prot · GB0941 · 1987-12-31 00:00:00 — Detta innebär ocksåett angrepp på försöken tiU jämställdhetspolitik och alla de krav som kvinnor ihela har rätt att ställa. Trots alla kvinnoreformer, trots en formell jämställdhetmellan könen, trots en gemensam undervisning och utbildning har vi ett samhällesom präglas av manlig dominans, könssegregerad arbetsmarknad och kvinnoansvari hemarbetet. Jag vill påstå atf det både nationellt och globalt pågåren femininisering av fattigdomen. Vi kvinnor tvärs över partigränserna har härett stort ansvar för att en förändring skall ske i positiv riktning. betänkande om jämställdhet kundeha haft titeln till åtgärder mot kvinnodiskriminering, eftersom det ihuvudsak är förslag som direkt berör kvinnor. Men det skulle faktiskt lika välkunna ha haft titeln till förbättring och vitalisering av demokratin.Även om vi fått en omfattande jämställdhetslagstiftning, lever vi fortfarande iett samhälle som är orättfärdigt och som diskriminerar kvinnor socialt,politiskt, kuhurellt och ekonomiskt. På olika sätt måste detta lyftas fram. Vimåste ha ett kvinnoperspektiv på alla de förslag som olika utskott förelägger . Både kvinnor och män är fortfarande fångna i en struktur,i en maktstruktur, där mäns erfarenheter och värderingar är norm och kvinnorserfarenheter är avvikande. I slutbetänkandet från utredningen om kvinnorepresentation,kallad Varannan damernas, sägs: - Utan en jämn könsfördelning ibeslutande församlingar blir demokratin ofullständig. - Utan en jämnkönsfördelning i beslutande församlingar blir besluten ofullständiga. - Om intekvinnors intressen blir företrädda i beslutande församlingar blir såvälbesluten som demokratin ofullständiga. Om detta verkar det finnas en viss enighet att döma av detstora antalet motioner som kommit in från samtliga riksdagspartier. Hur skall vi göra det möjligt för kvinnor aft bättre kunnata fill vara sina lagliga rättigheter? Vilka är de hinder som måste undanröjas?Där skiljer sig våra analyser och våra förslag, och enigheten är inte likastor. Hur kan vi förändra en könsuppdelad och begränsad arbetsmarknad? Hur kanvi förändra den lönemässiga nedvärderingen av traditionella kvinnoarbeten? Ochhur kan vi få delat ansvar för det privata och offentiiga livet? Det är viktigt att genom olika lagar försökerundanröja hinder för jämställdhet. Det är viktigt att ett omfattandefolkbildnings-, forsknings-och opinionsarbete pågår. Det viktigaste äremellertid att förändra de materiella villkoren som gör det så omöjligt förkvinnor att utnyttja sina rättigheter och att aktivt delta i och påverkautvecklingen. Kvinnors erfarenheter och kunskaper måste uppvärderas ochinfluera alla beslut. Vi har inte råd att längre avvara denna resurs. Begreppet jämställdhet kan ibland vara förrädiskt, och istället för att klargöra faktiska förhållanden kan begreppet dölja aft det ihuvudsak är kvinnor som är könsdiskriminerade och att det därför måste görassatsningar som direkt gynnar kvinnor. På s. 5 i betänkandet står det: "Vidare kan nämnasatt särskilda idégrupper om mansrollsfrågor resp. kvinnofrågor tidigare i årknutits till jämställdhetsrådet." När jag läser "mansrollsfrågorresp. kvinnofrågor" undrar jag: Hur skiljer sig mansfrågor från mansrollsfrågor? Jag uppfattar det så att mansrollsfrågor handlar omattityder, om en inställning till sig själv, sin plats i samhället och denormer och värderingar som mannen är bärare av och som dominerar på allaområden. Genom att , fokusera attityder tonas den makt som män utövar överkvinnor ned. Kvinnofrigörelse och jämställdhet måste med nödvändighet innebäraförlust av makt för män och i den mån mäns personlighet, deras självkänsla ochsjälvaktning har kommit att förknippas med makt och maktutövning, speciellt irelation till kvinnor, så kommer en maktförlusf också aft innebära en storpersonlig vånda. Vad är mansfrågor och vad är kvinnofrågor? Är det möjligenså aft kvinnofrågor och mansfrågor är samma sak? Eller är mansfrågorna arbetsmarknaden,polifiken, ekonomin, def offentliga livet och kvinnofrågorna kampen motutestängningen från det offentiiga livet? Kvar står begreppet kvinnorollsfrågor. Vi kvinnor är juockså,bärare av normer och värderingar som bestämmer hur vi uppfattar osssjälva. Vad är det i ett samhälle som gör aft kvinnor under uppväxten förlorarstyrka, självförtroende och initiativ? Det är av betydelse aft analysera ochförstå innebörden i dessa begrepp, om vi vill åstadkomma en djup och varaktigförändring. Ett förslag som skulle kunna medverka i defta arbete är det som vpktar upp i motion A257 om behovet av kvinnliga förebilder i arbete ochutbildning. En undertryckt grupp har alltid tvingats aft förneka sinhistoria, och förebilder har på olika sätt osynliggjorts. Kvinnor som är ochhar varit banbrytande, kvinnor som bär upp en stor del av samhället måste påolika sätt synliggöras och beredas möjlighet att akfivt medverka somförebilder. KvinnUga kämpandeförebilder är Uka viktiga som ekonomiska satsningar. De unga flickorna är hårt utsatt grupp, och de behöver både. inspiration och stöd från kvinnorsom banat väg inom för kvinnor otraditionella yrken, andra yrkesområden,beslutande församlingar osv. Det är av stor betydelse att återupptäcka och synliggörakvinnornas historia. Vägen är lång innan vi har en reell jämställdhet, men jaghyser en viss optimism . Det är emellertid lätt att föriora sigi de rådande strukturerna och förneka att förtryck och diskriminering hareffekter som också vi kvinnor är bärare av. Avslutningsvisvill jag läsa en dikt av som följt mig och sompåminner mig om hur viktigt det är atf minnas sina förebilder och sin historia.Den är också en påminnelse om hur komplicerad en djupare förändring är. Denheter Manifest och är skriven för socialgrupp 3-tjejer som fått utbilda sig: Viär dom nya kvinnorna. Vi är dom nya kvinnornasom fått utbilda oss. vill vi återknytabanden med arbetarklassen, våra mödrar Vi är de nya kvinnorna Vi är här nu Vi tänker infe lura nån Def är vi som hade dombyktväftande mödrarna Det var de som strökkarlarnas blåskjortor Det var de kvinnorna somslutUgen lämnades med elektrisk köksutrustning Vi talar om våra gamlamödrar nu Vi var aldrig på allvarderas döttrar då Vi bara bligade ochförskräcktes. vill vi bära de gamlakvinnorna med oss. Vi skulle vilja återfödadom och vagga dom in i den nya tiden. De är ändå med oss och göross starka och veka Vi är de nya kvinnorna Vi är här nu vill vi erkänna domgamla som vår första historia Och vi tänker aldrignågonsin efterlikna dom. Med detta yrkar jag bifall till vpk:s reservationer. 92 (): För oss socialdemokrater, som har arbetet för jämlikhet som ett av våraviktigaste strävanden, är jämställdheten en oundviklig fråga, I vårt nyligenantagna jämställdhetsprogram slår vi fast att "vår strävan efter jämlikhetligger som grund för kravet på jämställdhet mellan kvinnor och män".Jämställdhet är alltså en förutsättning för jämlikhet, och följden bUr: utanjämställdhet ingen jämlikhet. Ensocialdemokratisk jämställdhetspolitik måste därför alltid föras med bådefördelnings- och könsperspektiven aktuella och reformerna rikfas så aft ocksåklasskillnaderna i samhället minskar. Det är detta som skiljer den från den borgerligajämställdhetspolitiken, och har mycketvältaligt beskrivit detta. Jaghar också begärt ordet för att kommentera utskottets skrivningar beträffandeden socialdemokrafiska skogslänsmotionen med som första namnoch med motionärer från alla de sju Norrlandsskogslänen, När man läserutskottets kommentarer fill den ser man att det faktiskt har skett en hel delunder året som gått. Medvetenheten om kvinnornas situation i glesbygden är nustor, och det är t. ex. glädjande att länsstyrelserna nu i sina länsrapporterspeciellt skall ta upp kvinnornas situation, redovisa hur det är och vad manvill göra. Den regionalpolitiska utredningen skall ju också enligt sinadirektiv särskilt beakta målet om jämställdhet mellan kvinnor och män. För osssom ständigt påminns om kvinnornas situation i skogslänen känns dessa åtgärdersom en stor framgång. Def är inte särskilt glamoröst att bedrivajämställdhetsarbete. Man får se till de små stegen framåt; och man måste seframåt. Jagskall nu speciellt ta upp frågor om def kvinnliga företagandet. Vad jag dåavser är det kvinnliga småförefagandet och alltså inte de eventuella problemsom de kvinnUga företagsledarna har. Det är småföretagandet som har betydelse ivåra glesbygder och är en möjlighet för kvinnor att skapa sig sysselsättning. socialdemokratiska skogslänsmotionen pekas på behovet av särskilt stöd tillkvinnliga företagare. Utskottet har som svar på denna beskrivitutvecklingsfondernas insatser. Här pågår det tack och lov eft utvecklingsarbete.Den slutsats man dragit av projektverksamheten i de fem utvecklingsfonderna äratf behovet av stöd till kvinnliga företagare är stort vad gäller bådeutbildning och rådgivning, men man har också konstaterat atf kvinnor har stortbehov av nätverk - det är ett modeord som betyder kontakter med andra i sammasituation. Utskottet förutsätter också att regeringen följer den härUtveckUngen och tar initiativ. Blanddem som arbetar med kvinnligt småföretagande är erfarenheterna att dessakvinnor behöver särskilda insatser för att komma i gång med och orka fortsättamed sitt företagande. Det är bra och självklart att de kvinnliga småföretagarnafår del av det allmänna utbud till småföretagare som kommuner ochutvecklingsfonder har, men det räcker inte. Defta har också mångautvecklingsfonder och kommuner upptäckt, och man ordnar nu speciella träffarför atf stödja kvinnornas egna företagarorganisationer och för att stödjakvinnornas egna initiativ. Denkvinnliga företagarskolan i mitt län, , är ett av många fina exempelpå sådana här speciella åtgärder. Denna företagarskola organiserades på ettsådant sätt att man visste att kvinnor hade möjlighet att delta. Man arbetademed internatstudier och dessemellan arbete och studier påhemorten. Detta visade sig vara ett sätt lägga upp studierna som kvinnor kankombinera med skötsel av hem och barn. Länsstyrelseni har genom en enkät fill de kvinnliga småföretagarnaförsökt aft få en bild av deras behov. Först och främst visade det sig att dekvinnliga företagarna ofta inte arbetar på heltid med sitt företag.Företagandet är alltså inte deras huvudsakliga verksamhet. Dessa förhållandenstödjer tanken på att alla åtgärder riktade till kvinnliga företagare måste kunnakombineras med kvinnornas totala livssituation. Enkäten visade också attkvinnorna behöver utbildning och stöd främst vad gäller marknadsföring ochbokföring. Det finns på många håll tankar om uppbyggnad av kompetenscentra förkvinnliga företagare. Vad innebär då detta? Ja, ett skullekunna organiseras så att man där tillhandahåller kunnande, service ochutbildning inom de områden som de kvinnliga småföretagarna efterfrågar. Det ärvidare viktigt att dessa kompetenscentra utformas av kvinnorna själva ochprofileras på ett sådant sätt att kvinnorna känner stöd och samhörighet. Manbygger helt enkelt upp de nätverk som de fem utvecklingsfonderna iprojektverksamheten kom fram tiU var så viktiga. Jaghar med dessa kommentarer kring den kvinnliga småföretagsamheten velat peka påhur viktigt det är att åtgärder riktade till de kvinnliga småföretagarnautformas i samarbete med kvinnorna själva och så att de passar för kvinnorslivssituation. Görs inte det, finns det risk för att åtgärderna nu blir ettslag i luften. Tillsist kan jag inte låta bli att kommentera uttalande omvårdnadsbidraget tidigare i debatten. Hon sade att det är regionalpolitisktriktigt. Vi vet alla att skogslänen har en utflyttning av unga kvinnor. Vemtror på allvar att vårdnadsbidragen skulle hejda denna utflyttning? Intestannar flickorna i våra län för att de , när de får barn, skall fåett vårdnadsbidrag! Nej, det de unga flickorna vill ha är ett arbete. Det ärsysselsättning och arbete som utvecklar glesbygden och skogslänen. Detta gällerför män - vi kräver ersättningsarbeten när männen förlorar sina arbeten - ochdet gäller också för kvinnor. Det är arbete och sysselsättning som utvecklarglesbygden och skogslänen. Dessutomär det ju så att vårdnadsbidraget försvinner när barnet fyller . Vemskall då se till att kvinnorna har ett arbete och kan försörja sig, så att dekänner att de har ansvaret för sitt eget liv? Vårdnadsbidraget ges till denenskilda kvinnan. Ett arbete finns kvar även om en kvinna flyttar eller slutar. 6 § På förslag av förstevice talmannen medgav kammaren att de förevarande ärendena, dvs.konsfitutionsutskottets betänkande 22 och arbetsmarknadsutskottets betänkande9, samt de ytteriigare ärenden som hann debatteras färdigt under återstoden avdagens sammanträde skulle företas till avgörande i ett sammanhang i början avmorgondagens arbetsplenum. 7§ Kammaren beslöt aU ajournera förhandlingarna till förmiddagsuppehåll. 8§ FörhandUngarna återupptogs under ledning av tredje vice talmannen. (forts,arbetsmarknadsutskottets betänkande 9) Anf.93 () repUk; Jag viU göra ytterligare ett inlägg i den här debatten. Vad som sagtsfrån socialdemokraternas sida avslöjar ett förakt för det arbete som föräldrarlägger ned i omsorgen om sina barn. Dessutom fick vi i det senaste inläggetfrån den här talarstolen reda på att det finns socialdemokrater som dras medfördomen att det fortfarande och alltid skall vara kvinnan som utförvårdnadsarbetet. Vårt förslag fill vårdnadsersättning är könsneutralt. Defär också förvånande att socialdemokraterna infe har upptäckt att det råder storregional orättvisa när det gäller stöd fill barnomsorgen. Skillnaden i fråga omstatsbidrag fill barnomsorgen per barn och år mellan kommuner i glesbygd ochexempelvis är i vissa fall så stor som . Vårt förslagökar inte bara rättvisan mellan olika familjer utan ökar också rättvisan mellanolika regioner i landet. Anf.94 () replik; Kersfi sade nu senast att mitt inlägg skulle visa ett föraktför det hemarbete som kvinnorna utför och jag skulle dras med fördomen att detbara är kvinnor som utför hemarbete och vårdnadsarbefe. Jagkan knappast hysa förakt för det arbete som alla vi kvinnor utför, oavsett omvi förvärvsarbetar eller inte. För vi vet att alla kvinnor utför hemarbete, ochi betydligt större utsträckning än män - och de gör det även om deförvärvsarbetar. Den situationen befinner vi oss i, alla kvinnor. Sedankan jag inte hålla med om att vårdnadsbidraget är könsneutralt. Def skall utgåtill dem som har lägst inkomst, och enligt alla undersökningar är detkvinnorna. Och det är kvinnorna som kommer att drabbas av marginaleffekterna,av de negativa effekter som vårdnadsbidraget kan ge. Så könsneutralt är detinte - det säger man bara om man vill avföra vårdnadsbidraget frånjämställdhetsdebaften, vilket man har försökt. Men jag tycker att dagens debatthar visat att vi inte kan göra def. Detta är en jämställdhetsfråga och kommeratt så vara. Anledningentill aft jag begärde ordet tidigare och kommenterade vad. sagtvar att hon sade att vårdnadsbidraget är regionalpolitiskt rätt..Det var detjag inte kunde acceptera. Jag är medveten om att en hel del kvinnor.ute iglesbygden är arbetslösa. Men vi är inte i skogslänen betjänta av kortsiktigalösningar. Vi behöver långsiktiga insatser som i de här länen ger oss en stabilgrund att stå på, som ger oss en arbetsmarknad som är till för alla. Det gälleralltså alla, oavsett.om vi har barn eller infe, och det gäller både kvinnor ochmän. Iuppbyggnaden av våra skogslän med hjälp av den nya tekniken måste kvinnornafinnas med. Vi har erfarenheter som måste tas till vara, och det sker inte ominte kvinnorna finns med på arbetsplatserna och överallt i samhället. Förr- och det var för resten bara för något årtionde sedan - såg vi tecken till attflickorna skaffade sig barn när de inte fick arbete. vill de ha jobb, och deåker dit där jobben finns. VerkUgheten talar sitt tydUga språk. Det är arbete åt allai alla delar av landet, även i glesbygden, som det här handlar om. 95 () replik: Till vill jag säga:Lägg då fram de förslagen - eller ta del av förslag, som vi ideligenlägger fram här i , i stället för att bara avfärda dem i vartendautskott! 96 () replik: Jag skulle vilja veta vilka förslag centernlägger fram för att kvinnorna i glesbygden skall få arbete - och vilka förslagsom lägger fram för atf vi skall utveckla bygderna så att ocksåkvinnorna kan få arbete och bo kvar i de här delarna av landet. Det gäller hurvi skall kunna hejda utflyttningen av unga kvinnor. Kanske vi kan hjälpas åtmed det. Men då måste jag först få reda på vilka förslag som finns. Jag tycker inte att vårdnadsbidrag - en kortsikfig lösning- är lösningen på de här problemen. Det handlar orri att även ge kvinnor arbete- det vill jag säga än en gång. 97 (): Dét är som vanligt. I jämställdhetsdebaftenär det vi kvinnor som är debattörer. Bland åtta förhandsanmälda talare var defendast en man. Och länge gällde det ovanliga att vi kvinnorvar i majoritet här inne i plenisalen. Försf när det såg ut som om det kundedra ihop sig till votering kom männen in. Och jag hade hoppats så att få talatill männen om deras roll som män. Tyvärr gick min önskan om intet. För det ärju så, att jämställdhetsfrågan sannerligen inte endast handlar om kvinnor. Nufinns det en del män kvar här i salen, de som skall delta i nästa debatt - sominte handlar om jämställdhetsfrågan så mycket. Jämställdhetsdebatten måste också ta tag i mansrollen, såsom folkparfisterna i utskottet utvecklat i reservafion nr 3. För lika väl somvi kvinnor är snärjda i en traditionell kvinnoroll, styrs männen i sinrolluppfattning om sig själva av nedärvda uppfattningar. Ja, faktumär att mansrollen är mer cementerad och svårare att förändra än kvinnorollen.Inte minst- vill jag säga till förespråkaren för utskottet tidigare här ieftermiddag, - gäller det för arbetarna, som bär på den gamlauppfattningen att männen skall vara stor och stark, ensam försörja familjen ochkunna ta sig en sup . Och visst har männen framstått som stora ochstarka, som vinnare. De har större inkomster, mer chanser till utveckling iarbetet, fler karriärmöjligheter och mer makt i beslutande församUngar. Merasällan talar vi om männen som förlorare, men det är de ju också. De har kortaremedellivslängd - kortare här i - de dör oftareen för tidig död, de har oftare svårt aft lösa sina relationsproblem, inteminst i samband med en skilsmässa. Och sist men sannerligen inte minst: Mångamän, alltför många, har dålig kontakt med sina barn. har jag mött åtskilliga män i 50-60-årsåldernsom just fått barnbarn. De har försäkrat mig att de tänker ägna mer tid åt sinabarnbarn än de gav sina barn. Dessamän har insett vad barnen kan tillföra männen, de har insett vad män har attvinna på att vara tillsammans med och ta ansvar för sina barn. Men varför skallen man behöva bli morfar eller farfar för att inse vad föräldraskapet kan ge enman? Varför inser inte mannen tidigare att barn behöver sina fäder lika väl somsina mödrar, att föräldrar, fäder lika väl som mödrar, behöver sina barn - bådedöttrar och söner? Vimåste göra allt för att uppmuntra männen aft ifrågasätta sintraditionella roll. Här har vi politiker en stor uppgift som beslutsfattare ochallra mest som opinionsskapare. Därför måste vi utgå från positiva trender ochmotverka negativa. Pappornakan vara föräldralediga, men endast var fjärde pappa utnyttjar denmöjligheten, och då oftast för en alltför . Däremot tar de allra flestapappor vara på sina möjUgheter att vara lediga i samband med ettbarns födelse. Låt oss bygga ut den möjligheten. förespråkar atträtten till pappaledighet vid barns födelse skall byggas ut månad. Självfalletmåste vi också uppmuntra fäderna att ta vara på sin chans att ta ut hela sinföräldraledighet. Här har de offentliga arbetsgivarna en stor roll att spelasom förebilder och spjutspetsar. Frågan är om inte vårdnadsbidraget - som kangå till den ensamstående mannen lika väl som till den ensamstående kvinnan,huvudsaken är ju att man tar hand om ett barn - gör det möjligt för den ensammafadern att arbeta deltid. Detspelar också en mycket stor roll vad chefer gör. I all statlig chefsutbildningbör könsroller och jämställdhetsfrågor tas upp. För precis som i det privataarbetslivet är ju chefen i kommun och stat ofta en man. Påett område har emellertid staten ett särskilt ansvar, inte minst då det gällerunga män, nämligen inom försvarsmakten. Ofta stärks unga män i sin mansrolljust , då de söker sin identitet. Nog är detdå för ynkligt att samlevnadsfrågor och könsrollsfrågor får så litet utrymme ivärnpliktsutbildningen. Min20-årige son gör just sin värnplikt. Jag oroas över hans berättelser om hurmansrollen formas i våra enkönade regementen och över vad befälen överför förmansuppfattningar. Därför måste, precis som vi i motionerat om,samlevnadsundervisning och könsrollsfrågor tas upp i värnpliktsutbildningen ochinte minst i befälsutbildningen. Devärnpliktiga är också ofta på väg in i ett yrkesval. Faktum är att det harvarit mycket svårare att få pojkar att välja otraditionellt än att få flickornaatt gå nya utbildningsvägar. Vi har fler flickor som väljer teknik än vihar pojkar som väljer vård. I höstens nybörjarkuU på läkarlinjen i ärflickorna i klar majoritet. Om inte ens läkaryrket lockar männen, hur skall vidå över huvud taget få in män i vårdyrkena? Göteborgaresom jag är kan jag ju inte annat än beröra en särskild utbildningsfråga,nämligen professuren i kvinnohistoria vid . Frågan harorsakat mycket rabalder och ligger just nu hos styrelsen för Göteborgsuniversitet för avgörande. Det handlar om att välja mellan en man som skrivitfamiljehistoria och en kvinna som skrivit kvinnohistoria. Familjehistoria ärinte detsamma som kvinnohistoria lika litet som familjepolitik är detsamma somkvinnopolitik. Jag yrkar bifall tillsamtliga reservationer som står bakom. 98 (vpk); säger att vi måste göra allt för att ifrågasätta mannensroll. Jag undrar vilka vi är. Jag tror att männen måste göra det här arbetet.Jag tror att kvinnor i och för sig måste gå i spetsen men inte för attifrågasätta mannens roll utan för att ifrågasätta sin egen kvinnoroll. Vi måsteorientera oss utanför den privata sfären. Vi måste kräva rätt till arbete ochrätt till en lön som går att leva på, vi måste även kräva platser i debeslutande församlingarna. Då kommer vi att lämna delar av den privata sfären,och då finns def plats för männen där. Jagtror att männen endast i undantagsfall kommer att ta del i vården av barn ochgamla. Med tanke på de löner som de offentligt anställda har så tror jag inteatt männen frivilligt lämnar sina privilegier. Jag tror även att vi kvinnormåste tänka på att det är ett privilegium att i vårdande funktioner få varanära barn och gamla. Vi måste alltså ta oss in på en otradifionellarbetsmarknad. Men jag tror att det, genom att vi kvinnor i större utsträckningväljer otraditionellt, kommer att bU platser som måste fyUas av någon. Då fårmännen göra det. Beträffandekvinnoprofessuren stöder jag i allt väsentligt det som har sagt.Jag vill bara upplysningsvis säga att den mycket segregerade arbetsmarknad somvi har betyder att kvinnor finns representerade inom 30 yrkesområden och mäninom 350. Det gäller alltså att bredda kvinnors valmöjligheter. 99 (); Självfallet, , har jag alltid varit förespråkare för attkvinnor skall bredda sina roller. Självfallet har jag alltid tyckt att kvinnorskall välja otradifionella yrken. Självfallet har jag alltid tyckt att kvinnorskall begära mer makt i beslutande församlingar. Vad jag också tycker, är attvi skall stödja de män som försöker ändra sin mansroll för att de skallfå en del av det som de har förlorat genom att så starkt gå in för arbetslivetoch bli arbetsnarkomaner. Defär självklart att vi i familjen skall dela på ansvaret för våra barn mellanfäder och mödrar. Det råder inget motsatsförhållande i fråga om detta. Tvärtomär det vi kvinnor som kan uppmuntra männen att lämna sin cementerade rollprecis som kvinnorna har varit villiga att gå in i nya roller. Anf.100 (vpk): Det gör man inte genom att ge ett vårdnadsbidrag på .