prot · GB0950 · 1987-12-31 00:00:00 — Atf har gått med på minskningarna av oljelagringen o. d.beror ju på att vi faktiskt förbrukar betydligt mindre olja och på detfaktum att det finns förutsättningar för att förbruka ännu mindre olja, om viutnyttjar möjligheterna att använda inhemska bränslen. På detta område finns enbetydande beredskap och stora möjligheter fill förändringar. Och omcenterpartiets energipolifik finge genomslag, skulle graden av självförsörjningpå det här området bli än högre. Jordbruksministern säger aft jag är inkonsekvent när detgäller livsmedlen, eftersom jag talar om transporter o. d. Det jag sadebeträffande transporter gäller våra möjligheter att importera. Vi har i principavhänt oss större delen av vår handelsflotta, och vi har inte någon ordentligmarin beredskap på , där vi ju skall ta in dessa varor. Detta ärmotivet fill aff jag anser aft de här antagandena om importen är litet föropfimisfiska. Aff jag anser aft vi skall ha en litet längreberedskapsperiod för jordbruket beror på att vi då skulle bli oberoende avkrisernas längd. Kan jordbruket ställas om, så att det framöver "gårrunt", har vi inte längre den svaga länk som jordbruksministern talar om.Då har vi nämligen allt som behövs för en jordbruksproduktion i vår hand ochhar möjligheter att själva försörja oss- vi är i detta avseende okänsliga föralla påtryckningar som kan komma ufifrån. Och maten är ju ändå grunden för vårexistens. Naturligtvis måste också andra funktioner förstärkas ochförbättras. Det gäller hela civilförsvaret, hela befolkningsskyddet. Även pådetta område har vi haft andra förslag och andra värderingar än vad majoritetenhade. Vad jag nu har tagit upp är emellerfid livsmedelsberedskapen, eftersomjag tycker att denna är grundläggande. Det som behövs är atf jordbruksnämndenhar pengar för lagring av dels livsmedel, dels insafsmedel samt att vi har kvaråkermarken, så att den inte är skogbeväxt utan kan utnyttjas för jordbruksproduktion.Om vi skall klara detta, behövs den vi har . Prot.1987/88:50 Anf. 13 januari1988 Herr talman! En kedja är infestarkare än sin svagaste länk. Om sårbarheten inom livsmedelsberedskapen omcenterpartiet verkligen står för den syn som framkom här under LennartBrunanders inlägg, nämligen att vi skall satsa helhjärtat på en funktion ochsedan bara konstatera att vi har luckor på andra områden. Mot bakgrund av information som har framkommit av försvarskommitténs arbete tycker jag attdetta sätt aft resonera är en aning slarvigt och ansvarslöst. säger att minsann inte haraccepterat de antaganden som har gjorts när det gäller olja. Men när ni skallupp till bevis, när det gäller aff anslå pengar, då accepterar ni majoritetensantaganden beträffande beredskapslagringen av olja. Då är det infe bara detminskande oljebehovet som anförs. I sin reservafion säger ju aff detbör vara möjligt aff räkna med en större krisimport på oljeområdet än vad somtidigare bedömdes vara rimlig. Man accepterar alltså en större krisimport. Därhar man uppenbarligen andra antaganden när det gäller fillgången på båtar ochmöjligheten att importera än vad nu talar om. Man sägervidare att det emellertid inte finns några skäl för en motsvarandebedömning på andra områden och atf det finns sakskäl som t. o. m. kan tala förmotsatsen. Min fråga fill kvarstår: Hur kan man göra meraoptimistiska antaganden när det gäller möjligheterna atf få in olja - aff detdå skall finnas båtar och andra transportmöjligheter tillgängliga - än andraprodukter, t. ex. proteinfoder, som har ställt en fråga om? Jag har ju svarat på frågan om profeinfoderlagringen imitt första inlägg. Jag kan emellertid fillägga aft jordbruksnämndensberäkningar av vilken lagring som är nödvändig baserar sig på de antaganden somvi gör om befolkningens behov av kalorier, åtgången på mjölk och ost, antaletmjölkkor i landet och dessas behov av sojafoder, hastigheten i jordbrukefsomställning, de kommersiella lagrens storlek, importmöjligheterna samt krisenslängd och av året som den inleds. De lager avproteinfodermedel som finns bedöms räcka fill för både förkrigs- ochkrigsneufralifetsskedef. En försäljning av profeinfodermedel blir nödvändigunder försvarsbeslutsperioden. Men enligt min mening bör en i förhållande fillkrigsskedefs behov tillfredsställande försörjning kunna upprätthållas inomgivna medelsramar. Och som jag fidigare sade har jordbruksnämnden ochöverstyrelsen för civil beredskap planerat omdisponeringar som betyder ökaderesurser till livsmedelsfunkfionen under programplaneperiodens senare del. 10 (): Jordbruksministern fortsätter atf påstå atfcenterpartisterna - och alltså även jag - helhjärtat satsar bara pålivsmedelsberedskapen. Men det är inte riktigt sant, eftersom vårt resonemangnär det gäller den civila beredskapen utgår från aft de antaganden man hargjort beträffande krisernas längd inte är säkra, utan att vi måste basera vårberedskapsplanering på en säkrare grund. Vi förordar alltså ett sysfem som göratt vårt land klarar även kriser som skulle kunna bli längre än vad vi trodde.Jag skulle vilja veta om regeringen över huvud taget har funderat på vad somhänder om dessa kriser och krig blirlängre - det är ju något som vi inte har någonting att säga fill om, oberoendeav vilka antaganden vi gör. Jordbruksministernräknar upp ett antal viktiga områden. Visst är eldistributionen viktig, och därhar vi från krävt atf samhället skall hjälpa till, så atf detfinns reservaggregat ute i blockorganisationen. Detta har vi inte fåttnågot stöd för, men på den punkten kan jag kanske i fortsättningen förvänta migstöd från regeringen. Detsker snart ingen produkfion av ammoniak i . Vi har ännu inte fått någotkrishandelsavtal fill stånd, vilket annars har varit avsikten. Vi har alltså enmycket dålig försörjning av ammoniak, ett ämne som har stor betydelse när detgäller våra möjligheter att producera livsmedel. Antaletmjölkkor, som jordbruksministern berörde, går stadigt ner. Att minska antaletmjölkkor är en ambition, eller t. o. m. ett krav som regeringen har ställt påjordbruket för att kunna minska de fredsfida överskotten, överskott som är sombortblåsta den dag vi inte kan förse dessa mjölkkor med proteinfodermedel.Enligt försvarsbeslutet var det ju tänkt atf proteinfodermedlen skullebehållas i lager. Men de rapporter som vi har fått från jordbruksnämnden talarju om att man inte kan göra på detta sätt, eftersom man infe har fåttfillräckligt med pengar och därför måste sälja dessa fodermedel för att klaraandra uppgifter. har ju i sina yttranden i samband medförsvarsbeslutet varit mycket kritisk fill de bedömningar som har gjorts pådetta område. Jordbruksministerntar både i svaret och i senare inlägg upp de kommersiella lagren. Det är braatt man här kan få fram ett avtal. Men vi vet ju av erfarenhet atf dekommersiella lagren ute hos företagen av ekonomiska skäl är mycket små. Man haralltså inte heller där någon större beredskap. Jaghoppas att den debatt som vi nu har förf ändå skall leda till aff vi får endiskussion om dessa frågor och atf man ser till atf ha en beredskap ifall deantaganden som görs inte är riktiga. Jag tycker inte att den här debattenhar visat aft har underlag för det han talar om, nämligen skulle stå på en säkrare grund med utgångspunkt från reservafion iförsvarskommiffén och sedermera i då försvarsbeslutet fattades.Lennart Brunander har inte rätt till någon mer replik, och jag skall därförinte vara polemisk men vill ändå upprepa aft den syn som majoriteten har ståttför, att eftersom ingen kedja är starkare än sin svagaste länk, så måste manmer än tidigare planera. Det handlar naturligtvis om osäkerhet - både LennartBrunander och jag lever alldeles självfallet i osäkerhet om hur ett krigsförloppkommer aff se ut. Det gäller aft i möjligaste mån ha en flexibel planering ochse till atf alla delar av kedjan stöds. Det är bakgrunden fill den uppfattningsom omfattas av en majoritet i i dessa frågor och som präglar mittinterpellationssvar, där jag har försökt visa på hur de mål, som LennartBrunander och jag är överens om, skall kunna tillgodoses när det gällerlivsmedelsdelen av denna kedja, en del som är mycket viktig. Överläggningenvar härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 1987/88:127 ompersontransportstödet har frågat mig om jag ämnar vidtanågra åtgärder för aff Norrlandsföretagen skall få utökat persontransportstödsamt vem som är ansvarig för rådande missförhållanden, som skulle ha orsakatdessa företag betydande förluster. Bakgrunden till fråga är att det anslag somanvisats för personfransporfstöd fidigare budgetår infe utnyttjats fullt ut. De regler som gäller är följande. Transportrådef harbefogenhet att utfärda föreskrifter för personfransporfstöd inom ramen förriksdagens bemyndigande och den gällande förordningen. Sådana föreskrifter harockså utfärdats. har efter utvärdering av stödreglernastillämpning konstaterat atf föreskrifterna utformats alltför restriktivt.Enligt vad jag erfarit har transportrådef redan beslutat att utvidgastödreglerna inom ramen för nu gällande förordning. På frågan om vem som är ansvarig för rådandemissförhållanden som skulle ha orsakat företagen betydande förluster vill jagklargöra följande; Jag anser infe atf man kan tala om förluster i ensituation när företag blir berättigade till stöd efter att inte ha varit detfidigare. Jag anser infe heller atf det rått några missförhållanden genom aft anslagetinte utnyttjats fullt ut. Det är alltid svårt vid införande av ett nytt stödatt i förväg bedöma hur många företag som kommer aft utnyttja möjligheten atterhålla stöd inom den ram som avsatts för ändamålet. Stödet är nytt, och därigenom krävs det en viss erfarenhetinnan dess utformning kan utvärderas. Detta är precis vad som gjorts inomtransportrådef. 13ULLA ORRING (fp): Jag ber atf få tacka för svaret. Det särskilda persontransportstödef, som har fillämpafssedan den 1 januari 1986, fillkom för att minska de norrländska företagenskostnader och för aft på det sättet göra rundare. I allaregionalpolitiska sammanhang framförs betydelsen av fungerande kommunikationeroch infe minst av kommunikationer fill ett rimligt pris. Detta är grundläggandeför ett långsikfigt och bärkraftigt näringsliv. Vi har långa avstånd fill enstörre marknad. Det finns skäl atf även påminna om aff av ytautgör . Företagen måste för atf överleva bli exportföretag,eftersom hemmamarknaden är alltför liten. Men att exportera, att gå utanförsin egen hemmamarknad, är en dyrbar historia. Utgångspunkten förpersontransportstödef var bl. a. aft underlätta för näringslivet atf nåmarknaden fill ett rimligt pris. För atf komma överens och nå en uppgörelse i affärslivet -ja, för att över huvud taget etablera en affärskontakt - fordras ett flertalkontakter. Konkurrensen på marknaden inom och utom det egna landet ökar iaccelererande grad, och självfallet är de personliga sammanträffandenaavgörande för om man skall lyckas. Det är därför med stor besvikelse många inom det norrländska näringslivet konstaterar hur stödet har kunnat utnyttjas. En konsekvent linje för stöd och bidrag från stat ochkommun förutsätter självfallet att det finns regler och förordningar. Men attreglerna för aff nyttja ett sådant stöd som persontransportstödef har gjorts såsnäva och så begränsade som är fallet kan knappast vara riktigt och kanabsolut infe tolka beslutsfattarnas intentioner atf underlätta förhållandet fördet norrländska näringslivet. I varje fall har det infe varit folkparfietsavsikt. För /87 var det anslagna beloppet 24 milj.kr. Utbetalat bidrag stannade vid strax över 5 milj. kr. Förklaringarna kanvara fiera, bl. a. att ansökningsförfarandef har varit krångligt. Vid de kontakter som jag har haft har det visat sig att destora företagen har lättare att klara av pappersexercisen än det lillaföretaget. Det förhållandet atf företaget först skall redovisa sina egna utläggför resekostnader på . innan det är berättigat till bidrag är ett skälhärtill. Kostnader för årskort eller andra rabattkort är intebidragsberätfigade. Den sämst valda begränsningen för persontransportstödef ärden geografiska gränslinjen. Först skall jag nämna aft stödberättigade företag i dennaspeciella fråga skall ligga i , , och vissadelar av . Förutom att bidrag lämnas endast för den del avkostnaderna som överstiger . utgår bidrag endast fill av kostnaderna därutöver, alltså infe till hela beloppet. Detta är väl käntför dem som har nyttjat bidraget. Har man väl tagit sig över denna begränsningsvall,återstår nya hinder. Den geografiska linjen utesluter affärsresor till företagi mellersta och andra skogslän. Den geografiska gränslinjen ärnämligen dragen norr om . Om eri företagare skall besöka ellerGävle får han alltså inget persontransportstöd. Även och utesluts.Detta förhållande skapar inte särskilt goda förutsättningar för ufiokaliseringav nya stafiiga myndigheter fill denna del av . För företag i ,och blir det dyrare aff åka fill än till . Jag kan infe utesluta tanken aft persontransportstödef harförsetts med så här många restriktioner i den avsikten att det inte skullekunna användas. Transportrådef har insett begränsningarna och för sin delbegärt att få utöka ortsbestämningen utanför stödområdet. Men regeringen harsagt nej, och därför blir min följdfråga fill kommunikafionsministern; Varfördenna njugghef? För /87 utgick, .som jag sade, 24 milj. kr.Därav har 5 milj. kr. För /88 utgick 18,6 milj. kr.,och i årets budgetproposition har avsatts 15 milj. kr. Jag vill fråga kommunikafionsministern: statsrådetden åsikt som framförts i utredningen om Norrlandstrafiken av , atfman bör överväga aft omvandla persontransportstödet till ett bidrag föranslutningstrafik till fjärrtåg och fiyg? Därmed skulle sålunda det underförra valrörelsen av regeringsparfiet väl utannonserade persontransportstödef försvinna.Eller avser statsrådet aff förenkla restriktionerna kring bidraget, så aft detverkligen kan minska de norrländska företagens kostnader? Jag anseratf det vore en fördel om en sådan redovisning kunde ges och i godtid före valet. Detta är frågor som väl berör det norrländska näringslivet ochkan bidra fill en högre grad av utveckling för dess del. När man budgeterat ett visst belopp förpersontransportstödet har man naturligtvis från regeringens sida också varitberedd på atf det beloppet skulle kunna utnyttjas fullt ut. Det är inte så tar upp ett visst belopp i budget och sedan vidtar åtgärder för attanslaget inte skall kunna utnyttjas. Som jag sade redan i interpellafionssvaretär detta ett nytt bidrag, och det är kanske förståeligt om man på detta områdefår pröva sig fram på samma sätt som man får göra på många andra områden. Jagvill för min del inte föreslå några andra förändringar än de somtransportrådef nu vidtar med anledning av de erfarenheter man har vunnit underdet . Dessa förändringar innebär såvitt jag försfår affbestämmelserna blir generösare och att företagen därmed får ökade möjligheteratt utnyttja persontransportstödet. Jag tror aft man faktiskt får finna sig i att vi går framlitet successivt när vi inför den här typen av bidrag. Det fördes ju ganskaingående diskussioner innan persontransportstödet infördes, och detifrågasattes från olika håll om det över huvud taget var en lämplig stödform.Nu har vi bestämt oss för att det kan vara en lämplig stödform, men jag froraff man får acceptera att vi i viss utsträckning söker oss fram när det gällerexakt vilka bestämmelser som den skall kringgärdas med. Jag är alltså inte nuberedd att ha någon åsikt om eventuella ytterligare förändringar. 15 (): Såvitt jag förstår av statsrådets kommentarerfill mina synpunkter kommer persontransportstödef atf vara kvar, och detförslag som har framfört i sin utredning kommer inte att tas upp.Jag vill därför ställa en ytterligare fråga. Vad jag tänker på är de avtransportrådef framförda kraven på atf den geografiska gränsdragningen skulleförändras. Vill statsrådet bekräfta att transportrådef gjort en framställninghärom men atf denna har avslagits? I sitt svar säger statsrådet aft det är transportrådef somutfärdar föreskrifter, men enligt gällande förordning är det regeringen somutfärdar direktiv härför. Det framgår att det inte har skett några förändringari gränsdragningen för det område inom vilket persontransportstödef skallutdelas. En enkel fiygresa från fill kostar . För en resaUmeå-Arlanda-Borlänge utgår därmed enUgt den nuvarande förordningen inte någotpersonfransporfstöd. Det är mycket egendomligt atf gränsen satts så snävt affman infe kan få stöd för resor fill mellanområdet. Där finns dock fiera företagoch statliga myndigheter som företagen i norr har anledning aft besöka. Jag vill aff statsrådet ytterligare kommenterar frågan omgränsdragningen, som är så vikfig. 16Kommunikafionsminister : Herr talman! Det är i och för sigrikfigt atf transportrådef har föreslagit, ändringar i gränsdragningen, menregeringen har inte ansett atf man nu skall. göra sådana förändringar. Detbehöver inte hindra att frågan framöver fas upp till prövning igen. För egendel har jag dock den uppfattningen att vi med de regeländringar somtransportrådef nu gör får en ny utgångspunkt för att bedöma detta stöd och aftvi sedan får se om vi skall gå vidare. För dagen är jag inte beredd att föreslånågra ändringar av den geografiska gränsdragningen. Om konkurrensbegränsningarna på telekommunikationsområdet 17 (): Det är också några andra synpunkter som jagtycker att det vore angeläget att få kommenterade av statsrådet. Jag tänkersärskilt pä egenföretagarens möjligheter att utnyttja persontransportstödet. Som jag tidigare sade har prissättningen ochtillgängligheten på kommunikationsområdet rent allmänt en avgörande roll förmöjligheterna att förstärka det norrländska näringslivet, bl. a.lokaliseringsmässigt, och för att förbättra förhållandena för de kvarboendemänniskorna. De begränsningar i möjligheterna att utnyttjapersontransportstödef som föreligger är dock hämmande för näringslivet.Medelsramen visar aff begränsningarna är alltför snäva. Det råder en storbesvikelse över atf det i förväg så omtalade persontransportstödet inte blevden succé som regeringen avsåg. Vi har från sida fäst stor viktvid fillkomsten av ett persontransportsföd, särskilt för egenföretagare. Överläggningen var härmed avslutad. 5§ Svar på interpellafion 1987/88:141 om konkurrensbegränsningarna påtelekommunikationsområdet har, mot bakgrund av enansökan från , frågat mig vilka åtgärder regeringen är bereddatt vidta för aff vissa teletjänster mellan i första hand ochNordamerika skall kunna tillhandahållas i fri konkurrens. Såsom jag framhöll i mitt svar till imars med anledning av en liknande interpellafion aktualiseraretablering av telenät vid sidan av det allmänna telenätet frågor av storprincipiell betydelse. Jag pekade på atf uppkomsten av flera olika telenät kanvara posifiv för utvecklingen på telekommunikationsområdet men aft den ocksåkan skapa problem, som till stor del hänger samman med den nuvarandefaxestrukfu-ren. har därefter ställt sig bakom en omläggning avteletaxorna som är en förutsättning för konkurrens på rimliga villkor. Frågorna om konkurrens på teleområdet har behandlats i tvåutredningsrapporter som presenterades . Rapporterna har varit föremålför en bred remiss och kommer att utgöra ett underlag för en proposition tillriksdagen där en del av problematiken kommer att fas upp. Om konkurrensbegränsningarna på telekommunikationsområdet Det ärende som hänvisar till i sininterpellation och som regeringen nu prövar har krävt förhållandevis långberedningstid med hänsyn fill de principiella frågor som det aktualiserat.Något beslut är ännu inte fattat, och jag kan därför självfallet inte här ikammaren uttala mig om regeringens slutliga ställningstagande. 19 (): Jag tackar statsrådet för svaret på min interpellation.När vi diskuterade den här frågan senast, dvs. , villestatsrådet inte kommentera detta konkreta ärende. Det behandlades också då iregeringskansliet. Fram tilldess hade följande hänt. , alltså för , fickteleverket Comviks ansökan. Eftersom det i inte föreligger några legalahinder mot att etablera feleförbindelser, hade aff fatta ett beslutenligt radiolagen, vilket skall vara grundat på tekniska och frekvensmässigaaspekter, inte på någonting annat. skickade ärendet fillregeringen, utan eget beslut. Man motiverade det med att ansökan innebäravvikelser från gällande ordning och aft ett tillstånd skulle medföraväsentliga förändringar i televerkefs konkurrensförhållanden. Det finns ytterligare minst två intressanta inslag i dennaskrivelse från till regeringen. Dels erkänner man redan där affnågra tekniska hinder för ett bifall inte finns, dels säger man sig vara i enuppenbar jävssituafion. De här båda punkterna är vikfiga, eftersom det endateleverket och regeringen har atf beakta i det här fallet är just de tekniskaoch frekvensmässiga aspekterna. redovisar andra skäl, t. ex.ändrade konkurrensförutsättningar, och det är då man kommer i den jävssituafionsom man talar om. Nåväl, regeringen accepterade infe aff lät bliatf fatta beslut i ärendet. Man sade, mycket rikfigt, aff detta är en tekniskfråga och att beslutet är televerkefs. Vid det här laget hade det blivitnovember 1986, och en månad senare avslog Comviks ansökan. Detgjorde man av principiella skäl, trots aft man tidigare själv sagt att manbefinner sig i en uppenbar jävssituafion. Det grundläggande felet här är naturligtvis att televerketsom myndighet fattar beslut som rör konkurrenter till somaffärsdrivande verk. Oavsett vad som händer med det här ärendet är detta enorimlig situation, som måste ändras. har det alltså gått Comvik lämnadesin ansökan. Ärendet är överklagat till regeringen, ochnäringsfrihetsombudsmannen har prövat det. Även om NO efterlyser en strateginär det gäller samtals- och abonnemangsdebiferingen, är hans slutsats: Comvikbör få sitt tillstånd. Jag hinner inte upprepa alla argument för ettja till bolagefs ansökan. Jag tycker, liksom bl. a. ,att sakskälen räcker om för aff ge tillståndet: Vikfen av aftmarknaden kan erbjudas flera olika alternativ, det faktum aftutvecklingen på telekommunikationsområdet är så dynamisk - den tekniskautvecklingen möjliggör i snabb takt helt nya typer av tjänster och atftelekommunikationernas betydelse ökar för företagen och att det dessutom frånsamhällsekonomisk synpunkt blir allt vikfigare med effektivitet,kosfnadsanpassade priser och ett kundanpassat utbud. Jag tycker alltså aft de här skälenräcker mer än väl. Ändå behöver de inte ens åberopas för atf motivera etttillstånd, därför att; - harinte ensamrätt för den här tjänsten! - Det finns ingetlegalt hinder aff ge tillståndet! - Tekniska ochfrekvensmässiga aspekter skall vara avgörande - precis som regeringen tidigaresagt till . - Några sådanatekniska hinder finns inte! Det här menar jag är de centralapunkterna i dagens diskussion. När det gäller feleverkets verksamhet i stortfinns det många intressanta frågor aff diskutera, bl. a. faxesäftningen, menockså mycket annat. Men gäller det ett konkret tillståndsärende. Om intekommunikationsministern kan visa att jag har fel på de här sista punkterna, kanregeringen enligt min uppfattning inte göra annat än bevilja tillståndet. Ellerhar jag fel när jag påstår: Det finns inga tekniska hinder och haringen ensamrätt? Om konkurrensbegränsningarna på telekommunikationsområdet Som jag sade i svaret kan jag naturligtvisinfe gå in på det enskilda ärende som vi har aft behandla och därmed föregriparegeringens ställningstagande i det konkreta ärendet. Jag har i och för sig ingenting aft invända mot denbeskrivning som har gjort av hur detta ärende har behandlats.Anledningen till att det har tagit ovanligt aff bereda just detärendet är aft det utan tvivel tangerar ganska viktiga felepolitiskafrågeställningar, och de hänger samman med vilket synsätt vi skall ha påtelepolitiken. Infe minst här i ställs det ju ofta krav på aftteleverket skall svara upp mot olika önskemål i fråga om service av olika slag,inte minst ute i glesbygderna.