prot · GB0961 · 1987-12-31 00:00:00 — Det är inte längre modernt, och det ser ut att bli ännu ett förlorat år för deallra lägst avlönade. Åt dem som redan har skall givas ännu mer, skulle jag kanske kunna säga, men då tror manväl att jag har suttit och läst , och det har jag inte gjort. Det finns ett ganska enkelt sätt att rätta till detta, ochdet är att sänka momsen på maten. En vanlig löntagarfamilj betalar i daguppemot-10 000 kr. En lågavlönad använder mer av sinainkomster för att köpa mat än en högavlönad. Därför skulle de allra lägstavlönade tjäna mest på en sänkning av matmomsen. Om man t. ex. började med att sänka matmomsen med entredjedel, skulle en vanlig arbetar- eller tjänstemannafamiljs ekonomiförstärkas med . - som också barnfamiljer ochpensionärer skulle gynnas. 1987/88:61 . Därförsäger vi till regeringen: Sank matpriserna genom att sänka momsen på maten! Det är inte förenat med några politiska problem att fåigenom ett sådant förslag i , nu när också har anslutit sigtill det gamla vpk-kravet om sänkning av momsen på maten. Tveka inte: Sankmatpriserna! momsen på maten! Men det finns också andra behov att tillgodose. Som jagsade kan man inte bara se till de egna omedelbara intressena. Frågan ärdå: Vem, om inte arbetarrörelsens partier, skall ta strid för miljön, förtredje världens fattiga länder och folk, för de svaga och utslagna i vårt egetland? Rättvisa och jämlikhet är viktigt, men utan innehåll om det inte ocksåfinns solidaritet med i bilden. Av detta finns just inget i den nuvaranderegeringspolitiken. Jag vill fråga: Var inom regeringen finns vreden över detsvenska klassamhällets ekonomiska och sociala orättvisor? Var finns viljan attspränga det nuvarande ekonomiska systemets ramar? Var finns solidariteten ochvisionerna från regeringens sida? Hur bemöter man t. ex. ungdomar som kräver arbete ochbostad och besked om framtiden? Hur bemöter man ungdomar som kämpar för miljön,t. ex. trädkramarna i på , som inte bara känner engagemangutan som också tar ansvar för framtida generationers miljö och livsvillkor? -Jo, man bemöter dem med poliser, batonger och böter! Miljön är en viktig framtidsfråga - en fråga som angår ossalla, inte bara oss utan framför allt också kommande generationer. Vi anser att vårt parti har en bra miljöpolitik - enpolitik som vi tror på, så mycket att vi varken tvekar eller räds för attdiskutera den med andra. Miljöförstöringen har gått så långt att det inte längrefinns tid för politiska gräl om vem som har de bästa förslagen eller det bästamiljöpolitiska programmet. Verkligheten kräver åtgärder, inte högläsning uraldrig så välformulerade miljöprograrn. krävs omedelbara åtgärder för attstoppa nedbrytningen av miljön, åtgärder genom vilka vi slår in på nya vägarför att värna om natur och livsmiljö. Regeringen, och vpk borde, i stället för att grälaom bensinskatten skall höjas med eller ej, försöka komma överens omåtgärder mot miljöförstöringen, åtgärder för att minska bilismen och främjakollektivtrafiken, för att förbättra miljön i storstäderna, för att skapabättre arbetsmiljöer, för att få giftfria livsmedel och för att avveckla kärnkraften. Självfallet inser både jag och mitt parti hindren ochsvårigheterna. Vi är klara över att det finns både politiska, ideologiska ochandra skiljaktigheter, men också över att det finns en gemensam vilja, och förslagi samma riktning. Men medan vi träter inbördes om vem som har det bästaprogrammet och de bästa förslagen fortsätter nedbrytningen av vår miljö. Låt oss därför, trots att det är valår, trots vad vitidigare har sagt, trots skiljaktigheter, trots alla svårigheter, ändå göra ettallvarligt menat försök att enas om konkreta åtgärder för att stoppaförstöringen av natur och miljö. Alla måste vara beredda att ompröva gamla sanningar ochpröva nya vägar. Vi hävdar i vår ekonomiska motion att det behövs en förnyelsei svensk arbetarrörelse. Rörelsen måste återerövra sin historiska roll som bärare avett samhälleligt alternativ till kapitalismen, inte stanna vid att förvalta ochadministrera dagens samhälle. Vi måste forma ett nytt ekonomiskt tänkande och intestanna vid att - hur viktigt det än är - tala om priser, hyror, löner, skatter,budgetunderskott och inflation. Ekonomisk politik kan aldrig reduceras tillenbart matematik, utan vi måste också börja diskutera hur ekonomin fungerar ochstyrs, vem eller vilka som står bakom besluten och för vem dessa fattas. Jämfört med andra länder och folk i väriden lever vi iSverige ett gott liv, men det finns även här både rika och fattiga, storaekonomiska och sociala skillnader - som dessutom ökar oavbrutet, trots att vihar både en socialdemokratisk regering och parlamentarisk arbetarmajoritet.Detta är ett faktum. De ökade klasskillnaderna skapar maktlöshet och missmod ibreda folklager och är en allvarlig misshushållning med människorsskaparkraft och livslust. De borgerliga talar med mycket nedsättande ord om den gråoch trista uniformerade jämlikheten. De påstår att den bara är ett uttryck fören primitiv avundsjuka och ett försök att likrikta samhället. Men den valfrihetde borgerliga ställer mot jämlikheten är inget annat än den rikes rätt attberika sig på den fattiges bekostnad. Det är här vi menar att helaarbetarrörelsen står inför en utmaning och en uppgift att bryta ner de växandeklyftorna och med hjälp av en kraftfull jämlikhetspolifik skapa nya,solidariska och mer demokratiska samhällsstrukturer. upplever vi hur de transnationella kapitalenhotar vårt land. Demokratin och den nationella självständigheten urholkasalltmer. Starka krafter verkar för ett svenskt närmande till ochmedlemskap i . Den ekologiska krisen undergräver vår miljö, våralivsvillkor och kräver nya arbetsprocesser och en annan organisation avproduktionen. Även här anser jag att arbetarrörelsen måste ompröva gamlasanningar och utforma alternativ för framtida vägval. Vi ser hur socialdemokratin både i ochutomlands - framför allt i regeringsställning - står handfallen inför dessastora uppgifter. har man intagit en defensiv attityd gentemotstorföretagens och finanskretsarnas agerande. Man har gett efter för denborgerliga ideologin i stället för att utveckla nya socialistiska idéer. Dennasituation är inte lätthanterlig, det erkänner vi. Men måste man inte någon gångbörja diskutera dessa frågor? Måste man inte börja välja väg? Vi gör inte anspråk på att ha alla lösningar eller på attvara de enda som kan förändra samhället. Men vi vet att det finns mångamänniskor, breda samhällslager, som liksom många kretsar inom arbetarrörelsenkänner ett behov av förnyelse och vill kämpa för den . Vi inom hela den politiska vänstern vill medverka till ensådan utveckling och förnyelse. Vi ser ingen motsättning i detta. Vi villförena folkflertalets sociala frigörelse med kampen för att kunna lösa de storaframtida existentiella frågorna. Det vi gör bestämmer hur det blir . De kortsiktiga åtgärderna skall inte bara vara en reaktion på olikadagsförhållanden utan ingå i ett framtidsinriktat politiskt tänkande ochmedverka till att förändra verkligheten och . Låt mig i korthet få peka på några sådana krav ochförslag, som bara inte nödtorftigt och kortsiktigt angriper dagensmissförhållanden, utan som leder in utvecklingen i nya banor. Börja med att ta bort momsen på maten och lägg. deni stället på aktiehandeln! Bedriv en rättvis fördelningspolitik! Riv ner dagenskommunala skatteorättvisor! Sätt stopp för avdragsraseriet! Tag ut skatt efterbärkraft! Inför äntligen en skatt på produktionen! Kompensera äntligen landets pensionärer för devalveringen1982. Stöd de pensionärer som är utan eller har låg ATP och angrip de storaorättvisorna bland pensionärerna. Låt de gamla få bestämma hur de vill bo. Lägginte ner ålderdomshemmen. Satsa i stället på att förbättra dem till en rimligstandard. Inför ett effektivt hyresstopp. Angrip spekulationen imark och fastigheter. Sätt fart på byggandet, . Bygg bostädertill ungdomarna. Inrätta en samhällelig bygg- och bostadsbank. Satsa på barnen och framtiden. Garantera alla barn endaghemsplats. Bygg ut föräldraförsäkringen och börja införa sex timmars arbetsdag. Satsa på skolan. Infria löftena från partikongressen omläromedlen och skolmaten. Bygg ut vuxenutbildningen.Forma en kultur- och utbildningspolitik för 90Ttalet. Dra in företagens övervinster och använd dem för att skaparegional rättvisa och arbete åt alla. Satsa på den offentliga sektorn. Byggdaghem och skolor. Satsa på energialternativen och börja avveckla kärnkraften! Bryt storfinansens makt och fördjupa demokratin! Utvidgade anställdas fackliga rättigheter i stället för att inskränka dem. Förändralöntagarfonderna så att de ger arbetare och tjänstemän ett verkligt inflytandeöver produktionen och investeringarna. Fortsätt att arbeta för en kärnvapenfri zon i . Sankmilitärutgifterna och stärk det civila försvaret. Öka målrnedvetet vårtbistånd. Detta är i korthet några konkreta förslag som skulle kunnainnebära ett helt nytt vägval. några ord om utrikespolitiken.Folklig och partipoh-tisk enighet om utrikespolitiken är viktig och värdefull.Det säger vi ofta, och det är viktigt. Det har t. ex. varit av stort värde attdet funnits, och finns, en stark uppslutning kring den svenska alliansfrihetenoch neutralitetspolitiken. Men denna utrikespolitiska enighet är inte lika stori dag som . har vid ett flertal tillfällen under desenaste åren ställt sig bakom förslaget om inrättandet av en nordiskkärnvapenfri zon. Men de hävdar att de av omsorg om den svenskaalliansfriheten och neutralitetspolitiken motsätter sig detta. ochinte minst själv var med om att dra upp de svenska riktlinjerna förgränsförhandlingarna om vita zonen rned , bara för att sedan iefterhand kritisera det slutliga avtalet.. Enligt vår mening var det en bra och fullt acceptabelöverenskommelse som regeringen träffade med den sovjetiska regeringen. Denuppfattningen delar vårt parti tillsammans med och , ochinte minst med den organisation och grupp som fiskarna i detta land utgör ochsom i hög grad berörs av denna överenskommelse. Medan alla andra partier ser avgörande hinder i vägen förett svenskt medlemskap i - vilket också sagt sig se -talar i dagför ett direkt svenskt medlemskap och samarbete med EG. Dessa tre exempel är avgörandeutrikespolitiska frågor och visar att håller på att måla sig ur densvenska,enigheten om alliansfriheten och neutralitetspolitiken. Till detta kommer de många affärerna, de ständiga grälenmed statsministern, utrikesministern och också med UD-personal. Dettakan inte vara olyckliga tillfälligheter utan en målmedveten politisk linje -ett tecken på uppbrott. Det är självfallet rätt att självabestämma över sin politik. Men.när vill upphöja sitt hat mot denena stormakten och välvilja mot deri andra till svensk utrikespolitik, ja, dåär det nödvändigt och bra att både regeringen och de tre andra partierna sägerifrån. Inte av partitaktiska skäl, utan ay omsorg om den svenskaalliansfriheten och neutralitetspolitiken. mellan och är på sitt sätthistoriskt. Trots att det bara berör av världens alla kärnvapen var detett viktigt genombrott, eftersom det inte bara begränsar eller reducerar utanfaktiskt börjar avskaffa medeldistansmissilerna i . ligger dock stora uppgifter framför oss. Baraunder ökade stormakternas kärnvapenarsenaler med 16 sprängladdningar iveckan. uppgick väridens samlade militärutgifter till 930miljarder-dollar, en ökning med innan. Så här serdet trots allt ut. och måste nu av den internationellafredsrörelsen, i vilken inte minst de alliansfria staterna spelar en viktigroll, pressas till att gå vidare och upphöra med alla provsprängningar, börjaavveckla långdistans-missilerna samt inleda en målmedveten, konventionellnedrustning och truppreducering. Här måste alla länder öch folk säga stopp. Detkan inte vara frågor bara för stormakterna att diskutera. meddelade regeringen att man hadeanslagit 20 milj. kr. extra i katastrofbidrag till . Vårt partivälkomnar detta ekonomiska och politiska stöd till fredsprocessen iCentralamerika som inte är lätt att åstadkomma, inte minst mot bakgrund avpresident sabotage mot-dessa strävanden. I har gått till vad som närmast liknaren samlad militär aktion mot det palestinska folket. Tillförseln av mat, vattenoch läkemedel till flyktinglägren har stoppats. En fråga måste ställas: Varförtiger nu så många som annars aldrig brukar tveka att ta till orda i de mestskilda frågor, inte minst i de utrikespolitiska? Vadhar han att säga om övergrepp, han som ju brukar uttala sig om detmesta? Alla progressiva människor oavsett politiskpartiuppfattning måste nu säga ifrån om övergrepp mot det palestinskafolket. Kampen för fred och nedrustning samt oberoende kräver nämligen, för attden skall bli trovärdig, att man törs säga ifrån, även om det för tillfälletinte är politiskt opportunt. Jag har lyssnat på opposionsledarna . En mängd frågor och områden har berörts, en blandning av stort ochsmått. Jag konstaterar att och menar att vi äröverens om ålderdomshemmen. Jag vill också bekräfta att vi är överens om att deskall finnas kvar som ett viktigt alternativ för de gamla att välja. Det varinte under debatten mellan och mig som vi konstaterade dettaförsta gången, utan det gjordes faktiskt i och bekräftades1987. Möjligen kan man hysa en viss oro när nu villskära ned miljard på miljard av anslagen till kommunerna. Hur skall de då haråd att klara äldreomsorgen inkl. ålderdomshemmen? Men i princip är vi uppenbarligenöverens. frågade mig om regeringen var beredd attomedelbart skära ned tekorestriktionerna. Han vet att det pågår en process därvi minskar dem undan för undan, men att fatta ett beslut om att allaåterstående restriktioner skall avskaffas skulle innebära att tiotusentalstextilarbetare ställdes utan arbete. Det kommer vi inte att förorda. talade om ett försvar i förfall. Jag undrar hurlandets skattebetalare upplever då vi skall satsa 30 miljarderkronor till försvaret. Det bör inte leda till ett försvar i förfall. fortsatte tyvärr, om han än medgav attregeringen har ansträngt sig för att överbrygga eventuella motsättningar inarkotikafrågan, en sorts kampanj för att misstänkliggöra våra ärliga avsikterpå den punkten. Det finns inte såvitt jag kan bedöma några delade meningar isak, om nu inte och anser att det är bra att kasta16-åringar i fängelse sedan de har använt narkotika . Det är iså fall inte en väg bort från narkotikaberoende för den grabben eller flickan. ställde också frågor om privata skolor.På grundskolenivå finns det nu fler privata skolor som får statsbidrag än detfanns när den borgerliga regeringen avgick 1982. kommer bådautbildningsministrarna att delta i debatten, varför det är lämpligt att diskuterade enskilda skolorna med dem. tog också upp till diskussion frågan omriksdagens arbetsmöjligheter. Jag vill gärna deklarera att regeringen på bästasätt skall medverka till att göra arbetsmöjligheterna så bra som möjligt. MenBengt gick nog ett steg för långt när han utlovade att det skullebli en sådan oerhörd ordning och reda om- de borgerliga partierna väl fickregeringsmakten. Vi har ju, , erfarenheter från sex borgerligaår, med trepartiregeringen som slutade i kaos, med tvåpartirege-ringen somslutade i kaos och med enpartiregeringen som inte höll. 47 statsråd paraderadeförbi. Det kom inte bara en och annan proposition litet , utan det varkaos i hela . Visserligen är det valår, som , men det får vara någon måtta på överdrifterna i löftena. frågade vem som bestämde i regeringen. Motden bakgrund som jag här har tecknat kan jag förstå den frågan från en f. d.borgerlig regeringsledamot. Det var inte lätt att bedöma vem som bestämde i Menjag skall avslöja att i en socialdemokratisk regering bestämmer vi tillsammans.Det är ingen dålig lärdom, om ni kommer tillbaka. Viktiga frågor har tagits upp i debatten, och ärdet val. Svenska folket skall ta ställning till vilket slags samhälle man villha i fortsättningen. Socialdemokraternas politik känner människorna ganska väl.Vi har nära bakom oss i regeringsställning. På vår partikongress drogvi upp riktlinjerna för den fortsatta politiken. Vi har också lagt fram enbudget som redovisar de näraliggande perspektiven. Hur kommer det då att bli om de borgerliga får bestämma?Ja, vill man utgöra ett regeringsalternativ, då får man inte gå förbi degrundläggande frågorna i samhället. Det upplever jag att de borgerligapartierna gör, vilket inte minst har kommit till uttryck i de borgerligapartiledarnas anföranden . Därför skall jag ta upp fem viktiga områden tilldiskussion. Det första gäller frågan om hur de borgerliga partierna tänkerklara sysselsättningen. För socialdemokratin har rätten till arbete varit denövergripande uppgiften i den ekonomiska politiken. Vi har faktiskt lyckatsganska väl. I går arbetslösa. Det är en internationellt settmycket låg siffra. Ser vi till situationen i de västliga , finnervi att inte mindre än 30 miljoner människor är arbetslösa där. Om jag kopplardetta till det faktum att det är länder som i mycket stor utsträckning styrs avmer nyliberala tankar och borgerliga värderingar, så är det klart att jag hyseroro. som de borgerliga satt vid makten fördubbladesarbetslösheten också här i landet. Eftersom har varitirriterad över att jag tog upp denna fråga i ett anförande, vill jag citera -och det citatet har jag hittat senare; annars skulle jag ha använt det tidigare- vad han har sagt om de borgerliga regeringsåren. Han säger nämligen så här: vågade regeringarna intetillräckligt utan fortsatte i gamla hjulspår, men det blev avgjort bättre detvå sista åren. Men det var ju de åren som arbetslösheten fördubblades,och då måste jag säga att min misstänksamhet när det gäller de borgerligaambitionerna i fråga om sysselsättningen kvarstår. Och den förstärks när LarsTobisson, som jag har åberopat tidigare, uttalar som han gjorde 1985: Vi får se arbetslöshetssiffror som för del tersig höga i ett historiskt perspektiv, men det är nödvändigt för att få tillstånd den vändning av skutan som behövs. Här är alltså ett klart uttalande att högrearbetslöshetstal är nödvändiga, och det är inte vem som helst som har uttalatdetta. Jag ser att på dagens talarlista står han efter statsministern, och detmåste betyda att han har ett visst inflytande över sitt parti ochborgerligheten. Den andra fråga som jag skulle vilja ställa är: Hur blirdet med tryggheten under en borgerlig regering? Trots kärva tider har vi faktiskt, tack vare en starkideologisk medvetenhet, lyckats förbättra tryggheten vid sjukdom och vidarbetslöshet. Vi har förbättrat delpensionen. När det gäller familjepolitiken -eftersom den frågan ställdes av - är vår inställning alldeles klar.Vi vill satsa på en föräldraförsäkring för att föräldrarna skall kunna havalfrihet och vara tillsammans med sina barn när de är små. Vi vill satsa påbarnbidragen, vi vill 3 protokoll 1987/88:61 bygga utbarnomsorgen, och vi kommer före'valet att klart och entydigt redovisa hur vivil| gå vidare under nästa valperiod. Det som de borgerliga nu försöker göra en stor poäng av äratt de efter inånga års diskuterande är överens, inte om hela familjepolitiken,vilket sades här - tvärtom är man splittrad i praktiskt taget alla delar - utompå en enda punkt. Man kommer nämligen igen och utställer löftet om ettvårdnadsbidrag. hörde jag emellertid att TCO-ekonomerna har räknat pådetta, och det är inte så, att avgiften för att finansiera barnomsorgen skullebehöva höjas till , vilket är högt, utan de har kommit fram till attdet kostar . Då tror jag att väldigt många i det här landet som ärberoende av den kommunala barnomsorgen säger sig: Bevare oss för det borgerligaförslaget, som får sådana konsekvenser! Och hur skall det gå med alla kvinnorsom upplever det som väldigt viktigt med en valfrihet för sin del? De borgerliga vill att de som är sjuka hädanefter skall få80 i stället för av lönen i ersättning. vill dessutom införaen karensdag. De som blir arbetslösa skall också få sämre ersättning.Delpensionen skall -försämras. Och vad händer med sjukvården, om de borgerligaskulle vinna ? säger att man inte löser sjuk\årdens problemgenom att kasta pengar på dem. är det faktiskt inte fråga om attkasta pengar för del, utan om att ta pengar från den kommunalasektorn. har gjort ett bra uttalande här. Han säger: Vi anseratt man inte kan göra så stora nedskärningar utan att det negativt påverkarvälfärdsstaten. bedömer-att sjukvårdens resurser behöver envolymökning på 2-2,. Det ligger väldigt mycket i detta, men hur i allsin dar går det ihop med uttalande? Min tredje fråga gäller: Kan en borgerlig regeringåstadkomma en rättvis fördelning? Jag medger gärna alt även vi här har ståttinför problem, eftersom vi, när vi satsade på den tredje vägens ekonomiskapolitik, ansåg det vara nödvändigt att åstadkomma en kraftig höjning avvinsterna med syfte att få i gång investeringarna och därmed ökasysselsättningen. Detta har vi lyckats med. Vi har fått en 60-procentig ökningav industriinvesteringarna, vilket är viktigt för framtid. Men för attmöta de förmögenhetsskillnader som här uppstår har vi lagt fram förslag om skärptbeskattning av aktier och förmögenhet. ser jag, när jag läser de borgerligamotionerna, att man från borgerligt håll vill gå rakt motsatt väg. Man föreslårkolossala omfördelningar till förmån för dem som har kapital. Här vill jag vara väldigt konkret.Moderaternas förslag till skattesänkningar 1988-1991 innebär att den som har . i inkomst skulle få en skattesänkning på . men då drabbas haneller hon givetvis av en lång rad åtgärder, avgiftshöjningar och försämringar somtar bort ökningen i köpkraften och gör det hela till en nettoförlust. skulle få en skattesänkning på . Detär något bättre,men även där tar försämringar i andra avseenden bort vinsten och åstadkommer irealiteten minus. Men den som har . - och då är vi.ändå långt frånSJ-chefen - får en sänkning av sin skatt på . sade här att skattesystemet måste haen fördelnings-politiskt rättvis profil, och det är min direkta fråga till honom: Har moderaternasförslag, som jag har redovisat här, en rättvis fördelningspolitisk profil? Fören gångs skull är en politisk fråga ganska enkel att svara på -kanske inte isak, men rent verbalt är det fråga om ett ja eller ett nej. Min fjärde fråga är: Vilken skattepolitik skulle enborgerlig regering föra? Den för över från den förra frågan. att socialdemokraterna har varit helt oförmögna att göra något åtskatten, men menade han att den skattereform som vi tillsammansgjorde upp om 1982 var oerhört betydelsefull. Den kombination av marginalskattesänkningar ochavdragsbegränsningar som vi genomförde har haft betydelse både för den ekonomiskautvecklingen och i övrigt. Det var bra att uttalade sig såpositivt om der reform som vi tillsammans genomförde. Vi vill gå vidare mot ett enklare och rättvisareskattesystem med er rimligare fördelning än av skatt på arbete ochkapital. Skälet till att v ännu inte har gått fram med preciserade, konkretaförslag är att vi har varii ense om att vi skulle ha en utredning och att vidärför inte nu skulle låsa oss detaljer för att om möjligt se, om vi kundeenas. Men de borgerliga hai bundit sig i oförenliga ståndpunkter. I fråga ommarginalskatten har de tre olika åsikter, i fråga om avdragsbegränsningar två,kanske tre olikt uppfattningar, i fråga om matmomsen två olika åsikter och ifråga on grundavdrag tre olika åsikter. Blir det som vill, skall det dessutom dras in7 miljardei kronor från kommunerna. Det var om det som sadeatt del skulle påverka välfärdsstaten negativt. För ger moderaternasolika förslag ett inkomstbortfall på 350 milj. kr. Det motsvarar föi Göteborgsdel någon av följande konsekvenser - för att åskådliggöra detta: hela kommunenskostnad för gymnasieskolan inkl. de privata skolorna, som om, hela kommunens kostnad för bostadsbidraget till -40 000 pensionärereller kommunens kostnad för 15 000 av 20 000 platser i barnomsorgen. Något av dessa alternativ - man kan välja vilket -åskådliggör vilka enorma belopp som drar in inte bara frånGöteborgs kommun utan från varje kommun i landet.