prot · GB0995 · 1987-12-31 00:00:00 — Anledningentill att domkapitlen bör behålla beslutanderätten i de angivna frågorna är attannars upprätthålls inte den sedan gammalt tillämpade dubbla ansvarslinjen isvenska kyrkan. Denna innebär att en demokratiskt uppbyggdförsamlingsorganisation kombineras med ett prästerligt ämbetsansvar, som inteär underställt de demokratiskt valda organen. Evangeliet och kyrkans lära är ejen följd av en demokratisk process och kan heller ej ändras enligt vanligademokratiska spelregler. har enhälligt kommit till denslutsatsen, att den inom fasta traditionen med den s.k. dubblaansvarslinjen bäst främjas om har ansvar för de ärenden som det härär fråga om. Utskottet tillstyrker således det moderata motionsförslaget,vilket jag självfallet hälsar med stor tillfredsställelse. I propositionen föreslås att i varjestiftssamfällighet skall finnas en egendomsnämnd, som övertar de nuvarandestiftsnämndernas och boställsnämndernas uppgifter rörande förvaltningen avkyrklig jord, I en fempartimotion, väckt av bl. a. mig själv, harvi motionärerföreslagit att den kompetens som finns i boställsnämnderna tas till varagenom att stiftsfullmäktige får möjlighet att inrätta lokala egendomsnämnder,vilkas ledamöter bör väljas av egendomsnämnden i stiftssamfälligheten. Denlokala nämndens uppgifter skulle gälla frågor rörande arrendeavtal, behovet avinvesteringar och rationaliseringsåtgärder. delar motionärernas uppfattning omatt stiftsfullmäktige skall ha möjlighet att inrätta särskilda lokala organunder egendomsnämnderna för att tillgodose behovet av erforderliglokalkännedom. Utskottet konstaterar emellertid att de lokala nämnderna enligtmotionsförslaget ej skulle få samma självständiga ställning som de lokalakommunala organ vilka regleras genom lagen om vissa lokala organ i kommunerna.Utskottet anser därför att frågan om inrättande av lokala egendomsnämnder utanbegränsning i beslutskompetensen närmare bör övervägas. Det bör ankomma påregeringen att förelägga förslag i ärendet, så att regler om lokalaegendomsnämnder kan träda i kraft senast med att lagen omförvaltningen av kyrklig jord träder i kraft. Moderata samlingspartiets ledamöter iutskottet har fogat fyra reservationer till betänkandet, vilka jag nu någotvill kommentera. Reservation 2 gäller kyrkofondslagen. Kyrkofonden är avstor betydelse för kyrkans verksamhet. Det är därför enligt vår meningnaturligt att kyrkan själv och inte staten hardet största inflytandet,! års kyrkomöte anhöll hos regeringen om att kyrkomötetskulle få utse såväl enmajoritet som ordförande i styrelsen. Enligt propositionen saknas skäl att ändra påbestämmelserna om styrelsens sammansättning, och utskottsmajoriteten biträderdenna uppfattning, vilket vi moderater således inte kan ställa oss bakom, r I reservation 4 yrkar vi avslag på propositionens förslag,till särskild kyrkoavgift. Departementschefen föreslår att kyrkoavgiften skallberäknas på marknadsvärdet av aktier och andelar i aktiefonder, obligationer,förlagsbevis och konvertibla skuldebrev. behandlade frågan ochföreslog att avgiften skulle beräknas på anskaffningsvärdet. Enligt vår mening har de i propositionen föreslagnaavgifterna satts alldeles för högt. Följden kan bli att den särskildakyrkoavgiften kan överstiga den verkliga avkastningen på den aktuella kyrkligaegendomen. utreder vilka beräkningsgrundersom bör gälla för olika tillgångar. Vi anser att denna utredning bör avvaktasinnan ställning tas. I motsats till utskottsmajoriteten tillstyrker vi alltsåinte propositionens förslag angående särskild kyrkoavgift. Reservation 7 gäller särskilda statsanslag tilldomkapitlens kansliresurser. Enligt propositionen skall stiftssamfällighetentillhandahålla sekreteraren och annan personal, inventarier,materiel samt vad i övrigt behövs för att skall kunna fullgöra sinauppgifter. skall således inte ha någon egen personal anställd; Ett flertal remissinstanser har reagerat mot dettaförslag. Risk finns för att som självständig myndighet kommer attbli ekonomiskt beroende av den kommunala stiftssamfälligheten. Vi delar dennauppfattning och anser att det finns behov av särskilda och oberoendekansliresurser för . Även mot bakgrund av de ökade uppgifter somutskottet i motsats till vad rnan i propositionen anser att skallhandlägga talar starka skäl för att ett domkapitel skall ha egnakansliresurser. I reservation 9, slutligen, hävdar vi att det inte finnstillräckligt starka skäl för att skilja på tillvägagångssättet vid tillsättningav kyrkoherdar och komministrar. Tredjegångstillsättning av komministrar bördärför ankomma på domkapitlen. Vår uppfattning står också i överensstämmelsemed kyrkomötets ställningstagande i detta ärende. Avslutningsvis vill jag något berörakyrka-stat-frågan, som har föranlett tre reservationer tillutskottsbetänkandet. Vi moderater i utskottet har - helt i enlighet med vårtpartis deklarerade uppfattning att kyrkans eget ställningstagande idenna fråga skall respekteras - inte nu funnit anledning att ändra våratidigare ställningstaganden. En utvärdering av den nuvarandekyrkomötesorganisationen pågår. Resultatet härav bör rimligen avvaktas innannågra nya åtgärder i kyrka-stat-frågan vidtages. beslut kommeratt medföra ökad frihet för kyrkan att bestämma om sina egna angelägenheter.Debatten om relationerna pågår såväl inom som utom kyrkan. Den bör rimligenleda till ett klart ställningstagande från kyrkans sida. vilket bör avvaktas. I reservation uttalas kategoriskt attmoderata samlingspartiet vid sin partistämma beslutade att kyrkan skallskiljas från staten. Detta är inte sant! m. m. m. m. Vid den moderata partistämman i i oktober 1987uttalades följande riktningsangivelse vad gäller ralationerna mellan och staten. Målsättningen skall vara att lagstiftningsmaktöver den skall upphöra och kyrkan därmed bli fri att besluta omegna angelägenheter samt att i samråd med kyrkans organ låta utreda förutsättningarnaför dess frigörelse från staten. Detta är något helt annat än vad som påstås icenterreservationen. Jag förutsätter att talesman här i debatten tartillbaka påståendet. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationerna 2, 4, 7 och 9. 8 § Kammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll. 9 § Förhandlingarna återupptogs under ledning avtalmannen. 10 § m. m. (forts,betänkande 30) 68JAN-ERIK (): En av de principiellt viktigaste frågor somriksdagen har att ta ställning till gäller de framtida relationerna mellanstaten och . Den har diskuterats i i åtskilligadecennier. Själv talade jag om den första gången under första kammarens sistaarbetsår 1970. Både socialdemokraterna och har i sina programklara ställningstaganden i principfrågan. Det nya är att vid sinstämma uttalade att "målsättningen skall vara att riksdagenslagstiftningsmakt över den skall upphöra och att kyrkan därmedskall bli fri att besluta om egna angelägenheter samt att man i samråd medkyrkans organ skall låta utreda förutsättningarna för dess frigörelse frånstaten". har på nytt motionerat om att regeringenbör ta initiativ till överläggningar mellan staten och i syfteatt ge en gentemot staten fri ställning. Vad har då majoritet försynpunkter på detta? På 4 1/2 rader påpekar man att det pågår endebatt om relationerna mellan stat och kyrka och att utskottet mot dennabakgrund avstyrker motionen. Det var länge sedan jag läste ett intellektuelltmera torftigt yttrande! Alla tycks vara överens om att samtal mellan staten ochsvenska kyrkan måste komma till stånd. Vi menar att de för länge sedan borde hainletts. När de väl påbörjats kommer de att visa sig bli tidskrävande. Vi kaninte förstå denna tveksamhet från riksdagsmajoritetens sida. Liksom moderatasamlingspartiets stämma anser vi att man i samråd med kyrkans organ bör låtautreda förutsättningarna för frigörelsen från staten. Jag yrkar bifall tillreservation 11; Huvudfråganär: Måste som en öppen folkkyrka förbli i en oförändrad relationtill stateri? Jag tror inte detta är möjligt. Den religiösa pluralismen harmarkant förändrat religiösa geografi. Det är inte bara de olikafrikyrkorna som förändrat bilden. Till detta kommer de kyrkor som inte helt rättvistkallas invandrarkyrkor, med den romersk-katolska kyrkan och de ortodoxakyrkorna i centrum. Grunden för statskyrkosystemet har undan för undan börjatvackla i alla de länder som tillämpar detta system. Internationellthar gått i täten för ökad religionsfrihet. Vi har med rätta påtalat atti t. ex. stater där islam är mer eller mindre statsreligion har friheten förövriga trossamfund att verka beskurits och allvarligt inskränkts. Jag har självsom FN-delegat i en sådan diskussion fått motargumentet: "Hur kan Sverigetala för ökad religionsfrihet i islamska länder när man själv tillämpar ettstatskyrkosystem?" Menännu viktigare än dessa sociologiska iakttagelser är att begrunda frågan om denkristna kyrkans eget väsen. Är det rimligt att kyrkan är bunden till statligöverhöghet och statliga beslut? Fler och fler teologer och kyrkoledare inomsvenska kyrkan har kommit till insikt om att frihet för frånstatlig överhöghet är en organisationsform som bättre passar både vår tid och detevangelium kyrkan är satt att förmedla. Jagär övertygad om att livskraft inte är beroende av dess relationtill staten utan snarare av troheten mot kyrkans Herre. Det finns så mycket avarbetsvilja och offervilja bland trogna medlemmar som man ännuirite tillräckligt tagit vara på. Men självfallet menar jag också att statenhar ett ansvar för att skall kunna verka söm en öppen folkkyrkaöver hela landet. Det måste leda till att man hittar ett system för avgiftsuppbördsom ger möjligheter att inkassera kyrkoavgifter såsomkyrkoskatten nu inkasseras. Dessutom måste betydande statsbidrag till för attgarantera kyrkans arbetsmöjligheter i glesbygden. Staten måste även i framtidenta ansvar för kyrkor och andra byggnader som hör till vårt levande kulturarv.Jag är övertygad om att det i de politiska partierna finns ett starkt gehör förstatens ansvar på dessa punkter. Föross i är kravet på ändrade relationer mellan staten och en principiell övertygelse. Vi driver detta krav också av omsorg omsvenska kyrkan. Detta förstärks självfallet av den växande samverkan som i vårtland har utvecklats under mellan ochövriga trossamfund, både de traditionella frikyrkorna och de nyainvandrarkyrkorna. Denna samverkan kommer att öka i både omfång och djup, detär min övertygelse. Detär fullt möjligt att slå vakt om ett levande kulturarv, visa respekt försvenska kyrkans oerhörda insatser för andligt och kulturellt liv i ochsamtidigt hävda att dess nuvarande relation till staten i längden inte ärmöjlig att bevara. kan med stolthet se tillbaka på insatser i gången tid. Den kan och börmed tro och tillförsikt också se framåt. Samtalmellan staten och om detta är både angelägna och ofrånkomliga. organisation m. m. 6 protokoU 1987/88:95 m. m. 69BENGT KINDBOM (c): När vi står inför att fatta beslut om kyrkansorganisation på lokal- och stiftsplanet, tycker jag det finns anledning attockså något se tillbaka för att få en bakgrund till det beslut som vi kommeratt ta . Det har länge funnits framställningar i kyrkomöte ochriksdag pm en strukturutredning inom . Utgångspunkterna låg då imycket i resonemanget att jämföra med den kommunala verksamhetenoch den kommunala indelningen i fråga om att bilda bärkraftiga enheter och setill den ekonomiska strukturen mer än till det som är kyrkans huvuduppgift. kyrkokommitté kom så med ettdiskussionsbetänkande som innebar steg i den riktningen, attstorleksrationalisera organisationen på det lokala planet. Dettadiskussionsbetänkande möttes av en stark opinion men också av en starkviljeyttring om vad man egentligen ville göra på det lokala planet.Utredningen, kyrkomötet, statsrådet och regeringen har också tagit hänsyn tilldenna breda remissopinion. När det nu redovisas allmänna utgångspunkter ipropositionen så är det alltså med stort stöd bakom sig som regeringen kanlägga fram förslaget och kan ta beslut . Jag vill nämna några av de utgångspunkter som framträder.Den första och viktigaste utgångspunkten är att församlingen skall vara dengrundläggande enheten. får vi ju en diskussion om kyrka-stat-förhållandet,den centrala frågeställningen, men det som slås fast i propositionen är att detär församlingarna spm utgör grunden, det är i församlingarna spm svenska kyrkanskall ha sin stora uppgift. Strukturfrågan och diskussionen om sammanläggning avförsamlingar och pastorat slutade alltså i ett uttalande att församlingen skallfortsätta så länge det finns förutsättningar för ett liv i församlingen. Det ärförsarnlingsborna själva som avgör hur länge den kan bestå. Det finns också uttalanden om att man lämpligen bör delastora församlingar därför att de inte fungerar över en viss storlek. Det ärockså någonting som är pågångredan.vid kommande årsskifte, och det är minförhoppning att detta kommer att följas av fler församlingsdelningar. Att främja gudstjänstliv, undervisning, diakoni ochevangelisation är aUtså huvuduppgiften för församlingen. Här finns det storainsatser att göra, och det finns ett stort lokalt engagemang att ta vara på.Jag ser med förhoppningen fram mot att så också kommer att ske och att bådestiftsplanet och det centrala planet inom inriktas på att stödjaförsamlingarna i deras viktiga uppgift. Den andra utgångspunkten är att manslår vakt om den dubbla ansvarslinjen - alltså den folkligt förankradesjälvstyrelsen och den prästeriiga ämbetsförvaltningen -, att vi får in den härdemokratiserade arbetsformen även på stiftsplanet. Den tredje utgångspunkten är att detta skall ske inomramen för en ökad inomkyrklig frihet i de delar som rör kyrkans lära, böckeretc. Den fjärde utgångspunkten är att man,tar. till varamöjligheterna till decentralisering. Utifrån dessa utgångspunkter finns det alltså en storallmän uppslutning, både ute i landet och här i . Det kommeratt utgöragrunden för den öppnafolkkyrka som vi i vill slå vakt om. Vidare har utskottet enhälligt ställt sig bakompropositionen på många punkter. Vi har föreslagit några framställningar tillregeringen och även föreslagit några förändringar när det gäller propositionen.Jag vill, herr talman, bara notera förändringarna i uppgiftsfördelningen mellanstiftsstyrelse och domkapitel. Det är bra med en sådan åtgärd, för annars hadevi kunnat få en diskussion som var olycklig för , och förförhållandet mellan kyrkan och staten. Då hade man nämligen gått in på frågorsom ligger inom området för prästerlig ämbetsförvaltning, stiftet, biskopensansvar för prästerna och lärouppgiften i kyrkan. Jag vill notera de förändringar som vi har föreslagit närdet gäller pastoratsregleringen vad avser möjligheten att korsa kommungräns.Den absoluta regel som fanns i detta sammanhang och regeln om att ingetpastorat får omfatta mindre än 2 000 invånare, eller kyrkomedlemmar, harlättats upp. Jag tror att det är till fördel för det kommande arbetet iförsamlingar och pastorat och för det framtida arbetet medpastoratsregleringar. Beträffande föreslagna framställningar till regeringenvill jag notera frågorna om begravningskostriader för enskilda, lokalaegendomsnämnder och reglerna för en församlings möjligheter att ta emot gåvor.Med tanke på det samförstånd som vi har uppnått i utskottet på dessa punkterhoppas jag att regeringen kan åtgärda de beställningar som utskottetföreslagit att skall göra. Om så sker, innebär det en fortsättning påden mycket breda enighet som har rått under utskottets arbete. Jag vill sedan något kommentera frågan om enorganisationsförändring på stiftsplanet. Vi får ju nu en lagreglering av detarbete som har bedrivits på frivillig basis i stiftstingen. Det äringen ny fråga, utan frågan har varit föremål för mångaframställningar. Inte minst från kyrkans sida har man nämligen uttalat sig fören legalisering av stiftstingen. Vi delar uppfattningen att detta är en fördel.Statsrådet har också framfört samma uppfattning. Det är en fördel attverksamheten i fortsättningen kommer att bedrivas i lagreglerade, demokratiskaformer. I kyrka-stat-diskussionen kan också noteras att ettarbetsfält på frivillig basis inom i och med kommande beslutkommer att vara kyrkokommunalt reglerat. Vi i står bakom några av de reservationersom är fogade till utskottsbetänkandet. Jag vill,- herr talman, kort kommenteradessa. Först och främst har vi när det gäller begravningsväsendetsagt att myndighetsuppgifterna borde ligga kvar på församlingarna, enligt kyrkokommitténsursprungliga förslag. Anledningen till ändringen från regeringens sida iskrivelsen till kyrkomötet var ju att man förutsåg att konflikter kunde uppståi detta sammanhang. Men vi har märkt att det finns lika stor risk förkonflikter åt andra hållet. De kyrkogårdar som vi talar om, alltsåbegravningsplatserna runt kyrkan, utgör en väldigt central plats i församlingslivetoch därför bör myndighetsuppgifterna ligga på församlingarna. Det är vad vi harframfört i reservation nr 1. På ekonomisidan har vi kanske de största erinringarna. Denallmänna kyrkoavgiften är ju en solidarisk avgift från pastoratets sida tillutjämningssystemet. Det har föreslagits av kyrkofonden att den allmännakyrkoavgiften m. m. Regeringen har sagt nej och i stället fastställt en högre särskildkyrkoavgift. Ja, avgiften är så hög att utskottet har fått gå in här. Vi icenterpartiet har bidragit till den enighet som råder i detta sammanhang. Vihar fått gå in och medverka till dispensregler för bestämmelserna när detgäller att ta ut en särskild kyrkoavgift. I vissa områden kan detta nämligeninnebära en negativ avkastning för fastighetsförvaltningen. Vi menar att regeringen borde ge kyrkofonden i uppdrag atthelt räkna om den särskilda kyrkoavgiften. Därvid skall beaktas vad vi har förtfram om en höjning av den allmänna kyrkoavgiften. Därigenom sänks ju densärskilda kyrkoavgiften på kapitalplaceringar. Det ger större rättvisa mellande olika pastoraten. Vidare anser vi att det allmänna utjämningsbidraget tillförsamlingarna bör vara kvar. Det är ytterligare en förändring i förhållandetill utredningens förslag. Syftet är ju att bristen på medel i ekonomisktavseende inte skall förhindra församlingarna att fullgöra de fyrahuvuduppgifter som jag nämnde förut och som är de församlingsuppgifter som ärgrundläggande för . Sedan till frågan om tillsättningen av kyrkoherdetjänster.Vi delar uppfattningen att kyrkoherdevalen bör avskaffas. Redan påutredningsstadiet hade ett särskilt yttrande, där han diskuterademöjligheten att på något sätt ge församlingsborna rätt att uttala sig. Vi harfunnit en form för detta som kan vara till hjälp och vägledning förtillsättningsnämnderna i pastoraten. Församlingsborna kan alltså få möjlighetatt medverka. Vi harockså slutit upp bakom kyrkomötets förslagbeträffande tillsättningen av komministertjänster. Jag yrkar bifall till dereservationer som jag här har kommenterat och som står bakom. Låt mig slutligen, herr talman, kommenterakyrka-stat-frågan som vi också har tagit upp i detta safnmanhang. som vi fastställer ger kyrkan stor frihet. Den ger också församlingarnamöjligheter att arbeta med det som är församlingarnas huvuduppgift. Om skall vara en öppen folkkyrka och om den skall finnas över hela landet,menar vi att det också måste finnas en organisatorisk och ekonomisk ram. Vianser att det är möjligt endast om det finns ett samband mellan kyrkan ochstaten. Ett sådant samband finns och det vill vi utveckla. Endast på detta sättkan folkkyrkokaraktären och den religiösa verksamheten över hela vårt landgaranteras. Dessutom får församlingarna de goda arbetsförutsättningar som varavsikten med dagens organisationsförslag; Med detta,herr talman, yrkar jag bifall även till reservation nr 10. 70JAN-ERIK () replik: Det är alltid intressant att diskuterastat-kyrka. Det är en fråga på gränsen mellan politik och teologi. Men justfrågan om vad som menas med en folkkyrka har ju diskuterats länge och av mångateologer. säger nu i sin reservation att folkkyrkokaraktären skulleförsvinna om staten inte längre hade ett samband med kyrkan. Jag skulle således vilja fråga : Vad menarBengt Kindbom med folkkyrka? Kan alltså en luthersk frikyrka, som är fri iförhållande till statsmakterna, inte längre bevara sin folkkyrkokaraktär? Jagtror att många, inte minst teologer, är intresserade av ett svar på dessafrågor. 71BENGT KINDBOM (c) replik: Jag förstår att det är många som är intresseradeav den här frågan. Den är inte heller ny, utan diskussionen har förts underhela seklet -inte minst här i . Den kanske främste avfolkkyrkoförespråkare, biskop , har också utvecklat dessa tankegångar.Från sida ställer vi oss bakom mycket av det som har funnits med idiskussionen sedan tid. Som vi vill se det finns det flera steg i en folkkyrka.Det finns i den gudstjänstfirande församlingen, i den nattvardsdeltagande församlingen,i. barn- och ungdomsarbetet och ända ut till den yttre församlingsgränsen. Detär alltså en kyrka för hela folket, och det är garantin i ett samband mellankyrka och stat. Den kyrkan finns i hela vårt land, i städer och på landsbygd,och den vänder sig till alla kategorier. 72 () replik: Det var inte riktigt svar på frågan. När tolvav biskopar förordar att skall bli frifrån staten och menar sig kunna bevara karaktär avfolkkyrka, skulle de alltså ha fel. Det är vad säger i sak. Detta är en mycket viktig fråga. Jag menar att biskopar och ärkebiskopen har rätt på den punkten, också med hänvisningtill internationella förhållanden, dvs. att en folkkyrka självfallet kan bevarasin folkkyrkokaraktär även om den står fri i förhållande till staten. 73 () replik: Jag kan inte, efter inläggtidigare här i kammaren, betrakta den skisserade modellen som fri från staten.Jan-Erik räknade upp allt det ansvar som staten skulle ta för den s.k. fria kyrkan. Jag vill tillägga att kyrkan inte är dess biskopar, utankyrkan är samverkan mellan präster, biskopar och lekmän. Det är den dubblaansvarslinjen som vi i slår vakt om. Det är min förhoppning att ävenkyrkan kommer att slå vakt om relationerna mellan kyrka och stat och attfolkkyrkan kan utvecklas inom ramen för detta. Prot.1987/88:95 ' m. m. 74NILS (vpk): betänkande nr 30 harrubricerats "om organisation m.m.". Betänkandet haren obalans. Kyrkans organisation dominerar, medan principfrågan stat-kyrkaendast ägnas några rader, som redan har påpekats av . På sittsätt är detta typiskt. Det pågår ständiga förändringar på det kyrkliga området,men utgångspunkten är att nuvarande statskyrkosystem skall fortbestå. Vi harofta från vpk påpekat att dessa förändringar t.o.m. kan bidra till att befästastatskyrkosystemet. När.det gäller de organisatoriska frågorna skall jagendast beröra en, nämligen den om egendomsnämnderna. När frågan var föremål förbehandling stoppades förslaget i i avvaktanpå den organisationsförändring i övrigt som behandlas. I en motion med 1987/88:95 ' företrädareför samtliga partier begärdes vissa förändringar i det nu framlagda förslaget.Det är min förhoppning att det beslut som utskottet har enats om skalltillgodose de berättigade krav som bl. a. arrendatorerna framfört. Det kanfinnas anledning att följa frågans utveckling. Lät mig så, herr talman, gå över till det som väl rymsunder "m. i betänkandets rubrik, dvs. Som jag redan sagt verkar utgångspunkten vara bevarande avnuvarande statskyrkosystem, detta trots att allt fler börjar ifrågasättasystemet. Arbetarrörelsen har av tradition gjort det, men finns ocksåstarka strömningar även inom kyrkan för avskaffande av statskyrkan.Utgångspunkterna kan förvisso vara olika. Där finns både den principiellademokratiska ståndpunkten och krafter vilka vill hålla undandemokratiseringstendenser från kyrkan. Likväl är det dock ett faktum attstatskyrkosystemet alltmer börjar ifrågasättas. För den som mött oviljan i konstitutionsutskottoch riksdag att ändra förhållandet mellan-staten och kyrkan ter sig centernsmotion och reservation som en överloppsgärning. Möjligen är det så att centerninte nöjer sig med de allmänna undanflykter som har presenterats tidigare.