prot · GB0961 · 1987-12-31 00:00:00 — Vi anser emellertid att utbildning är att föredra framför traditionellaarbetsmarknadsåtgärder och menar att den nya utbildningen i AMU:s regiutvecklas väl. Vi anser att den s. k. starthjälpen bör återinföras, då man inteminst från vår länsarbetsnämnds sida menar att fler människor skulle kunna fåarbete på detta sätt. Vi anser också att det borde finnas en generell möjlighettill provanställning för att ge nytillträdande på arbetsmarknaden, främstungdomar och kvinnor, en chans till arbete. Jag tror att det var sade att de handikappade har det mycket besvärligt på arbetsmarknaden ochatt vi aldrig har haft så många handikappade utanför arbetsmarknaden sorn . 'Vi menar att de handikappade i ökad utsträckning borde beredas plats i detreguljära arbetslivet genom ett nytt, flexibelt lönebidragssystem enligt denmodell som vi moderater har föreslagit. är ett skogs- och glesbygdslän med problem, menockså med möjligheter. Det finns som jag sade en ökande optimism, och det finnstillväxtkraft i vårt län. Detta visar t. ex. de olika utvecklingsprojekt somdrivs av tillsammans med kommun, enskilda och myndigheter. Det s.k. glesbygdsstödet har gett positiva resultat med ganska små medel och börkunna ökas genom omdispositioner av de regionalpolitiska medlen. Inte minst nuunder Landsbygd 90-satsningen med mottot "Hela ska leva" bören del kunna åstadkommas i våra glesbygder, förutsatt att den statligapolitiken gynnar företagsamhet och inte motverkar den. Statliga myndighetermåste också ge ökad service åt människor på landsbygden. Jag tänker t. ex. påpostens och service, där det sannerligen finns åtskilligt övrigtatt önska. När det gäller medel som ställs till länsstyrelsensförfogande över huvud taget är det mycket viktigt att medlen får disponeras såfritt som möjligt i samarbete med enskilda och kommuner. Den vet ju bäst varskon trycker som har den på. är i hög grad beroende av en levande landsbygdoch ett öppet kulturlandskap med tanke på turismens betydelse för länet. Därförbör byggande och boende på landsbygden på alla sätt underlättas och alltonödigt krångel avskaffas när det gäller t. ex. mark- och planfrågor. Detåterstår t. ex. mycket att göra när det gäller samt jordförvärvslagenoch annat som vi har tagit upp.i mofipner. Jordbrukets betydelse för vårt län måste uppmärksammas,särskilt de speciella problemen. är nästan som ett Norrlandslän ifråga om jordbruket. Det är ett bekyrnmer i vårt län att mjölkproduktionenavvecklas mycket snabbt,i.våra skogs- och mellanbygder. Därför behövs det enändring av områdesindelningen beträffande prisstödet samt regionala ellerlokala kvoter i tvåprissystemet. Detta saknar helt regionalpolitiskprofil. Några ord om vår högskola. Det har sagts att högskolan iKarlstad är den viktigaste regionalpolitiska satsningen i vårt län. Jag ärberedd att hålla med om detta. Hur mycket betyder inte vår högskola med ca 4000 studenter för framtid! Naturligtvis hoppas jag att vår högskolapå sikt kan utvecklas till ett universitet. Detta var några tankar om , ett länmed både problem och möjligheter. Jag vill säga att det aldrig är vi politikersom skapar ett läns framtid, utan det är de enskilda människorna. Därför börockså dessa ges ökade möjligheter för sina idéer, sin företagaranda ochvillighet att satsa pä nya arbetsmöjligheter. 75SIGGE GODIN (fp): Enligt programmet skulle industriministerntala om näringspolitik här , men han ändrar sig och talar omregionalpolitik. När så vi andra står i begrepp att ägna oss åtregionalpolitiken lämnar han kammaren. Det har gått sedansocialdemokratin övertog regeringsmakten. har den regionalaobalansen fått sådan slagsida att snart sagt varje län utanförstorstadsområdena betraktas som krislän. Det är ett femtontal län som mereller mindre brottas med samma sysselsättningsproblem som vi tidigare endastkunde finna i Norrlandslänen, och . Denna utveckling har skett som regeringenoch industriminister talat om att är på rätt väg ochatt avfolkningen från skogslänen har stannat upp. Vad har då regeringen uträttat för attråda bot på den regionala obalansen? Regeringen har under den mest expansiva högkonjunktur somSverige någonsin upplevt fört en regionalpolitik, som präglats av ryckighet,kortsynthet och allmänt svagt intresse. Av de som regeringen velat påstå rätta och väl avvägdainsatserna för att råda bot på befolkningsomflyttningen har det i egentligmening inte blivit några stabila och varaktiga insatser. I varje fall kan mankonstatera att det inte har legat några djupare tankemödor bakom de insatsersom regeringen föreslagit. Därtill kan uppmärksammas att åtgärderna, främst på senaretid, blivit försenade, och när de väl kommit som förslag på bord harde varit både osammanhängande, svårgripbara och gammal skåpmat, som dammats avför att fylla några sidor i riksdagstrycket. Om engagemanget och intresset saknas för dessa avgörandefrågor för stora delar av vårt land när det gäller utarmningen av de 15 länen,så är det lättare att förstå regeringens attityd. Visst kan högkonjunkturenvara en helt avgörande faktor för att öka sysselsättningen och skapa gynnsammarevillkor för företagen. Men måste konstateras att utflyttningen frånfrämst skogslänen i norr tar ökad fart när det finns gott om attraktiva jobb i. storstäderna. Många vill självfallet inte missa chansen till ett framtidsjobbnär alternativet är att fortsätta ovissheten på hemorten. En högkonjunktur i.landet är tyvärr inte tillräcklig för att lösa den regionala krisen. Till dettakrävs långsiktiga, handlingskraftiga lösningar från en aktiv regering. Regeringens och industriministerns huvuduppgift är attlägga fram förslag om en regional utjämning, som långsiktigt kan skapaframtidsjobb på orter som kan utvecklas och expandera och därmed också gerframför allt de unga en ny framtidstro och förhoppning om att "helaSverige skall leva". Vill man leva upp till den målsättningen räcker det inteatt som industriministern resa runt med julpaketen . Det krävsett engagemang och långsiktiga, strategiska mål för att skall kunna tasig ur den regionala obalansen. Jag beklagar att regeringen saknar förmågan att skapadenna långsiktiga strategi. Den behövs för att inte de sex förlorade åren skallfå följas av fler förlorade år för de femton avfolkningslänen. Inte minst avdetta skäl behöver en icke-socialistisk regering. Jag skall nu gå över till att ge ett antalexempel på regeringens agerande, som har bidragit till den dystra situationen. Den socialdemokrafiska regeringen ändrade reglerna förnedsättningen av arbetsgivaravgifterna i . Från att tidigare gällaför all ickeoffentlig verksamhet ändrades reglerna till att gälla enbartindustriell verksamhet. Detta har fått till följd att den huvudsakliga vinstenav nedsättningen görs i kustområdet och att problem uppstår när det gäller attavgöra vilka företag som fär räknas till industriell verksamhet. Dessutomskapas en klar konkurrensförmån för företag utmed i förhållandetill de företag som ligger intill i . Folkpartietmisstänker att nedsättningen av arbetsgivaravgiften i inte harblivit ett verksamt instrument för verksamheter i det inre stödområdet, utantill övervägande del tillfallit kustföretagen. Jag misstror inte regeringensgoda vilja att göra insatser i , men den utvärdering somindustriministern gång efter annan lovat lyser med sin frånvaro. Den regionalpolifiska utredningen avslutades . Iutredningen gavs många goda analyser av det regionalpolitiska läget. Tyvärrgavs den inga möjligheter att lägga fram långsiktiga, konkreta förslag. Vi kan konstatera att regeringen inte heller hadeförmågan att ta långsiktiga grepp utifrån den analys som utredningen presenterade. saknas regeringsförslag om bättre anpassadebidragsformer för regionalpolitiskt stöd, utbildningens betydelse förnyetableringar, hur fillgången på kvalificerad arbetskraft skall tryggas i de15 utflyttningslänen och hur sysselsättning skall skapas för medflyttande makeresp. Det finns mängder av olösta frågor, som regeringen inte har haftkraft att ta itu med. Regeringen ägnar sig i stor utsträckning ät att skapapaket för krisorterna, paket som ger glans och fägring åt industriministern närhan likt jultomten sprider glädje i drabbade orter. Bergslagspaketet är ettsådant paket, som på ytan verkar bra men sorn inte någon vet vad det ger. Låt mig visa på den kluvenhet som präglar regeringensregionalpolitik. I samma andetag som regeringen skapar Bergslagspaketet drassysselsättningsstödet bort från Bergslagen. Vilka signaler ger denna kluvenhettill de människor som med kreativitet och engagemang vill skapa något nytt? Jo,osäkerhet och frågor om vad regeringen menar. Skall Bergslagen ges en rejälsatsning eller skall paketet vara en politisk markering inför valet? Regeringen för en politik som syftar till centraliseringav beslut sä nära kanslihuset som möjligt. Tack vare en förnuftig majoritet iriksdagen kan vi höja lärisanslagen med 400 miljoner . I och med dettabeslut ges länen stora möjligheter att satsa på viktiga projekt. fårlänsstyrelserna ta ett större ansvar för den verksamhet som skapas i respektivelän. Vem, om inte människorna ute i länen, vet vilka projekt som passar påresp. Satsning på länsanslagen, herr talman, skall ställas irelation till regeringens förslag på 300 miljoner tillinfrastrukturella satsningar. Jag förstår mycket väl industriministernsbesvikelse, när fråntog honom möjligheten att disponera dessa 300miljoner utan regelsystem och med möjligheter att inför valet fara runt ochleka jultomte. Vad som sedan hände med begäran om förslag frånregeringen på konkreta infrastrukturella åtgärder vet vi inte. Man kan knappastse den regionalpolifiska propositionen om Bergslagen och som en sådanåtgärd. Industriministern och hans handgångne man har under senaretid vänt kappan efter vinden. säger såväl industriministern som hansstatssekreterare: vilka rejäla satsningar vi har gjort ute i länen genomökningen av länsanslagen! kan värdefulla projekt startas upp och bli tillutveckling och framgång. Man kan bara notera att en förnuftigriksdagsmajoritet, där socialdemokraterna saknades, har tagit ansvaret för enriktig och välgrundad åtgärd. Låt oss se saken från dess rätta sida. Riksdagensmajoritet bör ges heder och ära av detta och inte en passiv regering, somtänker mer på planeringen inför valet och mindre på behoven ute i de drabbadelänen. satsade regeringen påutlokalisering av statlig verksamhet till bl. Denna satsningskulle ge och en rejäl möjlighet att skapa en fullödigdatautveckling såväl inom den statliga som inom den privata sektorn. positiva utvecklingen i stagnerat. är under80-talet det län som drabbats hårdast av befolkningsminskningen med över 7 000personer. Att statsrådet inte tycker att detta är särskiltallvarligt gör inte saken bättre. Att lika många arbetsfillfällen harförsvunnit förstår tydligen inte statsrådet. Den stora satsning som gjordes iVästernorrland under 60-och 70-talen borde ha följts upp medutbildningskapacitet inom främst datasektorn. Att komma med sådan utbildning är i och för sig bra, men . På samma sätt kan man tolka utvecklingen i Norrbotten.Varför inte ge nedsatta arbetsgivaravgifter till all icke-statlig verksamhet ihela ? Varför inte ge persontransportstöd även till egenföretagarensom behöver resa ner till marknader i södra och ? Varför dennasnålhet i stället för positivitet och engagemang även mot enmansföretagarna? Även på kommunikafionsområdet för regeringen en passivpolitik. finns uppenbara problem med att ta sig tvärs över landet. Mångasmå flygbolag skulle vara betjänta av att få trafikera de sträckor somLinjeflyg inte anser vara lönsamma. Med mindre plan kan tvärförbindelserna ökai betydande grad. Något reellt förslag från regeringen om en avmonopolise-ringav flyget har vi inte sett fill. 12 protokoll 1987/88:61 En förnuftig riksdag har trots en passiv regering tagittag i många av de regionala frågorna. På förslag har vi nu fått enny regionalpolitisk utredning. Där skall alla tänkbara förslag värderas ochventileras. Vilken betydelse har utbildning, forskning och kommunikationer förregionerna? Hur skall det regionalpolitiska stödet utformas för att bäst tjänadagens nyföretagande? Hur skall nyckelpersoner, framför allt teknisk personal,kunna rekryteras till utflyttningslänen? Hur löser vi frågan om demedflyttan-des möjligheter till arbete? Jag noterar, herr talman, att industriministern sätterstort hopp till den här utredningen. Listan går att göra mycket lång över allaviktiga frågor som hopat sig . Det är förhoppning attutredningen skall få ta den fid den behöver för att kunna reda ut och komma medkonkreta förslag, så att regeringen skall slippa stå handlingsförlamad ävenefter denna utredning. Skall kunna lösa denregionalpolitiska krisen, behövs långsiktiga lösningar. Det måste skapasflexibla stödformer som ger kreativa människor stöd och framtidstro. Ute i vårabygder finns många människor som slutat att vänta på regeringen och statligamyndigheter. De tar saken i egna händer. Därför måste stödformerna göras generella och lätta atthantera. Många av besluten måste flyttas närmare människorna. Att- långsiktigtfölja upp insatser ute i regionerna med utbildning, kommunikationer och stödför individuella lösningar, att föra ut arbetsuppgifter från stateri ut iregionerna, betyder också utveckling. Detta måste då ske inte bara i form avenkla administrativa arbetsuppgifter utan gälla även utveckling och nyskapande. Sker inte satsningen på de små och medelstora företagenoch pä nya branscher, bl. a. tjänstesektorn, kommer inte den olyckligaregionala obalansen att kunna förbättras. Till detta krävs en mobilisering avmänniskorna ute i regionerna, och där skapas också nyföretagandet, om grogrundenär den rätta. Industriministern sade, innan han gick, att ledordet försocialdemokraterna är rättvisa. Man frågar sig vad han menade med det, om detär rättvisa att få flytta till ett arbete. Men i samma andetag sade han att regionalpolitikeninte är rättvis. Det är möjligt att den socialdemokratiska regionalpolitikenhar den utgångspunkten. Han säger också att insatserna inte har nått alla deframgångar som regeringen önskat. Det har han rätt i. Det är därför vikritiserar regeringen för att den inte har nått ända fram. Närindustriministern ställer förhoppningar på den regionalpolitiska utredningen,är det också i linje med det jag har försökt säga här. Regeringen har inteförmågan utan överlämnar åt och utredningen att klara svårigheterna. Jag skall avsluta med att säga att dekonkreta insatserna för regionalpolitiken kommer att utveckla iett senare anförande. 76MATS (): av sägerbörschefen : "Jag har förlorat åtskilliga illusioner sedan jagkom till börsen. Hederlighet och hög etisk standard prissätts inte särskilthögt, penningens makt vägeruppenbarligen tyngre. Det som inte uttryckligt är förbjudet i lag betraktas somtillåtet. Ungefär som i Leo-affären tycks många sakna den inre kompass och detsociala tryck som fungerar återhållande", säger börschefen och tillägger:"I praktiken kan en lag aldrig bli heltäckande, hur den än skrivs går denalltid att komma runt. Det måste också finnas självreglerande mekanismer isystemet, etiska och moraliska normer hos aktörerna som sätter gränser för dettillåtna." Det är tänkvärda ord av börschefen. Om det inte etablerasen efisk standard, kommer det även i fortsättningen att vara omöjligt förlagstiftaren att hålla jämna steg med aktörerna i lagens utmärker, även omlagstiftaren besitter för uppgiften så utomordentlig begåvning som hans arvtagare. Men det är inte bara i som moral- ochetikdebatten har satt fart. I förra numret av tidningen får viveta att civilminister beslutat utreda den kommunala moralen.Departementet skall utreda de moraliska aspekterna på kommunernasskatteplanering och finansaffärer. kommuns optionsaffärer, sale andlease back, där kommuner bl. a. i röda med stabil socialdemokrafiskmajoritet erbjuder skattebetalarna rejäla och stabila projekt för avanceradskatteplanering. Visst tål det att utredas. Men vi politiker borde på allvardiskutera vem som tar ansvar för att medborgarna får den inre kompass sombörschefen efterlyser. Vi kristdemokrater menar att detta är en av det politiskalivets viktigaste . frågor om vi skall klara de stora utmaningarna införframtiden. Det blir alltid väldigt dyrt för fastighetsägaren när man fårproblem med grunden. Det vet vi inte minst av erfarenheterna från Gamla stanhär intill. Jag tror bilden håller även på vårtgemensamma samhällsbygge. Det är alltså både ineffektivt och dyrt attfortsätta putsa på sprickorna i fasaden när det är själva grunden förvälfärdsbygget som sviktar. Det behövs grundförstärkningar både här och där ivårt svenska samhällsliv. Ekonomiska kriser väcker lätt vårt intresse och deflesta av oss har sina modeller för hur de skall avhjälpas. En moralisk krisborde vara lika intressant, inte minst för att den kan vara roten till många avde ekonomiska problemen. Vad jag hoppas är att fler och fler också skallintressera sig för hur vi får en stark etisk grund för vårt fortsattagemensamma samhällsbyggande. Svensk sjukvård står inför en enorm utmaning.Samtidigt som köerna växer flyr personalen på grund av oacceptablaarbetsförhållanden. Stora delar av vårdsektorn riskerar att kollapsa om intebehov och resurser anpassas till varandra. genomfördes ca 16 500starroperationer - det uppskattade behovet var ca 28 000. Ca 7 800 höftledsoperafio-nergenomfördes - behovet uppskattades till ca 10 800. Ca 2 000kranskäris-operationer genomfördes - behovet uppskattades till ca 4 500.Siffror kommer oss aldrig riktigt nära. Det döljer sig djupt mänskligt lidandebakom den torra statistiken. Jag har själv en mycket nära vän som dog ioperationskön till thoraxkliniken vid före den planerade operationen. Den härkrisen inom svensk sjukvård vållar inte bara ett lidande för den enskildamänniskan och en orimlig påfrestning på vårdpersonalen, utan köerna fårdessutom svårartade samhällsekonomiska konsekvenser. kan vi konstatera att omsorgen om våra äldrepå många häll är minst sagt otillfredsställande. vet vi att antaletpersoner , som är den mest sjukvårdskrävande gruppen, kommer att ökakraftigt . I det läget är det minst sagt oansvarigt att deriktlinjer som gäller för hälso- och sjukvården innebär att antaletvårdplatser inom landets länssjukvård skall skäras ned med en fjärdedel frånmitten av . Till detta, herr talman, kommer att nya sjukdomar, framförallt den förväntade ökade spridningen av aids, kommer att kräva ett omfattandetillskott av resurser till vårdsektorn och att transplantationskirurgin är påstark tillväxt. Här måste vi bara se till att inte de mera dramatiska ochvetenskapligt spännande organtransplantationerna helt vinner slaget om deknappa resurserna på bekostnad av insatser för patienter som lider avfolksjukdomar som reumatism eller allergier. Ny teknik och nya analysmetoder, t. ex. fosterdiagnostik,provrörsbefruktning, mammografi, osv. kommer också att ställa sjukvården införnya krav. Här står vi inför ett mycket delikat moraliskt dilemma. Frågan blir:Kan samhället, när vi genom en ny teknik diagnosticerat en sjukdom, sedan säganej fill en kostnadskrävande operation eller behandling? Nej, det är heltorimligt och etiskt oacceptabelt. Vi måste alltså ge sjukvården de nya resursersom behövs, som personalen på olika sätt måste ges möjligheter attutnyttja de befintliga resurserna ännu effektivare. Inom vårdsektorn är personalsituafionen katastrofal påmånga håll. Det behövs kraftfulla förbättringar när det gäller arbetsmiljö,arbetstider och personaltäthet, som sjukvårdshuvudmännen måste se omlönevillkoren så att de människovårdande yrkenas status och konkurrenskraftstärks. Vad som behövs är en kommission - kalladen gärna en - med sakkunniga som fr. o. m. nu får högst tvåår på sig att ta ett samlat grepp om vårdsektorn och föreslå åtgärder för atttillförsäkra vårdbehövande i alla delar av landet en människovärdig omsorg ochge de anställda inom vården rimliga villkor. Kds har i en motion till krävt detta. Vi hardessutom föreslagit att löntagarfonderna skall avvecklas och att de medel somfinns i dessa i huvudsak skall användas för att trygga pensionerna och därförskall tillföras AP-fonderna. Men, herr talman, för att kunna komma till rättamed de allvarliga bristerna inom vårdsektorn vill vi att 4 miljarder av dessafondmedel skall ställas fill kommissionens förfogande för att se till att vialla kan få den sjukvård vi behöver. Detta behöver inte innebära ett slöserieller en påspädning av köpkraften, som skapar nya balansproblem för samhällsekonomin.Många flaskhalsar behöver vidgas för att vi skall kunna använda de befintligaresurserna ännu effekfivare, skapa fler alternafiv genom enskildavårdalternafiv, osv. finns det, som vi alla vet, andra förslag till hurlöntagarfondspengarna skall användas vid en avveckling. Förslaget att dela utfondpengarna till allemansspararna låter bra för oss aktiva, som har insettskattefördelarna Men gå ut i våra servicelägenheter,till våra kvarvarande ålderdomshem och långvårdsavdelningar och fråga hur mångasom där deltar i allemanssparandet, hur många som t. ex. vet att de har enmånad på sig att göra en extrainsättning på . med skattefri avkastning!Nej, där hittar man antagligen en mycket stor del sparade slantar på gamlahederliga banksparkonton. Även detta sparande måste i rättvisans ochsamhällsekonomins namn stimuleras och premieras. har på Dagens Nyheters uppdragvisat att allemansfonderna är något av rikemansfonder. Det ärmöjligt att det kan ändras , men just nu tycks det vara så. Enligtundersökningen är det mest högavlönade topptjänstemän som utnyttjar dem. 42 %av dem som tjänar mer än . sparar i dessa fonder, medan avdem som tjänar . alltså skulle få del avfondavvecklingspengarna. Jag tror att kds-förslaget att överföra fondresursernatill pensionsfonderna och att använda dem för att klara sjukvårdskrisen ärfördelningspolitiskt mera rättvist och samhällsekonomiskt ansvarigt. Viföreslår dessutom att avkastningen på ett sparat kapital på . skallbli skattefritt oavsett sparform. Det skulle också gynna äldre och mindreekonomiskt aktiva och stimulera det bredare hushållssparande som vi allaefterlyser. Så har då den icke-socialistiskafamiljepolitiken seglat i hamn efter en lång färd. Vi kristdemokrater hälsardenna överenskommelse med mycket stor fillfredsställelse. Vi är inte hellerledsna för att det just var vår tekniska lösning som fick bidra till att lösaupp knutarna. Likheterna är alltså beskattad ersättning, beloppsrelaterat tillvarje barn i familjen, och avdragsrätt för barntillsynskostnaderna upp tillvårdnadsersättningen. Skillnaden är att kds föreslagit, och finansierat, i sinskattemotion en dubbelt så stor ersättning för familjens första förskolebarn,med ATP-poäng. Vi anser nämligen att även vård av egna barn är ett arbete. Enkuriositet i sammanhanget är att den person som ursprungligen konstruerade dentekniska lösning som trepartiuppgörelsen bygger på faktiskt heter är kds kommunpolitiske sekreterare. Det bjuder han säkert på. Anloppet från regeringens sida mot förslaget har nubörjat, som vi kunde höra . Det var ingen ände på de problemsom skulle drabba barnfamiljerna, om förslaget skulle genomföras.Finansministern, som är en ganska sansad bedömare, har när han inventeratargumenten mot reformen funnit att den kommer att bromsa upp introduktionen avden förenklade självdeklarafionen. Det är ingen särskilt uppskakande effekt.Personligen tror jag de flesta förskolebarnsföräldrar gärna sitter någon minutextra över självdeklarationen för att få summera en familjeinkomst som faktisktgår ihop, särskilt när alternativet är en fortsättning av nuvarande orättvisaordning, även om den får deklareras i finansministerns mest förenklade form. Hur skall vi då hjälpas åt med uppgiften attge oss som medborgare den inre etiska kompass som börschefen ? Jag vill säga att en sådan strävan inte skall kantas av flerförbud och regler - precis tvärtom. Den ger en ökad frihet för den enskildamänniskan.