prot · GB0998 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:98 Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen. 1 § Svar på interpellation 1987/88:216 om avlivandet avdjur som har påkörts av tåg har frågat mig om jag har föravsikt att nu vidta några åtgärder, och i såfall vilka, i frågaom djur sompåkörts av tåg och skall avlivas. inträffar tågolyckor där djur påkörs och skadasså allvarligt att de måste avlivas, vilket givetvis är mycket beklagligt, inteminst från djurskyddssynpunkt. Detta utgör också ett allvarligtarbetsmiljöproblem för SJ:s personal. Då ett större djur skadats, rapporteras detta per radiovia trafikledningen till polisen, som ansvarar för att djuret avlivas. Detfinns även specialutbildad personal på SJ;s banavdelning som deltar i dettaarbete, i synnerhet i där problemen med tågdödade renar är stora.Vidare är de lokala jaktvårdsföreningarna engagerade i dessa frågor. Naturligtvis skall ambitionen vara att djuren drabbas i såliten utsträckning som möjligt av såväl tågtrafik som annan trafik. Enligt minuppfattning bör arbetet med att förbättra djurens situation främst inriktas påatt förebygga olyckor. Vilka åtgärder som är mest ändamålsenliga i dettaavseende anser jag avgörs bäst på lokal och regional nivå. Någon kritik mot nu gällandeordning har inte framförts från berörda parter. Jag finner därför inteanledning att ta något initiativ i denna fråga. 2HÄDAR (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret.Jag tror att han delar min uppfattning att detta är ett tämligen magert svar,som i stort sätt rekapitulerar de åsikter som framförts när denna frågatidigare varit föremål förbehandling i . Svaret innehåller inte någotväsentligt nytt. Att frågan varit föremål för behandling sammanhänger med attfolkpartiet vid olika tillfällen har motionerat i ärendet - en gång och och . Man kan dåfråga sig varför statsrådet inte tar så allvarligt på denna fråga. Prot.1987/88;98' Jag kan förstå att statsrådet tycker att han har andra ochstörre frågor om 12 april1988 järnvägar, vägar ochÖresundsförbindelser som han skall syssla med. [ jagtycker ändå att han borde ha kunnat ta denna fråga på litet större allvar. Omavhvandetavdjur - sammanhänga med två faktorer. som harpåkörts av tag kanske att frågan är löst, men det är den inte. beskriviti interpellationen är inte något ovanUgt. djur blirpåkörda av tåg. Det inträffar inte minst i övre under Detta innebär ett stort lidande för de djur som drabbas, och det innebäräven ett stort lidande för de människor som, utan att kunna göra något,tvingas att lämna dessa djur svårt skadade i omedelbar anslutning till järnvägen.Frågan är alltså ingalunda löst. Då handlar det om huruvida det finns något intresse förfrågan. Det intresset förefaller att vara ganska klent hos statsrådet. Det ärnaturligtvis en liten grupp som berörs av denna fråga. Den stora gruppen ärdjuren, men de har ju inte någon rösträtt. Frågan gäller verkligen också demänniskor som tycker att det är svårt att behöva lämna allvarligt skadade djurutan möjlighet att ingripa. Det har visat sig att det är fullt möjligt att lösadetta problem. I har man vid den norska järnvägen medgivit att dejärnvägstjänstemän som har rätt att hantera vapen kan medföra dessa på tågetoch, när viltolyckor inträffar, ingripa och förkorta djurens lidande genom attanvända dessa vapen. Jag frågar mig: Är det brist på förtroende för den svenskajärnvägspersonalen som gör att man inte kan tänka sig att ens pröva om sammaförhållanden är möjliga i ? Jag tycker att statsrådet borde ha tagit dennafråga litet mer på allvar. Det är alltjämt min förhoppning att regeringen skalllåta någon tjänsteman i departementet se över vad som kan göras för attåstadkomma en förändring som minskar lidandet för både människor och djurutefter järnvägarna, inte minst i övre . 3 (): Att vi tar upp detta med avlivande av djur somhar påkörts av tåg beror på att vi var några folkpartister som i februarigjorde en resa med rälsbuss mellan och . Under den resan körderälsbussen på fyra älgar. Tre försvann, skadade. En blev liggande kvar i tvådelar. Överkroppen låg på ena sidan om spåret, och resten låg på den andrasidan. Älgen levde fortfarande. Det fanns ingen möjlighet för rälsbussförarenatt förkorta djurets lidande. Han kontaktade polisen via trafikledningen,precis som det beskrivs i svaret, för att få hjälp. Han fick då beskedet attdet skulle komma att ta minst . Det står i svaret att någon kritikmot nu gällande ordning inte har framförts från berörda parter. Men vi lovadevid detta tillfälle rälsbussföraren att vi skulle ta upp detta. Han beskrev föross vilket lidande det innebar för honom och andra rälsbussförare att behövauppleva att man orsakar djuren detta lidande. Därför har vi tagit uppdenna fråga. Jagskullegärna vilja veta varför vi inte-som i Norge-kanha möjligheter för rälsbussförare och annan SJ-personal att ha gevär med sig. Det går ju att 100 ordna i , och jag undrarvarför det inle skulle kunna gå alt ordna i 4INGELA (): Jag var också med på resan . Det varen fruktansvärd upplevelse att se hur djur blev skadade på detta vis. Deförsvinner ofta in i skogen efter en olycka, och det tar innanspecialutbildad personal kan komma och avliva djuren. Det är detta lidande vivänder oss emot. Vi tycker inte att det skall behövas specialutbildad personal,när det finns lokförare som har jaktlicens och skulle kunna förkorta lidandetför djuren. Jag instämmer med de tidigare talarna i debatten. Vi yillha en förklaring till att detta inte kan ordnas i , när det kan ordnaspå enkelt sätt i de andra nordiska länderna. Om avlivandet av djur som har påkörts av tåg Som jag sade i mitt svar är det inte så, inte betraktar detta som ett problem. Det är naturligtvis ett problem attså många djur skadas och dödas . Jag sade att det är ett problem intebara ur djurskyddssynpunkt utan också för den personal som hamnar i dessasituationer. Jag kan mycket väl förstå att man reagerar på det sätt som flerahär tydligen har gjort om man åker tåg och en olycka av denna typ inträffar.Men Hädar har också rätt när han säger att ingenting nytt framkommer. Detberor på att det sedan denna fråga senast behandlades i för några årsedan inte har presenterats några nya, bra uppslag till lösningar. Den tanke som för fram i interpellationen äratt man skulle kunna utrusta tågpersonalen med vapen och att de skulle kunnaförkorta lidandet för de djur som har blivit skadade vid denna typ avolyckshändelser. Varför svenska SJ inte har velat gå in på den typen av lösningberor, såvitt jag förstår, på ett par olika orsaker. Det beror inte på att man har brist på förtroende för denpersonal som arbetar i de områden där detta händer och är vanligast. En avorsakerna till att man inte har använt det norska systemet är att de svenskapersonalorganisationerna är mycket negativa till den här lösningen, attpersonalen skulle ha med sig vapen. Dessa vapen måste också kunna förvaras påett betryggande sätt, så att de inte kan användas i fel sammanhang osv. Enligt de uppgifter som jag har fått kan exempelvis enlokförare som privat har en vapenlicens i princip utnyttja denna redan i dagför detta ändamål. Men det är upp till vederbörande om han vill göra det ochbära med sig vapnet till arbetsplatsen och ha den i tjänsten, med deolägenheter som följer med detta. Såvitt jag förstår bygger också det norskasystemet på att personalen frivilligt är beredd att göra sådana här insatser. Såvitt jag kan bedöma har vi inte riktigt samma system förvapenlicenser och samma inställning när det gäller restriktioner kring vapnensbruk, och de tillstånd som är förenade med detta, i som man har iNorge. Vi har tydligen en mer restriktiv inställning i , och denåterverkar också på dessa situationer. För egen del har jag ingenting emot att SJ prövar den härfrågan en gång till, under förutsättning att man liksom i kan fåpersonalen att frivilligt ställa upp och medverka. Någon annan möjlighet tordeknappast finnas. Jag har ingenting emot att SJ gör det, men jag anser inte attdet är regeringens sak att utfärda instruktioner om hur detta skall skötas. Om avUvandet av djur som har påkörts av tåg Beträffande det största problemet - de många renar somskadas - finns det ett avtal mellan SJ och samerna som båda parter har förnyat och uppenbarligen tycker fungerar väl. Problemet är inte löst, men de lösningar som förts fram iinterpellationen förefaller inte särskilt tillämpliga på svenskaförhållanden -det är det det gäller. 6HÄDAR (): Jag vill faktiskt ta fasta på vad statsrådetsade i det senaste inlägget, som jag uppfattade var positivt på två punkter. Statsrådet sade - om jag förstod honom rätt - att detredan i dag är fullt tillåtet fören tjänsteman vid SJ, t. ex. en lokförare, attmedföra jaktgevär på tåget och använda det men att han självfallet får göra detpå eget arisvar. Grundförutsättningen är givetvis att personen i fråga harjaktlicens. Jag tror inte att man vid järnvägen i haruppfattat att man har den möjligheten. Därför är det värdefullt att detklargörs att den möjligheten finns, dvs. att inget hindrar detta förfaranderedan i dag. Det andra är att statsrådet sade att han var positiv tillatt SJ såg över frågan och inte hade några,invändningar mot det. Jag tar fastaockså på detta, som ett klart positivt uttalande. Jag tror att det är angelägetatt SJ gör detta. Om en tjänsteman vid järnvägen skall medföra vapen är detockså väsentligt att hon eller han kan låsa in det vapnet på tåget, och detförutsätter någon form av medverkan från i fråga om attinmontera skåp där vapen kan förvaras, med hygglig yttre garanti. - Dessa tvåpunkter tycker jag var något klart positivt. Jag vill sedan understryka det också statsrådet sade, attdet aldrig handlar om att kunna kommendera någon tjänsteman vid järnvägen attmedföra vapen eller använda vapen mot skadade djur. På samma sätt som i måste det vara fråga om ett heltfrivilligt åtagande från personen i fråga. Men jag tror, med den erfarenhet somjag tycker mig ha från besök i - och det är ju framför allt där somsaken är aktuell - att det inom personalen finns många som gärna skulle ta varapå denna möjlighet, som själva har erfarenhet från älgjakt och som mycket välvet hur man hanterar vapen i sådana här situationer. Jag tycker att det genom statsrådets senaste inlägg hartagits ett steg framåt i frågan som helhet, och det uppskattar jag. 7 (): Jag är också mycket glad förkommunikationsministerns senaste inlägg, där det uttrycktes mycket störreförståelse för dessa förhållanden än i det skriftliga svaret. Den personal somkör rälsbussarna ställs ju inför dessa situationer varenda dag, och ofta undervartenda arbetspass. gäller det älgar, men åtminstone en gång per passär det en skock renar som man kör på. Vi som var passagerare vid det tillfälle jag talade omfrågade föraren, eftersom han var så engagerad och eftersom han hadejaktlicens, ifall han inte kunde ha sitt eget vapen med sig. Då påstod han attdet var förbjudet. Därför är det klargörande att vi nu har fått veta att hanhade missförstått det hela. Jag är väldigt glad om SJ förhoppningsvis ger utinformation till sin personal att det är möjligt att använda egna vapen,,underförutsättning givetvis att man är kompetent att skjuta. 8 Kommunikationsminister : Frutalman! Enligt de uppgifter som jag har kunnat få fram i anslutning tillutarbetandet av interpellationssvaret finns det ingenting som hindrar attexempelvis en lokförare som har vapenlicens utnyttjar den licensen och användersitt eget vapen. Men det är klart att här finns ett praktiskt problem, somockså var inne på, nämligen att vapnet skall förvaras på ettbetryggande sätt. Vad jag har sagt är att jag för min del inte har någontingemot att SJ undersöker möjligheterna att ordna en sådan förvaring, men att manmåste bygga på frivillighet. I de diskussioner som förts har personalen- men det kan ju finnas delade meningar inom personalen - inte varitintresserad av den typ av lösningar som tillämpas i . Om avlivandet av djur som har påkörts av tåg Överläggningenvar härmed avslutad. 2 § Anmäldes och bordlades medanledning av prop. 1987/88:86 om särskilda regionalpolitiska insatser i m.m. 1987/88:Ub31 av ochLeif () 1987/88:Ub32 av m. fl. (m) 1987/88:Jo57 avSven m. fl. (m) 1987/88:N54 av m. fl. (vpk)1987/88:N55 av och () 1987/88:A39 avPer-Ola'm.fl. (c) 1987/88:A40 av m.fl. (fp) 1987/88:A41av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:111 omdubbelbeskattningsavtal mellan och 1987/88;Sk43 av m.fl. (m) med anledning av prop. 1987/88:114 med förslag till ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, m.m. 1987/88:A42 avJens () 1987/88:A43av och () 1987/88: A44 av m.fl. (m) 1987/88:A45 av m. fl. (c) 1987/88:A46 av . (vpk) 1987/88:A47 av () 1987/88:A48 av m. (m) 1987/88;A49 av m. fl. (fp) 1987/88:A50 av m.fl. (c) Prot.1987/88:98 med anledning av prop. 1987/88:118 om inriktning avtelepolitiken -- 1987/88:T107 av m.fl. (m) ------------------ 1987/88:T108 av () 1987/88:T109av och (s, c) 1987/88:T110av () 1987/88:T111av () 1987/88:T112av m.fl. (fp) 1987/88:T113av m.fl. (vpk) med anledning av prop. 1987/88:120 om ändring ibrottsbalken m.m. (straffmätning och påföljdsval m.m.), 1987/88:Ju25 avAllan () 1987/88:Ju26 av () 1987/88:Ju27 av Per-OlofStrindberg m. fl. (m) 1987/88:Ju28 av m.fl. (fp) 1987/88:Ju29 avAnita m.fl. (s) 1987/88:Ju30 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:135 om åtgärder mot ungalagöverträdare 1987/88;Ju31 av m.fl. (m) 1987/88:Ju32 avLars m. fl. (vpk) 1987/88:Ju33 av m. fl. med anledning av prop. 1987/88:137 om besöksförbud1987/88:Ju34 av m. fl. (c) 1987/88;Ju35 av ()1987/88:Ju36 av () med anledning av prop. 1987/88:138 om val av nämndemän, m.m. 1987/88:Ju37 av m. fl. (m) 1987/88:Ju38 av UllaPettersson (s) 1987/88:Ju39 av m.fl. (fp) med anledning av prop. 1987/88:141 om ändring ilotterilagen (1982:1011), m.m. 1987/88:Krl7 av i och () 1987/88:Krl8 av () 1987/88:Krl9av och () 1987/88:Kr20 av . (fp) 1987/88:Kr21 av m.fl. (m) 1987/88:Kr22 av () 1987/88;Kr23 av m. fl. (c) 1987/88:Kr24 av () med anledning av prop. 1987/88:143 om ändring ibrottsbalken m.m. (förverkande av hjälpmedel vid skadegörelse m.m.) 1987/88:Ju40 av m.fl. (m) 104 1987/88;Ju41 av m.fl.(fp) 1987/88:Ju42av m. fl. (vpk) Prot. 1987/88:Ju43av tredje vice talman och () 3 § Meddelande om interpellationer Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1987/88:227 av () till finansministernom stöd åt spelberoende: Av de inkomster som kommer statentill del genom spel och lotteriverksamhet återgår inte något ekonomiskt stödtill dem som genom sitt spelande drabbas av stora spelskulder. Inga insatservad det gäller forskning sker, det saknas åtgärder för att informera människorom hjälp och stöd vid spelberoende, och något stöd fill en länkrörelseexisterar ej. Det finns åtskilliga personer som genom främst spel påtrav- och galoppbanor skuldsätter sig med stora belopp på grund av felaktigtinslagna förhoppningar när spelet inte givit de vinster de trott. För dessaspolieras hela framfiden. En man berättade för mig om sin halvmiljonsskuld, sominnebar att han skulle betala ett belopp av ca . för attklara ränteutgifterna. Han såg inte någon rimlig möjlighet att klara sinskuldsanering trots att viljan fanns. För denna grupp människor borde det finnas ettackordsystem som innebär att dessa efter , när de visat sin förmågaoch vilja fill skuldsanering, också löstes fria från återstående skulder. Dettaborde då vara sammanknutet med krav på rehabiliteringsinsatser. Sådana finnsinte i den omfattning som krävs och behöver därför byggas upp. Dettaborde vara ett moraliskt ansvar som staten ikläder sig, i och med att man ocksåtillåter en allt mera expanderande spelverksamhet finansiera statsutgifterna. Jag vill mot denna bakgrund frågafinansministern om regeringen avser att vidta några åtgärder dels för attstödja en länkrörelse för spelberoende, dels för att sanera spe/beroendesspelskulder när vårdinsatser visat sig verkningsfulla. 1987/88:228av () till statsrådet om : har nyligenavlämnat en rapport om personalsituationen inom enligt ett uppdragfrån regeringen. Rapporten i fråga inrymmer en hel del förslag, som ärägnade att bl. a. minska avgången från yrkesområdet. Rapporten är också ganskaöppen för komplement och nya arbetsformer. a. sägs i rapporten: "Detfortsatta arbetet måste präglas av en förutsättningslös hållning och storvidsynthet inför nya sorters lösningar." Det tordestå klart för de flesta att vi inte klarar den framtida Prot.1987/88:98 om vi inte tillvaratar enskilda initiativ och enskilt tiedrivenversamhet. 12april 1988,- Anhörigvården spelar enavgörande roll och,torde även komma attgöra det. Utbildningsfrågornaär viktiga liksom rekryteringen av lämplig personal till . Enutbildning, som är bättre lämpad för samordning hemtjänst-hemsjukvård, ärnödvändig. Många invandrare torde besitta kunskaper inom och ha lämplighet förvårdområdet. Dessa borde bättre tillvaratas än vad som sker . Jag villfråga statsrådet : Är statsrådet beredd att underlättatillkomsten av enskilt bedriven verksamhet inom , och i så fall påvilket sätt? Ämnar statsrådet vidta åtgärder som underiättartillkomsten av lösningar i enlighet med det s. k. i ,dvs. göra det möjligt för äldre och sjuka att själva utse sin"hemhjälp"? Vilkainitiativ har tagits på utbildningsområdet. 4 § Meddelande om frågor Meddeladesatt följande frågor framställts den IIaprU .. i 1987/88:442 av (vpk)'till bostadsministern omomvandlingen av hyresrätter till bostadsrätter: Den allt snabbare omvandUngen avhyresrätter till bostadsrätter och andelslägenheter har under hela 1980-taletutgjort ett stort problem och inneburit ökade svårigheter att föra en socialbostadspolitik. Omvandlingen drivs fram av starka ekonomiska intressen,där både banker och fastighetsbolag är mycket aktiva och erbjuder sina tjänstertill hyresgäster, som så att säga vill ha hjälp att få ut lägenhetens värde. Enmetod som blivit uppmärksammad är försäljning av hyresrätter i sambandmed bildande av bostadsrätter. Genom att betala stora summor till hyregäster iett hus som ersättning för att deras lägenheter blivit bostadsrätter söker mantydligen kringgå förbudet att sälja hyreslägenheter. Jag villmed anledning av ovanstående fråga bostadsministern: Har regeringen uppmärksammatproblemen i samband med omvandlingen av hyresrätter till bostadsrätter ochandelslägenheter, och kommer man att ta några initiativ i syfte att beivrasådan verksamhet? 1987/88:443 av () till statsrådet om hjälpinsatser åt stridsgasskadade i : angrep stadenHalab i södra med kemiska " vapen. Flera tusen civila blevdödade och svårt skadade. av ossalla som en stor mänsklig tragedi. Avpressen har framgått att Röda korset gjort hjälpinsatser, som delvis 12april 1988 tyvärrtycks ha "förfelats". .. ,, , ', T, .,, , . . , Meddelande om frågor Jag villfråga statsrådet: Vilka åtgärder har regeringenvidtagit - t. ex. i form av katastrofhjälp - i anledning av tragedin iKurdistan? 1987/88:444 av () tillkommunikationsministern om postens paketsortering; Inom postverket har utarbetats ettförslag innebärande bl. a. att en del av postens paketsortering, som sker iAnge, skulle flyttas därifrån. Ett genomförande av förslaget skulle innebäraett bortfall av minst 50 arbetstillfällen i Ange. Ange kommun är en kommun med fortgåendebefolkningsminskning, och prognoserna pekar mot en fortsatt negativutveckling. De statliga verksamheterna, främst SJ och postverket, harsynneriigen stor betydelse för sysselsättningen där. Den föreslagnabegränsningen av postverkets verksamhet skulle bli mycket kännbar och innebäraatt ett statligt verk vidtar en åtgärd tvärtemot de regionalpolitiskasträvandena. Jag villdärför fråga kommunikationsministern; Avser regeringen att vidta någraåtgärder för att förhindra att postens paketsortering flyttas från Ange? 1987/88:445 av () till industriministernom arbetslösheten i kommun: Industriministerns närmaste man,statssekreterare , har i tidningen (lördagen den 9april) genom uttalande orsakat rubriken . I har vid statliga SGAB försvunnit 80arbetstillfällen . Av tidningen framgår också att 255 personer, eller10 % av arbetskraften, som utgörs av 2 520 personer i åldrarna , ärutan arbete. Jag vill därför fråga industriministernifall han är beredd att vidta regionalpolitiska åtgärder för att avhjälpa denuppkomna situationen i kommun. 5 § Kammaren åtskildes .