prot · GB0965 · 1987-12-31 00:00:00 — Vi är mänga av olika folkslag och religiorier som sermålet framför oss: stateri och en palestinsk stat sida vid sida, i fredmed varandra. Det råder ju-trodde jag-också bred politisk enighet om detta häriSverige. Jag är helt övertygad om att detta är det enda sätt pä vilket Israelsframtid och palestiniernas framtid kari tryggas. Jag tycker att det finns mycket litet av hoppi denna tragiska situation. Men det finns människor som med sina uttalandenökar hoppet. En av dem är överrabbinen här i . Det ärsäkert mänga fler än jag som har behov av att tacka honom. Man blir också gladöver det arbete som görs av, , ordförande i den lillaorganisationen för israelisk-palestinsk fred, där han är ordförande. Tänkom vi -judar, PLO-are och alla andra - tillsammans kunde gå i en fredsmarschhär i . Det skulle bara behövas tre uppmaningar på plakaten: Fred förIsrael. Det vore en manifestation!Men detta är kanske bara en dröm. Eller är det en möjlighet, ett första stegmot försoning? Jag har i min interpellation tagit upp . Jag anser att har en skuld att sona geritemot FolkeBernadottes minne. Vi tar väldigt ofta - naturligtvis med all rätt - upp RaoulWallenberg och hans insatser för att rädda judar. Ovissheten om hans öde spelarnaturligtvis också in. Men varför förbigår vi så ofta medtystnad? Hansriamn finns i , utanför audaktsrummet - hans och DagHammarskjölds. Med sina vita bussar räddade före krigsslutetöver 20 000 personer från 27 olika nationer. Mellan en tredjedel och hälftenvar judar. Han tjänstgjorde som FN-medlare i , och han har, somutrikesministern sade, gjort en stor insats för freden. Det var också . Dennadag borde vi högtidlighålla . Utrikesministerns uppfattninghärvidlag framkommer inte av svaret. Jag kanske kan få klarare besked om detta. Om konflikten mellan och palestinierna, r,i. Dä är förhindrad att riärvara, medger jagatt tar emot hans svar. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. Anf.6 (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret, på deninterpellation som har framställts av och som jag har fåttuppdraget att ta emot, eftersom han är förhindrad att närvara här . Utrikesministerns svar är klart och entydigt, vilket jagnoterar med tacksamhet. Det ligger vad gäller klarhet och konsekvens väl ilinje med den uppfattning som i denna fråga framförde i FN den 1december genom vår FN-ambassadör . Ty det är oerhört viktigt att ingen tveksamhet får rådabeträffande värt lands inställning till folkrätten och mänskliga rättigheter, ockupation av och liksom dessannektering av och är flagranta brott mot folkrätten.Inte minst för små nationer som och är folkrätten avgrundläggande betydelse. Och folkrätten gäller lika för alla. Vi kan inte hatvå folkrätter - en för och en annan för resten av världen. Jag deltog för litet i eninternationell konferens om konflikten mellan och det palestinskafolket. Vid konferensen medverkade bl. a. några senatorer från den irländskarepubliken. De två delegaterna från representerade de båda motpolerna iirländsk politik. Men en sak var de eniga om: Vad som sker i de av Israelockuperade områdena på och i är grova och oacceptablakränkningar av mänskliga rättigheter. "Vi hör mycket om de förhållanden under vilka densvarta befolkningen i lever, men människor i flyktinglägren på Västbankenoch har det ännu värre", sade t. ex. den konservative senatornMichael Lanigan i den irländska senaten . Och hans kollegaMichael från gav en ögonvittnesskildring från ett besök påVästbanken. Han sade bl. a.: "Jag såg skolbarn som hade kastat sten därföratt de kände sig uppgivna och bara hade hat till övers för en armé som ständigttrakasserar dem, som om de inte vore människor. Barnen arresteras av soldaternautan föräldrarnas vetskap. återvänder de aldrig. Ofta skickas de hemtill föräldrarna mer eller mindre svårt förödmjukade och misshandlade. Jag vardjupt skakad över att en armé kunde handla så brutalt motskolbarn." Så långtMichael , som för övrigt i ett tal i den irländska senaten den 16december citerade ett centralt avsnitt i det svenska FN-talet från i fjol.Under täckmanteln "vänner" finns det nu personer som går utoch kritiserar den avståndstagande från brott mot folkrättoch mänskliga rättigheter. De gör det med något.slitna fraser som att det inteär ens fel att två träter eller att det finns två sidor. Visst finns det två sidor: Den som blir misshandlad,förödmjukad och slagen. Och den som misshandlar, förödmjukar och slår. Med deni dessa frågor mycket insiktsfulla iakttagaren skulle man ivad gäller dessa vänner kunna säga-"bevare oss för våravänner- våra fiender klarar vi själva." Att skjuta pä en stenkastande civilbefolkning, varav mångaär tonåringar och ibland knappt det, unga människor som i desperation kämparför sin rätt och sittmänniskovärde och för självbestämmande, brutaliserar inte bara den förtryckteutan också förtryckaren. har vi fatt rapporter om hur israeliskasoldater, rustade till tänderna, beskjuter en försvarslös demonstrerandecivilbefolkning. Bilderna talar sitt eget språk. Dödsoffrens antal hoscivilbefolkningen stiger. De desperata, lidande, kränkta och hungrandestenkastarna står sig slätt mot välutrustade soldater från Mellanösternsstarkaste militärmakt. Det är ockupationen och annekteringen som har skapatdessa tragiska förhållanden. av palestinierna lever under ockupation. De är andraklassens medborgare, som inte kommer i åtnjutande av den välfärd som tillkommerisraeliska medborgare, trots att palestinierna betalar skatt till denisraeliska staten. förbjuder politisk verksamhet men kan inte komma åtsympatierna för PLO, trots att denna befrielseorganisation är förbjuden. Ingenfår ostraffad tala med företrädare för den organisation som har makt och kraftatt förhandla. PLO är en nationell rörelse jämförbar med ANC och andra som harvårt fulla stöd. Såväl ockupationen som annekteringen måste upphöra ochpalestinierna få sin egen stat. En fredskonferens måste komma till stånd snarast.Företrädare för har sagt att de ställer upp på en sådan och är beredda attförhandla när och var som helst. Inom den israeliska regeringen råder dockdelade meningar i denna grundläggande fråga. Jag noterar också utrikesministerns positiva'inställningnär det gäller den viktiga frågan om bistånd till det både andligt och fysisktsvårt sargade palestinska folket. Vi bör kuuna utveckla ett bistånd överorganisationerna. Det finns sådana kanaler som redan är etablerade - Ungaörnar, kyrkorna. Röda halvmånen, som är Röda kors. Det bör kunnagälla sociala, ekonomiska och kulturella områden. Palesfinierna har enflertusen-årig kultur, som behöver bevaras och stödjas. Det finnsavslutningsvis skäl att slå fast två saker. För det första: Att kritisera ockupationspolitikoch brott mot mänskliga rättigheter har ingenting med antisemitism att göra. För det andra: har rätt att existera inom säkra ocherkända gränser. Men endast fredens gränser är säkra. Och detta måste vara degränser som en helt övervägande opinion bekänner sig till, nämligen gränsernaföre sexdagarskrig. Om konflikten mellan och palestinierna, m.m. 7HANS (): Jag tackar utrikesministern för svaret, somframför allt ur folkrättslig synpunkt är välgörande klart och distinkt. Det harockså en stark förankring i de ställningstaganden som gjorts inom FN:ssäkerhetsråd och . Det är beklagligt att i den härdebatten höra röster som i missriktat nit söker förta behovet av stark kritik. Det finns en stark opinions- och solidaritetsrörelse ivårt land för det palestinska folket, som drabbas så brutalt och blodigt avockupanterna och kämpar så enhetligt och modigt mot sina förtryckare. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. Men solidariteten med folk är och kan aldrigbli en antiisraelisk aktion. folk drabbas också, om än inte i sammagrad av den krigs- och ockupationspolitik som den israeliska regimen bedriver.Oppositionen i har vuxit i styrka. demonstrerade 100 000människor i för att protestera mot den israeliska regeringens politikpä de ockuperade områdena. När de israeliska kravalltrupperna klagade över attslagvapnen, påkarna, gick av, svarade en företrädare för den israeliskaregeringen att då får vi beställa starkare doningar. - Så lågt har vi sjunkitför att bevara lag och ordning, sade en ledare för demonstrationen ochfortsatte: Vilken lag och ordnirig? Jo, ett militärstyre, där polis, åklagareoch domare är militärer och där undersåtarna inte har politiska rättigheter. För att sluta fred måste man förhandla med sinamotståndare, inte med sina vänner. Låt oss förhandla med våra motståndare, låtoss förhandla med PLO, sade Fred Nu-rörelsens företrädare på iTel Aviv. Den palestinska befolkningen motsätter sig med stor kraftdenna ockupation. Den behöver allt politiskt, moraliskt och materiellt stödden kan få från och andra länder. Om det finns en verklig vilja till fred hos Israelsregering, en fred också till priset av återlämnandet av ockuperat område, såborde det finnas en vilja att förhandla med den närmast berörda parten, detpalestinska folket, vars företrädare är PLO. Ansträngningarna att få till stånd en internationellkonferens måste förstärkas. Det är nödvändigt att förmå att komma tillförhandlingsbordet, ty det finns ingen annan utväg. Det måste bli ett snabbt slut på den israeliska ockupationen.FN:s säkerhetsråd har ett ansvar för att den upphör på palestinska och arabiskaområden. De israeliska ockupanterna bör snabbt ersättas av en internationellfredsstyrka utsedd av FN. I avvaktan på detta är det av vikt inte bara att FN, somskett, tillfälligt utsänder en FN-observatör till de ockuperade områdena, utanockså att det utses en permanent observatör för att kontrollera utvecklingen.Enskilda medlemsländer - också vårt land - bör se till att vi kontinuerligt harsärskilda observatörer pä plats. Det kan ha en återhållande verkan påockupanternas framfart. sade en företrädare för den israeliska regeringenatt kommer att förhindra välgörenhetsorganisationer och politiskagrupper att sända livsmedel och annan hjälp till de svårt drabbadepalestinierna i de ockuperade områdena. Det är allvarligt att man på detta sättförsöker hindra humanitär hjälp till de palestinier som lever i stor misär. Vikan inte låta oss nöja med detta. Det är också viktigt att inte barager ökad humanitär hjälp utan också försöker bidra till en rimlig social ochekonomisk utveckling på de ockuperade områdena. Det är angeläget att en ökningav biståndet sker till palestinierna i dessa områden. Utrikesministern bör merutförligt ange regeringens ståndpunkt i denna fråga. Det måste bli ett slut på kränkningar av demänskliga rättigheterna. Det är ett hån inte bara mot den palestinskabefolkningen och den internationella opinionen utan också mot den israeliskabefolkningen, att man i såmassiv skala kränker dessa rättigheter. FN:s kommission för mänskligarättigheter måste här intensifiera sitt arbete. Det är främst genom väldiga militära och ekonomiskastöd till som regimen i kan fortsätta siri krigs- ochockupationspolitik. och kongress måste besinna detta. Vi vädjartill alla kongressmän att sätta en press på Reaganregimen då det gällermilitära insatser och annat stöd till . måste förändra sinIsraelpolitik, så att den gagnar strävandena att på allvar få. Fred kan endast uppnås om palestinierna bereds möjlighetatt få utöva sin rätt till självbestämmande inkl. rätten att etablera sin egenstat som lever i fred med . Företrädare för har uttryckligenförklarat att de inte bara är beredda att förhandla med utan också göradet pä grundval av att staten skall erkännas. Alla hinder i denna del ärundanröjda. har tidigare haft goda kontakter med PLO, framförallt genom det besök som gjorde på inbjudan av ochSAP. Det finns anledning för regeringen att nu på nytt ta initiativ till attytterligare utveckla inte bara stödet till palestinierna utan också samarbetetmed PLO. Det gäller också att stödja och utveckla samarbetet medfredskrafternai . Företrädare för Fred Nu-rörelsen borde också inbjudas till . Om konflikten mellan och palestinierna, m. ni. 8OSWALD (vpk): Jag vill först instämma i utrikesministernsuttalande om respekten för UNRWA, dess personal och dess arbete i det områdesom vi talar om . Det är oerhört viktigt att de internationellahjälporganisationerna och deras anställda kan fortsätta att arbeta utan attbli utsatta för kidnappningar och annat. Det har talats mycket om historia här i dag.Jag skall inte fördjupa mig alltför mycket i den diskussionen. Det har ocksåtalats mycket om ensidighet. Jag skall ändå tala litet grand om historia och omterroraktioner som också har nämnts i detta sammanhang. Man kan konstatera att långt före det första kriget iIsrael utövade de israeliska bosättarna terror mot denpalestinska befolkningen. Välkända paramilitära organisationer såsom Sternliganunder ledarskap av - numera premiärminister i - ochIrgunligan under befäl av - tidigare välkänd konservafivpremiärminister i - överföll palestinska byar, fördrev befolkningen ochsåg till att den försvann från den plats där den hade levt i generationer.Detta skedde långt . Det är bra att på nytt har tagit upp ochberört händelsen med . Det är en sak som har förtigits på ettmycket konstigt sätt här i . Det hela har också väckt förvånansvärtliten uppmärksamhet. Utrikesministern har här gett ett mycket bra svar pä olikafrågor och interpellationer. Det är välgörande att det klargörs - något som ioch för sig inte skulle vara nödvändigt - att om representarit i FNtalar så är det regeringens mening som han framför. Det vore bra om vi kundeslippa uttryck som "Ferm-tal" i den fortsatta inrikespolitiskadebatten i . Debestämda avståndstagandena som vi får i detta svar är också bra. 2 protokoll 1987/88:65-67 Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. gäller ettavståndstagande från handlingar och en klar kritik och ett fördömandeav en terror som vi alla känner till och som inte behöver återberättas här. Det saknas möjligen uppgifter om vilka praktiska ochkorikreta åtgärder som utrikesmiriistern och regeringen är villiga att vidta idetta läge - utöver att öka biståndet. Det vore naturligtvis i och för sigmycket bra om man kunde göra det. Vi har i stort sett haft debatt om ,palestinierna. Vi kan konstatera att det medförde en vissavkylning och nedtrappning av de diplomatiska förbindelserna mellan ochSverige när armé under befäl av 1982 dundrade överLitaniflo-den, rakt över FN-förbanden och upp i . Armén drog sig sedantillbaka på grund av att den inte längre kunde upprätthålla dessaställriirigar. Här i korii det krav från folkpartistiskthåll och från annat håll på att vi skulle trappa upp de diplomatiska förbindelserna.Det har också skett i en viss omfattning. Det är dags att göra nya sådanamarkeringar. Jag vill gärna höra vad utrikesministern anser om detta. Jag instämmer vidare i det som har sagts här tidigare avutrikesministern, av Hans Görari Frarick och av andra att vi bör stödja dedemokratiska krafterna i . Det är mycket viktigt. Halva utrikesutskottet hade tillfälle attbesöka , och . Vi träffade ledande företrädare förolika grupperingar-framför allt från regeringen. varda premiärministeroch var utrikesminister, enligt det rotationssystem som finns idenna koalitionsregering. Vi fick träffa båda dessa ministrar. Vi fick ocksåträffa försvarsministern . Det fanns tyvärr inte någon avgörande skillnad mellan desynsätt som kom fram när vi talade med resp. . Detvar ganska oförsonliga tongångar från båda håll. Detta gällde kanske framförallt också för försvarsminister . Det har visat sig nu under de allrasenaste dagarna att det inte var så konstigt. Därför är det mycket viktigt att.utrikesministern och densocialdemokratiska regeringen upprätthåller de kanaler som vi alla vet finnsmellan regeringen och i . Det är viktigt att man verkligenutnyttjar den kommunikationen. Under egid har det nämligeninte förekommit att t. ex. bosättningar har stoppats. Försvarsminister mycket tydligt att han i stort sett var positiv till bosättningarna.Det tycker jag är något som vi måste hålla i minnet. När det gäller bosättningar talas det också mycket om deortodoxa judarna och om de asiatiska judarna. Det sägs att de skulle vara demest aggressiva grupperna. Det är faktiskt invandrare frän som är mestaggressiva, vilket vi också bör komma ihåg. 9ANN-CATHRINE (): De djupt tragiska händelserna på Västbankenoch i gör det nödvändigt att återpåminna om bakgrunden. Denna glöms oftabort, och därför blir rapporteringen av händelserna och debatten så ensidig.Det är .särskilt tre fakta jag vill peka pä. För det första beslöt FN 1947 om eri delriirig avPalestina i en arabisk och en judisk stat. FN-beslutet stöddes av ochUSA och accepterades av judarna, som i enlighet därmed upprättade sin stat. Dennya staten inbjöd de palestinska araberna till fredlig samverkan. Araberna förkastade FN-beslutet och bekämpade . Medstora svårigheter lyckades försvara sin självständighet. Av denföreslagna arabstaten i annekterade och östraJerusalem under , medau administrerade . Det första faktum; som jag tycker det är angeläget attpeka på, är att om de arabiska palestinierna och deras makthavare 1948 hadeaccepterat FN-beslutet kunde de ha haft en egen stat i liksomjudarna. Det är alltså inte fel att palestina-araberna inte haren egen stat. För det andra bildades PLO 1964 och hade från början enklart antiisraelisk inriktning. Den riktade sig således inte mot Jordaniensdåvarande annektering av de områden som utgjorde den av FN föreslagnaarabstaten i . PLO:s stadga säger bl. a. att FN:s beslut om Palestinasdelning och upprättandet av saknar all giltighet och är olaglig (artikel19) och att den väpnade kampen är enda vägen till befrielse (artikel9). PLO menar med både av ockuperat områdeoch staten eget territorium. PLO har dessutom förkastat nr 242 och 338. Dessa innehåller bl. a. krav om erkända och säkragränser för . Det andra faktum som det är viktigt att erinra om äratt PLO;s stadga frän 1964 fortfarande gäller, och att PLO klart,visatsitt motstånd mot att godta FN:s beslut och erkänna staten existens. För det tredje accepterade FN:s båda resolutionerefter krigen . inbjöd de arabiska grannstaterna tillfredsförhandlingar och förklarade sig villigt att som motprestation för ettfredsavtal återlämna ockuperade områden. Såväl premiärminister somGolda , och har upprepat Israelsangelägna önskan om fred och sin villighet till motprestationer för att få ettfredsavtal. Endast Sadats har accepterat och slutit ettfredsavtal. fick tillfälle att visa att landet menar allvar med attåterlämna ockuperat område. Områden i , större än Israelsterritorium, återlämnades till . Det tredje faktum som jag vill påvisa är att önskarfred med sina grannstater och har bevisat sin beredvillighet att återlämnaockuperade områden som pris för fredsavtal. Jag har påmint om dessa tre fakta - att det inte ärIsraels fel att palestina-araberna sedan sriart saknar en egen stat, attPLO liksom de flesta arabstaterna vägrar godta FN:s beslut och därmed attacceptera staten , vilket är konfliktens ursprung och kärnpunkt, och attett litet demokratiskt land därmed hotas fill sin existens sedan 40 årtillbaka, samt att visat sin avsikt att återlämna ockuperade områden motfredsavtal, såsom med , då är det också angeläget för mig attunderstryka att jag däremot inte har försvarat agerande på deockuperade områdena. Militär ockupation kan aldrig tolereras, och inte som . De är som vi! De gör fel och misstag, liksom vi Öm konflikten mellan och palestinierna, m. m. Om konflikten mellan och palestinier-tia, m. m. svenskarskulle ha gjort i samma svära situation. Men man måste ändå minnas att det 1948fanns en vilja från sida till fredlig sariiexistens och att Israelefter krigen visade en klar och dokumenterbar vilja tillfredsförhandlingar med de arabiska grannländerna och att det 1988 finns starkakrafter i som arbetar för fred. Låt oss stödja dessa aktivt även medobjektiv kritik av uppenbara missgrepp som görs. Dagens tragiska problem måste lösas i en andaav samförstånd mellan parterna och i strävan efter konstruktiva lösningar.Araber och palestinier har också ansvar i den svåra situationen. Ensidiga svenska- uttalanden om dagens situation utansamtidig anknytning till bakgrundsfakta gagnar irite fredsaristrärigningarnaoch leder inte till något-konstruktivt. Vi i det neutrala bör göra alltför att främja en anda av försoning. I detta anförande instämde , och (alla ni). Anf.10 (): Oroligheterna i och upploppen i de av Israelockuperade områdena visar pä fundamentala brister i politik när detgäller araberna. Det finns de i som menar att upploppen ochoroligheterna till en inte obetydlig del har påverkats av internationellamedia, först och främst naturligtvis TV-kamerorna. Men oroligheterna skulleockså, menar man, vara initierade av PLO. De som tror på denna förklaring taremellertid helt miste. Risken är stor för att situationen i kommeratt fortsätta att försämras. Förklaringen härtill är att man inte har något fredsfördragmed sina omgivande grannar. Det som har hänt kan visa sigbara ha varit början till en oundviklig försämring av situationen. Det våld som utövas i kan inte försvaras utanmåste fördömas; även av oss som är vänner. Vi är alla djupt oroade överden brutalisering som äger rum. Vi vet också att ockupationen på längre siktkorrumperar hela det israeliska samhället och att våld bara föder nytt våld.Det finns bara en lösning när det gäller den ändlösa cirkelgången av våld ochmotåtgärder: en politisk lösning som gör det möjligt för dem som bor i deockuperade områdena att leva i eri arabisk stat. I finns det ingen enighet när det gäller dennafråga. Här finns i själva verket alla möjliga uppfattningar: deras allra längstut på högerkanten som anser att och bör införlivas med Israeloch deras som går ut på att de ockuperade områdena bör få bilda en arabiskstat. Men även de som anser att det bör bildas en arabisk stat har olikauppfattningar om hur staten skall se ut. Många föredrar en jordansk-palestinskstat. som enligt deras uppfattning bäst garanterar säkerhet. Oenigheten mellan de två stora partierna i vilkabildar regering -och - har lett till att försöken attåstadkomma konstruktiva lösningar har gått i baklås. Den enda framkornliga vägen för att få en lösning av denuvarande problemen till stånd är en internationell fredskonferens. i , framför allt partiledaren ,ställer sig helhjärtat bakom tanken på en sådan konfereris. däremotmotsätter sig denna tanke, och ansvaret för dagens situation i vilartungt på dem som motsätter sig en fredskonferens. Vid en resa som jag gjorde iMellanöstern - dä jag besökte , och och hade samtal medpolitiker i olika läger och högre ämbetsmän i utrikesförvaltningarna - framkomatt det både i och finns en stark uppslutning bakom tanken på eninternationell fredskonferens. I bäde och har man eriförutsättningslös inställning när det gäller formerna för konferensen. skall utgöra ett slags paraply för direkta förhandlingar mellan parternaeller ej lämnar man öppet. Vid en sådan konferens skulle de fem permanentaledamöterna av delta liksom de berörda arabstaterna. PLQ:smedverkan i en fredskoriferens är naturligtvis en omstridd fråga. Frånarabländernas sida tycks det nu emellertid vara helt klart att FN:s resolution242, som bl. a. slår fast rätt att existera inom säkra och erkändagränser, skall utgöra basen för förhandlingarna. Detta måste vara enförutsättning även för PLO:s deltagande i konferensen, framhölls det både iKairo och i . Vilken status de ockuperade områdena i skall ha ärnaturligtvis en förhandlingsfråga. Från sida har man emellertidklart uttalat sig för en palestinsk-jordansk stat, en konfederation. Något stödför en självständig palestinsk stat har PLO inte från jordansk sida ochförmodligen inte heller från andra sida. Jag tror att det ärviktigt att ha detta klart för sig när man diskuterar förslag till olikalösningar av problemen i . Redan demografiska problem gör att det hastar.Redan i dag, 1988, är mer än hälften av de barn som föds'i de ockuperadeområdena icke-judiska.