prot · GB09121 · 1987-12-31 00:00:00 — Det har inte alla västeuropeiska länder gjort, menSverige har aUtså gjort det. Detta är ett faktum. Detär också ett faktum att det pågår en positiv process inom , ochdet är - precis som påpekade - ett faktum att de baltiskafolkens möjlighet att ge uttryck för sin egen identitet och få ett större måttav självbestämmande är beroende av att denna positiva process i Sovjetunionenfortsätter. Det är därför det är så oerhört viktigt att handla på ett sådantsätt att man inte motverkar den positiva processen i . Detta är att vara realist - att göra det som ärmöjligt för att uppnå ett bestämt mål. Och jag menar att det viktigaste nu äratt på allt sätt dels påtala de brott som begås mot mänskliga rättigheter, delsförsöka utvidga möjligheten att utöva dessa rättigheter, bl. a.genom ökade kontakter på olika områden mellan de baltiska folken och detsvenska folket. Överläggningen var härmedavslutad. Om de politiska förhållandena i 4 §Svar på interpellation 1987/88:246 om de politiska förhållandena i NyaKaledonien Med anledning av den senaste tidensoroligheter i och frågans behandling i FN har IngelaMårtensson ställt följande frågor: - Ärutrikesministern beredd att ompröva ställningstagande beträffande NyaKaledonien? - Är berett att aktivt drivafrågan om avkolonisering i ? Låt mig inledningsvis understrykaatt har ett traditionellt och principiellt intresse föravkoloniseringsfrågor. Det kan inte råda något tvivel om vårt starka stöd förfolkens oförytterliga rätt till självbestämmande och oberoende. Detta gällersjälvklart även de koloniala områdena i . Principerna för avkolonisering finns fastlagda iFN-stadgan. har för sin del konsekvent och aktivt stöttavkoloniseringsprocessen liksom de grundläggande resolutionerna i denna fråga.Vi har också understrukit att FN har ett särskilt ansvar för genomförandet avdeklarationen om avskaffandet av kolonialsystemet (den s.k.kolonialdeklarationen). antog eri resolution ivilken bl.a. konstateras. att är ett icke-självstyrande område iFN-stadgans mening. Församlingen förklarar vidare att ärförpUktad enligt stadgans kapitel XI att regelbundet lämna information om tiU FN:sgeneralsekreterare. I resolutionen fastslås slutligen att befolkningen i en oförytterlig rätt till självbestämmande och självständigheti enlighet med kolonialdeklarationen. Sverigeröstade för denna resolution. antog generalförsamlingen ytterligare enresolution om . Sedan det föregående församlingsmötet hade enfolkomröstning hållits i beträffande territoriets framtidastatus. Resultatet blev att en överväldigande majoritet, sex av tioröstberätfigade -inte röstande utan röstberätfigade - röstade för fortsattintegration med . Valet bojkottades emellertid av av denursprungliga befolkningen, de s. k. kanakerna, vilka utgör av den totalafolkmängden i . , liksom bl. a. de övriga nordiskaländerna, avstod vid omröstningen i FN sistnämnda resolution. Anledningen tilldetta var att texten enligt vår uppfattning led av bristande balans, då deninte beaktade alla relevanta omständigheter. Det förhållandet att en folkomröstningägt rum berördes sålunda över huvud taget inte. Som framgick av den svenska röstförklaringen i samband medvoteringen innebär emellertid vårt avstående inte någon som helst ändradinställning i huvudfrågan, dvs. det som gäller ställning somickesjälvstyrande territorium, kolonialdeklarationens och tillämplighetsamt inte minst rapporteringsskyldighet enligt stadgans kapitel XI. Vår grundläggande uppfattning om som enavkolonise-ringsfråga är följaktUgen oförändrad. Vi har också - bl.a. i densvenska röstföfklaringen -kritiserat för att inte ha uppfyllt sina förpliktelser attrapportera till FN om . Det är vår förhoppning att ettkonstruktivt samarbete trots allt skall kunna komma till stånd mellan å enasidan den administrerande staten och å andra sidan FN, som har enoumbärlig roll att spela i den fortsatta avkoloniseringsprocessen. Det ärmycket viktigt att sträva efter en lösning som tillfredsställer alla befolkningsgrupperi . Anf.22 (): Jag tackarutrikesministern för svaret. inledde med att tala om traditioner när det gälleravkoloniseringsfrågorna och sade: "Det kan inte råda något tvivel om vårtstarka stöd för folkens oförytterliga rätt till självbestämmande och oberoende.Detta gäller självklart även de koloniala områdena i ." Harinte mött sådana tvivel efter agerande i FN ?Jag har i alla fall mött många som är mycket kritiska till hur harställt sig i denna fråga. Det är väl gott och väl att 1986 i FN togställning för att är ett icke-självstyrande område iFN-stadgans- mening. har således slagit fast att befolkningen i har rätt till självbestämmande och självständighet. Sedanpåstår att ställningstagande i FN - dåSverige avstod från att rösta - inte innebär någon som helst ändrad inställningi huvudfrågan, dvs. ställning som icke-självstyrandeterritorium. Såhar fakfiskt agerande inte uppfattats. Forumländerna, dvs. ,, m. fl. länder i området, var mycket besvikna över utfallet av omröstningen,vilket inkluderar agerande. Jag har själv träffat en företrädare fördet kanakiska folket - fackföreningsordföranden . Jag troratt han har besökt . Han har i en svensk facklig tidskriftsagt följande: "Densvenska arbetarrörelsen borde intressera sig mer för situationen i . Ni i har blivit lurade av den franska regeringen. Vi,urbefolkningen på , kämpar för självständighet mot de franska'atomkolonisatörerna'." Hanär alltså mycket besviken på agerande. Det är också ,representant för fredsråd, som var observatör vid FN:sgeneralförsamling . Han har skrivit en rapport om sina observationeroch kritiserar där agerande i denna fråga. Han talar om svek motkanakerna. I rapporten sägs att beslut om att lägga ned sin röst vartill glädje för och till stor besvikelse för urbefolkningen i och för grannländerna i . I rapporten skriver PeterWeiderud: "Beslutetatt lägga ned rösten är speciellt anmärkningsvärt med tanke på att , somenda västland, ingår i den s. k. kolonialkommittén. I denna röstade såsent som för en liknande resolution." Vidare skriver han: "Vid sidan avSverige var det ytterligare en medlem i FN:s s. k. Omde politiska förhållandena i 1987/88:121kolonialkommitté som valde att ändra sin röstning tiU fransk fördel. Det var 17maj 1988 som gick från avstående till nej." Om de politiska förhållandena i Jagskulle vilja fråga vilka påtryckningar har utövat påSverige när det gällt att ta ställning i denna fråga. Det är angeläget attSverige inte faller undan för önskemål om att ostört få fortsättasina kärnvapenprov i . Det är i detta perspektiv som man måste sepå avkolonialiseringen i . Jag frågade i min interpellationom tänker ta några initiativ till att påskynda avkoloni-seringen iStilla havs-området. Jag har inte fått något svar av på just denfrågan. Jagundrar hur utrikesministern har påverkats av de skildringar av Nya Kaledoniensom vi har fått via massmedia . Har dessa påverkat bilden avNya Kaledonien och urbefolkningens kamp för att få självbestämmanderätt? talar om bristande balans i resolutionen därför att man där intetagit upp folkomröstningen - detta framfördes också i den utrikespolitiskadebatten tidigare i . Jag undrar om man hade agerat annorlunda om dethade funnits en beskrivning av folkomröstningen i resolutionen. Detta var några frågor somjag önskar att besvarar. Det ärriktigt att vårt ställningstagande har mött visst tvivel och väckt mångafrågor. Jag har haft flera tillfällen att diskutera med representanter förandra länder, bl. a. och . Jag kan säga att allt dettatvivel, uttalandena och skriverierna bottnar i en okunnighet om vad Sverigesställningstagande vid behandlingen av den senaste resolutionen innebar. Det ärprecis som jag säger: Vi har inte ändrat inställning. Anledningen varuteslutande det faktum att det var obalans, bl. a. detta att man inte nämndefolkomröstningen, som ju ägt rum. Vi avgav en röstförklaring. Tar man del avdenna röstförklaring behöver man inte sväva i tvivelsmål om var står.Där framgår alldeles klart att vi står kvar vid vår uppfattning och att vi ärberedda att fortsättningsvis verka för att det blir sådana förhållanden på NyaKaledonien att folket, alla grupper inom befolkningen, får ett inflytande ochdär ingen grupp försätts i ett underläge. har icke utövat någrapåtryckningar. Vi har också i vår röstförklaring riktat stark kritik motFrankrike. Men finns glädjande tecken i tiden. har begåvats med ensocialistisk regering, som har större förståelse för dessa problem än dentidigare borgerliga. Man har beslutat skicka en kommission till NyaKaledonien. Jag hoppas att avsikten är att få ett underlag som bidrar till kan leva upp till de krav som FN, och många andra länder ställer påFrankrike. Anf.24 (): talade om att röstförklaringen var alldeles Jag har läst den,och jag utgår från att även representanter för och andraForumländer har gjort det. Trots detta är man väldigt tveksam fill Sverigesställningstagande i denna fråga. Att man tvivlar kan 144 knappast bero på att alla andra inte har förstått förklaringen. på att dennaröstförklaring inte alls är så klar som vill göra gällande. Jagfick inte något svar på min fråga huruvida man hade kunnat stödja förslaget omatt FN skall gå in och aktivt bidra till en bättre framtid för befolkningen påNya Kaledonien, om det i resolutioneri hade funnits en beskrivning avfolkomröstningen. Inte heller fick jag svar på frågan om tänker tainifiativ när det gäller avkoloniseringen i Sfilla havsområdet. Prot,1987/88:121 Jag skall svara på den fråga som föranleds av mitt svar, detta med atttvivel och missförstånd har uppstått, har säkert hört uttrycket att en del läser böcker och papper som fanläser . Det gäller också resolutioner. Anf.26 (): Det påståendet tycker jag kan gälla den svenska delegationen och hurden i FN har läst resolutionen. Med de formuleringar som fanns i den hade maninte behövt agera så som har gjort i det här fallet, utan man kunde hastött förslaget om att FN skulle inta en aktiv hållning. Detär fortfarande obegripligt hur har kunnat agera på det här viset. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar påinterpellation 1987/88:248 om riksfärdtjänstens framtida utformning har frågat mig om regeringen är beredd att vidta snabbaåtgärder för att förbättra servicen för resenärerna inom riksfärdtjänsten.Vidare har frågat mig om regeringen är beredd att påskyndatransportrådets utredning om riksfärdtjänstens framtida utformning. Måletför samhällets insatser på handikappområdet är att göra samhället tillgängligtför handikappade i så stor utsträckning som möjligt. På trafikområdet ärinriktningen i första hand att de olika färdmedlen skall anpassas så att alltstörre grupper av handikappade kan utnyttja kollekfiva färdmedel.Riksfärdtjänsten skall utgöra ett komplement för att även svårt handikappademänniskor skall få möjlighet att göra längre resor till normala kostnader.Ambitionen är självfallet att riksfärdtjänsten skall fungera smidigt och kunnaerbjuda sina resenärer en god service. Samfidigt måste dock, liksom inom andrasamhällssektorer, en så effektiv resursanvändning som möjligt eftersträvas. Denutredning från transportrådet som efterlyser har nyUgen inkommittill regeringen. Enligt min uppfattning är det rimligt att handikapporganisationeroch andra berörda bereds tillfälle att ta del av denna rapport Kl protokoll 1987/88:119-121 Prot.1987/88:121 och lämna sin syn på hur riksfärdtjänsten bör organiseras iframtiden, innan några åtgärder vidtas för att förändra dennaverksamhet. Anf.28 (): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret på mininterpellation. Jagdelar självfallet uppfattningen att riksfärdtjänsten skall anordnas så att denmest effektiva resursanvändningen kan uppnås. Men man kan ställa sigen fråga beträffande den här samordningen. Det måste ju finnas något slagskorsningspunkt, där man väger bekvämligheten och möjligheten att resa somhandikappad mot kostnaderna, och det är på den punkten som en hel del kritikhar kommit fram efter omläggningen till en samordning. SedanTaxi tagit över riksfärdtjänsten har det vid konferenser och i samtalmed de hemtjänstassistenter som har att hjälpa de handikappade med resornakommit fram att det är svårt att nå fram per telefon till , att maninte blir särskilt trevligt bemött i aUa situationer, att man får felinformation om priser, att biljetterna till de resande inte skickas ut itillräckligt god tid samt att de som sitter i har svårt att förståden enskilde individens problem, vilket kanske är en av de största punkternaför kritiken. Manhar påtalat att man tyckte att riksfärdtjänsten fungerade betydligt bättreunder den tid då det var ett mer lokalt ansvar för den. Det säger sig självtatt om arbetet sker på stor distans från den resande, då är det svårt att vetahur de lokala förhållandena är. Det finns naturligtvis ingen kännedom alls omhuruvida de som skall resa utnyttjar riksfärdtjänsten. Närman nu diskuterar en förändring av ordningen, talar allt detta för att manborde gå fillbaka fill ett lokalt ansvar. Det har också framkommit att det ivissa fall dessutom ställs helt orealistiska krav på handikappade att klaralängre resor med allmänna kommunikationsmedel. Sådana resor kan som bekantinnebära byte mellan tåg och buss,-med väntetider och gångavstånd mellan deolika transportmedlen. Motbakgrund av.vad som sägs i svaret kan man uttrycka förhoppningen atttransportrådets utredning snabbt kommer ut på remiss fill.berörda parter. Jagtror att den krifik som jag härifrån talarstolen har framfört inte är obekantför kommunikationsministern. Jag vet nämligen att det har skrivits brev, attdet har agerats från osv. Det finns därför allanledning att snabba på beslutsprocessen för att få nödvändiga förändringartill stånd. Eftersomjag förmodar att man har känt fill-denna kritik skulle jag vilja stäUa enföljdfråga: Har regeringen tillgång fill någon objektiv bedömning som visar attriksfärdtjänsten fungerar bättre genom den samordning som stårför? Några åtgärder har ju inte vidtagits. Dessutom har transportrådet givitsförlängd fid när det gäller framläggandet av detta förslag till förändringar. 29 (): Det svar som kommunikationsminister har lämnat är tillintet förpliktande. Det säger ingenting om riksfärdtjänstens Att vi skall göra samhällettillgängligt för alla är ju självklart. Det behöver ingen besvära en ministerför att få reda på. Uppenbarligen har kommunikationsministern ingen aning omhur handikappade människor har det. Det här svaret ger intryck av storokunnighet. Jag är i och för sig inte förvånad. ställde jagen -fråga till ministern angående handikappanpassning av järnvägsvagnar ochfick till svar att man gör bredare dörrar och bredare trappsteg. Men det sadesingenting om hur rullstolar skall ta sig upp för trappstegen. Vi måste enligt min mening snabbt göra något när detgäller att handikappanpassa de kollekfiva färdmedlen. Qm de vore anpassade,skulle färdtjänsten bli billigare. Den kan givetvis inte helt försvinna, fördet kommer allfid att finnas människor som är gravt handikappade och måste åkamed taxi eller specialfordon. För dem måste färdtjänsten alltid finnastillgänglig. De flesta handikappade vill åka på samma sätt som andra,ej funkfions-hindrade personer. Pä grund av att de inte kan ta sig in i bussareller tåg, blir emellertid deras resande extra dyrt för samhället. Det skullealltså innebära en ekonomisk vinst för samhället om kollektivtrafikenhandikapp-anpassades, som de handikappade skulle känna sig merdelaktiga i samhällslivet. I den trafikpolitiska propositionen påpekades ocksåskillnaden mellan utgifterna för och anpassningen avkollekfivtrafiken, 982 milj. kr. mot 50 milj. kr. Vi säger så storsint att de handikappade skall kunna deltai föreningsliv och politiska sammanhang, men på vems villkor? träffade jag i enhandikappad man, som var utsedd till suppleant till ett möte i Stockholmangående handikappfrågor. före mötet fick han reda på att denordinarie ledamoten inte kunde åka. Hur skulle han ta sig till ?Riksfärdtjänst skall beställas minst före avresedagen, Om tågen hadevarit anpassade för rullstolsbur-na, hade det inte varit något problem. Jag vetfakfiskt inte hur det gick. Han sade till mig att han skulle höra om någonbilburen vän kunde köra honom. För oss som är friska är det inga problem att planeralångt i förväg. För en handikappad kan hälsotillståndet variera högstväsentligt från dag till dag. Att då ha en framförhållning kanvara ganska vanskligt och gör att många handikappade helt enkelt inte vågar sigut. Statsrådet säger att en så effektiv resursanvändning sommöjligt skall eftersträvas. Det håller jag med om. Men jag tror att manöverskattar samåkandets möjligheter fill besparingar. Qm jag förstått det helarätt, är regeringens uppdrag till transportrådet att rådet skall se fill attriksfärdtjänsten kan bli billigare. Det bokningsförfarande som gäller ,för att samordna resrouter så långt möjligt, omöjliggör ett spontant resandeoch innebär ibland onödigt långa restider för resenären. Alltså är detnödvändigt att beställningsförfarandet ses över. Kanske skulle ävenhandikappade kunna få beställa sina biljetter på samma sätt som vi andra, dvs.på närmaste station eller resebyrå. Det vore intressant att få höra statsrådets syn på denframtida inriktningen av riksfärdtjänsten, som interpellationen gällde. Om riksfärdtjänstens framtida utformning 1987/88:121 välSven Hulterström ändå ha, även om nu transportrådets utredning just inkommit fill departementet. Omriksfärdtjänstens (): IS fje,.jtalman! Det är en viktig fråga som har tagit upp i sin Men jag håller med mina kolleger om att mycket om denframtida riksfärdtjänstens utformning har vi inte fått veta genomkommunikationsministerns svar. Jaghar tagit del av regeringens uppdrag till transportrådet, och även jag harfunnit att det närmast innefattar en begäran om förslag i syfte att begränsakostnadsutveckUngen och öka effekfiviteten på grund av att kostnaderna förriksfärdtjänsten har ökat väsentligt . Det är bra att man seröver kostnaderna. Kostnaderna är en sak, men det allra viktigaste är attriksfärdtjänsten fungerar väl, och det gör den inte . Människorsom på grund av olika handikapp inte kan använda aUmänna kommunikationsmedelfår inte utsättas för så mycket krångliga regler, byråkrati och besvärligheteratt de näst intill förtvivlar, vilket de gör . Jag hoppas att den kommandeöversynen leder till mänskligare regler med mindre byråkrati. Jagvill också råda kommunikationsministern att man i regeringen tar hänsyn tilldet nya bilstödet, som vi kommer att fatta beslut om . Jag tror attbilstödet delvis kommer att avlasta riksfärdtjänsten en del kostnader, och jaghoppas att man då i stället kan föra över vissa anslag till riksfärdtjänsten,eftersom det är så viktigt att den fungerar. Riksfärdtjänsteninfördes ju på försök , då var kommunikationsminister.Det var en bra reform som han införde. Riksfärdtjänsten är en bra verksamhet,som vi hoppas att aUa ställer sig bakom. Det är emellertid viktigt att den fårutvecklas bättre än vad som är fallet . Många handikappade känner sig t.o. m. överkörda av olika myndigheter på grund av att reglerna är krångliga. Detär ett faktum att byråkratin kring riksfärdtjänsten är omfattande ochmycket krånglig. Jagskall ta upp ett par exempel av de fall som jag har fått reda på av människorsom ringt mig om riksfärdtjänsten. i , som har en stuga vid i kommun, måstebeställa resan i förväg för att över huvud taget få någon biljett.Det blir minsann inga spontanresor i vackert väder! Ansökan måste göras varjegång; det går inte att göra en beställning till exempelvis den och den tisdageni , utan det krävs ansökningsförfarande för varje resa. Jag hoppadetill av förvåning, när mannen berättade att han måste byta bil vidkommungränsen, eftersom han i det här fallet passerar en sådan. Jag tycker inteatt detta verkar klokt, och jag tror att kommunikationsministern håller medmig om att man måste göra någonting åt det här. Ettannat exempel: En kvinna i mitt eget hemlän, som bor i en liten stad, är på grund av synskada och ett lätt rörelsehandikapp mycket beroende av att "rätt" chaufför får köra henne, därför att denne chaufför kan hjälpahenne på rätt sätt - hon har betydande svårigheter att förflytta sig. I hennes kommun gäller en eller två veckors förbeställning, så reglerna är därvidlag 148 något bättre än i det första exemplet. Hon haremellertid inte någon som helst rätt att få vara med vid handläggningen och ge uttryck förönskemål om vem som skall köra bilen. Hon vet att den chaufför som hon helstvill ha i den lilla staden gärna skulle ställa upp just för henne. är hon mycket orolig över att det skall bli en ännumycket mer central bedömning och central bokning än den som sker . Man harockså sagt henne, att hon nog måste tänka sig att åka tåg störredelen av sträckan till det ställe hon brukar besöka för att gå till sin makesgrav bl. Hon skall sedan byta till bil den sista sträckan. Jag tyckerfaktiskt inte att detta är medmänskligt. Nog för att vi skall vara kostnadsmedvetna, men mindrekrångel och mindre byråkrati brukar i regel kosta mindre pengar. Minförhoppning är ju att man vid denna översyn verkligen har ambitionerna att göraförhållandena bättre för rörelsehandikappade och för handikappade människoröver huvud taget som behöver komma ut att resa precis som alla vi andra. Jag vill därför fråga kommunikationsministern om hankommer att göra allt han kan för att få till stånd en så väl fungeranderiksfärdtjänst som tänkas kan med avbyråkrafisering och avreglering så långtdet någonsin är möjligt. Jag skall inte kommentera de olika exempelsom har anförts här om att det nuvarande systemet för riksfärdtjänsteninte fungerar bra, utan leder till besvärliga och krångUga situationer för dehandikappade som skall utnyttja riksfärdtjänsten. Jag har ingen anledning attifrågasätta att sådana exempel finns, och de utgör också en anledning till har velat se över denna verksamhet. Detär emellertid inte den endaanledningen. Med anledning av bl. a. det som sade om attregeringen bara har haft ekonomiska utgångspunkter när den har bett transportrådetatt se över verksamheten, viU jag påminna om att det beslutet faktiskt har sinbakgrund i ett utskottsbetänkande i , där man uttryckte oro överkostnadsutvecklingen för riksfärdtjänsten och önskade att man skulle göra enöversyn i syfte att effektivare utnyttja de resurser som stod till förfogande.Det var alltså det som utgjorde bakgrunden fill att regeringen gavtransportrådet detta uppdrag. Jag har för egen del också blivit övertygad om att detfinns anledning till kritik mot riksfärdtjänsten så som den fungerar . Jagvill för min del säga att det inte bara var de ekonomiska aspekterna somutgjorde den ursprungliga orsaken fill översynen, utan även den krifik som harframkommit, inte minst från handikapporganisationerna, och som måste vägas in ibedömningen när man , efter det att transportrådet har avgett sinslutrapport, skall göra ett ställningstagande fill riksfärdtjänsten. Hur långt man kommer att kunna gå i anpassning och vilkaåtgärder som man kan vidta är det naturligtvis för fidigt att yttra sig om,eftersom rapporten kom så sent som , dvs. för mindre än två veckorsedan. Vi får väl se, när vi har fått in synpunkterna från alla berördaorganisafioner, hurudan anpassningen kan bli. För egen del vill jag i alla fall uttrycka ambifionen inom ramen för de resurser som kan ställa till förfogande bör setill att denna verksamhet fungerar så obyråkratiskt och smidigt som möjligt,och till gagn Om riksfärdtjänstens framtida utformning Om riksfärdtjänstens framtida utformning för dentanke som ligger bakom, nämligen den att även svårt handikappade skall kunnaresa över längre sträckor än vad den lokala färdtjänsten har att svara för. Detbör alltså vara ambitionsnivån när det gäller den här verksamheten.