prot · GB0965 · 1987-12-31 00:00:00 — Om det inte blir ett fredsfördrag, kominer antalet judarsom lever i att ungefär vara lika stort som antalet araber.Några år därefter kommer araberna att vara fler än judarna. Det är nu viktigt att den svenska regeringenpå olika sätt fortsätter sina försök att få till stånd en internationellfredskonferens. Problemen i denna del av kan annars utvecklas, ominte till en ny världsbrand så till en situation med betydligt mera våld än vadvi upplever. Jag tror också att det är viktigt att vi kontaktar vårabroderpartier i . Vi socialdemokrater kan sätta oss i förbindelse medarbetarpartiet, gärria med utrikesminister som initiativtagare,och de borgerliga partierna i , som har kontakt med , bör kontaktadetta parti för att den vägen arbeta för en dialog och för förhandlingar mellanjudar och araber. Kommer inte en sådan dialog till stånd, är det stor risk föratt extremisterna, fundamentalisterna, på båda sidor tar överhanden - och dåblir det bara fortsatt våld. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. 11GUNNAR (): Låt mig först säga att den brutalitet som präglar den israeliska ockupationsmaktens agerande i och på Västbankenär fullständigt oacceptabel. Den sker vid sidan om internationell rätt och vid Om konflikten mellan och palestinier-ria, m. rn. sidan omisraelisk lag och den lag som bör gälla på de ockuperade områdena. Den skerockså vid sidan av det som varje sann demokrat har rätt att kräva av endemokrati. Det är likväl, som utrikesministern också slog fast, så,att det våld som utövas i och på inte är det egentligaproblemet. Det egeritliga problemet ärett långvarigt palestinskt lidande,problemet att skapa former för en fredlig samexistens mellan det judiska ochdet palestinska folket och problemet med värnandet om staten rätt självständig existens. Som framhölls här tidigare medför den demografiskautvecklingen att det blir än viktigare att de västeuropeiska demokratierna kanhjälpa. Det är inför denna ständigt levande tragedi som Sverigeborde ha ambitionen att betyda någonting. Därför vore det tragiskt om Sverigesroll kom att bli den okritiska hejarklackens. Man kan fråga sigvilken benägenhet kommer att ha när det gäller att lyssna påföreträdare för den , om denna ensidigt fördömer ochsamtidigt nonchalerar det fundamentala övergrepp mot folkrätten som PLO:sprogrammatiska vägran att acceptera staten rätt att existera utgör. Detär inte bara PLO som har vägrat att erkänna staten rätt till existens.Bl. a. vägrar att ha diplomatiska förbindelser med den endaarabiska stat som har slutit fred med , nämligen . För det första: Finns det enligt utrikesministernsuppfattning något större brott mot vår internationella rättsordning än enverksamhet som syftar till att undanröja en självständig stats existens? Ochkan man över huvud taget, herr talman, med krav på trovärdighet göra anspråk päatt få spela en konstruktiv roll i fredsprocessen, om man bortser från dennagrundläggande frågeställning? För-det andra: Ger ingångna fredsavtal med Egyptenjämte de arabiska staternas fördömande av detta fredsavtal anledning att, somden gör, klandra den israeliska fredsviljan mer än denarabiska? Det finns också anledning att fråga sig ivilken mån PLO kan påverkas i riktning mot en kompromiss när det gäller ettsvenskt agerande som ensidigt fördömer dess motpart utan att riågon kritik motPLO:s vägran att erkänna staten förs fram. har genom AndersFerms tal, genom deri tal, i FN medverkat till att stängaIsraels öron för våra synpunkter. Men har därigenom också gett PLOsignaler om att en kompromisslös attityd leder till resultat - i vart fall iSverige. Det viktigaste steget, att erkänna staten , behöver inte tas. Det som saknas-i talet i FN och i svar häri dag är det historiska perspektivet. Jag avser det faktum att det vararabstaterna som underkände FN:s beslut om ett grundande av två självständigastater. Vidare gäller det krigen 1-967 och 1973 samt den retorik och denaggression som fortfarande lever i fråga om arabstaternas demagogi och agerandegentemot staten , som leder till att man i rustar och rustarför att kunna förgöra staten . Man tar inte det palestinskaflyktingproblemet på allvar om man, som utrikesministern och regeringen gör,använder det som ett slagträ och ensidigt lägger skulden för nöden, lidandetoch de konflikter som följer av ockupationen på - om det inte är så, att manmenar att , utan att tillerkännas sin rätt att existera och utanförhandlingar, ensidigt skall upphäva ockupationen. Trots att regeririgeri i lirijemed säkerhetsrådets resolution 242 hävdar att ett tillbakadragande skall skeefter förhandlingar, är det i praktiken den enda rimliga tolkningen avregeringens retorik. När begår brott mot folkrätten skallvi reagera mot detta. Det spelar roll om betydligt allvarligare brottmot folkrätten och de mänskliga fri- och rättigheterna begås i Israelsgrannländer eller av PLO. Men kan inte.-med krav på trovärdighet ochrespekt, agera som om situationen i omvärld är ointressant förMellanösternproblemäti-ken och , eller som om folkrätten skall betydanågot för men inte för eller PLO, En naturlig utgångspunkt för svensk utrikespolitik bordevara att i olika konflikthärdar stod på demokratins sida och gjordefolkrätten till sin sak, oavsett vem som bryter mot den. En sådan politikskulle ge oss trovärdighet och kanske också möjlighet att konstruktivt bidragatill freden. Den konstruktiva rollen synes inte socialdemokraterna och StenAndersson kunna gripa sig an i . Det är tragiskt. Om konflikten mellan och palestinierna, m. Anf.12 (): anförande i FN:s generalförsamlings Mellanösterndebatt,framfört av , har med rätta väckt starka känslor till liv.Anförandet torde vara ett svenskt rekord i officiell ensidighet när det gälleratt analysera situationen i . Dess värre saknas också nästan heltkonstruktiva element, som skulle kuriria bidra till eri fredlig lösning avkonflikten, i det anförande som utrikesministern och regeringen helt harställt sig bakom. Talets ensidighet kari t. ex. ge dagens ungdorii; somirité var riied 1948, 1967 eller 1973, ett intryck av att problemen iMellanöstern startade i och med att beslutade sig för attockupera och , i stort sett utan arinan anlednirig än de egnamaktambitionerna. Ett litet neutralt land som måsfe göra allt föratt stärka och skydda sanning och rätt i alla internationella frågor-särskilt iden känsliga situation som råder i , där moraliska övervägandenär så viktiga för båda parter. Här borde det vara en tvingande plikt förSveriges regering att ge en mera rättvisande bakgrund till dagens problem änsom skedde i FN . måste självfallet ta avstånd från det våld som nuutövas i området. Hur skulle vi annars kunna få trovärdighet, när vi påtalarövergrepp mot t. ex. israeler-vilket oftare borde ske frän den svenskaregeringens och från massmedias sida? Massmedia har under de senastetvå månaderna visat på oroligheterna på och i . Frånsjukhussalar och andra miljöer har TV-bilder visat blåslagna, sönderbrutna ochilla tilltygade palestinier. Det har varit väldigt påfrestande att se hur barnoch ungdomar drabbats av de metoder som israelerna använt sig av för att få ettslut på uppror som startats. är ju enda demokrati. Därförställer vi höga krav på att metoder inte används som står i strid med .folkrättens principer. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. Relationerna mellan och palestinierna harbrutaliserats på ett oroväckande sätt. Det tycks som om fundamentalistiskavärderingar, särskilt hos ungdomen, bland både palestinier och israeler växersig allt starkare så länge den här konflikten pågår. Det finns all anledning,herr talman, för oss som lever i vår trygga vrå av världen att reflektera överom inte den ensidiga beharidling som utsätts för i uiångainternationella och nationella fora medverkar till den desperation somvåldsmetoder och aggressivitet får sin näring från. Det gagnar i vart fall intei kommande val de balanserade krafter som utrikesministern och andra har sagtsig vilja stödja och som arbetar för en rättvis fred. Den sveriska regeririgen är uppenbarligeninte främmande för att försöka påverka andra parlaments ställriirigstagariden.Det har ju statsminister visat. När det gällerkonflikten i tror jag att ett balanserat och klokt agerande i FNär mera ändamålsenligt än artiklar i . Borde då inte regeririgeriockså reflektera över hur man genom sitt agerande kan stödja moderata ochbalanserande krafter i inför kommande val? Man stöder definitivt inteShimori genom den ensidiga skuldbeläggning som framförde iFN. Staten har alltsedan sin tillblivelse fått kämpamycket hårt för sin existens. I den kampen har varken FN eller Västeuropasdemokratier visat sig vara de riiest pålitliga bundsförvanter. Att ständigtleva under terrorhot. under hot om att bli utplånad eller kastad i havet,skapar utomordentligt stora mentala påfrestningar, som gör att det är lätt attkräva hårda tag. Jag tror att vi alla har lätt att kräva härda tag när det kärvartill sig-även häri värt land och även om den militära hotbilden för Sverigeinte pä något sätt är jämförbar med den som står inför. När det gällervårt eget land kan vi erinra oss att statsminister harvarnat inkräktare som vägar sig hit i undervattensläge för att fotografera ochsondera genom att säga att "blod kan komma att flyta", om man inteupphör med verksamheten. Regeringen har gett försvaret möjlighet att utanföregående varning tillgripa vapenmakt mot främmande ubåt i inre vatteri. Fördetta finns ett starkt folkligt tryck efter de ständiga gränskränknirigarna ochefter rapporterna om möjlig undervattensverksamhet. Men låt oss tänka efter!Hur skulle vi själva reagera, om de här möjliga inkräktarna övergav fotograferandetoch i stället tog sig i land och sköt skarpt mot civilbefolkningen och ladebomber i sorii går från till ? Händelser avdetta slag, herrtalman, är vardagen i . Jagtänkerdä påterrorattacker från främmande länders territorier, som under de senaste 40 åren- för övrigt långt före ockupationen - har drabbat civilbefolknirigeri, inteminst i . Detsamma gäller dock även andra länder i området. Detta är enfaktor som måste vägas in när man arialyserar ockupationerna av ochför fram förslag till lösningar på krisen. Kommer utrikesministern att tainitiativ till att en mera balanserad analys av försfram av i FN - och varför inte då ta upp kärnpunkten, PLO:s vägran atterkänna och att upphöra med kravet på dess utplånande? Bo JohusonTheutenberg uttrycker det hela på följande sätt: Så länge den palestinskaparaplyorganisationen har denna punkt pä sitt program undandrar den sig självdet stöd den eljest måhända kunde få i sin strävan att etablera en palestinskstat i området. 13 (): I i är kunde manläsa en ledare som var signerad av tidningens chefredaktör under rubriken hålla på ? Det är en fråga som har ställts av många inom den svenskaarbetarrörelsen. Och visst får man hålla på , även om opinionens vindarblåser hårt mot landet, efter den våldsamma och kaotiska utvecklingen iMellersta Östern. Det är en hårdhänt utveckling, för vilken staten harpåtagit sig ett särskilt tungt arisvar. Själv tillhör jag deri gcrieration inom arbetarrörelsensom var ung när staten bildades. Ännu , efteråt, kan jag medtydlig klarhet minnas de dramatiska dagarna . I densocialdemokratiska ungdomsrörelsen såg vi i staten tillkomst en viktigbundsförvant i den ständiga och eviga kampen för demokrati. Det tillhör min generations mest fantastiska och oförglömligaungdomsminnen när äntligen intog sin rättmätiga plats bland världensdemokratiska länder. Det kändes som - och det var - ett historiens vingslag.Men vi visste redan då att många hinder skulle läggas i vägen för denutveckling som var förarikrad i det politiska, av styrda . Stateri väg framåt skulle korsas och motverkas avandra krafter i det sprängladdade området. Det var från begynnelsen en kamp förexistensen och för överlevnaden. Både fick Israeluppbåda all sin kraft för att värna sin rätt att vara just stateri ,omgivet av fieritligt inställda grannar. Det var i den atmosfären Israellämnade värdefulla bidrag till demokratin i , och det är just iIsrael som området har sin enda fungerande demokrati. har denna ljusa bild av staten tonats ned.och det är ingen hejd på alla fördömanden som proklameras från världenspolitiska estrader - FN inte undantaget. är plågsamt att notera hur kämpar en tillsyries meningslös kamp för att skydda sig i ockuperade områden pä Västbankenoch i som rimligen tillhör palestinierna. Ingen kan försvara detvåld som förekommer och den brutalitet som är utmärkande för förhållandetmellan ockupanten och de ockuperade. På något sätt har denna tragiska utveckling också solkatbilden av ett i arbete och social utveckling. Det verkar som om landetsidentitet blir allt svårare att urskilja. Många vänner till kan inteförstå varför man inte lyssnar på världsopinionen. Jag läste för sedan artiklar i avgeneralsekreteraren i Rädda barnen , som tillhör de merainsiktsfulla bedömarna av , och jag väljer att citera endast enmening i en av artiklarna: "Våldet i har visat att detinte leder till annat än riya våldsförvecklingar." Bättre kan det inte uttryckas-våld föder våld. EftersomIsrael inte lyssnar till de många välmenande men kritiska rösterna är det alltfler som ställer frågan huruvida det är möjligt för att av egen kraft ta sig ur Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. svårigheterna.Det skulle kunna tydas som det värsta av allt, nämligen att helavåldsförvecklingen hotar att bli en bestående del av vardag. Många har anseU sig kunna bidra tilllösningen av problemen i de av ockuperade områdena. Där finns denviktigaste av dem alla. , och där finns , och EG.Det finns förslag om en fredskonferens i området, som den israeliskepremiärministern avvisar men som utrikesministern har en stark känsla för. Allt detta ger i ett nötskal bilden av ett land därmotsättningarna inom landet bäddar för fortsatt konfrontation. Vi är många somhoppas att det kommande valet skall ge ett ledarskap som har kraft ochmod att leta sig fram till förhandlingar. Det är till begreppet förhandlingar som intresset nu måstekoncentreras. I remissvaret från regeringen finns på det hela taget enbalanserad bild av problemen. Men frågan över alla andra är: Vem är det Israelskall-förhandla med? Enligt den är det PLO, som harpalestiniernas förtroende och skall föra deras talan. Det hör annars inte tillvanligheterna att PLO framställs som ett förtroendeskapande organ. 14KARL-ERIK SVARTBERG (s): vandrade jag omkring iflyktinglägret strax norr om . Vandringen blev en chock förmig och för de nordiska parlamentariker som jag hade i sällskap. Vi tyckte attvi var väl förberedda - vi hade allesammans följt rapporteringen i radio, - men verkligheten är så mycket brutalare än man kan föreställasig. När vi ser soldater som petar i ansiktet på palestiniernamed sina fruktade käppar; när vi ser hur man får lägga upp händerna somsoldaterna sedan slår rätt över; när vi ser soldaterna bryta upp affärerna, somi ; när vi ser missharidlade i siria sängar i de primitiva bostäderna iflyktinglägren; när vi ser flickan med sina svåra brännsår efter entårgasgranat; när vi ser flickan som har fått sitt högra öga förstört av engummikula; när vi kommer till sjukhuset i , där de svårast skadadefinns, t. ex. mannen som bultats sönder och samman, mamman sorit missharidlatssvårt när hon försökt skydda sina barn - ja, dä blir vi inte bara chockade.Verkligheten är så fruktansvärd att vi har svårt att stå ut med den. besöker vi flyktinglägret iGaza. Det var hermetiskt tillslutet, med militärposteringar runt om somkontrollerar att ingen kan passera ut eller in. Inga mattransporter kan tasigenom osv. Det här är den bild som vi fick i deockuperade områdena. fick jag ett brev som talade om"ärorika demokratiska armé". Låt mig bara säga sä har:Israels uppträdande på de ockuperade områdena är långt ifrån demokratiskt, änmindre ärorikt. Det som händer på och i har inte barafört in i en politisk kris, utan landet är också i en djup,moralisk kris. står helt enkelt existens som en öppen ochdemokratisk stat på spel. avgörs om skall vara en stat som värnar omde mänskliga rättigheterna eller inte. Det har sagts i debatten att detalltid finns tvä sidor av problemet. Det är mest den eriasidari som belyses nu.Cordelia Edvardson har citerats tidigare i debatten, jag skulle vilja göra detigen. Citatet är hämtat ifrån . Det är alldeles sant att detfinns två sidor: "den som blir förödmjukad, misshandlad och slagen, ochden som förödmjukar, slår och misshandlar". Vi fick en ganska entydig uppmaning med oss hem från deisraeler vi talade med, från företrädare för Fred Nu-rörelsen och andrafredsrörelser: Kritisera politik! Det som kan rädda oss nu är attväridsopinionen blir så stark att regeringen lyssnar. Men visa oss solidaritet.Det är vi som stårförfred, för förhandlingar, för kravet på att ockupationenmåste få ett slut och att skall lämna de ockuperade områdena. Det är visom behöver ert stöd. Det är vi som behöver er solidaritet. Lika entydig är bilden hos palestinierna vi talade med.Det började som en ungdomsrevolt, men är det hela folkets revolt. Det är enentusiasm och en sammanhållriing-som jag bara har upplevt eu gårig tidigare.Det var urider Solidaritets bästa dagar i . Det är en växande solidaritetmänniskorna emellan. Bilden frän - soldaterna bryter upp affärerna'och smederna kommer och lagar, insamlingar för att hjälpa desvårast drabbade. Ja, alla sluter upp i den här revolten. Det märkliga är attnu suddas alla gränser ut som finns mellan de olika grupperna. De suddas ut ien enda samordnad aktion mot den gemensamma fienden. Som sagt, PLO har hoppatpå tåget. PLO är palestiniernas företrädare. 15 (): kan naturligtvis inte lösaMellanösternkonflikten. En viss ödmjukhet - kanske inte en vanlig egenskap idylika sammanhang hos den socialdemokratiska regeringen - är väl från allas vårsida på sin plats i detta sammanhang. Det behövs också timmar för att ge enrättvisande bild av vad som har hänt och vad som händer där nere. Inte ens allade inlägg som här har gjorts kan ge mer än fragriierit av hela sanningeri. Jagskall heller irite försöka se bakåt, utan försöka att mycket konkret se framåt.Något kan vi säkert göra, inte minst den . Viktigare än vadvi alla riksdagsmän från olika partier tycker och vill är faktiskt denofficiella inställningen från regeringens sida och vad regeringen ämnar göra.Därför skulle jag, för att vi riktigt skall veta var regeringen står, vilja hanågra preciseringar på en del punkter i utrikesministerns anförande. I förhandlingsfrågari ställer utrikesministern sinaförhoppningar fill och hans positiva inställning till enfredskonferens. Men är hans bild av en fredskonferens densamma som den struktursom kan accepteras av PLO? Är den densamma som kan accepteras av ochandra stater i området? Detta är ett av de stora problemen. Vilken bild harregeringen av detta? Utrikesministern säger att vägran att förhandla ärsvårförståelig. vägrar att förhandla med hänvisning till PLO:snationella stadga och dess förintelseparagraf. Som har sagt ochsom PLO:s representant i har sagt inför flera ledamöter av dennakamrnare skulle denna förintelseparagraf i den nationella stadgan numera vara"not Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. valid".Den skulle alltså ha tagits över av andra, senare program. Vad är regeringensuppfattnirig i denna fråga? Kan vi lita pä när PLO säger attförintelseparagrafen inte gäller längre? Kan vi få några ytterligare upplysningarpå den purikteri? accepterar resolutionerna 338 och 242. Men hurpass säkra är vi på att accepterar dem utan viktiga reservationer, ochvilka viktiga reservationer gör PLO fortfarande i de här frågorna? Harregeringeri riågra kontakter med den israeliska regeringen eller med någonannan stat i området? och har inte ambassader i . Deär viktiga länder i sammanhanget. Finns det några kontakter som gör att vi kanfå en bild av hur de olika parterna ser på de här resolutionerna? vi göra någontirig för att liridra nöden ochlidandet? Utrikesministerri säger att regeringeri är beredd att pröva olikavägar för att se hur bäst kan främja en ekonomisk utveckling, en rimligsocial utveckling och hur vi skall kunna öka biståndet. Regeringen skulle ocksåmed tillfredsställelse se att exporten från de ockuperade områdena ökade. Dettaär naturligtvis oerhört viktiga frågor för dessa områdens överlevnad,ekonomiskt, socialt och framtidsmässigt, även frånsett den politiska lösningsom måste komma till stånd. Har regeringen undersökt möjligheterna att göranågot mer via UNRWA, eller andra som är aktiva iområdet? Jag har själv motionerat till om ett reservationsanslagfrån ett av biståndsanslagen på ytterligare 20 milj. kr. för att ha i beredskaptill biståndsinsatser i området. Är utrikesministern beredd att påverka sinapartikamrater i utrikesutskottet så att vi kan få bifall till den motionen? Hurstora är möjligheterna att komma igenom med humanitär hjälp? Som någon talarehar nämnt har deri israeliska regeringen sagt att man inte tänker släppa framnågori hjälp. Har vi undersökt detta? Apropå långsiktigt ekonomiskt stöd besökte de bådamoderata palestinska ledarna . Jag vet att de framställde sariima önskemål till alla. De villeha ökade handelsförbindelser, ökade kontakter. Utrikesmiriistern säger att vigärna skulle se att exporten därifrån ökade. Ledde deras besök till någrakonkreta resultat, till några handelsavtal eller någonting som de kan hoppas påi framtiden? Vad kan vi konkret göra och vilka kontakter har regeringenpå gång just riu? Är utrikesministern beredd att resa ned och tala med sinpartikollega, den israeliske utrikesministern, för att höra om han är bereddatt ta emot goda råd eller kanske ännu hellre löften om hjälp på ett sådantsätt som vi kan ställa upp med frän svensk sida? 16 HÄDAR (): Det är en självklarhet för oss alla attfördöma de dödsskjutningar och annat våld som de israeliska soldaterna hargjort sig skyldiga till genteriiot palestinierna, liksom att ta avstånd frånden israeliska bosättningspolitiken och bristen på förhandlingsvilja hospremiärminister . Inom riksdagsgrupp är vi eniga om detta.Vi står också helhjärtat bakom kravet att palestinierna har rätt till en egenstat vid sidan av och i fred med . Vi stödjer även förslaget om enfredskonferens om Mellersta östern av det slag och med de syften som bl. a.utrikesminister verkar för. Kring dessa värderingar borde det också gå att nå enighetinom , en enighet som kunde läggas till grund för-konstruktiva svenskainsatser för att stoppa våldet, minska motsättningarna och få fred ochförsoning till stånd i . Därför blev jag, herr talman, bådebesviken och ledsen när jag här hörde utrikesministerns svar. Det svaretandas en Israelfientlighet, som jag inte trodde varså starkt företrädd inomden . Någrapunkter i svaret: Utrikesministernsäger att det israeliska våldet inte är orsakeri till problemen utan bara ettsymtom. Bakorii ligger att sedari ockuperar främmandeterritorium. - Men han säger inte ett ord om att arabiska grannländer,undantaget, stått eniga i sina ståndpunkter: Iriga förhandlingar medIsrael, ingen fred med , inget erkännande av under alla dessa åroch ännu längre. Utrikesministernsäger att en grundläggande princip för svensk utrikespolitik är förbudet motförvärv av territorium med våld. - Udden är ensidigt riktad mot . Inteett ord om att PLO:s och arabländernas oavbrutna strävan just varit förvärv avterritorium med våld - av territorium, för utplånande. Utrikesministernsäger att palestinierna är ett folk med rätt till självbestämmande och attpalestinierna förnekas denna rättighet av , bl. a. genom ockupationen avGaza och . - Inte ett ord om att PLO bildades . före denisraeliska ockupationen, och att det då, 1964, fanns goda förutsättningar attbilda denna palestinska stat. Syftet med PLO:s bildande var inte det, utan detvar att förgöra , för att irite vid sidan av utan på ruinerna av Israelbygga en palestinsk stat.