prot · GB09124 · 1987-12-31 00:00:00 — innebär det attlänsstyrelserna får ökade möjligheter att intensifiera kontrollen över de mestmiljöstörande verksamheterna. Länsstyrelsernakommer att ges i uppdrag att ställa samman uppgifter om de viktigastemiljöproblemen i resp. län och deras orsaker. Uppdraget skall genomföras i närasamarbete med kommunerna. Enligt min uppfattning blir dessa sammanställriingarett angeläget underlag för prioriteringar i miljöskyddsarbetet på framför alltregional men också central och lokal nivå. Tilldetta kommer att miljöhänsynen - enligt regeringens riktlinjer i propositionen- skall ges en ökad tyngd vid tillämpningen av miljöskyddslagen, såväl vidtillsyn och kontroll som vid tillståndsprövning. Vidare skall naturvårdsverketsroll som övergripande och vägledande tillsynsmyndighet förstärkas. Minuppfattning är att nämnda förslag och åtgärder ger väsentligt bättremöjligheter för myndigheternas kontroU av inte minst de miljöfarligasteutsläppen. Jag förutsätter att berörda myndigheter kommer att ta till varadessa möjligheter, och jag kommer att noga följa utvecklingen. 113 (): Jag viU tackamiljöministern för svaret på min fråga. Tidenmedger inte att man går in på detaljer, men det helhetsintryck som haravtecknat sig i på miljöområdet har gjort många människor medrätta frågande och undrande inför myndigheternas agerande. Länsstyrelsensnaturvårdsenhet, som är statens förlängda arm i länet, behöver verkligen styrkaoch bestämdhet när det gäller att hävda miljökraven gentemot dem som uppenbarteller fördolt överträder de krav på rening som naturvårdsenheten är satt attövervaka. Det har man inte gjort. Istället visar det sig nu att man från myndigheternas sida har brustit i nit ochvisat, en anmärkningsvärd slapphet när det gällt att hävda uppställda krav. Manhar visat upp en tuff atfityd utåt men tydligen varit nog så konciliant inåt,mellan skål och vägg. Det ger ett intryck av dubbelmoral och hyckleri. Detkänns som en befrielse när en sådan bubbla spricker. Det beklagliga är bara att det inte har skett med de agerandes medverkan. I stället har det varit enskilda människor som på gräsrotsnivå har kämpat mot både myndigheter och nedsmutsande industrier, utan den hjälp från det hållet som man hade rätt att förvänta sig. Jagtolkar miljöministerns svar sammantaget på det sättet, att miljöministern hartagit på allvar den upprördhet som många har känt inför vad som har hänt iMalmöhus län, med Scan-Dust, och oljehamnen i ' , för attbara nämna några exempel. Motbakgrund av svaret vill jag uttala den förhoppningen, att allt kommer att görasför att de enskilda, små människornas nödrop inte i fortsättningen som hitfills dränks i lugnande men inte trovärdiga försäkringar från myndigheter och industrier,som är utrustade med maktens röststyrka. Överläggningenvar härmed avslutad. 26 § Meddelande om svarpå interpellation 1987/88:242 Med hänvisning fill riksdagsordningens 6 kap. 1 § harutbildningsministern bett mig meddela att han på grund av resor inte är itillfälle att inom föreskriven tid besvara den av framställdainterpellafionen om lärarrekryteringen till gymnasieskolan. Han avser attbesvara interpellationen . Omverksamheten vid Svenska Konserthyrån 27 § Svar på fråga1987/88:474 om verksamheten vid Svenska Konsertbyrån har frågat mig hur jag ser på möjligheterna attfortsätta och utveckla verksamheten vid Svenska Konsertbyrån. Regeringenuppdrog åt stiftelsen att somförsöksverksamhet bedriva arbetsförmedling för musiker och sceniska artister.Verksamheten skulle innefatta förmedUng av anställning utomlands åt den som ärbosatt i och anställning i åt den som är bosatt utomlands. Detankom på att utfärda närmare föreskrifter förförmedlingsverksamheten. Enligtuppdraget skulle artistförmedlingen bedrivas i lämplig organisatoriskverksamhetsform. Utgångspunkten skulle emellertid vara att artistför-medUngenskulle vara skild från Rikskonserters övriga verksamhet. Målsättningenför verksamheten var att den i princip skulle vara självfinansierad. Under enförsöksperiod skulle dock statsbidrag till viss del utgå. Under dennaförsöksperiod har således regeringen anvisat drygt 4 milj. kr. Iett regeringsbeslut överlät regeringen ål Svenskarikskonserter att inom ramen för filldelade medel bedöma lämpligheten av ochformerna för en fortsatt verksamhet med artistförmedling för tiden den 31december 1987. Medhänsyn fill detta finner jag det inte lämpligt att nu uttala mig ommöjligheterna att utveckla verksamheten vid Svenska Konsertbyrån. I enlighetmed regeringens beslut ankommer det sålunda på Svenska rikskonserter att göraden bedömningen. Enligtvad jag har erfarit har Svenska rikskonserter låtit göra enutredning av formerna för fortsatt verksamhet med artistförmedling. Fråganbereds inom Svenska rikskonserter. 116 (): Jag tackarkulturministern för svaret. ISverige har vi ett monopol på arbetsförmedlingens område. Inom kultursektornfungerar det osedvanligt dåligt. För de seriösa konstnärerna ochkulturarbetarna har kulturarbetsförmedlingarna kunnat göra mycket litet.Häromveckan ansåg någon företrädare för dessa det angeläget att föreslå attarbetslösa skådespelare skulle hänvisas till jobb inom vårdsektorn. Påmusikområdet har tre artistförmedlingar fått dispens från förbudet mot attförmedla engagemang. Av dessa är två privata - en i och en iGöteborg. Den tredje är Svenska Konsertbyrån, spm startade inom ramenför Rikskonserter. Initiativtagare och förste chef har varit . Nuhar och uppgifter utretts. Det förslag somfinns innebär att byråns uppgifter reduceras fiU att gäUa lansering av unga,oetablerade artister som sedan lämpas över på de två andra konsertagenturerna. Dettaförslag är helt oacceptabelt. Det behövs//er agenturer för de seriösaarfisterna, inte färre. Svenska Konsertbyrån måste fungera både nationellt ochinternationellt. Den måste också kunna arbeta på samma villkor som dekommersiella artistförmedlingarna. Vidare får den inte byråkratiseras, eftersomdet behövs snabba beslut och kraftfulla initiativ. Kulturministernsäger att detta är en fråga för Svenska rikskonserter. Låt mig då anföra attjag utgår från att Rikskonserter nu ser till att Svenska Konsertbyrån kanfortsätta att utveckla sin verksamhet. Vi avser att även i fortsättningenbevaka att så sker. Överläggningen var härmedavslutad. 28§ Svar på fråga 1987/88:493 om ett i har frågat mig om jag är beredd att medverka till att i får ett syskonarkiv i med kopior avsamtligt material. Enligtvad jag underrättats förklarade sig 1986 berett att tahand om arkivet och att ordna upp och vårda det. änka, , har dock valt att lämna arkivet fill iBerlin. Jag är inte beredd att beteckna detta som en kulturskandal, bl. a.eftersom var lika mycket tysk som svensk författare. Sedanbeslut om arkivets hemvist fattats har fört förhandlingarmed om förutsättningarna för att kopiera materialet. Dessadiskussioner pågår fortfarande. Ett ställningstagande från regeringens sida iärendet torde därför bli aktuellt först om gör någonsärskild framställning. Anf.118 BO (vpk): Jag tackarkulturministern för svaret på min fråga. PeterWeiss var ju en av våra största författare. Det är riktigt att han har tyskbakgrund, men under större delen av sitt verksamma liv som författare levde hani vårt land. Det är sorgligt att hans stora och vikfiga arkiv inte har kunnatstanna i . säger att man från kungliga biblioteketssida hade intresse av att ta hand om arkivet. Men, såvitt jag förslår, varproblemet att man inte hade fillräckliga resurser att inom lämplig tidkatalogisera och arkivera materialet. Det är bakgrunden till att arkivet såsmåningom i stället kom att överföras till . Kulturskandaleller inte - det är kanske litet hårt använda det ordet - vad vet jag? Jag trori varje fall att det skuUe vara mycket värdefullt om vi kunde få ettsyskonarkiv här i för framfida forskning på . Jagnoterar att tycks vara öppen för att pröva frågan, om en sådanframställan blir aktuell, och det tackar jag för. Överläggningenvar härmed avslutad. 29§ Svar på fråga 1987/88:509 om biblioteksersättningen har frågat mig när jag räknar med att för riksdagenkunna lägga fram förslag om anslagsberäkning för biblioteksersättningen /89. Medstöd av regeringens förhandUngsöverenskommelse med berörda upphovsmannaorganisationerav inleddes förhandlingar medorganisationerna om biblioteksersättningens grundbelopp för budgetåret1988/89. Sedan regeringens förhandlare anmält att han intebedömt det vara möjligt att i de av honom förda förhandlingarna uppnågodtagbara villkor har jag, efter beslut av regeringen , förklaratförhandlingarna strandade. Som föreskrivs i nämnda förhandlingsöverenskommelsehar ett medlingsförfarande nu inletts. Om medlingen inte leder till avtalsenast , kan regeringen enligt förhandlingsöverenskommelsenensidigt besluta om vilka förslag till grundbelopp som skall föreläggasriksdagen. Jag tackarkulturministern för svaret. Häromdagenskrev Författarförbundets ordförande i en artikel i förhandlingarna om biblioteksersättningen: "På vårt minst sagtmodesta krav att återställa nivå - vilket skulle betyda enhöjning med per boklån - svarade staten kallsinnigt med atterbjuda O öre: Vi fick dessutom i förhandlingarna veta att vi som intressegruppär 'ojämförliga' och att den av oss påtalade eftersläpningen 'har Uka lite medbiblioteksersättningen att göra sorii bayerska höskördar med den svenskanativiteten'." 1987/88:124 Herr talman! FörhandUngarna verkar inte från statens sida ha bedrivits i särskilt positiv anda. När förhandUngarna hadepågått ombads att medla.Naturligtvis borde detta ha skett . har regeringen missatchansen att få ett beslut i . Nästa tillfälle blir isamband med en filläggsbudget . Jagvet inte vad nu kommer att göra. Jag gissar alt man kommeratt kräva de olika parfierna på besked om vilken nivå man anser vara rimlig. Idenna förtroliga krets vill jag säga att jag i varje fall anser det uteslutetatt man på sakliga grunder skulle kunna hävda att biblioteksersättningen skallhöjas med O öre. Frågan är ju var mellan O och man hamnar. Genom attförhandlingarna har dragit så långt ut gissar jag att FörfattarförbundettiU sist kommer att hamna närmare sin egen utgångssiffra än statens utgångsbud. Jag känner mig förhindrad att föra en detaljdiskussion om dessaförhandlingar med . Som den förregeringens del ansvarige när det gäller tiUkomsten av förhandlingsordningenhar jag nämligen ett behov av att den förhandlingsordning som vi kom överens omfaktiskt prövas i praktiken. sida har man varit angelägen om att få ettförhandlingsfärande, som inkluderar ett medlingsförfarande. Vi har i storutsträckning följt den ordning som redovisade för regeringennär den ordningen en gång föreslogs. Jag tycker alltså att detta måste fåprövas. Därför skall den diskussionen inte föras här i kammaren innanförhandlingsordningen följts till slut. Såbara helt kort några påpekanden. är icke utan varje ansvarnär det gäller det förhållandet att förhandlingarna har dragit ut . Dethar alltså varit en lång process - det medges -, men det är två parter somförhandlar. Jag vill i det stycket bara erinra om den saken. Dessutomvill jag säga att uppgiften att staten har bjudit O öre icke är korrekt. Detsom har inträffat är att den förhandlare som har förhandlingsuppdraget harsett att han icke kan nå fram till någon överenskommelse, att förhandlingarnahar strandat, och han konstaterar då att han för sitt vidkommande hamnar på ettnollbud för att medlingsprocessen skall kunna komma i gång från denutgångspunkt som gällde innan förhandlingarna påbörjades. Anf.122 (): Jag har all respekt för förhandlingsordningen, som har varit rimlig, men jag måste beklaga att förhandlingarna har dragit ut så länge att inte kan pröva ett avtal under liden före det nya budgetårets början. Jag kan inte bedöma vems fel det är, men jag konstaterar att ordförande har känt sig föranlåten att gå ut offentligt för att vädja om stöd för krav, naturligtvis i medvetande om att de politiska partierna uppmärksammar att det har dragit ul så långt på 96 tiden och att statens förhandlingar i varje fallinte har bedrivits med sådana argument att författarna har känt sig särskilt upplytla avförhandlingsmodellen. Vi får alltså anledning att återkomma till detta såsmåningom. Redan vid diskussionen med Författarförbundetom förhandlingsordningen var jag medveten om att man i den typ avförhandlingai som påminner om löneförhandlingar kan komma i situationer där denena parten icke uppskattar den andra partens inställning och attityd. Det blirregelmässigt så, med en sådan förhandlingsordning. Trots detta ansåg jag attdet var viktigt att tillmötesgå önskemål om att pröva ensådan förhandlingsordning. Jag har, trots de besvärligheter jag har mött, inte varitberedd att säga att förhandlingskonstruktionen är olycklig. Jag tror nämligenatt den kan ha värden för framtiden, men den behöver prövas, och då får man halitet förståelse för att den kan vålla vissa problem. 124 (): Jag hoppas att kan klara avatt lösa denna knut. Jag tror nämligen att det är utomordentligt viktigt föralla konstnärskategorier att det visar sig att staten kan föra förhandlingarmed de fria konstnärsorganisationerna på ett sådant sätt att enavtalsuppgörelse kan nås. Överläggningen var härmed avslutad. Om användningen av anslag för underhåll av vägar 30 §Svar på fråga 1987/88:492 om användningen av anslag för underhåll av vägar har frågat mig om jag kangarantera att de investerings- och underhållsanslag för vägar som tilldelasskogslänen ej förs över till andra delar av landet. Vägplaneringen och vägunderhållet är, som vet, decentraliserade. Del betyder attbehovet av insatser avgörs där man känner behoven bäst, dvs. på lokal ochregional nivå. Om det uppslår stora behov i någon del av landet, kan det händaatt omprioriteringar måste göras. brukar betona värdet och vikten av dendecentraliserade ordning som gäller för underhåll och investeringar ivägnätet. Jag tycker det är en bra ordning. Jag kan garantera alt regeringen idirektiv till -- kommer att föra vidare deprioriteringar gör. Jag vill därvid påpeka att de av regeringenföreslagna anslagen till vägarna bl.a. innebär att underhållet av vägarna iskogslänen kan förbättras. 126 (): Jag tackar kommunikationsministern för svaret på min fråga. Frågan ärbaserad på de stora behov som föreligger beträffande vägnät.Tilldelningen av medel lill vägar har varit svag under 7 protokoll 1987/88:124 senare år.Bärigheten på vägarna måste förbättras, likaså trafiksäkerhetshö-jandeåtgärder. Dessa har fått stå tillbaka på grund av brist på medel. Undertidigare år har grusvägar kunnat beläggas, men endast någonenstaka kilometer . Många vägförbättringar behövs. På meUan Karlstadoch Långflon är många delsträckor i stort behov av ombyggnad. Många flersträckor skulle också kunna nämnas. Skall landsbygd och glesbygd kunna fortlevabehövs det mera pengar. Regionalpolitiken måste främjas: Vi arbetar i glesbygdsdelegationen med mottot Hela Sverigeskall leva. Och detta bör följas upp från såväl myndigheter som enskilda - delmåste bli något mer än en läpparnas bekännelse. Med hänsyn lill det stora vägslitaget på alla vägar iSverige har vissa rykten gått om att pengar eventuellt skall överförasfrån skogslänen fill de större vägarna och deras underhåll - kanske på annat hålli . Det är från den synpunkten som jag har ställt frågan. Så får inteske. Det skulle ytterligare snedvrida den regionala balansen och vara olyckligtför vårt län. säger kommunikationsministern att sådana här sakerskall ske decentraliserat, och det kan vi vara överens om. Del har gått tillså. "Jag kan garantera att regeringen idirektiv till -- kommer att föra vidare deprioriteringar gör. Jag vill därvid påpeka att de av regeringenföreslagna anslagen till vägarna bl.a. innebär att underhållet av vägarna iskogslänen kan förbättras." Jag tolkar detta så att det inte skall bli fråga omöverföringar från skogslänen och de vägar som där har för dålig bärighet ochsom enligt besked skall få en viss upprustning. Jag vill då fråga om jag hartolkat kommunikationsministern rätt. Han nickar bifall, och det tackar jagför. Överläggningen var härmed avslutad. 31§ Svar pä fråga 1987/88:507 om SJ:s serviceanda har frågat mig vilka initiativjag är beredd att ta för att SJ skall uppträda med en för affärsdrivandeförelag normal serviceanda. Enligt har SJ visat en anmärkningsvärdnonchalans och bristande serviceanda i sitl bemötande av de önskemål somframförts om att få hyra stafionshuset i . Inom ramen för den pågående omorganisafionen av SJ kommeren särskild faslighetsdivision att bildas inom affärsverket. Detta bör skapaförutsättningar för all ägna denna typ av frågor större uppmärksamhet ochdärmed även ge en tillfredsställande service. Enligt vad jag har inhämtat från SJ pågår övervägandenangående stationshuset i . Det finns bl. a. säkerhetsaspekter somsärskilt måste beaktas. Förnyade kontakter kommer att tas med delokala representanterna. Mot denna bakgrund finner jag inteanledning att vidta någon åtgärd i denna fråga. 128 (): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret. Jag skall säga något ytterligare om bakgrunden till dettaärende. gjordes en framställan till SJ om stafionshuset av enintresserad hyresgäst. Vid kontakter bad hyresgästen att precisera de kravsom ställdes på honom som hyresgäst; vad han skulle iaktta, vilken typ avverksamhet som kunde vara lämplig och hur hög hyra SJ ville ha. Problemet är att det sedan har varit tyst, i drygt åttamånader. SJ har inte gett något bud. Ärendet har sedan förts vidare. Del gäller nu inte bara enhyresgäst, ulan även en företagargrupp med 55 företagare, som alla är kunderhos SJ. De har tillskrivit SJ för att få ett besked, därför att de harengagerat sig för att utveckla företagsamheten i . Det som har häntsenast är att de har skrivit lill den nye generaldirektören, men ingetsvar har kommit därifrån heller. Av kommunikationsministerns svar framgår två saker, somjag inte trodde skulle vara behövliga i detta ärende. För det första trodde jaginte att man var tvungen att bilda en fastighetsdivision för att SJ skulle ståför normal service, så fill vida att SJ svarar på brev och fullföljer deförhandlingar som man anser sig ha påbörjat. För det andra är det inte korrektnär kommunikationsministern säger att SJ kommer alt ta förnyade kontakter. SJhar ju aldrig tagit kontakt. Problemet i denna fråga är alltså att SJ överhuvud taget inte tar kontakt. Om respekten för hastighetsgränserna för vägtrafiken Överläggningenvar härmed avslutad. 32 § Svar på fråga 1987/88:510 om respekten förhastighetsgränserna för vägtrafiken har frågat mig om jag avser attvidta några åtgärder med anledning av alt Irafiksäkerhetsverketsgeneraldirektör i en TT-intervju skulle ha sagt att fartgränserna i vissa fallbör betraktas som rekommendationer. Jag och andra företrädare för regeringen har vid ettflertal fillfällen uttalat alt de nuvarande hastighetsgränserna inte skalländras, utan att all kraft skall ägnas åt att få en god efterlevnad. trafiksäkerhetsprogram - somtrafiksäkerhetsrådet inlämnat till regeringen - ingår hastighetsanpassning somett prioriterat område. I nämnda råd - i vilket TSV:s generaldirektör ärordförande - ingår företrädare för flera myndigheter och organisationer som ärengagerade i irafiksäkerhetsarbetet. Om respekten för hastighetsgränserna för vägtrafiken Följande mål har angetts i trafiksäkerhetsprogrammetför att förbättra hastighetsanpassningen: - Hastigheternaskall successivt sänkas såväl inom som utom tätbebyggt område. - Hastighetssänkriingarskall i första hand åstadkommas för de högsta hastigheterna samt bland de mestextrema hastighetsgränsöverträdarna. - Frekvensenhastighetsöverträdelser skall successivt minskas. - Genomforskningsinsatser skall kunskaperna öka inom problemområdet. Regeringen har i dentrafikpolitiska propositionen angett att trafiksäkerhetsrådets program börutgöra basen i det framfida trafiksäkerhetsarbetet. Trafiksäkerhetsrådetsprogram är således det som gäller rörande hasfighets-anpassning. 130 (): När jag tackar för svaret viU jag nämna - jagsäger det också i min fråga och statsrådet nämner del i sitt svar - alttrafiksäkerhetsverkets chef har sagt alt fartgränserna i vissa fall skall sessom rekommendafioner. Den här intervjun har dementerats, men enligt minuppfattning något halvhjärtat. Jag har då frågat vilka åtgärder statsrådettänker vidta. 'Det svar jag har fått är en redovisning av 1987 årstrafiksäkerhetsprogram. Det är i och för sig ett ambitiöst program. Men, herrstatsråd, oavsett de dementier som har gjorts har det uppstått stora skador. När man reser runt i landet möter man på olika hålldevisen Dämpa farten. Insatser har gjorts, stora kostnader har lagts ned på attur trafiksäkerhetssynpunkt marknadsföra lägre fart. är skadan skedd, ochmin fråga är: På vilket sätt kommer statsrådet att medverka tiU alt deinformationsskador som har uppstått så långt som möjligt återställs? Jag skulle också vilja fråga: Hur ser statsrådet överhuvud taget på att lagstiftning tolkas som rekommendationer? Till slut vill jag i samband med en annan vikfigfrågeställning rikta litet kritik mot statsrådet. Skall inte hastigheten ocksådiskuteras ur miljösynpunkt? Finns det inte ett samband mellan högre hastighetoch ökade utsläpp? Vad tänker statsrådet med anledning av det inträffade görabeträffande miljöaspekterna? 131 Kommunikationsminister : Herrtalman! Med anledning av den sista frågan vill jag säga att jag för egen delinte försummar något tillfälle att framhålla sambandet mellan hastigheten ochmiljön. Del finns beräkningar som säger att om bilisterna höll de gällandehastighetsgränserna, skulle vi kunna få en 10-procentig minskning av utsläppen.Därför är det viktigt att vi påpekar att det också har en miljöeffekt närhastigheterna hålls. Det finns inget tvivel på den punkten. Jag skulle viljasäga så här: Om chefen för trafiksäkerhetsverket har velat väcka diskussiongenom att formulera sig på det här viset, var det inte något särskilt lyckatsätt att dra i gång en debatt. Jag kan bara gissa, men med hänsyn till denkritik han har fått tycker förmodligen chef själv i dagatt del inte var något särskilt bra sätt att dra i gång diskussionen. 132 (): PrOt. Det är braatt kommunikationsministern nu tar upp J l"oo_ Defanns inte med i svaret och de har inte funnits med i den Qff, respektenför diskussion som har förts tidigare omkring denna händelse. Därför måste de hastighetsgränserna in i centrum av debatten . Menjag ställde också andra frågor som jag inte fick svar på. För oss i folkpartiethar det varit viktigt att fartgränserna skall hållas. Vi har sagt att lägrefart behövs, men vi har inte gått med på att sänka hastighetsgränsernagenerellt. Vi har sagt att det vikfigaste är att vi nu håller fartgränserna. Idet sammanhanget fick jag inte svar på om kommunikationsministern ser dessalagregler som rekommendationer eller om vi med skärpa skall hävda att denna lagsfiftningskall följas. Anf.133 Kommunikationsminister : Herr talman! Jag vet inte hurdomstolarna skulle behandla en lagstiftning som betraktas som rekommendationer.Det är naturligtvis de hastighetsgränser som är fastställda som gäller. Detbetraktar jag närmast som självklart. Anf.134 (): Jag tackar för det svaret. Det innebär att diskussionen omrekommendafioner kan föras bort helt och hållet ur de resonemang som förs iolika sammanhang. Lagstiftningen skall alltså gäUa. Det tycker jag är ett brasvar. Mendet inträffade pekar också på att det finns en del brister när det gäller attfå in miljöaspekterna i olika verk. Finns de med i direktiven tilltrafiksäkerhetsverket, så att det i sitt arbete med de viktiga trafiksäkerhetsfrågornaockså kan bevaka de miljöproblem som har samband med trafiken? Jag utgårfrån att man på trafiksäkerhetsverket läser Där står det att miljöaspekterna har betydelse även i dettasammanhang. Anf.136 (): Då tackar jag även för det svaret.