prot · GB09127 · 1987-12-31 00:00:00 — Att flytta "gamlajobb", som man nu avser att göra med bostadsverket och planverket, kan inteersätta frånvaron av en poUtik som skapar nya jobb, vilket ,och så träffande beskriver i ett särskiltyttrande till betänkandet. Moderatasamlingspartiet betonar nödvändigheten av tillväxtstimulerande generellaåtgärder inom ramen för marknadsekonomin. Bland våra förslag vill jag därförpeka på inte bara reducerade löneskatter för företagen utan även vad vi anförbeträffande differentiering av inkomstskatten m. m. Ävenom det nu görs gällande i en för övrigt ofullständig utredning attskattenedsättningen i inte skulle ha åstadkommit påtagligaresultat, talar all erfarenhet för att skattereduktioner ger ökad lönsamhet ochandra näringspolitiska, positiva effekter. Jag säg för övrigt ett utredningsresultatfrån som visade hur produktiviteten hade gått upp när man hade sänktskatten. I kan reduktionerna mycket väl ha hindrat ökad utflyttningoch därmed alltså varit positiva. Ettpåtagligt uttryck för vår "hjälp tiU självhjälp" är vårt förslag tillriskgarantilån, som skall ersätta lokaUseringsstöd, offertstöd och sysselsättningsstöd.Detta innebär en klar markering, som också har upptäckt, att detregionalpolitiska stödet inte är en bidragsmöjlighet utan endast kompensationför högre risk vid lokalisering i stödområdet. Somjag inledningsvis konstaterade, herr talman, står utskottsmajoriteten bereddatt ge ut ytterligare i regionalpolitiskt stöd. I dagrullar hjulen i produktionen med god fart. Industriministern konstaterade i dagi denna talarstol att befolkningsutvecklingen i skogslänen är god. Detta harapostroferats här av . 1 milj. kr. är mycket pengar, och 1 800milj. är för en vardagsmänniska ofattbart mycket pengar. Att de kan gå åt iaUa fall får man dock en aning om när man lyssnar på dagens radionyheter,vilket även hade gjort. Radionyheterna kunde förtälja att av50 företagsetableringar med. stöd av samhälleliga insatser endast 15 klarat sigkvar i marknaden. Menför en regering som utan att bUnka är beredd att låta rasera en betydande delav vår energiproduktion och därmed åsamka samhället kostnader pä 25 miljarderoch mer - helt i onödan - är naturligtvis den här utgiften en bagatell. Anf.53 (): Trots att befinner sig i enmycket stark internafionell högkonjunktur med exepfionellt låg arbetslöshettvingas vi konstatera att de regionalpolitiska problemen är svåra.Storstadsregionerna, främst , fortsätter att öka medanskogslänen. Bergslagen och delar av sydöstra fortsätter sin kräftgång.Här har regeringen misslyckats med de regionalpolitiska målsättningarna. Detgår inte att med regionalpolifiska medel bota de skador som en i övrigtsupercentraliserad allmän polifik åstadkommer. Under fiden ökar makflöshetenhos de drabbade människor- Statsrådsberedningensegen framtidsgrupp uttryckte framtidsutsikterna för en fid sedan för olikaregioner på följande sätt: "Den samlade bilden av 90-falets ekonomiskageografi är rätt entydig. Västsverigemellan och , , och sannolikt också har mycketgoda möjligheter atf skapa en posifiv utveckling. Jämfört med 60-talet är detnya att traditionella industriområden nu har en negafiv utveckling.Industriorter och mellanstora städer - särskilt i Bergslagen och sydöstraSverige - kan få betydande problem, medan glesbygdskommunerna fortfarande harett mindre inflytfningsöverskott." Jagciterar ytterligare en passus: "Det som huvudsakligen var glesbygds- ochinre Norrlandsproblem ser nu ut att kunna bli dé medelstora städernas ochhalva problem. En annan viktig skillnad är att de inomregionalaproblemen nu har fått en ökad betydelse." Detta, herr talman, är ett tämligen dystert facit frånstatsrådsberedningens egen framtidsgrupp över den omskrutna tredje vägensekonomi och regionalpolitik. Förutom de enorma svårigheter detta misslyckande innebärför utflyttningsbygderna skapar det ju dessutom gigantiska problem istorstäderna. Miljöförstörelse, stress, bostadsbrist och sociala problemdrabbar och andra koncentrafionsorter mycket hårt. Detta ärcentraliseringspolitikens pris. De regionalpoUtiskä plåster som regeringen ochutskotfsmajoriteten delar ut kan inte bota eller ens skyla över deökande problemen. Deri samhällsekonomiska utvecklingeri tyder alltså på ökadregional obalans. Initiativrika ungdomar lämnar glesbygden och dé gamlaindustrikommunerna, eftersom utbildningoch des. k. framtidsbranscherna koncentrerastill universitetsorterna och storsfäderna. För någon fid sedan uttalade professor , professor i regional ekonomi vid och från den 1 augustichef för def nya i , att Sverigebehöver ytterligare fem universitet för att råda bot på den vänligt uttrycktregionala obalansen. Jag tycker att man skall uppfatta detta uttalande som ettkraftfullt observandum. Det är runt utbildningscentra som den moderna industrinväxer upp. Det är utbildning och åter utbildning som fordras och som därmedeftersöks, och det är knappast runt specifika naturresurser arbetstillfällena och för framtiden växer upp i vårt land. Det är runt utbildningscentra.Just därför måste profilerade regionala högskolor bli det regionalpolitiskamedel som statsmakten börjar använda på ett helt annat sätt än hitfills, ochprofileringen skall självfallet samordnas med den utlokalisering av statligaverk och myndigheter som skett och som bör ske. Jag är helt övertygad om att åtskilliga avvåra regionala högskoleorter hade kunnat avlasta de nu överhettade regionerna,om man bara sett till att placera flera kompletta utbildningar, och infe såmånga halvfärdiga, på de regionala högskolorna. Det är alldeles uppenbart att de stora och mäkfigauniversiteten och många beslutsfattare, som har sina rötter vid dessauniversitet, ser de regionala högskolorna som en konkurrens, som helst skallmotverkas. Detta är en felsyn. De regionala högskolorna kan och skallfillsammans med universiteten ge vår ungdom den utbildning och kunskap somobönhörligen krävs för att skall kunna hävda sig internationellt, föratl ungdom skall få arbete och föratt skall klara av både konkurrens och integration med övriga Europia. Nuär det inte enbart de mäktiga vid universiteten som bromsar utvecklingen av deregionala högskolorna. Jag tror att många politiker ute i kommunerna leverkvar i det tänkande och den industristruktur som rådde . Man harinte riktigt uppmärksammat vad deri strukturomvandling som skett inomnäririgslivét kräver, och därför sätter man knappast alla klutar till för attfrämja den egna regionala högskolans utveckUng. Detta, menar jag, är tillförfång för bygden. Utbildning och snabba kommunikationer är en grundförutsättning för atfindustrietablering skall lyckas. Modern industri vill och behöver ha snabbakommunikationer till och inte sällan också till kontinenten: Detta ärmin övertygelse, och den som inte tror det må ju göra en enkät på envardagsmorgon. Trotsatf den växande datateknologin är mycket lämpad för decentralisering harnäringslivet snarare ytterligare koncentrerats. Utvecklingenvisar hur viktigt det är med kunskaps- och teknikspridning och medregionalpolitiska styrmedel. Under1970-talet fördes en intensiv debatt om utlokalisering av statliga verk ochmyndigheter från . En del utlokaliseringar gjordes också. Erfarenheternaav dessa åtgärder var blandade. upplevs i de flesta fall deutlokaliseringar som gjordes som naturliga och nödvändiga. För att undvika ättuflokaUseringar och omorganisationer skall skapa onödiga problem eller ske utanen grundlig förberedelse och planering, vore det önskvärt med en utredning sompresenterade en översikt och en plan för hur en fortsatt utlokalisering avstatliga verk och myndigheter kan gå till. Detta yrkar kds i en särskildmotion. Detär dessutom mycket viktigt ätt nya statUga verk och myndigheter förläggs ut ilandet och inte koncentreras till . Lokaliseringen av ,kemikalieinspektionen, centrala kansli m. fl. arbetsplatsertill visar att regeringen inte lägger tillräckligt stor vikt vidbehovet avdecénfralisering. Det är också viktigt att utvidgning av befintligaverk och rriyndighefer i möjligaste mån uflokaliseras. beslut omlokalisering och decentralisering av verksamhet utanför Stockholmsregionenmåste fullföljas. Jag noterar att utskottet delar kds uppfattning när det gäller decentralisering av staflig verksamhet; att myndigheter som har nära kontakter och som verkar inom angränsande kunskapsområden så långt som möjligt lokaliseras i varandras närhet och att man beaktar de olika högskolornas inriktning. ' Kds delar dén principiella syri regionalpolifiska utredningen hade ombehovet av sänkta kostnader för näringslivet i stödområdena. I harsocialavgifterna sänkts . Utöver den allmännanedsättningen utgår ett särskilt bidrag om /årför varje helårsarbetande för att täcka kostnader för socialavgifter i företagsom ökar sin personalstyrka. Samtidigtsom samfliga kommuner i erhållit sänkta arbetsgivaravgifter ärde oförändrade i övriga-stödområdeskommuner. kommun iVästerbottens län exempelvis, som tillhör stödområde A, får därmed en sämrekonkurrenssituation jämfört med kommun i . Dessutominnebär nuvarande system att den inomregionala obalansen i länförstärks, eftersom kustkommunerna får samma fördelar som inlandskommunerna. Kdsanser att arbetsgivaravgiften skall sänkas i samtligakommuner i stödområde A och därefter successivt höjas i stödområdena B och Cför att nå upp till den ursprungliga nivån utanför stödområdena. Även detsärskilda bidrag för socialavgifter som det företag får som netto ökar sinpersonalstyrka borde lämpligen differentieras på ett liknande sätt somsocialavgifterna. Ensådan förändring innebär dels en omfördelning av socialavgiftsreduceringenfrån de större kustkommunerna i till de mindre inlandskommunerna iVästerbotten och , dels en utökning av det område som skall erhållasänkta socialavgifter. Nedsättningen bör avse all verksamhet utom denoffenfiiga. Ersättningför nedsättning av socialavgifter, ca 250 milj. kr., vill kds anslå utöverregeringens ram för att finansiera ovanstående differentiering av de socialaavgifterna. Ett av grundfelen i den hittiUs förda regionalpolitiken har varit satt krisstämpel på näringslivet i glesbygderna i stället för att ge dessaregioner förutsättningar att utnyttja de resurser som de faktiskt har. Avslutningsvis: De samlade äskandena från länsstyrelserna visar ettbehov på sammanlagt 739,95 milj. kr. för Regionala utvecklingsinsatser.Statens Industriverk äskar dessutom en höjning av medel till centrala konsult-och utredningsinsatser från 10 till 15 milj. kr. Industriministern föreslår isitt budgetförslag oförändrade anslag jämfört med /88, nämligen 688 milj.kr. för /89. Detta är en uppseendeväckande snålhet som endastöverträffas av sveket när det gäller miljötillsynen och anslagen tilllänsstyrelsernas naturvårdsenheter. Ökade resurser måste tillföraslänsstyrelserna. Kds anser att 100 milj.kr. mer än vad regeringen föreslår böranslås till länsstyrelsrna för Regionala utveckUngsinsatser, för att stimulera investeringaroch lokaliseringar i sysselsättningssvaga områden. Jag ber att få yrka bifall till motionerna A465 och A476 samtreservation nr 35. Anf.54 (): Jag har med intresse följt utskottsledamöternas debatt kringregionalpoUtiken och funnit att den egentligen handlar om tre olika regioner idet här landet: storstadsregionerna, skogslänen och övriga delar av riket. Låtmig inför förestående resa till ge en något fördjupadbild av ett av de skogslän som de flesta passerar på vägen, nämUgenVästerbotten.. Västerbottenär ett stort län; från kust till fjäll , från söder till norr ungefär 30mil. Vivästerbottningar brukar tala om tre regioner i vårt län: kustregionen, med ettförhållandevis bra näringsliv, Umeåregionen, med en stark struktur meduniversitet, sjukhus och offentlig verksamhet och industriregionen i den norra länsdelen kringSkellefteå. Vi har också en mellanbygd och ett antal inlands- och fjällkommunerdär strukturerna inte alls har samma fasthet och samma bredd. Dessa kommunersaknar möjligheter till en varierad och bred arbetsmarknad. Låt mig därförnågot belysa det som vi som företräder brukar betrakta somspeciellt viktiga branscher där utvecklingen och den strukturellaförstärkningen på lång sikt är avgörande för hur detta län kan utvecklas,erbjuda arbetstillfällen och också bidra till den nationella UtveckUngen. Branschernakan under följande rubriker ges en mera samlad bild: Jord och skog.Kraftproduktion, Gruvnäring, tillverkningsindustri och Den växandeturistnäringen. Låt mig framför allt understryka vad som haft och långtid framöver kommer att ha den största betydelse för ett par av näringarna ochderas utveckUng. Det är skogsbruket. Skogsbruket har stor betydelse för aktivsysselsättning, framför allt i inlandskommunerna. Skogsbruket har betydelseför försörjning av förädlingsindustrin, och som en direkt följd därav ger denockså ett stort bidrag till den nationalekonomi som möjliggör import aveftertraktade och nödvändiga varor. Jordbrukets samverkan med skogsbruketmöjliggör för människor i glesbygd och mellanbygd att finna utkomst i egenverksamhet i kombinafionsföretag. Detta har betydelse också för det öppnalandskapet och turismens utveckling på lång sikt. Vihar i länet tidigare i stor utsträckning byggt ut vattenkraften. Detta är enregionalpolifiskt viktig resurs som bör kunna vara föremål för fortsatt utbyggnadoch bör kunna fortsätta tillföra landet energi. Ett par projekt har vidiskuterat i denna kammare vid olika tillfällen. Vi har sökt stöd hos andraparfier i länet och också erhållit det. Men vi får inte det stödet då frågankommer till . TiUsammansmed mina partivänner på länsbänken har jag förordat en utbyggnad av Klippenskraftstation och av Fatsjö kraftstation. Såvitt jag kan se råder bred enighet ilänet om att detta vore riktiga satsningar. Vi söker emellertid fortfarande idet här huset den uppfattning som är förankrad hos t. ex. uppe iVilhelmina kommun när det gäller Fatsjöprojek-tef. I kommun har manställt upp helhjärtat - här finner vi inte samma gensvar. Frågankan ställas fill centerparfisterna här i : Vad har ni egentligen förambition när det gäller regionalpolitiken och kraftproduktionens betydelse iVästerbotten, sett både regionalt och nationellt? Gruvnäringeni har genomgått och genomgår en betydande förändring. Den är betydelsefullför länet. Den berör kanske framför allt norra länsdelen men dominerar ocksåsysselsättningen i några av våra inlandskommuner. Iett nära samarbete mellan regeringen och har skapats förutsättningarför en långsiktigt bestående gruvindustri, och man kan här se en möjlighet attockså erbjuda en god utveckling inom denna näringsgren. Då måsteemellertid några förutsättningar säkerställas, och de poUtiska besluten kommeratt vara avgörande för hur näringen också långsikfigt kan både bestå pchutvecklas. Jag tänker främst på prospekte-ringsverksamheten. Får dennabedrivas i det fjällnära området? fyndighefersom betraktas som brytvärda och viktiga för både sysselsättning och regional förstärkning göras fillgängliga i ett läge där bevarandeintressena kommer i konflikt med näringen? Och vilken betydelse har det för våra inlandskommuner att fortsätta att aktivt utveckla gruvnäringen i Väster botten? . Jag hävdar aft detta är en av våra ödesfrågor, heltavgörande för om vi skall ha människor kvar i inlandet, som utgör underlag för en sam hällsstruktur som också är betydelsefull för serviceriäringarnas kvalitet, innehåll och bestånd. Här har vi på nytt ett konfliktområde där jag menar attdet är vikfigt atf ange en färdriktning, en bestämd uppfattning. Gruvor gårinte atf flytta, de ligger där de ligger, och gruvnäringens bestånd äravhängigt av om man bestämmer sig för att bryta dem eller inte. En långsikfigtbestående gruvnäring mäste få sätta sina spår, men den kan bedrivas med storhänsyn till rimliga miljökrav. Tillverkningsindustrin har fått en allt större betydelse iVästerbotten. Det som händer inom denna industri borde innebära enmöjlighet också för fler av Norrlandslänen än . Med tanke på denresursbrist som redovisas från Syd- och borde det finnasintresse, möjligheter och förutsättningar att utnyttja en del av de resursersom är tillgängliga i kanske framför allt inland. pekat på mekaniska verkstad i kommun. Om man akfivtengagerade sig i de möjligheter som där finns, som direkt kan kopplas fillindustrins efterfrågan av kunnig personal, bra lokaler, rriaskiner och resurseröver huvudtaget, bör defta väl smälta in i bilden av ett bättre resursutnyttjandei vårt eget land och framför allt i en kombinafion där man förbättrarmöjligheterna atf öka sysselsättningen i inlandskommunerna. I kommun finns ett av de storaindustriföretagen etablerat, . träffade jag en industriledare från länet som hade visat visst intresse i anslutning till-den nedläggning av den här industrin som ägaren är på väg att planera. Han sade att den var en av de bästa industrier han har sett under ett långt, aktivt liv som industriidkare. Ägaren sitter centralt - inte i utan utanför gränser - och fattar beslut om att lägga ner en av våra fina industrier, som lokaliseradesfill och till i början av70-talef, där man har utvecklat en hög kunskap, och en bra kvalitet_och har tillgång på god arbetskraft och bra lokaler! Besluten fattas långt över huvudet på de berörda människorna-i företaget, i regionen och.i landet. Här vill jag till utskottets företrädare framföra enhälsning: Försök se över vilka möjligheter som finns att där man fidigare med lokaliseringsmedel och statliga resurser medverkat till etablering och sysselsättning avkräva ett multinationellt svenskt företag ett större ansvar än vad som kan avläsas när det gäller Lyckseleverksamheten. På något sätt bör man ändå kunna göra det. Jag lyssnade med visst intresse till den diskussion somfördes mellan och : Det som är intressant här är juaff fortsätta den debatten något bortom den punkt där mycketklart gjorde halt-, nämligen att flytta ansvaret fill de ägare som kom efterStatsföretag. Kanske börockså ifrågasättas de huvudregler som gäller när företag går i konkurs. Hurlänge får man egentligen hålla på att sanera en sådan verksamhet? I vilkenutsträckning bör ambitionen vara att snabbt komma till rätta med problemen ochta vara på de resurser som finns? Och i vilken utsträckning har man ändå inteanledning att flytta över ansvaret fill dem som har förvärvat ett företag, varesig ägaren haft avsikten att driva verksamheten vidare eller att i något annatsammanhang samordna den med övriga resurser och utan större hänsyn är bereddatt avveckla företaget? Min ambition har varit att fördjupa bildenkring en av skogslänsregionerna. Jag tror att det kan vara av värde både förutskottets ledamöter och för kamraterna i kammaren att få den bilden till sig ianslutning till en debatt som i övrigt har handlat om ett utskottsbetänkandebaserat på en utomordentligt viktig politisk sektor i vårt land. 55GUNNEL JONÄNG (c): När jag står här ochtalar om situationen i mitt län, , så är det mitt sista anförandei riksdag. Milt första anförande handlade också omsituationen i . För betyder en riksdagsman somkommer eller går ingenfing. För den enskilde riksdagsmannen som kommer ellergår är det en livsgärning som börjar eller slutar - med allt vad det innebär. är ett fantastiskt län. Detvet inte minst de som kommer ifrån sydligare breddgrader och som har furinitsitt hem och sin framfid i länet. Det är ett län med kvalitet. Det är kvalitet påSandvikenstålét från , det är kvalitet på Hälsingefuran och det ärkvalitet på människorna. Människorna har en redlighet i sitt väsen. Som : "Det vackraste på jorden är bara redlighet - men den gör ensamt liv till liv och verklighet." . Det finns mycket skönhet i länet - av olika slag: inaturens variationer, i skogen, älvarna, dalgångarna, kusten och skärgården.Jag viU säga tack till regeringen och till alla dem här i huset som gjorde attvi fick har kvar Edängeforsen i Ljusnan. Det finns många fagra sommarvägar i länet. HälsingeskaldenOlle talar också om sommarvägar - han säger att vi skall vara rädda omsommarvägarna i vår själ. är linets landskap, och linblomman ärlandskapsblomma. vajar linfälten i och i , och att se linet iblom är en iipplevelse. I Växbo i ligger Trolldalen - en plats som OlofPalme tyckte mycket om -, med vatfendriven kvarn från 1800-talef ochlinberedningsverk. rullar vattenhjulen, och linet bearbetas medklapp och skäkt som i gamla lider. Ännu handspinnes linet, och kvinnorna väver konstverk ibl. a. tjock- och tunnväv. är känt för sina knypplade spetsar, Järvsöoch för sina speciella sömsätt: Kulturenär var mans och kvinnas egendom. tradifioner, t. ex. närdet gäller näverarbeten och rotslöjd. Länet har frambringat mångakulturarbetare. Jag vill nämna tre nu mycket aktuella kulturarbetare avvärldsformat: skådespelaren från i ,operaregissören från och koreografen frånFärila. Vidarehar vi författare som , och . Länetär ett typiskt industrilän. av människorna där är sysselsatta inomindustrisektorn. Dessutom finns det många bra och progressiva företag i vårtlän. Vi har också företag av världsklass, t. ex. . I har Sandviknämligen världens största och mest rationella fabrik för tillverkning avfogsvansar. Dessa tillverkas i 5 milj. exemplar och säljs över helavärlden. Äntligenförefaller högkonjunkturen ha nått också . Så sent som i höstaskunde jag här i kammaren redovisa hur högkonjunkturen påverkat alla län ilandet utom två, nämligen och . Både befolknings-och sysselsättningsmässigt redovisade de näst sämsta siffrorna ilandet. Sådant har läget varit ända fram fill den senastearbetslöshetsmätningen. Detär nu stor akfivitet på arbetsmarknaden, och vi har en av de lägstaarbetslöshetsnoteringarna . 1978 och 1980 - alltså dåvi hade borgerlig regering - var arbetslösheten naturligtvis lägre. Allakänner vi självfallet glädje över dessa posifiva siffror. Det finns anledningatt vara tacksam mot alla dem som har bidragit fill denna utveckling. Detgäller då knappast regeringen, som aldrig riktigt har förstått sig på detta medregionalpolifik. I stället är det framför allt länets inneboende kraft som harmedverkat till detta. anser man dock inte att läget i länet är bra. ärungdomsarbetslösheten alltför hög. Länets ungdomsarbetslöshet är ocksåbetydligt högre än ungdomsarbetslösheten i landet i övrigt. Länethar stora möjligheter till utveckling. Det har framtiden för sig. Men när detgäller de många goda initiativen i länet och den starka framtidstron där behövsdet ekonomiskt stöd från regeringens sida. Närjag studerar mitt anförande sorn jag höU och jämför länetssituation då med dagens situation, konstaterar jag att jag faktiskt kansäga nästan samma saker som jag sade , utom på en viktig punkt.Det gäller då . hette det stad. Även om jag fog uppfrågan om arbetslösheten i både och , koncentrerade jag migframför allt på arbetslösheten i . Det var den som oroade mig mest. Därfanns då en tredjedel av länets arbetslösa. FörGävles del kan man alltså konstatera att det har skett en mycket positivutveckling. begärde jag att en central statlig förvaltningsverksamhetskulle förläggas fill . Det fog litet tid, men den kom så småningom.Liksom alla andra i länet är naturligtvis också jag glad över den härutvecklingen i , men regeringen måste ändå få underbetyg för dess insatseri länet i övrigt. Viden sådan här jämförelse framgår det med stor tydlighet att socialdemokratinsregionalpolitiska principer inte håller som verkligheten ter sig. Jag tror att man gör ideologisk miss, om man inte inser detta. Det leder ju fiU svårigheter påmånga håll i vårt land. är det inte stödet till befolkningstäta regioner som är det mest angelägna.Inte hellar är det satsningar på storföretagen som är viktigast. I ställetbehövs det satsningar på de mindre och medelstora företagen och på de svagareregionerna. Deninomregionala balansen i länen har en regering naturligtvis också ett ansvarför. Jag hoppas att vi efter valet får en regering som verkligen förstår detta. Länethar inte tillräckligt stor motståndskraft för att kunna möta enlågkonjunktur. Det behövs således resurser för att skapa fler ingångsjobb åtvåra ungdomar.