prot · GB0910 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag kan förstå och acceptera atten intern kan vägras permission , om denne har brutit motnågra bestämmelser. Men jag kan inte vare sig förstå eller acceptera att andrainterner skall straffas för att poliser har begått misstag - särskilt sompoliserna sedan helt frias för sina begångna misstag. Jag vill ställa en direkt fråga till regeringen: Stårregeringen bakom ett sådant här beslut? Om det är så tycker jag attstatsministern borde erkänna att beslutet var ett misstag eller överilat ochatt det skall rivas upp. Ansvar har utkrävts av justitieministern. haravgått, och har utsetts till ny jusfitieminister.Kriminalvårdsdirektören har avgått. Avdelningschefen på kriminalvårdsstyrelsenblir nu föremål för granskning av statens ansvarsnämnd. En lägre tjänsteman hosNorrköpingspolisen prickas. Räcker det med detta? Kan denna affär anses avslutad ochfärdigbehand-lad? Kan frågan om säpos fullgörande av sina särskilda uppgifteranses fillräckligt belyst? Kan säpo gå helt fri från kritik? - Nej, jag anserinte det. Säpos delaktighet i Berglingaffären är inte tillräckligtutredd. Deras fullgörande av sina egna särskilda uppgifter, som man har ålagtsig för främjandet av rikets säkerhet, kan inte anses vara utrett. Tvärtompåvisar JK:s utredning en rad missförhållanden, som den reser en radallvarliga frågor, som måste bli föremål för fortsatt diskussion. Säpos uppgifter, verksamhet och ansvar måste bli föremålför en fortsatt granskning, genomlysning och framför allt för en debatt. varJK:s utredningsuppdrag begränsat både i omfattning och tid. Men utredningen harändå, enligt min mening, rest så många allvarliga frågor att jag anser det befogatmed en särskild utredning om hur säpo har fullföljt arbetet med sina särskildauppgifter i den här affären. Säposkulle gripa om han försökte lämna landet. lämnadelandet, men säpo går fri utan varje anmärkning eller kritik. Är det rimligt?Nej, det anser inte jag och det anser inte vårt parti. Vi har i denna kammare behandlat frågan ominformella kontakter mellan regeringen och myndigheterna. Under KU-behandlingenav verksledningspropositionen ställde sig ledamöterna från moderata samlingspartietoch i sin reservafion avvisande till vad som i propositionen sägsom informella kontakter. De menade att regeringen skall styra sina myndighetergenom offentliga formella regeringsbeslut. Det kan enligt reservationen inteaccepteras att för utomstående okända kontakter mellan olika tjänstemän fårbilda grund för beslut hos regeringen underlydande myndigheter. Vi vet attregeringen i fråga om permissioner inte får fatta formella beslut och - vilketockså är ett svar till - att vi inte har gjort det i detta fall.Men har jag en direkt fråga till och : Vad menademoderaterna och med denna reservation? har i gjort gällandeföljande: "på fick att hans medarbetare visste att spionen skulle få så kalladebeledsagade permissioner." Referatet av yttrande är intekorrekt. Det finns i inlägg i utrikesnämnden inte ett ord om attBergling skulle få permission efter det att regeringen avslagit hansnådeansökan. Detta är, i alla fall för mig, en utomordentligt viktig punkt. Attdet på jusfitiedepartementet fanns en handling som innehöll uppgifter om en nypermission, efter regeringens avslag på nådeansökan, fick jag information . Jag måste tyvärr, herr talman, också ta upp en annanaspekt på detta. Det gäller sekretessen inom utrikesnämnden. Här har det förtsen förvirrad diskussion om vad som sagts inför nämnden om permissioner och omnär man känt till dem. Skälet till detta är att åtminstone en av nämndensledamöter gått ut offentligt med påståenden om vad andra ledamöter skulle hasagt -detta dessutom innan ens protokollet är justerat. När första gången deltog i ett sammanträde medutrikesnämnden fick han som alla andra avge en tystnadsförsäkran. Det ärkungen själv som läser upp texten fill denna försäkran, som man avger på hederoch samvete. Det har utbildats en praxis som säger att man kan yppa vad mansjälv sagt och vilka inlägg man gjort i nämnden, när det inte råder absoluttystnadsplikt. Men när nu börjar skriva egna tidningsarfiklar ochgöra uttalanden i televisionen om vad som sagts av andra ledamöter iutrikesnämnden, då har han klart gått över gränsen. Detta handlande försvårarmöjligheterna till ett förtroligt samråd i utrikesnämnden i för nationen mycketkänsliga frågor. Hur skall man kunna lita på en ledamot som verkar gå direktfrån sammanträdet för att meddela pressen vad andra ledamöter har sagt; och somdessutom inte har förmågan att lämna ett korrekt referat. brukar kräva den ytterstaperfekfionismen av andra. Den här gången har hän själv förbrufit sig å detgrövsta både i sak och Debatt om omständigheterna kring flykt Debatt om omständigheterna kring flykt när detgäller hur man uppträder i vikfiga frågor som rör vårt lands säkerhet. Det hävdas nu av att jag skulle skylla påandra och att regeringen alltså inte skulle ta något ansvar i den härsituationen. När jag talade om att regeringen inte hade någon skuld till detinträffade gällde debatten hur det kunde komma sig att det intefanns någon bevakning kring och att det gick mycket innanrikslarm utfärdades. Här vidhåller jag att det inte är regeringens ledamötersom skall utföra bevakningen av livstidsfångar. Det är inte regeringensledamöter som skall starta larmapparaturen, även om gick så långthan rimligtvis kunde för att försäkra sig om att polisen gjort just detta. Detär alldeles klart enligt regeringsformen att regeringen inte får lägga sig ihur en förvaltningsmyndighet beslutar i ett konkret fall, om det är fråga omett ärende med myndighetsutövning mot enskild eller tillämpning av lag. Men regeringen kan och skall på andra sätt ta ansvar, ochett mycket tungt ansvar. Det gäller bara att göra klart vilken form av ansvarman menar. Vi tog ansvar efter rymningen för att justitiekanslernskulle göra en snabbutredning om hur rymningen kunde ske och var ansvaret fördirekta misstag låg. Vi tog ansvar för att informera oppositionen vid ettsammanträde med utrikesnämnden efter flykten. Vi tog ansvargenom att efter upptäckten lägga fram förslag till ett antalåtgärder, som jag redan redovisat i detalj här . tog sittansvar när han begärde att få bli entledigad från uppdraget som justitieminister.Jag själv tog mitt ansvar när jag godkände denna ansökan. Regeringen kommer attta sitt ansvar för att de slutsatser som redovisas i justitiekanslerns rapportleder till alla de förändringar som är nödvändiga. Detta, , äratt ta ansvar. Det är inte att skylla ifrån sig. Det är att göra precis det somankommer på en ansvarsfull regering. måste jag ändå, herrar Bildt, och ,ta upp en mycket allvarlig diskussion. Här har en socialdemokratiskjustitieminister avgått. Han har tagit konsekvenserna av att han inte var fulltinformerad om en viktig uppgift. Detta är att gå mycket mycket långt ipolitiskt ansvarstagande. handlande har också redan beskrivitssom rakryggat och modigt, även långt utanför hans eget parti. Trots dettafortsätter ni att söka partipolitiska poänger genom att hävda att regeringeninte har tagit sitt ansvar. Då tvingar ni mig att verkligen ställa frågan påsin spets, att göra en jämförelse mellan hur vi tar vårt ansvar och hur ni icketog ert ansvar- och jag är som ni vet faktiskt inte den som i onödan sökergräl. gick en sovjetisk ubåt pågrund i . Den tidens försvarsminister, ,befann sig utomlands. Han fann ingen anledning att avbrytasin utlandsvistelse. Ingen i regeringen kom på idén att försöka få honom attinse att han borde resa hem. Först , , återvändeGustafsson från ufiandet. Han gjorde ett kort uppehåll i och restesamma kväll hem fill . Där stannade sedan försvarsministern hela helgen.Medan regeringen hade krismöte efter krismöte med försvarsledningen om denkärnvapenförsedda ubåten stod försvarsministerns stol tom. Vad visar denna jämförelse? Den socialdemokratiskejustitieministern har tagit konsekvenserna av förekomsten i hans departement aven handling som han självinte kände till vid rymningstillfället. Den borgerliga försvarsministern hadeen kärnvapenbestyckad sovjetisk ubåt stående på grund till allas beskådande,men då reagerade ingen på den borgerliga sidan genom att kräva den bortresteförsvarsministerns avgång. Han fick fortsätta som om ingenting hade hänt. Detföll inte någon skugga på den dåvarande statsministern. Det är, mina herrar, skillnad på ansvar och ansvar. Nitalar om att det faller en skugga på mig, men ni upptäckte inte själva ens närni drabbades av månförmörkelse. Debatt om omständigheterna kring flykt 9CARL BILDT (m); Det heter som bekant att anfall är bästaförsvar, och det är möjligt att det i allmänhet är sant. Men jag tror att manskall välja sina föremål och sina ämnen. ville inte svara på mina två frågor. Jagtycker att det var synd. Han valde att i stället attackera den dåvarandeförsvarsministern för någonting som inträffade . Det varkanske att sänka denna debatt fill en nivå som den inte borde ha förts fill.Jag vill bara erinra om att hans företrädare som statsminister,, efter den dåvarande regeringen hantering av U 137-kriseninte hade annat än erkännande ord att säga. sade att regeringenshandlande hade stärkt trovärdigheten för neutralitetspolitik utomlands.Att nu kritisera handläggningen av en helt annan fråga och attackera en personsom inte längre finns i denna kammare utgör något av ett lågvattenmärke. Den andra attacken - i kronologisk ordning den första -rörde mig och sekretessen i utrikesnämnden. Den gränsade till det löjeväckande.Sekretessen i utrikesnämnden rör sekreta uppgifter av betydelse för Sverigesförhållande till främmande makt och andra internationella politiska eller andraförhållanden. Att använda utrikesnämnden som en täckmantel för attsekretessbelägga information av avgörande betydelse för inrikespolitiken ellersådant som står i centrum för allmänhetens uppmärksamhet är att missbrukainnebörden av sekretessen och att missbruka förtroende, . Jag har ingen anledning att söka mer sak i dessa frågor änvad som är oundgängligen nödvändigt. Jag ställde mina två frågor för attförsöka få klarhet i varför gjorde en bedömning vid etttillfälle och en annan bedömning vid ett annat tillfälle, och jag fick ingenklarhet alls. avslutade sitt huvudanförande med att säga att viaUa skall ta vårt ansvar och att detta så långt det är möjligt bör görasgemensamt av de olika partiernas företrädare i olika organ. Det hade kanskevarit passande om regeringen hade levt upp till detta och sökt samråd inför detviktiga avgörandet om vilken person som skulle leda den parlamentariskaöversynen av säkerhetspolisen. Det gjorde man inte utan gick sin egen väg.Regeringen är i sin fulla rätt till det, men jag tror att det var oklokt. Låt mig så bara ansluta mig till några synpunkter som harframförts under debatten. framhöll betydelsen av juristkompetensi en regering, och jag tror att det som sade är viktigt. Debatt om omständigheterna kring flykt självastatsrådskretsen, när viktiga beslut skall fattas, någon som har den juridiskaoch förvaltningsrättsliga kompetensen. Detta skall nu inte uppfattas som någonkritik mot , som representerar en annan kompetens och en annanerfarenhet, men det finns möjlighet att komplettera regeringen med juridiskkonsult eller med sakkunskap på det sätt som föreslog. Jag troratt gjorde klokt i att följa det rådet. Det avgörande fel som begicks i hela den här hanteringenvar att över huvud taget bevilja spionen denna typ av s. k.beledsagade permissioner. Information fanns i om att såhade skett. Jag betraktar det som ett allvarligt missgrepp av alla som hade deninformationen att inte slå larm och inte ta kontakt med chefen förkriminalvårdsstyrelsen för att meddela att regeringens säkerhetsbedömning avdenne man gör det absolut oförsvarligt att ge honom denna typ av friapermissioner. försöker statsministern krypa bakom en moderat reservation ikonsfitufionsutskottet, och jag förstår inte riktigt hur det skall gå till. Denrörde icke detta. Regeringen har fortfarande full möjlighet att gå in, om inteannat så som ett kollektiv, som regering, och meddela chefen förkriminalvårdsstyrelsen den säkerhetsbedömning man gör i sådana fall. Jagbedömer det som ett allvarligt fel att så inte skedde, och det var också StenWickboms bedömning. På dessa punkter är vi ense. Statsministern borde, så forthan fått besked om att informationen fanns i och attingen åtgärd vidtagits, ha uttryckt sig på ett annat sätt än vad han gjorde den9 oktober. Han kan rannsaka vad jag sagt och skrivit och mina olikaformuleringar , men jag tror att i kretsen av oss två,, är det jag som har minst anledning att granska vad jag sagt. Anf.10 (): Statsministern säger att han avsåg någonfing begränsat närhan på presskonferensen uttalade att regeringen inte hade någotansvar för det inträffade. Men jag menar att det är allvarligt attstatsministern, innan omständigheterna hade klarlagts, innan det var klartvilken information hade och innan omständigheterna iövrigt var klarlagda, gick ut och befriade regeringen från ansvar. Det hardessutom visat sig att statsministern var för tidigt ute. Det fanns informafionpå som borde ha fungerat som ett alarm och aktiveratdepartementet och dess chef. Det var också mot den bakgrunden somjustitieministern drog slutsatsen att han borde lämna sitt ämbete. Jag tyckerdärför fortfarande att det är olyckligt att statsministern så kvickt gick ut ochsade att regeringen inte hade något ansvar i detta fall. Sedan har man säkert drabbats av ånger och varit bereddatt fatta ett antal beslut, men detta var den första reaktionen. Och den förstareaktionen i en situation som uppfattas som en paniksituation i en nation ärviktig- det är då det ställs särskilt stora krav på hur en regering och desschef uppträder, inte när han fått några dygn på sig att tänka efter. Min kritikmot statsministerns uttalande på presskonferensen kvarstår därför,trots de invändningar som har gjort. Jag menar liksom att det var allvarligt att manpå departementet inte reagerade på kunskapen att det förekom beledsagadepermissioner. Det avgörande är ju att vid en beledsagad permission är det intenågon person som följer med fången i fråga som har till uppgift att ingripa vidett flyktförsök. Det var ändå känt att för inte så länge sedanhade umgåtts med avancerade flyktplaner. Det hade lett till en skärpning ibevakningen av , men trots det lät man honombeledsagas bara av en person som inte har någon skyldighet att ingripa vidflyktförsök. Den informationen hade uppenbarligen föreStig flykt, och den skulle, om man hade varit tillräckligt vaksam, haföranlett och justitieministern att ingripa. Jag har varit ytterligt försiktig med att uttala mig omjustitieministerns ansvar, därför att jag har varit osäker på vilka uttalandensom fakfiskt gjordes på utrikesnämndens sammanträde , då jagtyvärr inte själv var närvarande. Jag fick nämndsammanträdet refererat för migmen var på grundval av referaten inte beredd att dra några bestämda slutsatserutan ville avvakta just det justerade protokollet. Men efter de uppgifter somjustitieministern nu har lämnat menar jag att det är fullt klarlagt att den härinformationen fanns och att det också var den som meddeladesutrikesnämnden . Man borde inom departementet ha reagerat pågrundval av den informationen. När man inte gjort det fanns redan då skäl förjustitieministern att lämna sitt ämbete. Jag påpekade i mitt huvudanförande att justitiekanslernsgranskning lämnar många frågor obesvarade. Det gäller i synnerhetsäkerhetspolisens roll i det hela. Man har inte samrått med försvarsstaben närman successivt medgivit lättnader vid tillämpningen av föreskrifterna som gälltför . Man har uppenbarligen inte skött övervakningsuppgifterna vidBerglings permissioner på ett tillfredsställande sätt, och manhar inte slagit larm till regeringen eller ens till när maninte har ansett sig ha resurser att sköta övervakningen på ett tillfredsställandesätt. Jag tycker att allt detta är underlåtenhetssynder som inte kan förbliopåtalade. Jag utgår från att regeringen vid den fortsatta handläggningen avjustitiekanslerns utredning kommer att granska dessa saker närmare. Jag menar också att ansvar intekan begränsas till avdelningschefen utan att ocksåkriminalvårdsstyrelsens generaldirektörer - då tänker jag inte bara på den nuavgångne generaldirektören utan också på den förre - måste bära ett stortansvar, ett ansvar som är större än vad som svarar mot bara ett uttalande iJK:s granskning. vill jag gärna också fråga omjag uppfattade hans uttalande på presskonferensen rätt, nämligenatt står bakom den kollektiva bestraffning av landets fångarsom har beslutat om genom att begränsa permissionsreglerna.Beslutet är - jag vill understryka det - inte motiverat av attpermissionsreglerna har fungerat dåligt, utan av att kriminalvårdsstyrelsenoch andra myndigheter har hanterat fallet på ett ovanligt klumpigtsätt. Jag vill alltså fråga om han delar kriminalvårdsstyrelsensuppfattning att denna skärpning är mofiverad eller om han är lika krifisk somjag på den punkten. Debatt om omständigheterna kring flykt 3 protokoll 1987/88:9-10 Debatt om omständigheterna kring flykt Anf.11 (); höjde tonläget i debatten något - jagskall försöka undvika att göra det. Jag har i mitt inledningsanförande sagt att jag tycker attdet är riktigt och viktigt att justitieminister avgått och att hanhar all heder av detta. Därefter drog in i debatten en gammalhistoria . Jag råkade vara med i den dåvaranderegeringen - jag vet hur de frågorna hanterades. Jag vet att de omedelbarthandlades av statsministern och utrikesministern. Deras handläggning avfrågorna fick också ett erkännande, även av den dåvarandeoppositionsledaren . Jag tycker att det är oförsynt att nu ta upp endebatt om detta. Jag är glad att inte begärde att TorstenGustafsson själv personligen skulle ha hindrat ubåten från att komma in iGåsefjärden. Jag vill återkomma till det som jag tidigare tog upp närdet gällde överbefälhavarens och över huvud taget försvarsstabens sidoordnadeställning i de här sammanhangen. Kan regeringens kontakter med säkerhetspolisenoch med försvarsstabens säkerhetsavdelning, kanaliserade bl. a. genomstatsrådsberedningen, förklara att man där är ovetande om ÖB;s och försvarsstabenssynpunkter i en sådan här fråga, dvs. på hur man behandlar en livstidsdömdspion? Jag har bara ställt den frågan, och jag tycker det vore bra om vi fickett svar på den. Av vad som har sagts från militärt håll är detnämligen alldeles uppenbart att man där inte tillfrågats om införandet avlättnader i situation och inte informerats om de lättnader som hanerhållit. När det gäller betänkandet från KU vill jag säga att jag imitt inledningsanförande avsiktligt redogjort för vårt förhållningssätt ochåberopat relevanta delar av verksledningspropositionen. Som redan har sagts avCarl Bildt är den reservation som här har nämnts av relevant i detta sammanhang. Jag har vidare frågat varför vi har haft en diskussion häri kammaren, också - - omkriminalvårdslagens utformning. Man borde rimligen redan i kriminalvårdslagenha en mycket klar differentiering när det gäller föreskrifterna förbehandlingen av olika slags fångar. Det har man med hänsyn tillnarkotikabrottslighet, men har man alltså undvikit att i självakriminalvårdslagen hänföra brottslingar av just typ till denkategori som måste särbehandlas när det gäller korttidspermissioner. Som redanhar sagts i den här debatten borde det, när man harregeringsbeslut om restriktioner när det gäller brev, besök och telefonsamtal,vara självklart att man inte i permissionssammanhang handlar så attregeringsbeslutet blir verkningslöst. Det finns då bara två vägar att gå:Antingen måste besluten föras upp på regeringsnivå, så att regeringen självfattar de besluten, eller också måste kriminalvårdslagen utformas på ett sådantsätt att det entydigt framgår att man inte när det gäller permissioner kanbehandla livsfidsdömda spioner på samma sätt som man behandlar dem som fått tvåårs fängelse. 12LARS (vpk): När det gäller de kollektiva bestraffningarnasade att regeringen inte har fattat några beslut ompermissionsinskränkningar. Ja, det är formellt riktigt. Men då kvarstår ändåmin fråga; Står regeringen bakom dessa inskränkningar, delar man andemeningenbakom denna kollektiva bestraffning? Jag återkommer till den frågan därför attjag anser att detta beslut, oavsett var det är fattat, är både felaktigt ochfarligt. Det är felaktigt därför att man vidtar åtgärder emot landets allaintagna, inte därför att de har gjort sig skyldiga till något utan därför attpolisen har varit ofattbart "klantig" gentemot en annan intern. Ochhur skall ett sådant här beslut påverka de andra internernas återanpassning isamhället? Det vore bra om man kunde klara av den frågan i dagens debatt här ikammaren. Det vore bra om regeringen redogjorde för sin syn på den här frågan. Jag har också efterlyst de andra partiernas uppfattning.Folkpartiet har genom talat om var man står i denna fråga.Men, och , var står ni i den här frågan? Delar niuppfattningen att detta med en kollektiv bestraffning var riktigt? Jag tyckeratt landets interner har rätt att få svar av oss här . Detta är ettminimikrav, menar jag. Sedan till frågan om det räcker med att justitieministernoch andra har avgått och att JK har framlagt sin utredning om flykt.På denna fråga svarar vi nej. Jag förstår att också andra partier säger att dethär naturligtvis inte räcker - men säkert från andra utgångspunkter än vad vihar. Efter att ha hört den här debatten är jag fullständigt på det klara medatt och moderata samlingspartiet inte anser att det räcker med detsom har gjorts- där handlar det lika mycket om ett sakinnehåll som om att fåtill stånd ett frontalangrepp mot regeringen. Det är ju inget att hymla om. Dettillhör ju oppositionens rätt och det tillhör rätten att opponera, och varjeoppositionsparti gör ju som det vill. Men för är huvudfrågan attflera huvuden skall rulla - bara det inte stör och berör säpo. Man kan naturligtvis göra som gjorde i går. Såfort man slog på radion eller TV-n fick man höra moderatledaren raljera överatt farligaste spion hade varit på . Det var i går, som han inte hade ett enda ord att säga omsäkerhetspolisens grönköpingsmässiga agerande i samband med olika permissioner.Visst, , det är lätt att göra sig lustig över framför allt säpo. Detkan jag göra när det handlar om permissionen i . Då hade man inte personalför att bevaka trappuppgången på framsidan av det hus som vistades ipå nedre botten. Man klarade framsidan men inte baksidan, balkongen. hade man fyra säkerhetspoliser att ställa upp medtillsammans med två personer från kriminalvården i under enfyratimmarspermission i Arkösund, eftersom det då fanns en risk för attBergling, förmodligen simmande, kunde rymma österut. Så här kan vi hålla på ochdiskutera. Vidare kan man göra sig lustig över det faktum att den bilsom transporterade i till övervakadespunktvis - hur man nu punktmarkerar en bil mellan och . Men,, det här handlar faktiskt om allvarligare saker. Debatt om omständigheterna kring flykt Debatt om omständigheterna kring flykt ju omrikets säkerhet, om hur landets säkerhet fungerar eller inte fungerar. Jag trorinte att det är bra för vårt land när landets kriminalvårdsmyndigheter blirutskrattade. Men det bekymrar inte ett enda dugg att delar avlandets säkerhetspolis, dess förre högste chef, jämförs med Grönköpingspolismästare . Varför, , denna obenägenhet att diskutera densvenska säkerhetspolisens roll och arbete? Vad har t. ex. er representant irikspolisstyrelsen gjort, sagt eller föreslagit merän att kräva avgång? har i debatten försöktgöra en intervju om begreppet ansvar till den stora avgörandefrågan. Jag har redan vid den intervjun sagt att jag tänker återkomma tillansvarsfrågan. Och det gjorde jag , då jag gav enutförligare analys av frågan om ansvar mellan regering och myndigheterna. Ochjag har här inför kammaren gjort en mycket utförlig analys av hur jag serpå ansvarsfrågan. Därför måste väl den avgörande frågan ändå vara hurregeringen har handlagt hela ärendet.