prot · GB0978 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:78 1 § Justerades protokollet för den 19 innevarande månad. 2 § Talmannen meddelade att till kammaren inkommitläkarintyg för , som var sjukskriven ytterligare den 29februari-den 13 mars 1988. Erforderlig ledighet beviljades. Talmannen anmälde att Betigt A Klang (fp) även under dennatid skulle tjänstgöra som ersättare för . 3 §Svar på interpellation 1987/88:172 om vägtransporterna av farligt gods har frågatkommunikationsministern dels vilka åtgärder regeringen avser vidta för attminimera såväl antalet transporter av farligt gods på våra vägar som riskernavid dessa transporter, dels om regeringen är beredd att föreslå några särskildaåtgärder för att minska transporterna inom . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag somskall besvara interpellafionen. En transport av farligt gods innebär att risken för skadorökar i förhållande till risken vid stationär hantering. Att vi trots dettatillåter transporter beror på att det moderna industrisamhället inte kan avvaradet farliga godset och därmed inte heller avstå från att transportera det.Transporter av farligt gods är därför nödvändiga. Huvudsyftet med reglerna om transporter av farligt gods äratt skydda människor, miljö och egendom. Säkerhetssystemet måste varaeffektivt, så att riskerna vid transporterna blir så små som möjligt. Normerna för transporter av farligt gods är i huvudsakinternationella. För inhemska transporter finns vissa undantag eller tilläggtill dessa normer. I det internationella samarbetet arbetar för attsäkerheten bibehålls på en hög nivå och verkar för att de ambitioner i fråga ombl. a. arbetsmiljö och miljöskydd som kommit till uttryck i svensk lagstiftninggör sig gällande också internationellt. handlägger ärenden om landtransporter enligt 5 protokoll 1987/88:75 - 78 Om vägtransporterna av farligt gods lagen omtransport av farligt gods samt verkar för en samordning avsäkerhetsföreskrifterna för land-, sjö- och lufttransporter. Vid verket finnsen delegation för transporter av farligt gods med företrädare för berördamyndigheter och intressenter. I årets budgetproposition framhålls under ett avsnitt ombefolkningsskyddet att det, för att förhindra olyckor eller minska risken förskador vid olyckor med farligt gods, fordras fortsatta insatser frånräddningsverkets sida för att utvärdera riskerna och samordna de berördamyndigheternas åtgärder. Detta gäller inte minst formerna för det praktiskagenomförandet. . I detta sammanhang bör enligt propositionen även frågor omindustriers och andra anläggningars samt trafikleders lokalisering ochutnyttjande behandlas. Det påpekas att regeringen har gett iuppdrag att tillsammans med andra berörda myndigheter utarbeta riktlinjer förvägvalsstyrning. Uppdraget skall vara genomfört . Äveni övrigt bör enligt propositionen arbetet med att minska riskerna vid transporterav farligt gods ges hög prioritet. Jag kan tillägga att ocksåpåbörjat ett arbete som syftar till en bättre efterlevnad av transportreglernagenom effektivare kontroll eller tillsyn. Regeringen vidtar sålunda åtgärder för att förbättrasäkerhetssystemet för transporter av farligt gods och därmed minska riskerna.När det gäller de frågor som sammanhänger med vägvalsstyrningen inom Stockholmsstad, handlar det närmast om den praktiska tillämpningen på den regionala ochlokala nivån. De lokala förhållandena måste vågas in i sammanhanget. 2MARGARETA (): Jag ber att få tacka försvarsministern försvaret på min interpellation angående transporter av farligt gods. I svaret redogörs för vilka regler som gäller, men förslagtill konkreta åtgärder för att minska riskerna vid dessa transporter ärtämligen minimala. I svaret sägs att det fordras fortsatta insatser fränstatens räddningsverks sida för att utvärdera riskerna och för att samordna deberörda myndigheternas åtgärder. Beträffande transporterna inom harförsvarsministern ingen åsikt alls. Något konkret svar på mina frågor har jaginte fått. Tydligen har regeringen inga konkreta förslag attkomma med utan hänvisar endast till utredningar. Detta är naturligtvis intetillfredsställande, eftersom problemen är akuta . I avvaktan på förslag från olika utredningar och i väntanpå att dessa förslag leder till nya bestämmelser måste väl kontrollen ochberedskapen skärpas. Det verkar som om regeringen har en något passivinställning jämfört med den som chef och geruttryck för. Vid en riksomfattande gränskontroll ihöstas visade det sig att av fordonslasterna med farligt gods hade bristeri säkerheten. generaldirektör sade med anledning härav: "Jagär skrämd över utvecklingen. Det krävs hårdare tag innan det är ." och är eniga om att situationenär ohållbar. Förutom förbättrad utbildning av personalen, som har ett mycketsvårt arbete att identifiera och klassificera det farliga godset, vill man hakraftiga straff direkt vid gränsen. Många anmäler inte ens att de har farligt gods i lasten.En del har dessutom inte någon riktig godsdeklaration. Inte heller har förarnaalltid nödvändiga säkerhetsföreskrifter med svensk text. Om det t. ex. utbryterbrand vid transporten är det viktigt att räddningspersonalen vet vad för typ avbekämpningsmedel som måste användas. I petitaskrivelse sägs: "Deriksomfattande gränskontroller av farligt gods som genomfört underde har visat att av transporterna är behäftade medsådana fel som innebär förbud mot fortsatt färd. I volym räknat skulle detinnebära ca 15 000-20 000 lastbilar . Det är enligt tullstyrelsensuppfattning direkt oacceptabelt att avstå från insatser mot en sådan volymfarliga transporter. Inom nuvarande resursram kan endaststickprovsvis kontrollera farliga godstransporter. En förbättrad gränskontrollinnebär dels större säkerhet på våra vägar dels förbättrad sjösäkerhet för defärjor som trafikerar ." Trots detta säger föredragande statsrådet i åretsbudgetproposition följande: "Jag är inte beredd att föreslå nya tjänsterför kontroll av farligt gods." I stället föreslås förstärktafortbildningsinsatser för särskilt utvalda tulltjänsteman för . Detär bra och nödvändigt, men otillräckligt. Någon minskning av farligt gods somkommer att transporteras genom landet är tydligen inte att räkna med inom dennärmaste framtiden! har, herr talman, i inträffatbl. a. två olyckor med farligt gods, varav den ena en dödsolycka. Enarbetsgrupp med representanter för kommunen, polisen och brandförsvaret har bl.a. föreslagit förbud mot alla transporter av farligt gods genom Stockholmsinnerstad. Det är naturligtvis ett drastiskt förslag, men vice brandchefensäger att arbetsgruppen därmed har velat visa på riskerna med de farligatransporterna i . Delar inte statsrådet vice brandchefens och många andrasstora oro, eftersom försvarsministern inte har några synpunkter eller förslagnär det gäller dessa farliga transporter i en tätort som ? Är försvarsministern inte beredd att i vart fall temporärtgöra något konkret för att minska de mest överhängande riskerna vid transporterav det farliga och ofta olagliga gods som rullar fram på alla våra vägar? Är inte försvarsministern beredd att åtminstone något merän i det skriftliga svaret kommentera krav på förstärkta gränskontroller? Eller vilken inställning har statsrådet till ett direktbeslag av farligt gods och ett rejält bötesstraff som utdöms direkt förchauffören? Det är ju principer som gäller för spritsmugglare. Det kanskeskulle innebära att åkarna tänkte sig för mer vid de här aktuellatransporterna. 3ANNA (): Det är riktigt, som säger,att problemen med transporter av farligt gods har ökat markant. Hon har ocksåberört vikten av att ge större resurser och vikten av att bättreutbildning ges de chaufförer som kör dessa transporter. Men jag tycker att en viktig aspekt har glömts bort. Ivarje fall talas det inte om den. Det gäller sjöfarten. I kommittémotion om sjöfarten, avlämnad iårets motionsflod, säger vi: Vi föreslår att regeringen tar initiativ tillförhandlingar med andra, främst europeiska länder, för att få till ståndöverenskommelser om att farligt gods i-största möjliga utsträckning skall gåmed båt. Ett fartyg med 100 lastbilar är betydligt enklare att kontrollera ån100 lastbilar på vägarna. Att låta sjöfarten i mycket större utsträckning tahand om farligt gods är att slippa denna last genom tätbebyggda samhällen. Vi har möjlighet att ta farligt gods på kustfartyg, inteendast runt våra kuster utan också till hamnarna i och Vänernoch i viss mån . Jag tyckeratt detta behöver vägas in i den här frågan. Jag får ett intryck av att utformat sitt anförande innan hon läste mitt svar. Jag vill understryka att gör detta arbetetillsammans med och . Jag vill också citera urmitt svar: "Jag kan tillägga att också påbörjat ett arbetesom syftar till en bättre efterlevnad av transportreglerna genom effektivarekontroll eller tillsyn." En rad olyckor med allvarliga konsekvenser har inträffat.Det är detta som låg till grund för regeringens beslut att uppdra åträddningsverket att utarbeta riktlinjer för vägvalsstyrning. Dessa riktlinjerutgör ett led i arbetet med att skydda samhället och minska sårbarheten vidtransporter av farligt gods. Jag har inte hört i något av inläggen att man villstoppa dessa transporter av farligt gods. Till detta kan läggas att den s.k. katastrofkommissionengenomför en undersökning med anledning av de tankbilsolyckor, bl. a. olyckan iRåcksta-rondellen, som har inträffat i vårt land under senare tid.Kommissionens undersökning syftar till att klarlägga orsakerna till olyckornaoch föreslå åtgärder som kan förhindra ett upprepande. Undersökningen inriktasi första hand på förarnas kunskaper och utbildning för uppgiften samt fordonensbeskaffenhet. Vidare undersöks räddningstjänstens beredskap när det gällertankbilsolyckor. Förutom löpande arbete, både nationelltoch internationellt, i enlighet med den inriktning som har fastlagt,genomförs således ett medvetet arbete för att så långt som möjligt förhindratankbilsolyckor - och begränsa konsekvenserna om sådana olyckor likväl skulleinträffa. Det kan också tilläggas att transportfrågorna förnärvarande behandlas i försvarsutskottet. Som jag framhöll är säkerhetssystemet i närmasten regional och lokal fråga. Länsstyrelserna är beslutsmyndigheter, mensamverkan sker med kommunerna. De berörda organen i har arbetatmed ett förslag till lokala trafikföreskrifter som underlag för länsstyrelsensbeslut. En avvägning måste göras. Det fordras en helhetssyn på deproblem som transporterna av farligt gods medför. I det sammanhanget kommerräddningsverkets riktlinjer att spela en betydelsefull roll. 5MARGARETA (): Nej, försvarsministern, jag hade inteutarbetat mitt inlägg innan jag fick statsrådets skriftliga svar. Men jag måstesäga att det hade varit bra om de ytterligare kommentarer som försvarsministernnu gjorde hade funnits med redan i det skriftliga svaret. Jag är väl medveten om att man i regel inte skallföregripa utredningar som arbetar med speciella uppdrag. Men ofta är det så,att man inte bara kan sitta med armarna i kors och vänta på förslag. Jag anseratt den här frågan om riskerna vid transport av farligt gods, både i tätorteroch på alla andra vägar, är så akut att åtminstone tillfälliga förbättringareller skärpningar måste ske omgående. Vi har ingen tid att förlora. Detta är ensäkerhetsfråga för oss alla, en arbetsmiljöfråga för förare och alla andra somarbetar med dessa transporter, och inte minst en miljöfråga. Jag tänkte ocksåpå den när jag fick svaret, och även när jag skrev min interpellation. Mensåvitt jag vet har den frågan aktualiserats litet tidigare här i kammaren,varför jag inte speciellt gick in på den - mer än att jag nämnde en synpunkt iförbigående. Transporterna genom är naturligtvis i förstahand, som försvarsministern sade, en fråga för den här regionen. Men om nurepresentanter för , för polisen och för brandförsvaretnästan känner panik när det gäller hur man skall kunna lösa problemet medtransporterna av farligt gods, då tycker jag att det är viktigt att regeringenverkligen ger uttryck också för sitt stora ansvar. är ju inteointressant ur rikspolitisk synpunkt. Här skulle vi naturligtvis ha kunnat ta upp en debatt omfördelningen av väganslag när det gäller , framför allt omdet hade varit kommunikationsministern som svarat; jag hade ju ställtinterpellationen till honom. Om det blev en generösare medelsanvisning förbyggande av kringfartsleder, så kunde i alla fall de transporter som inte skalltill ledas förbi de allra mest tätbebyggda områdena. Menvi skall inte ta den diskussionen , och den löser inte heller det totalaproblemet. Det är ju en skärpning av kontrollen som måste ske, bl. a. redan vidgränsen. 6 (): I har vi alltför ofta vattentätaskott mellan olika samhällsverksamheter. Därför vill jag frågaförsvarsministern om jag kan tolka hans tystnad när det gäller sjöfarten somett exempel på att det finns en sådan vägg mellan försvarsdepartementet ochkommunikationsdepartementet. Just nu är ju avståndet inte större än ,såvitt jag kan se. Flar försvarsministern någontingatt säga om möjligheterna att föra över en del - kanske en hel del - avtransporterna av farligt gods på sjöfart? Med anledning av påståendevill jag säga att det är väldigt många människor som är involverade i detarbete som pågår i myndigheterna, mellan myndigheterna och även iregeringskansliet. Det är ingen som sitter med armarna i kors i det avseendet.Att påstå att man skulle 6 protokoll 1987/88:75-78 göra det tycker jag ärnärmast en skymf mot alla inblandade tjänstemän som bearbetar dessa frågor påett mycket seriöst s.ätt. Anf.8 (): Vad jag i mina inlägg är kritisk till är just graden av eller kanskemöjligen bristen på engagemang från regeringens sida. Avsaknaden av förslagtill konkreta lösningar åtminstone på kort sikt framgår framför allt av detskriftliga svaret, kanske i något mindre grad av försvarsministerns muntligakommentarer. Beslutom de mer långsiktiga förändringarna bör väl fattas efter det att utredningensförslag har lagts-fram och behandlats i vanhg ordning. Men i väntan på dettakan vi inte låta bli att göra. allt det som måste göras. Jagvill verkligen uttrycka min respekt för dem som på olika sätt är involverade ide här frågorna och som arbetar med dessa problem. Jag förutsätter att man ide utredningar som pågår och de arbetsgrupper som är i verksamhet kommer attytterligare intensifiera sitt arbete, så att förslag till nya långsiktigaförbättringar kommer att läggas fram. Överläggningenvar härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation1987/88:177 om organisationen inom SJ Anf.9 Kommunikationsminister : Herr talman! har med anledning av ställt följandefrågor till mig. Vill statsrådet redovisa SJ:sbefogenhet att självständigt fatta beslut när besluten har långtgåenderegionalpolitiska konsekvenser? Kommer planerna på att flyttafolk och beslut från , , och delvis till deredan stora orterna , , och att föranleda någonåtgärd från regeringens sida mot bakgrund av att planerna inte synesöverensstämma med regeringens uttalade regionalpolitiska, decentralistiskasträvanden? Vill statsrådet medverka organisation som bättre än den föreslagna främjar de av SJ själv uppsattamålen om effektivitet, arbetsglädje och personligt ansvar? Bakgrundentill frågor är det omorganisationsarbete som pågår inomSJ. Under förutsättning att godkänner regeringens proposition omtrafikpolitiken inför 1990-talet, kommer SJ att delas i ett banverk med ansvarför infrastrukturen samt i ett affärsverk för tågtrafiken. I den nya modellenskall trafikdelen av SJ bedrivas helt affärsmässigt, vilket bl. a. får tillföljd att effektivitetskraven skärps. De ändrade förutsättningarna förverksamheten kräver givetvis en anpassning av organisationen. EnligtSJ innebär omorganisationen i korthet att nuvarande åtta marknadsregionerersätts av affärsområden - fyra för persontrafik resp. fem för godstrafik.Affärsområdena avses få en självständig ställning genom en långtgåendedecentralisering av ansvar och befogenheter. Indelningen i affärsområden utgår ifrån marknaden och,innebär en anpassning till trafikströmmar och kundunderlag. Detta medför att endel tjänster kommer att försvinna på några orter, som nya inrättas påandra håll för att passa in i den nya organisationen. I vissa fall överensstämmerinte huvudorterna för affärsområdena med de tidigare huvudorterna.förmarknadsregionerna. SJ har som målsättning att personalen skall drabbas sålitet som möjligt. Detta måste dock vägas mot ambitionen att, utforma en såeffektiv organisation som möjligt. De personer som direkt berörs avornorganisatio-nen hoppas man kunna erbjuda nya, stimulerande arbetsuppgifter.Vidare är det SJ:s förhoppning att de anställda, genom att de får störrebefogenheter och ökat ansvar, skall känna en större delaktighet i arbetet ochdärmed en större arbetsglädje. Den ansvarsfördelning som fastslog i 1985 årsjärnvägspolitiska beslut, innebär att SJ har befogenhet att besluta om den egnaorganisationen. Detta gäller även för den regionala verksamheten. Mot denna bakgrund finner jag inte anledning att förnärvarande ta något initiativ i denna fråga. Om organisationen inom SJ Anf.10 (): Jag ber att få tacka för svaret, somegentligen bara är ett svar på min första fråga, nämligen om SJ har rätt attfatta även regionalpolitiskt långtgående beslut. Det är onekligen en mycket egendomlig beslutsordning vihar fått här. Regeringen har under talat sig varm för att helalandet skall leva. Om regeringen menar något med denna slogan pch om dettaskall bli verklighet så måste man satsa på fler städer och tätorter än ,och . Här har med regeringens hjälpbyggts upp en motvikt mot dessa tre städer genom samarbetet mellan Linköpingoch , en tvåstadsregion som både från regeringen och oppositionenssida har setts som ett alternativ till de tre stora städerna. Detta alternativhar fått ta emot en hel del statlig verksamhet, vilket har varit till storfördel för . Sedan tillsätter regeringen en helt opolitisk styrelse föraffärs-SJ bestående av personer som säkert är duktiga i och för sig och harmånga kvalifikationer. Men de är, såvitt jag förstår, inte politiskt ansvarigainför något politiskt valt forum. Eller kan man säga att de är politisktansvariga inför den politiskt tillsatte kommunikationsministern? Detta är enfråga till . har tydligen rätt att flytta folk, beslutoch ansvar hur den vill, med en mycket bristfällig PM som underlag och utannågot remissförfarande till berörda anställda. Kommunikationsministern talar i sitt svar om effektivitet,arbetsglädje, långtgående decentralisering av ansvar och befogenheter. Om manmed långtgående menar att man flyttar besluten angående en region 50 mil bortså skulle väl det vara det enda som stämmer. Tror verkligen kontakterna med godskunderna i och norra blir tätare,smidigare och bättre om de skall skötas från ? Orri organisationen inom SJ ett stort,viktigt industrilän med , Asea, , , Holmen, etc. Anserinte kommunikationsministern att det vore lättare att bygga upp en brakombitrafik med de kundkontakter och den kännedom om läget som redan finns vidgodsavdelningen i ? Grundtanken bakom SJ:s nya affärsorganisation är*attdecentralisera ansvaret för att därigenom komma nära marknaden. De föreslagnaförändringarna för Östgötaregionen ligger absolut inte i linje med dennagrundtanke, eftersom ansvaret för persontrafiken centraliseras till Stockholmoch ansvaret för godstrafiken flyttas till . För att säkert hinna ställa mina frågor tillkommunikationsministern innan min taletid utgår, ställer jag dem . Statsrådet slutar sitt svar med orden: "Mot dennabakgrund finner jag inte anledning att ta något initiativ idenna fråga." Låt migmed anledning av detta ställa några konkreta frågor: Vad menas med""? Överensstämmerde beslut SJ:s nya styrelse har fattat med regeringens regionalpolitiskasträvanden och strävan att inte flytta ytterligare arbetstillfällen tillStockholm? Om svaret ärnej, ämnar då statsrådet ta något initiativ i frågan? KanSJ-styrelsens beslut överklagas? Kan fatta avgörande beslut i sådanahär viktiga regionalpolitiska frågor? Det måste vara helt olämpligt attlägga huvudansvaret för marknadskontakter i i ,eftersom i sig själv redan är så stor och kommer att fåfullt med jobb med de nya utbyggnadsplanerna. I en sådan organisation kommer deregionala intressena i att få svårt att hävda sig.Erfarenheterna från det privata näringslivet visar också att man iregionindelningar sällan hänför till . Både regeringen, oppositionen och den nya styrelsen villatt SJ skall bli ett lönande och servicemässigt bättre företag. Hur kan man dåbörja med att slå sönder något som redan fungerar? talar mycket om effektivitet. Jag delaruppfattningen att effektivitetskraven måste skärpas. Det har dock gång på gång,i alla typer av samhällsverksamheter, visat sig att effektiviteten blir bäst imindre enheter. Det bästa sättet att försämra effektiviteten är att slå ihopoch bilda bara några få enheter som dessutom ligger långt från varandra. Ja, herr statsråd, jag vore alltså väldigt tacksam om jagkunde få svar på några av mina frågor. Låt mig först erinra omtvå ganska grundläggande beslut, vilka påverkar det fortsatta arbetet med SJ;somorganisation. Det första är det beslut som rör ansvarsfördelningen mellanregeringen och SJ när det gäller organisationsfrågor. Det framgick alltså avmitt svar att ansvarsfördelningen genom beslut skulle förändras såatt SJ ensamt fick ansvaret att besluta om sin egen organisation, inkl. denregionala organisationen. Därmed har jag alltså svarat på huruvida regeringen kommer att gå in och styra i denna typ av ärenden.Så lärige riksdagsbeslutet fråri 1985 beträffaride arisvarsfördelriingenkvarstår oförändrat, vore det självfallet ett helt orikfigt förfarande, vilketskulle kunna kritiseras, om regeringen gick in och gav SJ detaljanvisningar istrid mot beslut rörande SJ:s egen organisation. Beträffande den andra frågan har senare i våratt behandla en trafikpolitisk proposition, som anger en stororganisationsförändring i och med att SJ delas upp i ett banverk och ett"trafikverk" - skall vi kalla detta trafik-SJ - som skall sköta denaffärsdrivande verksamheten. Det är klart att det är en stor förändring för SJ:sdel, men jag vill påminna om att den förändringen i alla sina huvuddrag har enbakgrund i en överenskommelse där alla de stora partier som är representerade iriksdagen har deltagit i överläggningarna och också ställt sig bakomförändringen i alla dess väsentligaste delar. Också mot den bakgrunden vore detfel om regeringen , när en organisationsförändring skall genomföras, direktoch innan utredningsarbetet ens har påbörjats, skulle gå in och ge SJdetaljanvisningar om hur dess organisation skall se ut eller om hur banverketsorganisation skall se ut. Det finns ett utredningsuppdrag när det gällerbanverkets organisation, och SJ har alltså som grund för sitt arbete fått dennabreda flerpartiöverenskommelse. Det tycker jag är en styrka. Regeringen bör alltså avhålla sig från att gå in medpekpinnar om detaljorganisationen. Detta är ytterligare ett skäl, utöver detsom jag påpekade , att riksdagsbeslutet innebär att det är SJ självtsom skall hantera den här typen av frågor. Jag tycker det är viktigt att vihåller på det. Detta innebär inte att vi inte kan utnyttja möjlighetertill decentralisering. Den trafikpolitiska proposifionen innebär i väsentligaavseenden beslut-om tar dem - som går i decentraliserande riktning,även när det gäller SJ;s organisation. Detta innebär inte att vi behöver avstå från möjligheteratt påverka detta ur regionalpolitisk synpunkt. Förslaget om att banverketskall förläggas till är ju ett förslag i den riktningen, där man hartagit hänsyn fill regionalpolitiska skäl. Sedan kan man naturligtvis i och halokala synpunkter när det gäller att bevaka sina möjligheter att behålla dearbetstillfällen som finns där, men detta kan ju inte vara vägledande för SJ:sorganisationsarbete, hur stor respekt man än har för denna lokala bevakning.