prot · GB09127 · 1987-12-31 00:00:00 — Jagvill öppet säga att det inte är första gången under sin korta tid som generaldirektörsom SJ-chefen visar dåUgt aUmänpoUfiskt omdöme genom att gå ut och tala om SJ:sprivafisering och föra någon sorts debatt, vilket han inte har minsta mandatatt göra, eftersom den tanken saknar stöd i något politiskt parti i dennakammare. Det är också dåligt trafikpolitiskt omdöme att sätta sin stämpel påeller göra sig till talesman för den här typen av serviceförsämringar, somkanske slår speciellt hårt just i detta fall, men som har sina motsvarigheterockså i andra bygder och som ju strider mot både de regionalpolitiska mål ochde trafikpolifiska mål som och många andra har uttalat sig för ochsom det är vår strävan aft försöka fullfölja. Med dessa kritiska synpunkter skall jag lämna debatten, eftersom jaginte vill förlänga den ytterligare. Jag yrkar bifall till reservation 46 avKarl-Erik , vilken reservation berör sydöstra . 76 (): Bergslagens situation har inte nämnvärt förbättrats genom regeringenss. De olika "paketen" synes verka mest somuppehållande försvar och ger inte den offensiva satsning som behövs. Bergslagenhar diskuterats i kammaren, . De centermotioner som riksdagenhar avslagit har det gemensamt att de vill vända en pågående negafiv utvecklingfill något positivt. I ett stort antal punkter har vi från i motionerfört fram förslag för att utveckla Bergslagen. Innevarande års höjning avlänsanslaget, som en riksdagsmajoritet beslutade mot socialdemokraternasvilja, har varit fill stor nytta för Bergslagslänen.Uppskattningsvis 50 milj. kr. har kunnat användas med egna beslut i länen, ochdet är viktigt att Bergslagslänen tillsammans med andra län får fatta egnabeslut och stödja många mindre projekt som kanske inte skulle få denuppmärksamhet som de förtjänar vid centrala beslut. Detsamma gäller , ochdet finns alltså aU anledning att stödja reservation 32 till dettabetänkande vid omröstningen . Den reservationen lämnar utrymme för flersatsningar i länet. Vi föreslår en ökning av länsanslaget med 110 milj. kr. Jagkan meddela att det vid en genomgång på länsstyrelsenhar visat sig att dessa medel har kommit till stor användning. Viär också i den situationen i Bergslagslänen att det kommer att behövasytterUgare medel därför att det står projekt i kö. Vi har satt i gång ettframgångsrikt arbete med lokala utveckUngsgrupper. Detta leder till förväntningarfrån dessa grupper och finns det förväntningar från länsstyrelsernaatt man skall kiinna åstadkomma en vändning i de delar av länen därutvecklingen är negativ. Detfinns ingen anledning att här upprepa de siffror som presenteras förBergslagslänen och . De framgår av bilägor till betänkandet, ochintresserade ledamöter kan läsa att det har skett förbättringar här liksom iSverige i stort. Det är bara att konstatera, vilket också utskottet gör, attutvecklingen är något svagare. Vi har alltså många människor som är föremål förarbetsmarknadsåtgärder, och vi har alltför många som inte har kunnat få någotarbete. och jag har väckt ett antal motioner som rör . Vi har föreslagitprogram som skulle förbättra situationen för länets invånare. Alla dessamotioner och yrkanden har blivit avstyrkta av utskottsmajorifeten. Jag finnerdock som centerpartist glädje i att de centerpartireservationer som fogats tillbetänkandet till stor del tar fasta på motionernas innehåll. Ett riksdagsbeslutenligt dessa reservationer skulle naturligtvis innebära att man fick möjlighetatt genomföra mycket av det som och jag föreslår i våramotioner. Tidigarehar Värmlandsfrågorna förts fram i kammaren och jag skall bara säga att dethade varit lättare för Göthé om han hade kunnat spåra något av allt detpositiva han sade i de reservationer som finns med i utskottets betänkande frånmoderata samlingspartiet. Vi är ju i långastycken helt överens, och i flertalet motioner från föreslås ungefärsamma åtgärder. Vi ställer gemensamt upp bakom dessa förslag. Det hade ocksåvarit lättare för honom om han haft stöd från socialdemokraterna i kammaren. Dåskulle man ha kunnat genomföra mycket av det som har föreslagits. Slutligen vill jag säga några ord om ett yrkande i centernskommittémotion angående turism. Vi vill ha ändrade förhållanden. Om man i dagskall få regionalpolitiska medel för turistsatsningar, skall man tillhöra ettprimärt rekreationsområde om anläggningen finns i stödområde C. Stora delar avBergslagen är i den situationen. Utskottet säger att regeringen kan göraundantag från regeln, och det har man gjort. Men det skulle innebära enbetydligt bättre planeringssituation för de företag som tänker etablera sig iregionen om de från början visste att de kan påräkna regionalpolitiskt stöd. Meddessa ord, fru talman, vill jag yrka bifall till alla reservationer iutskottets betänkande som det står centerpartister bakom. Anf.77 (): Detta är den sista regionalpolitiska debatten som jag deltar i, och iett sexminutersanförande vill jag sammanfatta en del av mina egna synpunkter påregionalpolitiken. Förstvill jag slå fast det viktiga målet för regionalpolitiken: Att öka denenskildes möjligheter att fritt välja arbete och bostadsort och att åstadkommaen mer likvärdig ekonomisk, social och kulturell standard för landets olikadelar. Många talare och i den regionalpolitiska debatten generellt tycksha glömt bort denna målsättning. Denövergripande uppgiften för oss politiker, som har de regionalpolitiskainstrumenten i vår hand, är atf återge människorna i glesbygden tron på en braframtid för deras bygd. Den tron har de inte . Deser och upplever mycket intensivt atf deras bygd håller på att förtvina och dö.Jord och skog ger inte samma möjligheter för människor att försörja sig somtidigare, gruvnäringen sviktar och de nya arbetstillfällena finns närmast inågon expansiv kustzon eller längre bort i Syd- och . Särskiltunga människor är rädda för denna utveckling, rädda att bli lämnade ensamma attlösa glesbygdens många problem med indragen skola, inga allmännakommunikationer, dålig postgång och allmänt dålig samhällsservice. Kanvi då rädda varje by eller ens varje tätort av ? Svaret - det ärligasvaret - på den frågan är nej. Alltförändras i vår värld, och den förändringen sker också i våra regionalt svagaområden, vilka åtgärder vi än vidtar. Men jag har en orubblig tro på att inlandetsskogsbygder och fjällregioner har en god chans att överleva och att överleva påen god standard, om vi verkligen bemödar oss om att tillvarata dessa bygdersspeciella förutsättningar. Iskogslandet och fjällbygden måste vi se sysselsättningen som ett paket avflera. Den speciaUsering på en kunskap, ett yrke och ett jobb som är oftastförekommande i tätortsregionerna har liten eller ingen marknad i glesbygden.Arbetet med jord och skog och ett säsongarbete av något slag är ofta en bralösning av försörjningsproblemet i skogslandet. Turistnäring i kombination meden annan sysselsättning under turismens dödsäsong är ett annat exempel. Dettaär ett känt faktum, men då det gäller konkreta åtgärder för att understödjadessa kombinationer är vi förvånansvärt valhänta. Det finns ingetstandardsystem som passar in på de aktuella fallen. Minmedicin för dessa fall är följande: Omfördela mer pengar till regionalamyndigheter och ge dem vida ramar att understödja enskilda projekt som byggerpå s. k. försörjningspaket. Detta kan vara en lösning. Men det finns andralösningar. Glesbygdenhar också kommit i kläm vid den strukturrationalisering av traditioneUanäringar som skett i kombinafion med en ny feknilc inom kunskapsintensiva ellerhögteknologiska områden. I stället borde det vara tvärtom. Man måste ta tillvara de möjligheter till decentralisering som uppstår genom den nyainformationsteknologin. Ävenom informationsteknologin måste finnas i en sforskalig dimension öppnar denockså nya möjligheter fill småskalighet och fiexibililet. Jag tycker det kännshoppfullt när jag reser genom en Uten by inne i fjällvärd - Umnäs- och ser reklam för ett nystartat dataföretag som finns i en vanlig gård ochsom redan har en fast kundkrets runt hela regionen. Detta är kreativitet ochframåtanda! Regionalpolitiken skall naturligtvis stötta just sådana initiativ -det är början på en ny era. Detta låter sig sägas, menvad sker i verkligheten? Den ser ut bl. a. så här: Skellefteåhar målmedvetet arbetat på atf bli en centralort för datakunnandet genom attanordna utbildning redan på gymnasienivå, genom alt starta decentraUseradehögskolekurser och genom att ta det djärva steget -därigenom passerade man deflesta konkurrenter i landet - att inköpa en s. k. superdator. Hurhar då dessa inifiativ stöttats? Gymnasieskolan har haft svårigheter aff fåtillräckliga resurser för sin undervisning, och när ytterligare en superdatorskulle placeras i för att komplettera egen togs inleSkellefteås bud på allvar. Förord gavs till , och i andra hand tillLund. Denna unika chans att på allvar etablera på det högteknologiskaområdet har alltså försuttits. "Def får vara någon måtta på era ambitioneri norr" fick jag höra i sammanhanget i en diskussion. Va då- skall vinorrlänningar ha mindre ambitioner än människor från andra delar av ?Detta upplever vi som ett uttryck för en kolonial inställning. , frutalman, en kort minnes- och önskelista! Def är den bästa regionalpolifiska satsningen som har gjorts.Trygga möjligheterna till samfärdsel i glesbygden, håll postlinjerna öppna ochge de små skolorna en ny chans! 1987/88:127 26 mäj 1988 78 (): Jag skall först be att få instämma i de synpunkter som härhar framfört. behöver det talas om - det ligger efter i mångaavseenden, och det är mycket som behöver göras. Jag har talat omdet. har bevittnat en lång regionalpolifisk debatt. För mig,som kommer från en glesbygd och som i glesbygdsutredning, idelegationer och i arbetat för rättvisa och förbättringar förglesbygdsfolket, borde den här debatten var ljuv musik: Statsråd och ledamöterhar talat så väl. Från ohka parfier har man lagt orden så väl till förmån förglesbygden. Men talandet är en sak - ställningstaganden vid omröstningarna iolika frågor här i är en annan. Om ord och handling följdes åt skulleglesbygden inte vara i den situation som den nu är och som så många här hartalat om. Varför är det så? Jo,om man har för avsikt att komma till rätta med problemen bör man tänka på det ialla frågor som behandlas här i . Då skall man ställa upp för vad somgynnar glesbygden. Def gäller jord- och skogsbruksfrågor, frågor som gällernäringsliv i glesbygden, anslag fill de mindre och medelstora vägarna samtservice av olika slag. Det gäller vidare utbildningsmöjligheter, stimulanserpå skatteområdet, m. m. 9Riksdagens protokoll 1987/88:127 Djurskyddslag,m. Jagbörjade min politiska bana som socialdemokrat, men jag gick över till centernnär jag kom underfund med att var det parfi som bäst tog till varaglesbygdens intressen. arbete i , varav här iriksdagen, är jag tacksam över aft få arbeta för def parti som arbetar bäst ide här avseendena. Det gäller också arbetet för småfolkets intressen. Jagskall ändå medge atf många andra politiker här i haft samma åsiktermen inte kunnat få gehör för dem i sina parfier, då dessa inte hundraprocentigtstöder glesbygden. Glesbygdsdelegationensfolk har gjort ett bra arbete. Det är angeläget aft de får bättre anslag ochbättre stöd från sina resp. partier. Man känner så väl att det behövs när mansitter i delegationen. Dådet här inlägget kanske är mitt sista, i varje fall inom def här området, villjag uttala min tacksamhet över att glesbygds- och regionalpoUtiken ändå gåttframåt. Hela skall leva, säger vi i glesbygdsdelegalionen, och det villnu allt fler ställa upp för. Låt det då också bli resultat! Frutalman, ärade kammarledamöter i samtliga partier! Tänk på glesbygden och dessfolk i olika frågor som avgörs här i ! Och tack för allt arbete i detavseendet som varit ärligt! Skall våra efterkommande få ett vackert ochmiljövänligt land att leva i mäste hela leva. Jag anslutermig givetvis till de centerkrav som har framförts i utskottsbetänkandet. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skullefatfas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:22 omdjurskyddslag, m.m. (prop. 1987/88:93). 79 (): belänkande 1987/88:22, som skall behandlas ikammaren, gäller bl. a. förslag om en ny djurskyddslag som skall ersätta lagenom djurskydd . Förslaget baseras på proposition 1987/88:93. Lagenavses innehålla de grundläggande bestämmelserna om djurskyddet. Dennya lagen avses omfatta samma djurslag som lag, dvs. husdjur och andradjur som hålls i fångenskap. Skyddet för djuren förstärks. Fördjur inom husdjursskötseln ställs särskilda krav på alt djuren skall hållas ochskötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt atf det främjar deras hälsaoch ger dem möjlighet atf bete sig naturligt. Särskilda regler införs sominnebär aff djuren skonas från obehag och lidande vid slakt. Kravpå tillsfåndsplikt införs för ridskoleverksamhet och pälsdjursuppfödning, somsker yrkesmässigt .eller i större omfattning. Tillståndskravet förkennelverksamhet bibehålls, s. k. doping förbjuds och skyddet för tävlingsdjurutvidgas. Fördjur som används i vetenskapliga försök föreslås skärpta krav på tillstånd tillverksamheten och på atl del skall finnas en ansvarig föreståndare. En utökadetisk prövning och krav på utbildning för dem som arbetar med försöken föreslås.Skärpta straff för brott mot lagen föreslås. Lagen avses träda i kraft den 1juli 1988. Ipropositionen redovisas också en ny organisation av de djurförsökseliskanämnderna samt vissa anslagsfrågor. Vissa ekonomiska styrmedel föreslås för attförbättra djurhälsan och skyddet inom husdjursskötseln. Det blir förbjudet attanvända, annat än i undantagsfall, foder som innehåller köttmjöl från självdödadjur. Utskottettillstyrker de framlagda lagförslagen och gör uttalanden om djurhållningen,särskilt såvitt avser burhönssystemet. Ianledning av motioner om försöksdjursanvändningen föreslår utskottet attriksdagen uttalar sig för förbud mot den s.k. LD 50-mefoden och motkosmefikatester på djur. En skyldighet att märka kosmetiska produkter medavseende på förekomsten av djurförsök vid tillverkningen föreslås också. Dessavåra motionskrav tillgodoses därmed vad gäller försöksdjuren. Tillbetänkandet har fogats sju reservationer och tre särskilda yttranden, tillvilka jag återkommer. Det finns en tradition för god djurhållning bland djurhållare.Djurhållningens ekonomiska betydelse för bönder t. ex. innebärdessutom i sig en garanti för god omvårdnad. Bakom fall av djurplågeri ellervanvård av djur, som tyvärr ibland ändå inträffar, står näsfan alltidpersonliga sociala problem. Dessa leder till bristande förståelse för djurenoch leder till oförmåga att handha dessa. Del är viktigt att snabba ingripandensker i dessa fall. Djurskyddetgäller förhållandet mellan människan och de djur som hon har i sin vård. Sedanurminnes tider är människan beroende av alt hålla husdjur av skilda slag förolika ändamål, och medvetenheten om atf dessa djur behöver skyddas och vårdasär lika gammal som husdjursskötseln. Djurskyddsfrågor intresserar ocksåmänniskor i hög grad, och ett stort engagemang kommer ofta fill uttryck såväl ivad gäller djurskyddet i allmänhet som i fråga om enskilda djurskyddsfall.Dagens lantbrukare ägnar, liksom gångna tiders, stort intresse åt sina djur ochhar mycket stor kunskap om djuren och deras skötsel. Sedan lång tid tillbakahar också människor slutit sig samman i djurskyddsföreningar och därigenommarkerat att de vill la ett särskilt ansvar för djurens välbefinnande. Djurskyddetär sålunda en viktig efisk fråga. I vårt land har djurskyddet en bredförankring i människors medvetande. Som en viktig del av vårt kulturarv ingåralt djur skall garanteras skydd. Vår djurskyddslag bygger på dennagrundprincip. Sainma principer måste vara vägledande för ny lagstiftning. Detär viktigt att söka förebygga vanvård och djurplågeri. Ökadekunskaper om djurens behov och olika sjukdomar har tagils till vara för aftförbättra förhållandena för djuren. I dagens djurhållning är trånga, mörka ochohygieniska stallar i stort sett borta och ersatta av ljusa, lättskölta ochdragfria utrymmen. Detbehövs en ny djurskyddslag som är genomarbetad och förankrad hos dem som denmest berör och hos dem där kunskaperna finns. Djurskyddslag,rn. Djurskyddslag,m. pen för en ny lagtext ochdess tillämpningsföreskrifter måste givetvis vara att de bygger på kunskap ochbeprövad erfarenhet. Detförslag som nu skall ta ställning fill utgörs av en ramlag.Lantbruksstyrelsen skaU därefter skriva anvisningar och tillämpningsföreskrifter.Det är dessa som kommer att avgöra hur lagstiftningen fungerar i praktiken.Därför är det ytterst svårt för ledamöter att förutse och överblickavad den nya lagen kan komma att innebära när den skall tillämpas. Dettaframkommer med önskvärd tydlighet i lagrådets yttrande över lagrådsremissen:"Vad som kommer att stadgas i en kommande djurskyddsförordning kan endasti vissa delar anas genom i lagmofiven givna antydningar. Om innebörden avkommande föreskrifter, utfärdade på lägre plan, vet lagrådet föga." Lagrådetsäger vidare aff möjligheterna är begränsade aft överblicka en sådan utprägladramlag, som grovt kan karakteriseras dels som program-eUermålsättnigsstadganden, "dels som gränsdragningsstadganden vilka i principanger vad som får respektive icke får företagas i förhållande tilldjuren". Bestämmelserna i sistnämnda del är i ej ringa mån försedda medförbehåU, att de kan sättas åsido genom i administrafiv ordning meddeladeundantagsföreskrifter. Vimoderater delar lagrådets synpunter. Vi vill därför i reservation nr 1framhålla att tillämpningsföreskrifterna måste utformas i nära samarbete medberörda organisationer m.fl. Bestämda krav bör ställas på atf t.ex.lantbruksstyrelsen samråder med dessa organisationer innan föreskrifternafastställs. Kunskap och erfarenhet måste utnyttjas. Vi vill ge regeringen dettatill känna. Dådet gäller kravet på betesgång som framförs anser vi moderater det varafelaktigt att införa ett obligatoriskt krav på utevistelse. Utevistelse innebärinte alltid att djuren skulle få det bättre. Förhållandena växlar mellan skildadelar av landet och mellan olika besättningar. Den enskilde djurhållaren bästa möjligheten och ansvaret för att avgöra vilket som är bäst fördjuren. Ingen lagstiftning eller reglering kan ersätta det personliga ansvarsom djurskötaren har för djurens välbefinnande. Detär den kompetens, det intresse och det engagemang som finns hos den som sköterdjuren som avgör hur djuren mår. Välskötta och friska djur är den främstaförutsättningen för god produktion och därmed näringens överlevnad.Lantbrukarna är väl medvetna om detta och strävar därför efter atf åstadkommabästa möjliga stallmiljö. Detär givetvis bra om djuren kan vistas ute, men om inte utevistelsen bUrregelbunden och om de klimatologiska förhållandena är dåUga, kan det t.o.m.vara fill nackdel för djuren. I propositionen medges också aft undantag i detenskilda fallet kan behöva göras. Detta är alltså ytterUgare ett argument motett obligatorium. Vi vill i reservation nr 3 ge regeringen detta till känna. Dagens svenska äggproduktion bedrivs huvudsakligen i burhönssystem. Dettasystem har starkt kritiserats på olika håll, främst på grund av att det inteanses i fillräcklig utsträckning kunna fillgodose djurens grundlägganderörelsebehov. Isammanhanget bör dock konstateras att kraven från samhällets sida omrationaUtet, god djurhållning, hög kvalitet på äggen samt mindre användning avantibiotika - tillsammans har lett tiU att äggproduktion främst företas ibursystem. Närman nu från samhällets sida hastigt gör helt om måste näringen ges tid, tänkaefter, analysera, se helheten osv. innan man går vidare. Det gäller att hållaöppet för oUka lösningar och se vad de kan innebära med hänsyn fill de olikaeffekterna för miljö, hälsa och produktkvalitet. Nuvarandeburhönssystem kan ge anledning fill viss krifik vad gäller rörelsebehovet. Dockbör konstateras att det inte finns några alternativa systemfärdigutvecklade, i varje fall inga som leder till bättre förhållande för varesig höns eller produktion. Försök som pågår inriktas påutveckling av de nuvarande bursystemen så att djurens beteendebehov på olikasätt kan tillgodoses i större utsträckning. Undersökningar har gjorts och görsockså i fråga om stallar för golvhöns. Hönsi stort antal på golv medför en betydligt sämre djurhälsa. Det skulle också blisvårt att stoppa sjukdomsspridning utan att använda anfibiofika i fodret. På1940- och 1950-talen var dödligheten i sådana besättningar uppåt imedeltal . Höns i stora flockar utsätts nämUgen för ett socialt tryck.Följden blir att en del utestängs från foder och vatten, andra får hackskadoroch kannibalism uppstår. Detfinns risk för att ett system utan burar fordrar avnäbbning och anfibiofika ifodret för att klara en något så när acceptabel djurmiljö. En snabb avvecklingav burhönshållningen innan bättre alternativ är tillgängUga är fill men förhönsen. Om ett förbud införs efter en avvecklingsperiod kommer ingen utvecklingatt ske. Den forskning som sker kring bättre burar med t. ex. sittpinne,klovässare, sprättlåda och reden skulle stanna av. Åtskilliga producenterskulle troligen köra på så länge det går med nuvarande system och sedan läggaav för gott 1998. Ettförbud mot burhöns leder då ofelbart till ett importberoende och då av ägg,producerade på det sätt som man nu vill förbjuda i , av burhöns medhjälp av antibiotika osv. Detta vore såväl moraliskt som efiskt stötande. Enligtvår mening måste nya system för hönshållning uppfylla vissa villkor. Systemenfår inte försämra miljön för hönsen, t. ex. genom att anfibiofika generelltmåste användas i fodret, eller avnäbbning måste ske. Äggens hygieniska kvalitetfår inte försämras och arbetsmiljön bli lidande. Vianser också att ett märkningssystem måste till som talar om var ochhur äggen producerats. Det må gälla i utiandet eller i , om äggenproducerats av golvhöns, av burhöns eller på annat sätt i mindre skala. Ettökat konsumentinflytande över produktionsmetoden skulle då förhoppningsviskomma till stånd. Ireservation nr 3 har vi moderater tagit upp hela problematiken kringäggproduktionen och vill genom denna ge regeringen defta till känna. Då det gäller tillståndsplikt för viss djurhållning (mom. 23) ochuttalande om pälsdjursnäringen (mom. 24) har vi moderater reserverat oss. Ireservation nr 7 anser vi att för en utvidgning av tillståndsplikten till attomfatta även ridskoleverksamhet och pälsdjursuppfödning saknas fillräckligaskäl. Vi anser att den utvidgning som föreslås är onödig och medför onödig Djurskyddslag,m. Djurskyddslag, rn. byråkrati.Vi utgår ifrån atf djuruppfödarna är kunniga och intresserade samt att dekänner ett stort ansvar för sin verksamhet. En god skötsel och djurmiljö är enförutsättning för ett gott resultat. De som missköter sina djur är tack och lov ett fåtal. Delär viktigt atf dessa människor på ett effektivt sätt hindras från atf fortsättamed djurhållning. Detta sker inte genom att tillstånd krävs för verksamheten. Istället handlar det om den tillsyn som sker från länsveterinär, länsstyrelseoch miljö- och hälsoskyddsnämnden. Tillståndet gör inte att behovet av fillsynminskas. Då det gäller operativa ingrepp på djur föreslås somhuvudregel atf det i fortsättningen skall vara förbjudet aft företa sådana iannat fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl. Svanskupering avhundar företas utan sådana skäl. Starkt delade meningar förekommer i dagom sådan kupering skall vara tillåten. Inget av de nordiskaländerna har något förbud som tillämpas i praktiken. I propositionenföreslås att frågan löses efter överläggningar med och . Önskvärtär ocksä att samma regler gäller så långt möjligt för övriga Europa.Svanskupering av kosmetiska skäl bör enligt propositionen infe tillåtas. Vistöder propositionen i detta avseende, men eftersom tveksamheten är stor omvad som anses vara kosmetiska skäl anser vi atf lanfbruksstyrelsen bör samrådamed berörda parter innan föreskrifter fastställs. Utskottethar biträtt denna uppfattning.