prot · GB09114 · 1987-12-31 00:00:00 — Vi måste också fortsätta att lägga stor vikt vid våra multilateralasträvanden och värna om de handelspolitiska relationerna i ett vidareinternationellt perspektiv. Det finns i en tradition av breduppslutning kring grundläggande handelspolitiska ställningstaganden. Dennaenighet är en stor tillgång och ökar våra möjligheter att under de kommandeårens arbete nå goda resultat på det handelspolitiska området. Anf.3 (): Att ge en fast plats i det framväxande Europasamarbetet är enav deallra viktigaste uppgifter som regering och riksdag står inför de kommandeåren. Tvåviktiga utvecklingstendenser präglar vår omvärld och därmed också . Enär den tilltagande internationaliseringen, möjliggjord av den tekniskautvecklingen. Den andra är den pågående västeuropeiska integrationen, som syftartill att i samarbete mellan folken skapa ett starkare med ökad tillväxtoch sysselsättning och med högre livskvalitet och ökad rörelsefrihet för deenskilda människorna - ett medborgarnas . måste aktivt följamed på dessa båda framtidsvägar. Sverigeoch den västeuropeiska integrationen och den västeuropeiska Integrationen är ett litet land - men dethar dock aldrig varit ett isolerat land. Vår kultur, teknik och ekonomi ärintimt knutna till utvecklingen och strömningarna i vår omvärld. Det är isamspel med omvärlden som vårt land utvecklas politiskt, socialt, kulturelltoch ekonomiskt. Vi måste även vara öppna för impulser utifrån. Detär en förutsättning för utvecklingen av både värt andliga och vårt ekonomiskaklimat. Deltagande i en större europeisk gemenskap är för Sverigenaturligt eftersom vi harvart kulturella, historiska och sociala arv gemensamtmed det övriga . I ett längre perspektiv är det västeuropeiska samarbetetett steg på vägen mot ett Europasamarbete som omfattar hela . Att detfaktiskt är så visar de närmanden som äger rum mellan och den EuropeiskaGemenskapen och mellan och EG. Attraktionskraften hos denvästeuropeiska integrationen kan bidra till att riva murar mellan öst och västi . Många av de viktigaste uppgifterna när det gäller att bygga för fredoch frihet, att värna miljön, att skapa förutsättningar och för socialutveckling och kräver europeiska lösningar. Sedan den Europeiska Gemenskapen utvidgatstill att omfatta tolv av nationer, har EG-staterna fattat beslut omen rad program för att fördjupa och bygga ut sitt samarbete. En fri inremarknad skall skapas till 1992. Återstående hinder för rörligheten förmänniskor, för varor, för kapital och för tjänster skall rivas somett nytt samarbete kring forskning, socialpolitik, studentutbyte och regionalutveckling byggs upp. Därmed förändras förutsättningarna för EG- ochEuropapolitik. Fördjupas inte vårt deltagande i EG-samarbetet i någorlundasamma takt som detta samarbete utvecklas, kommer nya barriärer att resas mellanSverige och . Då äventyras svensk samhälls- och välfärdsutveckling. Det är mot denna bakgrund som det betänkande frånutrikesutskottet, om och den västeuropeiska integrationen, som vi haratt behandla här , är så utomordentligt betydelsefullt. I betänkandetläggs en grund för Europapolitik nu och in . Fyra avriksdagens fem partier har kunnat enas om riktlinjerna för denna politik. Dettaär en styrka inför framliden. De riktlinjer som mejslas ut i betänkandet präglas av envärdefull öppenhet. Utskottet konstaterar att svenskt medlemskap inte är ettmål för de diskussioner med EG som förestår. Och så är det också.Kategoriska formuleringar om framtiden saknas dock. Utskottet säger också attförestående köntakter och förhandlingar med den Europeiska Gemenskapen börvara förutsättningslösa. Målet bör vara att bredda och fördjupa samarbetet medEG på varje område så långt detta är förenligt med neutralitetspolitiken. Utskottets skrivningar är precisa och noga genomtänkta.Jag tycker att det är viktigt att betona att det är ord som gäller.Handelsdeklarationens uttryckssätt i dessa centrala frågor är otydliga. Jagtror att min svensklärarinna skulle ha haft vissa invändningar. Det gläder de borgerliga motionärerna attmålet för det svenska deltagandet i den västeuropeiska integrationen fått envidare och och den västeuropeiska integrationen Utskottet instämmer i att målet för arbetet skall Prot.1987/88:114 vara att säkerställa likvärdiga villkor för såväl svenska företagsom svenska medborgare inom den västeuropeiska marknaden. skall nu också verka för att få del i det"medborgarnas " som håller på att växa fram. Detta är en föross moderater mycket angelägen fråga, som fick en styvmoderlig behandling iregeringens proposition. Tyvärr noterar jag att denna brist återkommer istatsrådet just avlämnade deklaration. Framtidens är inte bara företagens utan ocksåmedborgarnas , Förverkligandet av EG:s planer kommer att förändravardagen för alla medborgare i EG:s länder. Möjligheterna till ett varierat ochinnehållsrikt liv kommer att öka. Varje medborgare kommer att kunna röra sig fritt övergränserna, utrustad med ett Europapass. Ungdomarna får sina examina godkändaöver hela EG och kan studera vid vilket universitet som helst. Arbets- ochbosättningsmöjligheterna liksom rätten att bedriva yrkesverksamhet och startaföretag blir fria över hela . Det är självfallet av stor vikt att vi svenskar ochframför allt ungdomen får en möjlighet att tillhöra morgondagens européer. Öppenhet präglar också utrikesutskottets inställning vadgäller former och metoder för att nå målet. Och detta är säkert en realistiskinställning. måste nalkas EG genom EFTA men också bilateralt. Det finnsen tendens hos regeringen att övervärdera EFTA:s möjligheter, sominsatser som kan och måste göras genom bilaterala kontakter mellan ochEG och mellan Syerige och EG:s medlemsländer undervärderas. Även det nordiska samarbetet har en plats i kontakternamed EG. Det samarbete och de framsteg som de nordiska länderna sinsemellanuppnått i fråga om bl. a. en fri arbetsmarknad och en passunion skulle kunnalänkas till de europeiska strävandena på dessa områden. Av avgörande betydelse för svensk Europapolitik är attSverige självt är aktivt, tar initiativ, kommer med förslag och är berett tillegen anpassning. väntar inte på oss. Det är vi som måste öppna dörrarnaoch visa vårt Europaintresse. Det är bra att utrikesutskottet skriver merapositivt än tidigare om möjligheterna till ett svenskt deltagande i envästeuropeisk arbetsmarknad och mera bestämt än tidigare om nödvändigheten avatt delta i EG:s forsknings- och utbildningssamarbete. Här har svensk Europadebatt redan gjort framsteg.Beklagligt är dock att dörrarna fortfarande inte är på mer än halvglänt i såviktiga sak- och symbolfrågor som avskaffandet av valutaregleringen, friföretagsetablering m.m. Det är alldeles uppenbart att skall svenska företag ochsvenska medborgare komma i åtnjutande av friheterna på den europeiska marknaden,så kommer EG självfallet att framföra motsvarande krav gentemot , påömsesidighetens grund. Dessa frågor kommer från vår sida närmare att diskuterasav . Internationell handel i vidare mening kommer bl. a. att tasupp av . För svenskt näringsliv och för svenskvälfärdsutveckling över huvud taget handlar det inte bara om att svenska företag skall slippa bli diskriminerade pä den västeuropeiska marknaden. Sverigeoch den västeuropeiska integrationen konsekvensernalika allvarliga, om utestängs från EG:s gemensamma kapitalmarknad,från en gemensam arbetsmarknad, från EG:s satsningar pä förbättradyrkesutbildning och från samarbetet i fråga om forskning och utveckling, dvs;frän de samarbetsområden som lägger grunden för en dynamisk europeisk framtid. Deföretag söm kommer att drabbas hårdast om vi ställs utanför är de mindre ochmedelstora företagen, de som är hänvisade till att prodiacera från svenskbotten, som inte har dotterbolag i EG. Med tanke på vad de mindre ochmedelstora företagen betyder för svenskt näringlivs förnyelse liksom för denregionala balansen så illustrerar deras situation väl de svårigheter vi kankomma att möta i fråga om sysselsättning och regional utveckling om vi ställsutanför. Försvensk samhällsutveckling är ett deltagande i EG:s forsknings- ochutbildningsprogram av största betydelse. Det kan inte nog understrykas - ochjag gör det än en gång - hur viktigt det är för svensk ungdom att Sverigefår delta i de stora utbildningsprogram som håller på att växa fram inom EG. Detena, , gäller studentutbyte mellan universitet och högskolor inom EG. PåEG-budgeten utgår åren 19871990 tillstudentutbytet, för i allt 25 000 studenter . Detandra, COMETT, fastlägger liknande förmåner för utbyte över gränserna avpraktikantperioder mellan olika slags skolor och företag, främst med sikte påhögmodern teknologi. Dessautbildningsprogram kommer att få en enorm betydelse för europeisk ungdom.Språkkunskaperna ökar, personliga kontakter knyts för framtiden. målär att av studenterna någon tid skall studera i ett annat . Regeringen- och jag vänder mig här till - får inte spara någon möda isträvandena att bereda svensk ungdom plats i dessa program. Förberedelsernamåste redan nu starta här hemma för att göra vårt eget universitetsväsende redoatt ta emot EG:s ungdomar. Enförutsättning för deltagande i EG:s forsknings- och utbild ningsprogram är självfallet att är berett att också delta ifinansiering en av programmen, klarspråk från regeringens sida i dessa frågor tror jag är mycket viktigt. Vi måste ge rätt signaler till . har t. ex. fått erbjudande att delta i ett forskarutbyte som kallas SCIENCE-programmet. Härför krävs, om jagar rätt underrättad, ett svenskt bidrag på ca 10 milj. kr. Det vore bra att få besked om regeringen bestämt sig för ett svenskt deltagande. Ettframgångsrikt svenskt närmande till EG kräver att svenskt samhälle i vidbemärkelse engagerar sig i Europafrågorna. Det gäller folkrörelser, fack,politiska partier och inte minst riksdag. är avväxande betydelse för det västeuropeiska samarbetet. Det är viktigt att vistärker kontakterna med . Detskulle vara av stort värde för informationen i om utvecklingen i EG och för våra ömsesidiga förbindelser, om EG ville upprätta en delegation i i likhet med vad som skett i och vad som är på väg i . Jag hoppas att regeringen fortsätter att markera positiva intresse härför. ' Utrikesutskottetsbetänkande lägger en grund för den svenska Europapolitiken under de närmasteåren. Det präglas av stor öppenhet gentemot integrationen i . Det ger ettklart och positivt uttryck för vårt intresse och vår vilja att få vara med ochbygga en bättre europeisk framtid. Bakom denna önskan ligger också övertygelsenatt det västeuropeiska samarbetet kommer att medföra nya möjligheter för ettnärmande mellan och . ankommer det på regeringen och statsförvaltningen att ipraktisk handling realisera de riktlinjer och de förhoppningar som finnsuttryckta i utskottets betänkande. Det är många i det svenska samhället, inte baraIndustriförbundet, som tycker att regeringen släpat benen efter sig iEuropafrågan. Med hänsyn till att det tog för regeringen attbestämma sig för att Europaanpassa S-märkningen av elektriskt material så kanman kanske förstå denna oro. När EG nu ökat tempot i integrationen efter sittframgångsrika toppmöte duger inte längre den svenska senfärdigheten. Det faktumatt ordet parallellitet togs bort i kommunikén efter Bangemann-mötet bordeföranleda oss här i att införa det i våra ansträngningar i stället. Svensk EG-polifik måste vila på en realistisk grund. Idenna ingår insikten om att EG-staterna nu prioriterar arbetet pä att fullbordaden inre marknaden. Det är förståeligt. Deras möjligheter att anpassa sittarbete till utanförståendes önskemål är därför naturligen begränsade. Destoviktigare blir vår egen förmåga att själva eller i samverkan med andra skötakontakterna med EG. Att säkerställa en plats i det framväxandeEuropäsamarbetet är av avgörande betydelse för utveckling som välfärdsnation. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill utrikesutskottets hemställan i tillämpliga delar samt till de moderatareservationer som finns fogade till betänkandet. och den västeuropeiska integrationen 4INGEMAR (): önskan att etablera ett ännu närmaresamarbete med har inte sin udd riktad mot . Låt detta blisagt från början. Den riktar inte någon udd mot andra länder eller kontinenterheller. Den är uteslutande riktad mot den självtillräcklighet och isolafionismsom är de främsta hoten mot utveckling och fredlig samexistens mellan folk ochindivider. Harmoniseringen av nationell lagstiftning i ochskapandet av frihandelsområden handlar konkret om att jämka samman tusentalsvardagliga regler och bestämmelser för varuhandel, arbetsmiljö, tjänsteexport,kapitalrörelser osv. Men drivkraften att göra detta är varken något mer ellermindre än att skapa fred och försoning. Den som vet något om krigiskahistoria vet att det samförstånd och det samarbete som existerar mellanVästeuropas ledande nationer är unikt i historiens ljus. Vi tar det somen självklarhet att och , och lever ifred, och att siktet är inställt på en långtgående ekonomisk och politisksammansmältning. Men historien lär oss att motsatsen varit det normala. Sverigeoch den västeuropeiska integrationen Fredär en förutsättning för varaktig utveckling till medborgarnas fromma. Men föratt insiken härom skall hållas vid liv krävs en uthållig politisk beslutsamhet,som siktar till att skapa mer likvärdiga villkor för medborgarna och förståelseför skilda traditioner och kulturer. Integrationssträvandena i underefterkrigstiden har haft detta syfte - och lyckats väl. Det är mot denbakgrunden självklart att vårt land skall delta i denna integration. Detekonomiska samarbetet mellan länderna i västra och centrala underefterkrigstiden kom att dela upp länderna i två frihandelsblock,EG och EFTA. Med de frihandelsavtal som EG ingick med vart och ett av EFTA:sländer kom emellertid en i huvudsak fri marknad förvaror mellan alla i handelsblocken ingående länder ändå att skapas. Den svenskaregeringen och hade mera långtgående ambitioner änfrihandelsavtal. Avtalet har emellertid visat sig fungera väl och varit tillstor nytta för vårt land. Detföreligger emellertid en risk att de båda handelsblocken återigen glider isärnär nu EG bestämt sig för att gå vidare med integrationssträvandena. Med storbeslutsamhet inriktas arbetet på att till utgången av 1992 ha skapat en inremarknad med fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och människor. Detär väl osäkert om detta helt kommer att lyckas. Men oavsett om målet näs redan1992 eller något senare, förändrar det ingenting för vidkommande. Vimåste göra allt för att inte hamna på efterkälken. EG:s avsikt är visserligeninte att bygga upp nya murar runt gemenskapen, men avvecklingen avhandelshinder inom EG kan indirekt leda till en diskriminerande behandling avländerna utanför. De relativa skillnader som blir följden jämfört med kanbli ett konkurrenshinder för svensk industri. Målet för svensk politik visaviEG bör därför inte sättas lägre än att vårt land skall bli en del av de fyrafriheter som skall etableras inom EG. Deargument för fri rörlighet för varor och människor som har bärighet mellanEG-länderna har det också mellan och . Detta kräver anpassning avvåra lagar, regler och bestämmelser. Denna anpassning framställs ofta somuppoffring och påfrestning. Och det kan väl hända att den kan bli enpåfrestning - åtminstone på nationell självtillräcklighet och prestige - mensäkert också nu och då på helt legitima nationella intressen. Vi skall inteöverge vårt sätt att reglera och skydda bara för ändringens och anpassningensskull. På varje område, där det blir erforderligt, får vi anledning att prövaoch ompröva våra svenska bestämmelser och söka hävda det sätt att reglera ochskydda som överensstämmer med våra intressen. Menanpassningen har också en annan sida - en positiv sida. Mänsklig samlevnadbehöver ett regelsystem - till skydd för friheter och till gagn för rättvisan.Detta kräver sin serviceapparat och föder sin byråkrati. Vi kan diskutera hurmycket och på vilket sätt. Men ingen blir automatiskt lyckligare för attservicen, kontrollen och byråkratin är olika från land till land. Det ärtvärtom en klar fördel för medborgarna i om regelsystemet för friheteroch skyldigheter samordnas. Det är bra för näringslivet i vårt land ombyråkratin minskar för varor som skall salubjudas i andra länder. Det är braför de svenska konsumenterna, om de kan jämföra t. ex. villkoren mellan svenskaoch utländska försäkringsbolag. Det är bra för svenska studenter. om de utan större krångelkan studera vid och högskolor osv. Vihar härvidlag goda erfarenheter av det nordiska samarbetet. Vi samarbetar härnära och intimt med länder som valt olika säkerhetspolitiska lösningar.,Dettasamarbete är en styrka när vi nu går vidare med integrationen i ochkan därvidlag tjäna som förebild. Anpassninghandlar här inte om att vara till lags eller underordna sig en överhet. Dethandlar om att tillvarata svenska medborgares intressen. Det är till fördel förSverige att vara en del av ett integrerat . Det är en fördel för ossom vi kan medverka till att de friheter som skall etableras inom EG ocksåkommer att omfatta svenska medborgare och företag. Vi ger en oriktigbeskrivning av vad det handlar om, om vi talar om anpassning som någotuteslutande problematiskt och som en uppoffring. Därur skall komma något gott -det är avsikten. Om vi låter bli att anpassa svenskt regelsystem skadar visvenska intressen ~ inte motsatsen. Dennasyn pä saken går numera igen hos de flesta partier och organisationer i vårtland. Den socialdemokratiska regeringen har i propositionen deklarerat att denönskar bredda och fördjupa samarbetet på alla samhällsområden, så långt dettaär förenligt med neutralitetspolitiken. Inget område undantas, ingen uppgörelseanses på förhand vara alltför långtgående. Dettaär en klok inställning. Den överensstämmer med den attityd förordari våra relationer med EG. Den har också gjort det möjligt att nå fram till enbred enighet i utrikesutskottet. Detvar, herr talman, ingalunda på förhand givet, att de fyra stora partierna iriksdagen skulle kunna ena sig om ett gemensamt förhållningssätt gentemot denfortsatta integrationen i . Men det har lyckats. Det ärutomordentligt glädjande. Det beror självfallet på att vi gör en likartadanalys av vad som är förenligt med svenska intressen, men det beror också på engemensam vilja att jämka och kompromissa i stället för att vantolka ochpolemisera där nyansskillnader ändå föreligger. Enviktig förklaring till att enighet nåtts är att perspektivet begränsats tillvad som faktiskt nu är aktuellt. Det är i fråga om vad som skall hända irelationerna mellan och EG fram till den tid då den inre marknadenskall vara etablerad som det nu är angeläget att ha en gemensam uppfattning om.Drömmar och förhoppningar, farhågor och risker där bortom skjuter vi påframtiden. Enigheteni utrikesutskottet är som sagt ytteriigt glädjande. Den skapar nämligenstabilitet för dem som har att praktiskt sköta kontakterna med EG, och detskapar klarhet om förhållningssätt oavsett vad som händer i valet ihöst. vet vår omvärid att det också i denna del av våra utrikesaffärer finnsen bred politisk uppställning. Detnuvarande frihandelsavtalet med gäller varor. Vi har däremot ännu ingen frihandel för tjänster mellan och EG-staterna. Det är viktigt att vi nårfram fill en fri handel också för tjänstesektorn. Det är den del avnäringslivet som expanderar starkast. Tjänster av olika slag är allt oftare enintegrerad del av varor som exporteras. Konsulting är en växande näring, liksombank- och försäkringssektorerna. Här måste hänga med för att hålla uppeexporten och erövra nya kunder, men också för att på Sverigeoch den västeuropeiska integrationen 2Riksdagens protokoll 1987/88:114 och den västeuropeiska integrationen jämbördigavillkor garantera konsumenterna i vårt land tillgång till utbudet av tjänsterinom EG. Fria marknader för varor och tjänster ställer förr ellersenare krav också pä fri rörlighet för kapital- och betalningsströmmar. Det ärsannolikt omöjligt att etablera den fria tjänstehandeln och behållavalutaregleringen. I denna bedömning har socialdemokraterna och vi intekommit till samma slutsatser. Under den socialdemokratiska regeringens tid hardet emellertid tagits klara steg mot en liberalisering av valutaregleringen.Jag tror att socialdemokraterna innerst inne inser att valutaregleringens dagarär räknade. Jag skulle därför vilja uppmana regeringen att nu ta steget fulltut. Det blir i längden omöjligt att säga sig eftersträva fri handel för varoroch tjänster och motverka kapitalets rörlighet. Det finns alltså en viss dubbelhet här isocialdemokraternas attityd. Den visar sig också beträffande synen påetablering av företag. Å ena sidan välkomnar man utländska företag i ,precis som svenska företag tillåts etablera sig i utlandet. Å andra sidantillsätts utredningar i syfte att särskilt pröva vilka regler vi behöver föratt kontrollera de utländska företagens verksamhet i vårt land. Om avsikten meddessa utredningar är att utforma andra regler för företagsetablering i Sverigeän i resten av EFTA- och i , motverkar regeringen det uttaladesyftet med harmonisering och integration. Jag vill gärna tro att det i båda dessa avseenden handlarom en viss kvardröjande skepsis till integrationssträvandena, som med tidenförflyktigas. Jag vill därför inte göra stor sak av dessameningsskiljaktigheter. , och kommer förfolkpartiets vidkommande ,att återkomma till dessa frågor. Av riksdagspartierna är det endast vpk som har en heltavvikande syn på behovet av fortsatt integration med . Vpk:sinställning baseras på en blandning av ideologiskt främlingskap tilldemokratierna i och exploatering av den trångsynta nationalism, somalltid har sin marknad. De svenska kommunisterna skiljer sig här ofördelaktigtfrån sina motsvarigheter i t. ex. . Kommunisterna i harsatsat på att aktivt söka påverka sammansmältningsprocessen. De svenskakommunisterna däremot synes glömma.bort internationalismen och väljalokalsamhällets isolering. Att ett kommunistiskt parti känner ideologisktavstånd till de västeuropeiska demokratierna och deras marknadsekonomier gåratt förstå. Skrämselpropagandan för det utländska, för harmoniseringens risker,för frihandel och nationalstatens urholkning är svårare att fördra. Till de klart glädjande inslagen i den svenska EG-debattenhör däremot fackföreningsrörelsens ställningstaganden. Inte bara TCO ochSACO/SR intar en klart positiv hållning utan också LO. LO har med hela tyngdeni sin organisation - och i frågor som denna är den betydande - ställt sigpositiv till Gemensamma marknaden. Det är i och för sig begripligt, för detskulle ligga bortom det möjliga att klara sysselsättningen, reallönerna ochvälfärden, om vi bleve diskriminerade på de västeuropeiska marknader dithälften av vår export går. Det är ändå värt att tacksamt notera attfackföreningsrörelsen på detta klara sätt tar sin del av ansvaret. Vadanpassningen till EG närmare bestämt kan handla om kunde man läsa iByggnadsarbetaren ett par nummer tillbaka. Där behandlas bl. a. frågan omgrävmaskinernas slangbrottsventiler. Det är en typisk EG-fråga, sägs det iartikeln. En grävmaskin utan slangbrottsventiler är mindre säker. Olja kanrinna ut ur hydrauliken, varvid risken för olyckor äi" uppenbar. I Sverigemåste grävmaskinerna vara försedda med slangbrottsventiler. I andra länder ärdet inte obligatoriskt. Hur skall det bli på just denna punkt ?Sverige har rätt att hålla högre krav inom t. ex, arbetsmiljön även om övrigabestämmelser samordnas, så länge inte särbestämmelserna uppfattas som ellerutgör handelshinder. Men det är naturligtivs önskvärt att förmå andra länderatt höja ambitionsnivån. Tyvärr är det bara i vi engagerar oss fackligtför standardiseringen av entreprenadmaskiner, säger ,arbetsmiljöombudsman inom , i artikeln. Riskerar då arbetsmiljön attbli sämre i , om vi närmar oss EG, blir reporterns fråga. "Knappast", tror . "Jag har inte sett några sådanatecken. Fast vi kan vänta oss en match med ", lägger han till.