prot · GB0968 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:68 i § Justerades protokollet för den 4 innevarande månad. 2 § Svar på interpellation 1987/88:166 om planerna påvisst bistånd till , m. m. har frågat mig om detföreligger planer på att med biståndsmedel stödja Mogambiques armé och om jag iså fall avser att förelägga särskilt förslag härom. Vidare frågarMargaretha om insatser till militära ändamål är planerade i flermottagarländer av svenskt bistånd. ekonomiska utveckling försvåras i hög grad avSydafrikas destabiliséringspohtik. Sabotageakfioner och väpnad terror utfördaav den äv stödda rebellrörelsen innebär att landets infrastrukturslås i spillror samt att produktion och distribufion inom jordbruk, industrioch handel kraftigt försvåras. Internationella katastrofinsatser förhindras ochförstörs. Civilbefolkningen utsätts för oerhörda grymheter. ' Antalet människor som har drabbats av krigsakfivitetereller naturkatastrofer och som är i behov av bistånd uppskattas till 4,5-5miljoner av en befolkning på drygt 14 miljoner. Över 600 000 människor beräknasleva som flyktingar i sitt eget land, och ungefär lika många beräknas Ha flytttill grannländerna: Barnadödligheten är bland den högsta i världen. Mogambiqiie är det största mottagarlandet av svensktbistånd. Enligt regeringens förslag kommer medelsramen under nästa budgetår attuppgå till 355 milj. kr. Härfill kommer katastrofmedel, medel för regionalainsatser genom samarbetsorganisafionen SADCC, bistånd genom enskilda organisationersamt extra betalriingsbalansstöd. är en av de största givarna ävbilateralt bistånd fill Mogambique. De långsiktiga målen för biståndet till Mogarribique är iförsta hand att bidra till att minska det ekonomiska beroendet av ochatt ge stöd åt landets ekonomiska och sociala utveckling. Det svenska stödethar kontinuerligt anpassats till det ekonomiska kristillståndet och till denallvarligt försämrade säkerhetssituationen. Trots de ytterst besvärligaförhållandena utnyttjas biståndsmedlen väl. Det är nödvändigt att inledningsvis beröraden aktuella situationen i Mogambique för att kunna ge en bild av denverklighet som Om planerna på visst bistånd till Mogam-bique, m. m. Som framgått är starkt beroende av bistånd för landetsförsörjning och ekonomiska återuppbyggnad. Det internationella biståndsflödetfrån såväl öst som väst har också ökat . påtryckningar och störningsaktioner motMozambique fortsätter. De internafionella sankfionerna mot har varithelt ofillräckliga för att förmå apartheidregimen att upphöra med sin polifik,som är både djupt omänsklig och ett allvarligt brott mot folkrätten. Densvenska regeringen fördömer skarpt den pågående aggressionen från Sydafrikagentemot Mogambique. Det är med utgångspunkt i särskilt utsattaposition och landets behov av internationellt stöd som vi inomutrikesdepartementet analyserar möjligheterna att bidra mer aktivt till attutvecklingsansträngningarna och katastrofinsatserna inte går till spillo.Inget annat mottagarland befinner sig i en situation jämförlig med den iMozambique. Några motsvarande diskussioner avseende andra mottagarländer förssålunda inte. För svensk del är det viktigt att se fill att det svenskabiståndet utnyttjas effekfivt och att avtalade projekt och program kangenomföras enligt de uppställda planerna. I ljuset av den besvärligasäkerhetssituationen har vi ett ansvar för att de insatser som vi medverkar iinte går förlorade genom sabotage och andra störningsaktioner. Vi har också ettansvar att fillse att den personal som är anställd och verksam inom biståndetarbetar under tillfredsställande skydd och säkerhet. Det är mot denna bakgrund som vi nu analyserar behovet ochmöjligheterna att vidta åtgärder för att öka skyddet vid de anläggningar ochutvecklingsprojekt som stödjer. Det är ännu för tidigt att lämnainformation om det konkreta innehållet i de biståndsinsatser som kan bliaktuella. Ytterligare fid krävs för att bereda ärendet. Jag vill dockunderstryka, som direkt svar på första fråga, att det intehandlar om vare sig krigsmateriel eller militärt samarbete med . Jag vill dessutom framhålla att internationellaansträngningar måste göras och samråd ske för att en vidare samverkan kan kommaull stånd. Hos flera av biståndsgivare diskuteras och bereds nusäkerhetsinriktat bistånd. Det är således inget unikt att sådana diskussionerförs här i . Jag vill slutligen nämna, herr talman, att akfiviteternainom har ökat för att stödja och lindraeffekterna av destabiliseringspolifik i enlighet med generalförsamlingensresolutioner. Enligt min mening kan Förenta nafionerna göra mer både för attuppmärksamma ytterst allvarliga situafion och för att påverka detinternafionella samfundet att vidta lämpliga åtgärder. Regeringen anser att det är en internationell förpliktelseatt ge ett ökat stöd i det nu rådande läget. 2 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Det ärlångt och oroande. Biståndsministern bekräftar att UD i all tysthet, utan attha hört , förbereder bistånd till militära ändamål i Mogambique. Dettaär djupt oroande, då det innebär ett övergivande av en av huvudprinciperna för svensktbistånd, nämligen att biståndet skall ha en humanitär inriktning. Att lidandet i är stort har vi alla mångavittnesbörd om. Men tragiken är djup också i Efiopien, och Afghanistan.Just har vi fått höra att hjälpsändningarna inte når fram fill detsvältande Efiopien pä grund av inbördesstriderna. Det finns en hoppfull ansats i biståndsministerns svar -det hon nämner om arbetet i FN. Men varför fullföljer inte ansats? Varför ger hon inte kammaren beskedet nu att skall ta inifiativtill att ta upp sak i FTV? Dét finns flera fora för attvända sig fill. Jag skulle kunna tänka mig att , som ju protesterat motde svenska planerna på militärt bistånd i , vilket den danskautrikesministern gav ganska klart besked om på en presskonferens i Arusha,skulle vara villigt att verka för sak i EG-kretsarna. Att utövatryck på i internafionella fora, att verka för dialog och nationellförsoning måste vara den rätta vägen för , med ställning ochméd principiella utrikespolitik, att hjälpa Mogambique, inte attöverge viktiga principer för svenskt bistånd. Jag vill, herr talman, sluta detta mitt korta inlägg medatt vädja till biståndsministern att hon ger detta tysta, inte särskilt välredovisade arbete itiom en sådan inriktning att detstämmer med grunderna för svensk utrikespolitik. Omplanernapå visst bistånd tid Mogam-bique, m. m. Jag kan försäkra ochandra att vi inte på något sätt tänker överge den humanitära linjen i svenskbiståndspolitik. För oss är det självklart att vi skall förbli den linjentrogna. Jag har också i mitt svar sagt att det inte rör sig om vare sigkrigsmateriel fill eller militärt samarbete med . Eftersom situationen är så allvarHg i behövervi överväga vad vi ytterligare kan göra för att förvissa oss om attbiståndsinsatser verkligen kommer fram och inte går fill spillo. Som jag nämndei svaret pågår sådana resonemang även i många andra länder. tar särskilt upp EG. Inom EG förs detdiskussioner om skydd till biståndsprojekt. Vi diskuterar också fortlöpandedenna fråga med de andra nordiska länderna. I Arusha diskuterade jag med EG;s biståndschéf om justdessa problem. Det förs inom EG likartade resonemang som de vi för i Sverige.Vi är alltså inte unika. För övrigt vet vi att en del andra länder redan harfattat beslut i frågan, t. ex. och . I övervägerregeringen dessa frågor. håller på attutreda hur säkerhetsbehov bättre skall kunna fillgodoses. Sverigeär således inte unikt, utan det är många länder som tänker i dessa banor. Det vore litet grand att sticka huvudet i busken att överhuvud taget inte beröra och analysera denna fråga. Inom departementet arbetarvi med detta, men vi har inte fattat beslut . När vi kommer i enbeslutssituafion, kommer vi givetvis att kontakta de organ som då behöverkontaktas - i första hand SIDA naturligtvis. Om beslutet innebär en verkligförändring av svensk Omplanernapå visst bistånd ull Mogam-bique, m. m. biståndspolitikmåste självfallet kopplas in. Men jag förutser inte någon sådanförändring. Jag håller med om att FN borde göra mer, även om det redangjorts en del. FN:s generalsekreterare anordnade ett särskilt möteom behov av katastrofbistånd. finns det en särskildsamordnare för FN-insatserna. arbetar med olikakatastrofinsatser, varvid säkerhetsaspekterna beaktas. Den internationellt respekterade har på densvenska regeringens uppdrag gjort en utvärdering av samordningen av deinternationella katastrofinsatserna i . En av Strongs viktigasteslutsatser var att biståndsgivarna borde överväga möjligheten att lämna"non-lethal aid" till . Förutom att FN borde kunna göra mera i detta avseende,krävs ytterligare internationella ansträngningar för att uppmärksamma detallvarliga läget i , främja bilateralt bistånd och föreslå lämpligainternationella insatser. Med tanke på de resonemang som pågår inom olikaländer tror jag att vi kommer att nå målet. Jag är litet förvånad över att intevill att vi i ens skall beröra denna fråga. 4MARGARETHA AF (): Jag menar att vi inte bör lämna en avhuvudprinciperna i svensk biståndspolitik och svensk utrikespolitik över huvudtaget, nämligen en humanitär inriktning när vi försöker hjälpa andra länder. ger ett dubbelt budskap.Dels säger hon att det inte förestår någon förändring av svenskbiståndspolitik, dels säger hon att någonting nytt håller på att beredas.Vidare säger hon att vi inte är unika, andra länder arbetar också med dennafråga. Hon har själv i tidningsartiklar talat om gråzonsbistånd. Här införs ett intressant, nytt begrepp- detta kan vara avintresse också för försvarsministern, sorn är närvarande i kammaren. Statsrådettalar om ett säkerhetsinriktat bistånd. Det står inte ett ord om någotsäkerhetsinriktat bistånd i den budgetproposition som är förelagd riksdagen.Jag konstaterar att inte har fått några besked om detta arbete, somtydligen i all tysthet försiggår i . Jag är glad över atthöra, att även om det är SIDA som först skall kopplas in, så kan det hända attriksdagen får besked på dessa väsentliga punkter - det kan ocksåherr talman notera. Detta är djupt allvarligt, . ärinte något annat land - är . Jag trodde att vi var ganska enseom att är ett alliansfritt land och ett land som håller på folkrättenoch humanitära principer. Vi har vår egen utrikespolitik och biståndspolitik.Det är vår egen politik som vi skall ställa upp för och försvara. Jag villuppmana biståndsministern att läsa utrikesministerns inlägg i debatten omMellanösternfrågan, där han slår fast ett antal, viktiga principer för svenskutrikespoh-fik. Dessa stämmer faktiskt ganska bra också på detta fall. a.: "En tredje princip i svensk utrikespolitik, och en principsom likaledes är grundläggande för hela FN-systemet, är principen om fredliglösning av tvister.Denna princip förutsätter att de olika parterna i en konflikt är beredda atttala med varandra." Den rätta vägen för är inte att förse den enaparten i en konflikt med militära förnödenheter - detta gäller oavsett avvilket slag dessa än må vara. Den rätta vägen för är att verka förnationell försoning-och hjälpa de lidande människorna. Omplanernapå visst bistånd till Mogam-bique, m. m. Det tycks som om vet vadvi i och regeringen kommer fram till redan innan vi hartagit ställning. Jag har ju här gjort klart att vi analyserar frågan ochännuinte är färdiga för något ställningstagande. Eftersom vi än så länge inte harnågot förslag, kan vi inte inbjuda att ta ställning. Man måste ändåhålla på formerna i detta arbete, och det bör också göra. Jag är nästan Jitet ledsen över att behöva säga att detnog är först när man har insikten om det fruktansvärda som pågår i -RNM-banditernas meningslösa dödande och fruktansvärda förödelse - som manförstår att något mer än vad vi har gjort måste göras. Vi kan intebara se på, när så mycket av utvecklingsansträngningar går till spillo. När vi fattar beslut i den här frågan, kommervi att hålla fast vid principer om folkrätten, det humanitära biståndet och deallmänna riktlinjerna för svensk biståndspolitik. När vi kommer till litet merkonkreta ställningstaganden, hoppas jag att också skallförstå detta litet bättre. 6 (): Förödelsen är svår och lidandet är stortockså i , och , biståndsministern. Skall vi gesäkerhetsinriktat gråzonsbistånd också till dessa länder? Skall vi inte istället försöka hjälpa med humanitärt bistånd? Var det någon vidare hjälp försvenskarna i att de åkte i militärkonvoj? Jag håller med biståndsministern om att jag vet väldigtlitet om vad som försiggår i . Men jag läser tidningar ochhar kunnat notera att de nordiska utrikesministrarna har informerats och blivittillfrågade, att SADCC-representanter får diskutera dessa frågor men inteSveriges riksdag. Detta tycker jag är allvarligt. Jag vill bara konstatera att den sveriskaregeringen anser att situation är helt unik, med en förödelse ochen aggression som den Sydafrikastödda svarar för i detta land. Detär en unik situation som kräver unika åtgärder. Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytterligare inlägg. Överläggningenvar härmed avslutad. Om analysen av om ubåtskränkningar 3 §Svar på interpellation 1987/88:165 om analysen av omubåtskränkningar har i en fråga till mig hävdatatt regeringen i samband med överbefälhavarens rapport om ubåtskränkningarnatillsatte en egen analysgrupp med uppgift att granska och analysera rapportensinnehåll. Han har frågat vilka direkfiv denna grupp hade och vilkasärskilda kriterier för sin analys den hade att använda som motiverade envärdering av rapportens material vid sidan av den som gjordes avöverbefälhavaren. Jag har besvarat en fråga med likartat innehållsom ställt. Som jag förklarade för fick tre tjänstemän iregeringskansliet i uppdrag att ta del av det underlag på vilketöverbefälhavarens rapport grundades. Detta skedde på förslag avöverbefälhavaren. Syftet var att förbereda regeringens mottagande av rapporten.Tjänstemännen gavs inga instruktioner att använda några speciella kriterier försitt arbete. När tjänstemännen slutfört sitt uppdrag redovisade de sinasynpunkter för regeringen, och på regeringens uppdrag lämnade de därefter sammaredovisning till de borgerliga partiernas ledare. 9 (); Först vill jag be att få tackaförsvarsministern för svaret på min interpellation. Den avsåg inte att ifrågasättaregeringens rätt eller det lämpliga i att låta en analysgrupp urregeringskansliet förbereda regeringens mottagande av ÖB:s rapport. Tvärtommotiverar frågans natur att regeringen låter göra en sådan beredning. Däremot vill jag hävda att det hade varit lämpligt bådegentemot svenska folket och för regeringens eget agerande, om man hadepreciserat och definierat utifrån vilka utgångspunkter denna granskning skullegöras. Såvida inte regeringens analysgrupp skulle stå för någonövergranskning, kan dess syfte knappast ha varit att avgöra vad som var rätteller fel i ÖB;s rapport. Den kompetensen hade den ju heller inte. Däremotsyftade den rimligtvis till att analysera vad som i ÖB:s rapport eventuelltkunde ge anledning till eller ställa krav på politiskt agerande i en visssituafion. Dess uppgift måste därför ha varit att pröva bevisvärdet irapportens olika delar och rensa undan osäkerhet i resonemang och enskildhetersnarare än att ge en så sannolik och fullständig bild av kränkningarria sommöjligt är. Det är på grund av detta som det inte är rimligt att hävdaatt regeringens analysgrupp ger en bättre bild av ubåtskränkningarnasomfattning än ÖB:s rapport. Det måste snarare t.o.m. vara tvärtom. Utankvalificerade antaganden och väl underbyggda hypoteser får man en minimalisfiskbild, som inte kan utgöra någon rimlig grund vare sig för den försvarspolitiskadebatten eller för den militära planeringen. Skulle vi t. ex. basera vår säkerhetspolitik enbart på deangreppsförberedelser vi har bevis för, skulle den vara baserad på en uruselbild av den verklighet vi lever i. Därför ärRoine agerande oroande. Han använder i sina resonemangregeringsgruppens analys som om det är denna som ger den sanna och fullständigabilden av ubåtskränkningarnas omfattning. Det skapar osäkerhet om vad han självanser. På samma gång som det enbart finns anledning att agera utrikespolifisktpå det man har en fullständig säkerhet om, vore det angeläget om regeringen somsiri grund för försvarsdebatten redovisade den bild som man rimligtvis kanskapa sig med skäliga antaganden. Det är nämligen den bilden vårförsvarspolitik måste bygga på. I gav försvarsministern emellertid en minimalistiskbild av kränkningarna genom att hävda att det är svårt att säga något bestämtom omfattningen av kränkningarna och att det inte gått att säkra bevis förnationalitet. Det kan säkert hävdas, men den viktiga frågeställningen blirlikväl; Har regeringen och försvarsministern över huvud taget ingen uppfattningom i vilken omfattning dessa kränkningar förekommer? Om han inte har det måste man ifrågasätta om hanegenfiigen tror på att det förekommer kränkningar, om han litar på de militäramyndigheterna. Tyvärr finns det flera skäl fill dessa ifrågasättanden. Trots att det nu är väcktes avatt det stod en sovjetisk ubåt på grund i har ubåtsskyddet ännu intefått någon rimlig styrka. På försvarsministerns uppdrag utreds nu enomorganisation av bl. a. armén, vilket inte innebär något annat än denkraffigaste nedrustningen . Det tyder inte på att tardet hot som ubåtskränkningarna innebär på allvar. I den ytterligt väl ansedda tidskriften kunde man läsa att i sällskapmed sina nordiska kolleger hade skämtat bort försvarsledningens rapporter ochubåtskränkningarna. har givetvis, som sig bör, dementerat detta.Men såvida det inte rör sig om en ren konspiration måste det rimligen finnasnågon grund för det som skrivits. Vad som minskar filltron fill är att han tidigare visat att han inte drar sig för omdömeslösa skämtom marinen. Oavsett vad han exakt har sagt står ensak helt klar: försvarsminister måste i alla situafioner - inte minstnär han äter middag med andra länders försvarsministrar- yttra sig omubåtskränkningarna så, att det inte finns minsta tvivel om den svenskaregeringens uppfattning i denna fråga. I denna del har uppenbarligen RoineCarlsson inte hålHt måttet. Det som gör det berättigat med misstro motförsvarsministerns dementier är att han, månaden efter sin sammankomst med denordiska försvarsministrarna, blev informerad av sin sakkunnige attdenne i en intervju skulle komma att hävda att ubåtspolifik och dentidigare protesten till bygger på osäker grund och grundläggandetankefel. Såvitt vi vet hade inga invändningar mot att en avhans närmaste tjänstemän på detta vis sökte desavouera regeringens politik idenna utomordentligt viktiga fråga. Därför är det befogat med misstro till försvarsministernsdementier efter hans danska middag. Därför är det befogat att här be attfå veta vad sade fill . Det finns i allra högsta gradanledning att till försvarsministern ställa frågan vad han anser om den bild avkränkningar- Om analysen av om ubåtskränkningar Om analysen av om ubåtskränkningar nasomfattning som ÖB redovisat och om han anser att det mönster som ÖB-rapportenredovisar ger en lämplig grund för svensk försvarspolitisk debaft. Det som interpellationen handlar om har jagju beskrivit, och det som hände är ett exempel på ett noggrantberedningsförfarande. Att det hela fick just denna form berodde bl. a. påönskemål från överbefälhavaren. Med ett så omfattande underlag som det här varfråga om och mot bakgrund av ett bedömt behov att regeringen efteröverbefälhavarens rapport skulle kommentera denna, är det både naturligt ochriktigt att regeringen vid sin beredning noga går igenom grundmaterialet. Jag kan försäkra att det inte äranmärkningsvärt att regeringen eller tjänstemän gör på dettasätt. Både jag själv och flera medarbetare har vid olika tillfällen fåttföredragningar såväl av överbefälhavaren och försvarsstabschefen som av olikadeltagare i analysgruppen. Jag och mina medarbetare har också på ort ochställe på fartyg, i analyscentraler och på minstationer diskuterat igenom dessafrågor med personalen. Interpellationen gällde analysen av ÖB:srapport om ubåtskränkningarna. Jag kan förstå att har svårt att tatill sig den redovisning som är lämnad i svaret och far ut på andra områden,som interpellationen icke på något sätt handlar om. Jag vill, herr talman,stillsamt bara kommentera detta med följande ord. Det som och tar upp blir inte sannare bära för att tror sig vetavad som har förevarit. Jag har deltagit i sammanträdena och torde därmed halitet större möjligheter än både de personer som står bakom den här utländskapamfletten och att bedöma vad som har förevarit. 11GUNNAR (): Försvarsministerns inlägg visar på vådanav att ha färdigskrivna inlägg i kammaren. Jag ifrågasatte inte det lämpliga iatt regeringen tillsatte en egen analysgrupp. Den diskussion som jag tycker detär vikfigt att föra gäller vilken roll man vill tilldela regeringensanalysgrupp och vilken bild man vill ge av de resultat som gruppen kom framtill resp. vad pekar på. Jag vill framhålla att det är rätt så viktigt att ävenregeringen för svenska folket redovisar sin syn på i vilken omfattningubåtskränkningarna förekommer och vilket mönster man tycker sig se. Och dåräcker det inte med en minimalisfisk bild, som enbart bygger på det man harovedersägliga bevis på, utan det måste vara rimligt att begära att man skallkomma med kvalificerade antaganden och väl underbyggda hypoteser. Annars skullevi över huvud taget inte ha någon grund för ett försvar, för allting kan intebevisas. Den andra delen av frågeställningen hänger i högsta gradsamman med vilken bild man vill ge av ubåtskränkningarnas omfattning och derasmönster. Det är nämligen så att'företrädare när det gällerubåtsmiddagar, , dementerade även han. Och det är så att genom att han blev informerad av i praktiken accepteradebudskapet i brev dagen innan ubåtsrapporten publicerades. Detta hari allra högsta grad att göra med vilken roll man vill filldela dessa olikaanalysgrupper och den bild som därmed skapas av ubåtskränkningarna. Man kan konstatera att genom sitt agerandeinte skapar en trovärdighet för den svenska ubåtsskyddspolitiken. Det finnsändå bara ett entydigt sätt att göra klart för svenska folket och omvärlden tar. kränkningarna på allvar, och det är att man tillför försvaret sådanaresurser som försvaret anser sig behöva för att kunna hejda ubåtskränkningarna.Därför hänger kanske den svenska säkerhetspolifikens trovärdighet inte såmycket på dementier, utan mera på vad regeringen faktiskt görnär överbefälhavaren presenterar siri rapport om det framtidaubåtsskyddet. Om analysen av om ubåtskränkningar Jag vill för ytterligarebegrundande belysa följande. Överbefälhavarens rapport förelåg i sin helhet redan innanregeringskansliets tjänstemän påbörjade arbetet. Och ÖB har framhållit attinga slutsatser eller siffror ändrades efter den s. k. beredningsgruppensdiskussioner med analysgruppen. Jag har tidigare offentligt redovisat hur regeringen serpå sådana här frågor. borde, med all önskvärd tydlighet, vara förirogenmed den saken, om han nu har tagit del av materialet. När det gäller har här i riksdagenställt en fråga till riiig, och jag har redovisat vad som gäller i detsammanhanget. Låt mig slutligen, herr talman,säga följande: Det oroar mig inte särskilt mycket om är litet tveksambeträffande min trovärdighet i egenskap av försvarsminister. Jag är nämligen iden situafionen, , att jag inte behöver övertyga om mintrovärdighet. Det är helt andra faktorer som påverkar saken, och jag tar deträtt så lugnt på den punkten. Jag känner mig alltså inte det minsta orolig, omherr tvivlar på mina uppgifter. 13GUNNAR (): Jag tror nog att skulle göraklokt i att litet rrier ta på allvar även vad oppositionspolifiker och andrautanför regeringskretsen tycker och tänker. Det är faktiskt ganska vikfigt atten försvarsminister i alla lägen agerar så att han inger förtroende - inte barahos det egna partiet utan även hos andra.