prot · GB09108 · 1987-12-31 00:00:00 — Statsrådet säger i sitt svar att posten inte alltid kanvälja järnvägen före andra transportmedel, om detta medför sämre service.Självfallet inte. Inte ens den personal som blev omplacerad vid posten iLångsele när postkupén mellan och drogs in tycker så. Men närjärnvägen är det ekonomiskt och servicemässigt mest fördelaktigatransportsättet, tycker vi -bäde jag och personalen - att postkupéerna bör fåvara kvar. Att järnvägen dessutom är överlägsen flyget och bilen från miljösynpunktkan väl inte heller vara en nackdel. Den försämrade servicen innebär att posten förlorarkunder. För någon vecka sedan fick jag ett informationsblad frånpostorderföretagen. I detta var förre postchefen intervjuad.Han beskrev i intervjun postens utomordentliga samarbete medpostorderföretagen. På nästa sida i informationsbladet kunde man läsa ompostorderföretagens nya transportsätt. De anlitar numera, i varje fall påvissa håll i landet, bilfrakt och bensinstationerna för sina transporter.Varför? Jo, sannolikt därför att dessa är billigare och mer servicevänliga. Ochdärmed förlorar posten alltså en stor kund. I statsrådets svar noterar jag att en parlamentariskutredning skall se över postens regionalpolitiska ansvar. Det är bra. Jagfinner det bara märkligt att posten inte kan ta det ansvaret på grundval av detbeslut ni i regeringen fattade . Industriministern sade i ett tal i gåratt man kan inte nöja sig med att bara vissa delar av landet har brapostservice. Eftersom vi är överens på den punkten vill jag fråga statsrådetHulterström; Är regeringen beredd att utvärdera transporterna av post med flyg- och i detta självfallet också lägga in postens ansvar för servicen i våraglesbygder - innan fler postkupéer läggs ned? Jag frågade statsrådet om han hade för avsiktatt medverka till att personalen i kvarvarande postkupéer får åka påsträckor där verksamhetenblir mest effektiv ur personalsynpunkt. Svaret jag fick var att vid framtida eventuella indragningar skall personalkonsekvenserna beaktas. Jag undrar: Är det svar på frågan? I brukar vi kalla det goddag yxskaft. Jag skall ge ett exempel på hur personalsituationen är . fick postkupépersonalen i.Bollnäs åka sträckanBollnäs-Ånge-Östersund och tillbaka över och därefter upptill . är de hänvisade till att åka Bollnäs-Stockholm-Göteborg ochåter. Jo, personalen i skall åka på sträckan ,osv. Min fråga blir: Tycker statsrådet att det är ett exempel på godpersonalpolitik gentemot den personal man har ute i glesbygden? Men statsrådets svar är kanske rätt om man har för avsiktatt lägga ned verksamheten och omplacera denna personal. Då blir svaret påfrågan riktigt. Postkupéerna är en rationell, ekonomisk ochsérvicevänlig verksamhet som mycket väl kan konkurrera med flyget. Självfalletskall man söka de bästa kombinationsmöjligheterna för att på bästa sätt klaraen servicevänlig hantering. Att genom olika interna direktiv försöka föra överpost från postkupéerna till flyget, enbart därför att man med statistik sedanskall bevisa att beläggningen på postkupéerna är så låg att den verksamhetenmåste avvecklas, det är ett hån mot den personal som med intresse ocharbetsskicklighet har försökt att göra posten servicevänlig och därmed skapaflera nöjda kunder, inte som färre nöjda kunder. Enligt de uppgifter som jag har fått frånpostverket finns det ungefär 200 årsarbetare inom postverket som arbetari postkupéerna. Och om vi jämför den siffran med att det finns ungefär 66 000anställda i postverket som helhet, har jag litet svårt att tro på deproportioner som ger just verksamheten i postkupéerna. Jag trorinte att den verksamheten kan vara avgörande för postverkets möjligheter attge service i olika avseenden, inte ens i de mer glest bebyggda delarna avlandet. Men det kanske inte är det väsentliga, utan det väsentligaär vilket arbetssätt vi skall ha när det gäller relationerna mellan riksdag ochregering, å ena sidan, och posten som statligt affärsverk, å andra sidan.Riksdagen har själv beslutat, och vid flerfaldiga tillfällen uttalat sig för,att skall styra verksamheten mer genom att ge riktlinjer för vilkaservicenivåer osv. i olika avseenden som postverket skall ha och mindre genomatt i olika detaljbeslut ange exakt hur postverket skall organisera sinverksamhet. Det är därför som jag inte ger svar pä alla detaljfrågorom postverket och postkupéer som ställer. Det strider emot de klartangivna mål som har fastställt när det gäller relationerna inellanriksdag och regering, å ena sidan, och postverket, å andra sidan, om vi skullege detaljarivisningar för hur posten i de här avseendena skall sköta sinverksamhet. Det innebär inte att inte postverket tar ettregionalpolitiskt ansvar. Vi har alldeles i anslutning till beslutet omNorrbottenspropositionen sagt att postverket får ta ansvar för att lokaliseraca 100 arbetstillfällen i malmfältskommunerna,och senast skall postverket ge en konkret redovisning av hurman vill utföra det uppdraget. fattades ett motsvarande beslut beträffande200 arbetsfillfällen för del. Vi har ocksä i flera andra avseendengett postverket åligganden när det gäller att ta ett regionalpolitiskt ochockså ett ganska långtgående socialt serviceansvar i fråga omlantbrevbärarlinjer, vidmakthållande av postservice där underlaget är litet,osv. Det bör då framhållas i en sådan här diskussion att detta är frågor somkanske totalt sett är av mycket större betydelse än just postkupéverksamheten. Jag tror att vi får finna oss i att denna typ av verksamhetförändras. Ett visst antal människor arbetade i postkupéer ,men det är fråga om betydligt färre . Den här sortens förändringar iutvecklingen måste vi i olika avseenden acceptera, och det är riktigt attpostverket också tar konsekvenserna av detta inom sin organisation i de delardär konsekvenser uppstår. Men det innebär inte att vi skall ta på oss uppgiftenatt i alla detaljer ge anvisningar om hur detta stora affärsverk skall skötasin verksamhet i skilda hänseenden, utan vi bör, som sagt, i stäUet ange måloch riktlinjer. : Det exempel på att postorderföretag göruttalanden om att de startar med posten konkurrerande verksamhet, som SiggeGodin anförde, är ganska belysande och intressant i detta sammanhang. Många troratt postverket har något slags monopol på att befordra post över huvud taget idet här landet - det gäller både paketförsändelser och brevförsändelser. Men såär det ju inte, utan på de allra flesta områden där postverket arbetar ärverket utsatt för konkurrens, och i mänga fall för en ganska härd konkurrens.Och inte kommer de här postorderföretagen att ta något sådant regionalpolitisktoch socialt ansvar som talar om. Skall man alltså ålägga postverket ett sådant ansvar,måste man låta det avspegla sig i de krav man ställer pä postverketnär det gäller avkastning och ekonomiska resultat. Det är bl. a. dennamålkonflikt som den utredning vi strax skall tillsätta har att diskutera ochförsöka hitta lämpliga lösningar på. Men att postorderföretagen bygger upp egnaorganisationer innebär inte, såvitt jag förstår, att vi kan öka kraven påpostverket att ta ett socialt och regionalpolitiskt ansvar, utan tvärtom verkardet i den andra riktningen, så att postverkets möjligheter att ta ett sådantansvar försvagas, därför att man är utsatt för en konkurrens från företag sominte behöver ta motsvarande ansvar. 43SIGGE GODIN (fp): Självfallet, kommunikationsministern, skalldet ske en samverkan inom postens område mellan flyg, bil och postkupéer närdet gäller att hitta bästa sättet att transportera post för att verksamhetenskall bli så servicevänlig som möjligt för människorna runt om i vårt land.Detta har också personalen accepterat. Det är bara det att personalen inte kanacceptera att man i smyg plockar bort verksamhet från de här kupéerna, för attsedan med statistik bevisa att verksamheten inte är lönsam - det finns förlitet arbete att utföra. Kommunikationsministern talar om de mål och de riktlinjersom skall gälla. Självfallet är det vår uppgift här i , och ävenregeringens uppgift,att ange målen och riktlinjerna. Men med tanke på de krav som regeringenställer pä postverket bl. a. i fråga om regionalpolitiska hänsyn, så ter detsig litet märkligt att man ena månaden fattar ett sådant här beslut och andramånaden säger att vi måste tillsätta en utredning för att kontrollera ompostverket verkligen uppfyller kraven. Det är en ganska underUg situation. Om vi ser fill miljöfrågorna är det dock så att medpostkupéer, där sådana är servicemässigt mest lönsamma, skapas en bättre miljö.Det bUr kanske också en bättre personalpolifik. Jag tycker att vi borde kunna få höra vadkommunikafionsministern anser om postverkets sätt att hantera personalen. Detmåste ändå vara en uppgift för regeringen att ha åsikter i den frågan. Så några ord om postorderföretagen. Givetvis beror derasverksamhet i detta hänseende på att postverket inte kan konkurrera, och genomden här interpellationen och genom en tidigare fråga i ärendet har jag velatpåvisa att eftersom postverkets service blir sämre och sämre i vissa delar avlandet börjar olika företag konkurrera med postverket. Då blir det färre kunderför postverket, och man får ännu svårare att klara de uppgifter som regeringenålagt verket. Jag vill också fråga kommunikationsministern: Vad tyckerregeringen om det aktuella sättet att föra över regionalpolitiskt betydelsefullverksamhet från Ange till ? Vill kommunikationsministern låta utvärderapostflyget innan posten fär lägga ned resten av postkupéerna? Och vidare:Skall vi acceptera postverkets personalpolitik som den ser ut ? Jag harinte fått några svar pä de frågorna. säger att posten i smyg plockarbort verksamheter. Jag är ganska övertygad om att posten inte har några störremöjligheter att i smyg lägga ned verksamheter. Även små förändringar ipostverkets organisation brukar bli föremål för ganska ingående offentligadebatter. Personalens inflytande är organiserat efter de riktlinjersom har fastställts i fråga om personalinflytande i de statliga verken.Personalen har inflytande pä alla nivåer där ett sådant har någon betydelse,lokalt och regionalt och även på central nivå i postverkets styrelse. Ingaförändringar kan ske utan att personalen får fillfälle att vara med ochdiskutera dem. Det kan naturligtvis förekomma att postverkets ledning ochpersonalorganisationerna inte har exakt samma uppfattning om hur förändringarnaskall se ut, men vi har en garanti för att organisationsförändringarnadiskuteras med personalens företrädare. Detta gäller såvitt jag vet också deorganisationsförändringar som diskuteras på de områden som intresserar sig för. Innan man fattar några beslut kommer man alltsåatt diskutera olika alternativ för verksamheten i arbetsgrupper, där personalenär representerad och kan utöva sitt inflytande. På de andra frågorna tänker jag inte ge några svar.eftersom jag då skulle gå över den gränslinje som jag vill dra upp, nämligenatt varken regeringen eller skall ge detaljanvisningar för hur postenskall organisera och sköta sin verksamhet. Vi skall i stället styra mera medmål och riktlinjer. Pröt.1987/88:108 Varför tillsätter man då en utredning om postverketsregionalpolitiska Jo, därför att det tydligen föreligger enmålkonflikt mellan å ena sidan de av fattade besluten om att intestyra organisationen och å andra sidan de krav som ställs - och som i och försig kan vara berättigade - på att man skall ta ett stort regionalpolitiskt ochsocialt ansvar. Den konflikten får vi försöka lösa på något sätt, och entänkbar utväg är att får anslå pengar för att betala den service sompostverket inte kan upprätthålla när det arbetar under konkurrens. Utredningenfår diskutera och belysa hur denna målkonflikt skall kunna lösas. 45SIGGE GODIN (fp): Kommunikationsministern och jag kan tvista omhuruvida man håller pä att lägga ned verksamheten i postkupéer ellerinte. säger personalen att det går till på det sättet. Också i den debattsom vi förde senast i dessa frågor sades det att verksamheten i den postkupésom vi talade om då och som fanns på sträckan omfattade så fåförsändelser att det inte gick att upprätthålla den. Med hänvisning tillstatistiken kan man då säga att det är omöjligt att driva verksamheten vidare. När man talar med personalen säger den att den inte äremot att vissa delar av postens verksamhet ombesörjs via flyget men att dentycker ätt man skall använda det servicemässigt, miljömässigt och ekonomisktfördelaktigaste alternativet. Det har personalen inte fått något gehör för.Postledningen pekar genomgående på att statistik visar att verksamheten är förliten för att detta alternativ skall vara lönsamt. När det gäller de regionalpolitiska frågorna måste mankanske betala posten för att upprätthålla verksamhet i glesbygden. Men jagtycker inte att man skall göra det förrän posten börjat använda deneffektivaste transporttypen. I vissa fall är det postkupéer, i vissa fallflyget och i andra fall biltransporter som är effektivast. Jag vill ge kommunikationsministern ett tips införtillsättandet av den utredning som skall ta upp dessa frågor. Jag träffade enföretagare från en glesbygdskommun på flyget . Han berättade att hansföretag skulle börja frankera sin post med hjälp av en frankeringsmaskin. Påpoststationen i den glesbygden där han bor blev man då mycket rädd. eftersomall den postbefordran som detta företag har dä skulle redovisas centralt pågrund av att företaget börjar använda sig av frankeringsmaskin. På detta sättundanrycks alltså verksamhet från detta lilla postkontor. På postkontoret sägerman att nya lösningar måste hittas, eftersom postkontoret annars får enstatistik som leder till att det kanske måste läggas ned. Då blir det ocksåsämre service, trots att försändelser går via denna poststation. Det finnsalltså många sådana saker som jag hoppas att utredningen kan se över. Jagförutsätter att den också bedömer vilket som är det vettigaste och miljömässigtoch ekonomiskt bästa sättet. Om vi får fram det kommer sannolikt både jag ochpersonalen på poststationen ute i glesbygden att bli nöjda. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 1987/88:231 om 46 Kommunikationsminister : Herrtalman! har ställt följande frågor till mig: Är regeringenberedd att ge organisationskommitté sådana direktiv att den kanföreslå en successiv omorganisation av , så att inte både den centralaoch regionala omorganisationen sker ? Om så inte ärfallet, är regeringen beredd att av regionalpolitiska skäl tills vidare behållabåde och Luleåregionen? Bakgrunden till är det omorganisafionsarbete som pågår inom SJ som förberedelseinför ställningstagande till den trafikpolitiska propositionen. Den av regeringen föreslagna modellen för järnvägstrafikeninnebär bl. a. att SJ delas i ett banverk med ansvar för infrastrukturen samt iett affärsverk för tågtrafiken. För att förbereda delningen av SJ harregeringen tillsatt en organisationskommitté med uppdrag att bl. a. utarbetaförslag till organisation för det nya . Om godkänner den nya modellen förjärnvägstrafiken, ändras förutsättningarna för verksamheten radikalt. Denanpassning av organisationen som därmed blir nödvändig medför ett omfattandearbete. SJ påbörjade därför förberedelserna införomorganisationen. Inom ramen för detta arbete prövas bl. a. hur banregionernaskall rafionaliseras och anpassas till framtida förutsättningar. Innandefinitivt beslut om den geografiska indelningen fattas, kommer SJ att ta delav organisafionskom-mitténs förslag. De direktiv som har utfärdats för organisationskommitténhindrar inte att omorganisationen av den regionala verksamheten skersuccessivt, om organisationskommittén och SJ finner detta lämpligt. Mot denna bakgrund har jag inte för avsikt att föreslåregeringen att ändra de gällande direktiven. Jag förutsätter att strävar efter att begränsa de olägenheter som enomorganisafion under ett inledningsskede innebär såväl för personalen som förverksamheten. 47 (): Jag ber att få tacka kommunikationsministern försvaret. Utredningen om regionala organisation anses avpersonalen vara undermålig, och personalen vid de enheter som skall läggas nerhar inte heller haft några representanter med i utredningen. Om detta är renatillfälligheter eller om det ingick i förutsättningarna för utredningen vetinte jag. Det finns också ledamöter i utredningen som känner sig överkörda. Deanser att det saknas kalkyler, och de anser också att underlaget ärbristfälligt. Jag anser att överflyttningen av regionalaenhet från fill är olämplig av flera skäl. a. skall drygt600 miljoner, utöver ordinarie investeringar, satsas på stambanan iMellannorrland samt på upprustning av linjen . Detta görsdärför att godstransporterna på sträckan beräknas öka med 100 %.Den största ökningen väntas på den södra delen av sträckan. På de södra delarnaav Prot.1987/88:108 . bananfinns stora geotekniska problem, främst på sträckan genom . Personalen iSundsvall har genom mångårigt arbete goda kunskaper om dessa problem.Personalen har uttalat skepsis beträffande omorganisationen av hela SJ. Av erfarenhet vet vi att en del av personalen, framförallt den tekniska personalen, kommer att försvinna om utflyttningen avbanverkets centrala enhet till blir av. De stannar i , fårandra arbetsuppgifter. Självfallet uppstår då stora påfrestningar om enregional omorganisation skall ske . Att reducera den regionalaorganisationen från åtta till fem regioner medför också att personal avstårfrån att flytta. Även här får man övergångsproblem som måste beaktas. Jagförstår dem som tycker att neddragningen från åtta regioner till fem ärmärklig. ansågs det nämligen vara omöjligt att arbeta utifrånfem regioner. Som lekman ser jag det som naturligt att den eventuellaomorganisationen centralt bör få ske i lugn och ro, innan man börjar med deregionala enheterna, om man vill minska problemen med personalavgångar. kornmun har till utredningskommittén framförtatt man motsätter sig en omlokalisering av den regionala enheten från Sundsvalltill . , inkl. , har haft den störstabefolkningsminskningen . Länet har tappat 7 000 personer, vilketmotsvarar av befolkningen. Ansvaret för affärsområdet i . Godstrafiken svarar för av transporterna i dennadel av landet. Den 100-procentiga ökningen av godset kommer att ske i dessadelar. Det rör transporter för framför allt de stora företagen, SCA, , SSABoch m. fl. Ledningen för affärsområdet är självfalletberoende av ett nära samarbete med det regionala . Att flytta dettatill verkar skapa problem i stället för attöka förutsättningarna för samarbete. Jag accepterar inte att verksamhet flyttas från ettskogslän till ett annat skogslän utan att klara ekonomiska fördelar uppnås. Minfråga är: Är det man här genomför ett exempel på den tredje vägensr"egionalpolitik? Statsrådet anger i svaret att detfinns förutsättningar att väga in mina åsikter, så att en successivomorganisation av kan ske. Jag tolkar statsrådets svar så, attorganisationskommittén och bör väga in ett behållande avSundsvalls-och Luleåregionerna i sitt beslut. Jag tolkar svaret så av detskälet att statsrådet inte har besvarat min andra fråga i interpellationen.Något svar på denna är tydligen inte nödvändigt, eftersom det finns såvälekonomiska som personella skäl att avvakta med en sammanläggning av de bådaregionerna. Statsrådet rnå rätta mig om jag har fel i min tolkning. 48Kommunikafionsminister : Herr talman! Lät mig först påminna omatt besluten om i stort har kunnat fattas i en betydandepolitisk enighet. Det har visserligen funnits delade meningar om detaljer iorganisationen, och i diskussionen har framförts åsikter som innebär att maninte borde ha delat,upp organisationen på ett banverk och ett trafikföretag.Besluten i organisationsfrågorna har haft en bred förankring. Bakom dem stårförutom socialdemokraterna också moderatasamlingspartiets, och centerparfiets representanter. skall det hela genomföras av en organisationskommitté.Där hade det inte varit riktigt om regeringen hade satt upp enrad förutsättningar för detta genomförande. Vi har önskat attorganisafionskommittén skulle finna bästa möjliga organisation för det nyabanverket, mot bakgrund av de förändrade förutsättningarna. Det innebär ocksåatt organisationskommittén - om den finner att det ligger något i de skäl somSigge Godin åberopar - har frihet att, som jag sade i svaret, föreslå ensuccessiv övergång till den nya organisationen. skulleocksä kunna bedöma invändningarna vara så pass vägande att man i de här delarnainte genomför de förändringar som har diskuterats. Liksom i den tidigare frågan som vi talade om är det interegeringens sak att, sedan man gett ett uppdrag, tala om hur det skallgenomföras på varje punkt. bör ha en frihet att kommamed sina förslag i dessa avseenden. Det kan vara riktigt att personalen i olika delar avlandet kan ha synpunkter som avviker från vad deras representanter i kommitténstår för. Men det är ju en ofrånkomlig situation. Man kan inte ha hela landetrepresenterat i den här typen av organisationskommitté. Dessa synpunkter fårkanaliseras via personalrepresentanterna i organisationskommittén, och det fåralltså vara en intern fråga för dem att diskutera med personal i olika delar avlandet vilka synpunkter som man skall ha. Detta kunde gärna vara ett exempelpå den tredje vägens regionalpolitik, för det blir ett viktigtregionalpolitiskt beslut om godkänner trafikpropositionen. Men jagtror inte att detta bör räknas som ett exempel på den tredje vägens politik,för i så fall har ytterligare tre partier anslutit sig till denna tredje väg,och det tror jag inte att de generellt vill stä för att de har gjort. 49SIGGE GODIN (fp): Självfallet kan jag acceptera den totalaomorganisation som SJ så väl behöver - det är inte vad vi diskuterar. Detgäller i vilka former som omorganisationen skall ske och i vilken månman är beredd att lyssna till berörd personal. Man blir litet frågande när man träffar personal somsäger: Från de orter där verksamhet skall avvecklas harvi inte fått någotinflytande. Det kan i och för sig vara en tillfällighet, men alltför mänga troratt det hela är organiserat på det viset. Det är beklagligt om det finnspersonal som tror att det sker saker och ting bakom.ryggen-på dem som de intekan påverka. Flyttningen av personal från till kommeratt innebära besvärliga arbetsförhållanden, om det sker som det är tänkt. Somjag har sagt anser jag ätt regionerna i och borde behållas,dels för att klara de stora investeringarna, dels också för att få klarlagt vadsom kommer att hända med i fortsättningen - det är ju ett av skälentill att man vill flytta verksamheten till . Jag kan inte uppfatta svaret på annat sätt än attkommunikationsministern har gett organisationskommittén råg i ryggen. Kommitténhar frihet att komma med dessa förslag och genomföra omorganisationensuccessivt, om Prot.1987/88:108 man så önskar. Jag har tolkat svaret så att regeringen ärberedd att låta kommitténgöra så som den tycker är mest fördelaktigt. Det tycker jag ändå är ett ganska positivt besked till denpersonal som känner sig överkörd, och det är ett svar som man kan komma hem medtill dem. För det svaret ber jag att få tacka så hjärtligt. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Föredrogs och hänvisades 1987/88:Sk52-Sk54fill skatteutskottet 12 § Anmäldes och bordlades 1987/88:23 om tillträde till den europeiska konventionen till förhindranden av tortyr m.m. (prop. 1987/88:133 delvis) 1987/88:34om godkännande av ändringar i (prop. 1987/88:119) 1987/88:18 om ungdomsfrågor (prop. 1987/88:100 delvis) 1987/88:10om anslag till bostadsförsörjningen m.m. (prop. delvis) 1987/88:11 om byggnadsforskning och experimentbyggande (prop. 1987/88:100delvis) 13 § Meddelande om interpellation Meddelades att följande interpellation framställts 1987/88:239av () till utrikesministern om de baltiska folkens situation: antog resolution 872 som behandlar de baltiskafolkens situation. I resolutionen framhölls bl. a. att Helsingsforsavtaletgaranterar folkens rätt till självbestämmande och deras rätt att i full frihetavgöra sin politiska status.