag om påtryckningar på kärnvapenmakterna att deklarera kärnvapeninnehavombord för att få tillåtelse att göra flottbesök ha framförts av . Det äri så fall en bundsförvant som med mindre sidoblickar än vi på sin egen marinaomgivning kan kasta fram dylika förslag. Jag vill ställa ett parfrågor till utrikesministern. Fördet första; Bör över huvud taget driva frågor som kan begränsa havensfrihet? Fördet andra: Bör vi ensidigt och utan mycket god förankring hos våra grannländerdriva förslag som kan få regional betydelse och som kan stå i strid medsäkerhetspolitiska doktriner som omfattas av någon av dessa grannländer ~ ellerens förslag som kan åstadkomma avsevärda inrikespoU-tiska problem förregeringarna i våra grannländer i mycket känsliga och för allmänhetensvårförklarade frågor? Omförtroendeskapande åtgärder på det området Omförtroendeskapan -de åtgärder på det området Jag vill besvara den senaste frågan med att säga att de studier, denforskning och de samtal som förekommer mellan de nordiska länderna som enförberedelse för internationella aktioner naturligtvis förutsätter en sådanutformning att de tre NATO-länderna kan ansluta sig. Vi har i grunden ettgemensamt intresse, och vi fortsätter att föra diskussioner.