prot · GB09124 · 1987-12-31 00:00:00 — Slutligen vill jag konstatera alt nu har det onda - eller det goda - personifierat, som hon tror, eftersom hon larmig som måltavla. Men är det ju inte så. Utskottet är enigt - inte ensmoderaterna har reserverat sig. Därför tycker jag att del är litet märkligt attframställa mig, och som ett bihang, som de som skall bekämpas. Detär alltså ett enigt utskott som tar avstånd från de olika våldsprodukterna,som uppmanar branschen att sanera, och som också säger: Fungerar inte det, fårvi återkomma med lagstiftning. Så del är nog litet för enkelt att tro att detär jag som är boven i dramat. Vårdnad om barn m. m. 26 (): Om jag drar konsekvenserna av MargaretaPerssons tankegångar rent konstitutionellt, så kan jag se att historieböcker iframtiden - och tyvärr är det ju så att del har förekommit krig i historien -skall recenseras och att alla våldsskildringar, i den mån sådana förekommer,skall bort. Det är kanske symptomatiskt alt man har tagit bort ämnet historiasom ett särskilt ämne. Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om lagutskottetsbetänkande 34.) Kammaren övergick till attdebattera lagutskottets belänkande 33 om vårdnad om barn m.m. Vårdnadom barn m. m. 27MARIANNE (): Sedan början av 1970-talel har den svenskafamiljerätten förändrats avsevärt, och ändrades reglerom vårdnad om barn. Denna reform innebar bl. a. att frågan om vem av makarnasom bär skulden till oenigheten inte får tillmätas betydelse vid avgörandet avvem av dem som efter skilsmässan skall få vårdnaden om barnen. Det infördes dåockså bestämmelser som skulle syfta till att stärka fädernas möjligheter all fåvårdnaden om sina barn i de fall föräldrarna inte är gifta med varandra.Föräldrarna likställs alltså när det gäller rätten alt efter särskild prövningfå vårdnaden om sina barn. fattade beslut om ändringari bl.a. bestämmelser om vårdnad och umgänge. Ett av syftena medlagändringarna var att stärka barriens rättsliga ställning. Detta är endast enringa del av vad som har tagils upp i alla de utredningar som gjorts underårens lopp. En av de viktigaste frågorna i vårt land är enligt mittförmenande att våra barn får en trygg uppväxttid - att barnels behov av godaoch nära relationer lill föräldrarna blir tillfredsställda. Vårdnad om barn ni. I motion L402 funderar jag över hur vårt svenskarättssystem fungerar och om vi har någon rättstrygghet - detta med anledning avall en man dömts till två månaders fängelse för att ha utnyttjat sin fyraårigadotter sexuellt, Samma domstol gav senare mannen umgängesrätt med flickan somutsatts för otukten och det psykiska lidandet. Hur är sådant möjligt? Måste dåinte lagstiftningen ändras? Vi kan ju inte som ansvariga politiker godkänna ettsådant förhållande. Jag anser del vara omänskligt att tvinga ett fyraårigt barnatt umgås med den man som tvingat henne till sexuellt umgänge. Skulle någonkomma på idén att tvinga en våldtagen kvinna att regelbundet umgås medvåldtäktsmannen? Det kan inte finnas någon mening med ett umgänge mellanfar och dotter då dotterns upplevelser av pappan är så svåra. Flickan bör få enchans all leva ett normall liv och slippa konfrontationer med den man somförgått sig så grovt. I reservation nr 1 av m. fl. föreslår vi attriksdagen med bifall lill folkparlimotionen L412 och med anledning av motionL402 skall göra ändringar i för all få till stånd en mindrekategorisk rättstillämpning vid tillerkännande av umgänge. Från sida menar vi att det finns risk för att enschabloniserad bedömning av umgängesfrågorna ibland leder till att ett förbarnet skadligt umgänge trots allt kommer till stånd. När en brottslig handlingriktats mot barnet, eller när det finns vissa andra bakomliggande orsaker, börinte något umgänge över huvud taget få utdömas. Jag yrkar bifall lillreservation 1 i lagutskottets betänkande 33 där dessa frågor tas upp. I en annan centermotion av och frågan om ensamslående mäns situation efter skilsmässa upp. Vi försöker juså långt som möjligt att anpassa lagstiftning och regler efter nyafamiljemönster som utvecklas i vårt samhälle. Det är omöjligt att alltidtillämpa regler och bestämmelser på ett bra sätt. Om makarna vid en separationinte blir överens upplevs ofta reglerna som orättvisa. Då blir det ofta männensom får sitta emellan. De hamnar i situationer där de mer eller mindretvångsmässigl föriorar möjlighet till fördjupade och utvecklande kontakter medsina barn, som de upplever sig tvingade att betala dryga underhålloch förlorar möjligheten att ekonomiskt få ett tryggt liv - ett liv som ocksåskulle ha kunnat inrymma goda relationer lill barnen. Har makarna inte sinabarn boende på samma ort - kanske inte ens i samma landsdel - blir situationensärskilt besvärlig. Det finns, säger motionärerna, en uppenbar risk att enmotiverad allmänt skärpt attityd vad gäller våldsbrott inom familjen i vissafall kan komma att utnyttjas som en metod i en strid mellan man och kvinna ombarnen. Jag tror att detta uttalande är riktigt. Del är flera ensamslående mänsom har talat med mig om just detta förhållande. Vi måste skapa garantier föratt männen får en rättvis situation när konflikter uppkommer. Jag tycker attJämO borde uppmärksamma det utsatta läge och den diskriminering som många mänutsätts för genom rådande praxis. Jag är glad över att hela utskottet harställt sig bakom vår motion och föreslår all den skall överlämnas lill denkommitté som regeringen tillsatte . Kommitténs uppgift är att göra enöversyn av reglernaför underhållsbidragen och bidragsförskotten till barn. Kommittén skall ocksåenligt direktiven bl. a. förutsättningslöst se över bestämmelserna omunderhållsbidrag, bidragsförskott och andra regelsystem som påverkar särlevandeföräldrars ekonomi. Jag ber att få yrka bifall till hemställan ilagutskottets belänkande nr 33 i övrigt. 28BENGT (): skall nu behandla lagutskottetsbetänkande angående flera viktiga frågor inom familjerätten och främst dåfrågan om vårdnad om och umgänge med barn. Familjesplittring i form av skilsmässa i äktenskap ochseparation i samboendeförhållanden blir allt vanligare i vårt samhälle. Dennasplittring skapar problem för alla berörda om än på olika sätt.Häri inbegrips då tiotusentals barn. Detta är också ett samhällsproblem och ettsorgligt underskattat sådant. Därför är det ett angeläget behov att samhällsinsatsergörs på bred front. Främst gäller det då inom socialpolitiken ocharbetsmarknadspolitiken. Inom familjerätten handlar det ytterst om relationernainom familjen. Av särskilt intresse är då mannens relationer till familjen, ochsärskilt till barnen, redan under samlevnaden. Rätlspoliiiken utgörnaturligtvis ingen universalmedicin för lösning av familjens relationsproblem.Men ett bra rättsregelsyslem kan i skilsmässosituationer underlätta lösningenav vårdnads- och umgängesfrågor i samförstånd eller i sista hand i rättegång. Skilsmässa resp. separation är naturligtvisden enda utvägen när relationsproblemen är djupa och irreparabla. Men ifamiljer med barn måste man anstränga sig särskilt för alt sökasamförständslösningar på frågor som är avgörande för barnen, alltså vårdnad ochumgänge. Att samförstånds-lösningar kan uppnås är ocksä betydelsefullt när detgäller att för barnet förhindra negativa följder av föräldrarnas separation ochför alt skapa förutsättningar för ett fortsatt samarbete mellan föräldrarna iviktigare frågor som rör barnet. Ett instrument för alt uppnå sådana lösningarkan vara s. k. samarbetssamlal, där socialförvaltningarna genom kontakter medföräldrarna söker lösa separationsproblemen på bästa sätt för alla parter utanuppslitande rättegångar. Här behövs alltså kommunala insatser. Del är myckelangeläget med samarbetssamlal. Försöksverksamhet har bedrivits inom någrakommuner, och utvärdering pågår. Men redan nu pekar resultaten på att sådanasamtal borde genomföras i alla kommuner. Men också andra sociala stöd- ochhjälpinsatser, exempelvis familjerådgivning, är av stor betydelse. Man kan naturligtvis inte i samtliga fall avfamiljesplillring uppnå samförståndslösningar om barnens framtid. Tyvärr tyckskampen om barnen både öka och hårdna. är det ca 2 000 fall därföräldrarna tvistar om vårdnad eller umgänge. Del blir då en mycket grannlaga uppgift för domstolen allfinna den rätta lösningen pä vårdnads- och umgängesproblemen. Den grundläggandeförutsättningen för en rättvis dom är att domstolen har ett tillfredsställandebeslutsunderlag. Därför bör domstolen utnyttja sakkunniga och deras utlåtandei större utsträckning i dessa mål. Dessutom skulle domstolens kompetens höjasom det fanns möjlighet att såsom meddomare utnyttja experter med ingåendekunskaper om barns utveckling och behov. Allt detta skulle stärka garantin fören rättvis dom i dessa ofta mycket svåra mål. Speciella problem möter domstolen när det gäller attbesluta om barnets umgänge med den förälder som ej tillerkänts vårdnaden.Bakgrunden är att barnen i princip har behov av kontakt med båda föräldrarnaäven efter separationen. Men umgänget måste naturligtvis i det enskilda falletvara förenligt med barnets bästa. Nuvarande lagstiftning har också detta somriktpunkt men är inte tillräckligt tydlig i sin ordalydelse. Därför börföräldrabalken 6 kap. 15 § ändras på följande sätt. I paragrafens första styckebör formuleringen om att barnels behov av umgänge skall "så långt sommöjligt tillgodoses" kunna ersättas med uttrycket "tillgodoses eftervad som är bäst för barnet". Paragrafen skulle vidare kunna kompletterasmed ett nytt fjärde stycke, som skulle innehålla en precisering av vilkafaktorer som skall beaktas vid bedömningen av vad som är bäst för barnet. Detskulle då främst gälla barnets ålder och mognadsgrad, känslomässig anknytningmellan barn och umgängesförälder, barnets egen inställning samt föräldrarnasinbördes förhållande. Härigenom skulle två fördelar uppnås. För det förstaskulle rättstillämpningen bli mera flexibel och anpassas bättre till förhållandenai det enskilda fallet. För det andra borde man kunna undvika något av enkategorisk umgängesrätt i sådana fall där umgänge bör vara uteslutet i varjefall . I många familjemål om vårdnad och umgänge krävs s. k.interimistiska beslut, alltså förordnanden som skall gälla tills vidare ochfram lill dom i målet. Många problem är förknippade med dessa beslut. Till enbörjan nöjer man sig i lagen med att beslutet är "skäligt" ulanuttrycklig koppling till vad som är bäst för barnet. Vidare är det oacceptabeltalt dessa beslut ofta fattas på bristfälligt beslutsunderlag, ofta ulan ens ettsnabbyllrande frän socialnämnden och av relativt oerfarna domare, samtidigtsom ett sådant förordnande ofta blir styrande för den slutliga domen.Självklart borde det krävas särskild kompetens all handlägga sådana mål ochdessutom bättre utredningsunderlag för besluten. Men framför allt är detangeläget att det skapas en möjlighet alt i vårdnadstvister interimistisktförordna om vem av föräldrarna som skall handha den faktiska vården av barnet,ulan att någon ändring i rättsligt hänseende görs beträffande föräldrarnasgemensamma vårdnad. Genom ett beslut som avser enbart barnels bostad skulle detgå att undvika ett mer eller mindre prejudicerande beslut i vårdnadsfrågan påett stadium då utredningen ännu är ofullständig. Man bör inte heller bortsefrån att ett sådant begränsat beslut kanske också kunde öka möjligheten förparterna att bli ense om hur vårdnaden om barnet skall ordnas. uppkommer problem vid genomförandet avdomstolarnas domar och beslut om vårdnad och umgänge. Dessaverkslällighetspro-cesser är myckel beklagliga och utsätter barnen för extrarisker inte bara vid direkta polishämlningar. Situationen blir dessutom prekärgenom alt lagen faktiskt tillåter verkställighet, även om det föreligger riskför all barnels hälsa skadas. Därför bör lagen ändras så att domstolen, i dettafall länsrätten, skall kunna vägra verkställighet i samtliga fall dåverkställighet inte är förenligt med barnens bästa. Dessabedömningar kräver då att länsrätten har tillgång till bästa möjligabeslutsunderlag, bl. a. genom utnyttjande av sakkunniga. Dessutom hade detvarit fördelaktigt om även länsrätten hade haft möjlighet att anlitabarnpsykolog eller motsvarande barnexperl som meddomare vid handläggning avverkställighetsärendet. Idessa verkställighetslvister måste man också söka en metod för att om möjligtundvika fortsatta tvister. En möjlighet skulle kunna vara att länsrätten vidvägrad verkställighet med bindande verkan skulle kunna återförvisa vårdnads-och/eller umgängesfrågan till allmän domstol för omprövning. En sådan modellborde få positiva konsekvenser när det gäller att såväl minimera ettdestruktivt dubbelprocessande i läns- och tingsrätter som förebygga s. k.umgängessabotage från vårdnadshavare. Förövrigt borde man - i linje med lagstiftarens mening - oftare och framför allttidigare ompröva vårdnads- och umgängesfrågor när någon av föräldrarna gör sigskyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorg ombarnet på ett sätt som medför fara för barnets hälsa eller utveckling. Till slut måste man ägna uppmärksamhet åt de ensamstående fädernas situation.Dessa män drabbas egentligen av en dubbel separation. De berövas ofta sinföräldraroll som de förlorar sin anknytning till familj, släkt ochvänner. Männen klarar bevisligen denna relationskris mycket dåligt i mångafall. Detta leder alltför ofta lill att de råkar in i missbrukssiluationer, somi sin lur leder lill ohälsa och kriminalitet. Dessutom är det klarlagt altdessa män har en högre dödlighet än gifta män genom självmord eller andradödsorsaker. Menvår kunskap om de ensamstående fädernas svåra och utsatta situation är förnärvarande helt otillräcklig. Männens ekonomiska förhållanden är underutredning, men även de sociala problemen mäste klarläggas. Dessutom måste desamhällsekonomiska konsekvenserna uppmärksammas, alltså kostnaderna försocial-, sjuk- och kriminalvård i dessa sammanhang. Enbred utredning av de ensamstående fädernas situation är, och borde för allavara, en angelägen samhällsfråga. Avslutningsvisbör än en gång understrykas att frågorna om vårdnad och umgänge är vikliga,rent av de allra viktigaste familjerältsliga frågorna. Myndigheternasbehandling av dessa frågor kan avsevärt förbättras, och har - somenda parti - ingående beskrivit hur detta kan ske. Vi förväntar oss nuskyndsamt förslag från regeringen. Det gäller faktiskt våra barn och ytterstvårt samhälles framtid. Mot denna bakgrund yrkar jag bifall till samtliga reservationer ibetänkandet. Vårdnadom barn m. m. Underdelta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 29 (): Jag vill inledningsvis å utskottsmajöritetens vägnar mycket starktbetona alt vi lyssnar på alla de talare som deltar i debatten. 1987/88:124 kommer till talarstolen efter mig, och jag vill redan nu bekräfta attvi iutskottet med stort intresse har studerat den mycket omfattande motion , , , somhar som första namn. m. rn. Vi anser fränutskottsmajoritetens sida att del finns flera skäl fill att noggrant lyssna på desynpunkter som förs fram i den allmänna debatten, bl. a. beroende på att frågorsom rör vårdnad och umgänge är ett ämnesområde som ofta debatteras mellanenskilda människor. När människor träffas för att jämföra erfarenheter ochuppfattningar kommer den nu gällande lagstiftningen i centrum för intresset.Dessutom har vi alla som riksdagsledamöter säkerligen kommit i kontakt meddessa frågor vid besök ute på partiernas grundorganisationer och vid mångamöten där deltagare har ställt frågor till oss och lämnat synpunkter på den nugällande lagstiftningen. Vi har fått ta del av många förslag om på vilket sättlagsfiftningen bör reformeras osv. Allmäntvill jag säga att det är bra att debatten hålls levande, för det är vikfigaämnesområden vi diskuterar. Det är ämnesområden som berör ett mycket stortantal familjer här i landet. Ett annat skäl till att vi bör vara mycket lyhördai dag är tidsskedet i den arbetsprocess som vi nu befinner oss i. Utskottethar gjort studiebesök i och lyssnat till många experter. Avbetänkandet framgår också att har kallat till sigföreträdare för en rad olika organisationer och myndigheter och berett demtillfälle alt framföra sina synpunkter på den nu aktuella lagstiftningen. Vikan lätt inse att nu befinner sig mitt uppe i ett mycketintensivt beredningsarbete. Målet för detta arbete är självfallet att kommafill med en proposition. Somgrund för den kommande propositionen finns också ett rätt stort antalutredningar som har lämnat material till regeringen. Det tycker jag vittnar omatt vi har en mycket hög ambitionsnivå här i landet och att vi ifrån båderegeringens och sida lar dessa frågor på mycket stort allvar. Trolsatt och början av 80-talel genom olika delbesluthar reformerat familjelagstiftningen, har man inte nöjt sig med de resultatenutan ändå gett uppdrag till nya utredningar. Jag vill också nämna deutredningarna vid namn. Detär rättegångsutredningen, som har avlämnat sitt betänkande, som beredsvidare i departementet. Det är utredningen om barnens rätt, som avgivit sittsista delbetänkande. Som ledning för det fortsatta arbetet finns ocksåuttalanden från justitieombudsmannen. Dessutom har regeringen gettsocialstyrelsen i uppdrag att utvärdera verksamheten med samarbetsavtal, ienlighet med vad har begärt. Slutligen kan vi konstalera attunderhållsbidragskommittén arbetar mycket energiskt med sitluppdrag att se över hela systemet med underhållsbidrag, bidragsförskott ochandra syslem som påverkar särievande föräldrars ekonomi. Jag tror inte heller attdet är för mycket sagt att har varit ledande i i fråga om attutforma en modern lagstiftning inom de områden som vi nu diskuterar. Det ärockså glädjande att se att vi fortfarande har en hög ambitionsnivå här ilandet, 44 Mot den bakgrund som jag här i all korthet harförsökt beskriva är Vårdnad om barn m. m. utskottets huvudlinje attinte nu ta definitiv ställning till de olika delfrågorna Prot. 1987/88:124utan att i stället begagna tillfället till att i anslutning till olikamotionsyrkan- den framföra en del uppfattningar som regeringensenare kan väga in i sina bedömningar i samband med utformningen av enproposition. Närpropositionen väl kommer skall vi från utskottets sida naturligtvis mednoggrannhet och stort intresse granska propositionens innehåll. Den debatt somföljer på propositionen kommer enligt min uppfattning att bli myckel merkonkret än vad det finns anledning till . Från den socialdemokrafiskagruppens sida kan jag redan nu lova alt vi då kommer att vara mycket konkreta,exakta och disfinkta när de olika delfrågorna skall behandlas i . Meni dag har vi vall en annan huvudlinje, att vara mycket öppna och lyhörda försynpunkter, så att de skall kunna vägas in i det slutliga resultatet. Närledamöterna nu granskar lagutskottets betänkande kan vi alla konstatera attfolkpartiet har vall en annan linje för sitt handlande. I reservation 1föreslås bl. a. att 6 kap. 15 § skall ändras och att till denskall göras ett fillägg. Del är ett konkret förslag som har lämnats frånfolkpartiet. Då måste jag fråga: Innebär det förslaget det allra bästa resultatsom går att åstadkomma? För dagen är jag inte alls övertygad om det. Det kanmycket väl komma fram fler förslag om hur nämnda paragraf i föräldrabalkenskall vara utformad. Vi vill från vår partigrupp avvakta det fortsattautredningsarbetet och debatten på den punkten innan vi tar definitiv ställning. Jaguttrycker förhoppningen att Bengl och inte, i och medreservationerna , låser fast sig i en absolut, bestämd uppfattning, utanatt man från även i fortsättningen kan vara lyhörd och vara med ochstödja ett annat förslag, om vi bedömer att del är bättre än de förslag somfolkpartiet har lagt fram i de nu aktuella reservationerna. Förundvikande av alla missförstånd vill jag kraftfullt betona att folkpartietnaturligtvis är i sin fulla rätt att avge reservationer. Men mot den bakgrundsom jag har skisserat får var och en bedöma hur polifiskt klokt det är alt inuvarande läge låsa fast sig i bestämda uppfattningar. Ireservation 2 tar representanter upp frågan om expertmedverkan idomstolar när vårdnads- och umgängesfrågor skall avgöras. Jag tycker all denreservationen innebär att man slår in öppna dörrar. I utskottet har vi mångagånger diskuterat möjligheterna att anlita experter i domstolarna. Helt självklartskall domstolen ha tillgång till bästa tänkbara expertis innan man fattar sinabeslut. Vad som återstår att diskutera är mer formerna för hur experterna skallutnyttjas i domstolarna. Ireservation 3 lar upp interimistiska vårdnadsbeslut. Jag är helt klar över alt den frågan kommer alt bli en mycket central fråga i en kommande proposition. Vi kan ju alla konstatera att de interimistiska besluten i hög grad är styrande för de slutgiltiga domarna. Vi har här en gemensam strävan att få fram bästa länkbara underlag innan domstolen fattar ett interimistiskt beslut. Vi har i lagutskottet observerat dessaproblem långt innan reservanterna log upp dem. Jag tror att det även här är klokt att avvakta med ett slutgiltigt ställningstagande tills vi har alla synpunkter på 45 Vårdnad om barn rn. Den folkpartistiska reservationen 4 gäller verkställighetav vårdnads- och umgängesavgöranäen. Jag tycker att de problem som las upp iden reservationen behöver placeras in i ett större sammanhang innan vi lardefinitiv ställning. Jag vill avsluta med att göra ett par klara deklarationer. Man kan av reservationerna få uppfattningen attdomstolarna i allmänhet dömer mycket schematiskt. Jag vill på majoritetensvägnar nyansera bilden högst betydligt. Vi är övertygade om att domstolarna besitter en mycket stor sakkunskap och säkerligen gör bästa länkbarabedömningar i varje enskilt fall. har ett par talare tidigare berört deensamstående männens ekonomiska situation efter skilsmässa. Jag vill erinrakammaren om att när 1978 fattade ett genomgripande beslut omunderhållsbidragen, var bakgrunden till reformen just de ensamstående männensekonomiska situation. a. kunde jag och andra talare från denna talarstoldå med prakfiskä exempel påvisa vilken svår ekonomisk situation som mångaensamslående män levde i efter en skilsmässa. Hela systemet med underhållsbidrag är nu föremål föröversyn. Jag vill här bara understryka att vi naturligtvis får akta oss för attåter hamna i den situation som rådde . Jag vill också framföra några synpunkter påfrågan om umgängesrällen. Del upprör oss i utskottet att vi ofta kan konstateraalt rätten lill umgänge med barnen mänga gånger saboteras av den ena föräldern.Delta är ett förhållande som vi vill försöka komma till rätta med. Det finns också en ekonomisk fråga i delta sammanhang. Dengäller de fall där föräldrarna är bosatta på stort avstånd från varandra ochsaknar ekonomiska möjligheter alt verkligen utnyttja rätten lill umgänge medbarnen. Även om det är en stor principiell fråga huruvida staten där skall gåin med ekonomiska bidrag, vill jag ändå uttala förhoppningen att den nuarbetande utredningen verkligen ägnar intresse och tankar åt frågan om hur viskall uppnå en reell umgängesrält. Del är ju inget tvivel om all barnen behöverkunna få umgås med båda föräldrarna. Jag yrkar bifall till hemställan i utskottetsbetänkande i dess helhet. 30BENGT () replik: Jag konstaterar att majoritetens företrädarehär i debatten vidimerar att det finns problem med vårt nuvarande rättsregelsyslem. Det är också riktigt, som säger, attlagutskottet har framfört viss kritik mot systemets utformning. Man har bekräftat behovet av att förändringar vidtas. Men några direkta förslag framförs alliså inte. Del vore bra om utskottet hade gjort detta. Jag tror att del t.o.rn. skulle ha uppskattats av . har här visat en överdri ven försiktighet. Vi i anser, här liksom i alla andra politiskasammanhang, all del är bra med klara besked. Vi tror alt detta är politisktklokt. Icke desto mindre menar att det i lagutskottetsbelänkande har anförts vissa synpunkter som kan vara av betydelse för delfortsatta beredningsarbetet Vårdnad om barn m. rn. Det är alldeles riktigt.