prot · GB0962 · 1987-12-31 00:00:00 — Som bekant fick inte förslaget fill reformeratskatteutjämningssystem majoritet i . Det blev således ingen minskningav skatteutjämningsbidraget till kommun för . Behovet avkompensafion föll därmed också bort. 88 (): Jag ber att få tacka för svaret. Finansministern säger att orsaken tillatt inte fått extra skatteutjämningsbidrag är att regeringen inte fickigenom sitt skatteutjämningsförslag. Men när finansministern gav sitt unikalöfte - det var ett ganska unikt löfte som fick - fanns inte denna ellernågon annan reservafion heller för den delen med. 1987/88:62 4februaril988 ' Om slopande av omsättningsskatten på valutautlänningarshandel med svenska aktier har förlorat först 1,3 milj. kr. i extraskatteutjämningsbidrag som kommunerifick 1987 och sedan 1,7 milj. kr. i vanligt skatteutjämningsbidrag. Uppgörelsen mellan socialdemokraterna och kostade ungefären halv miljön, dvs. att sammanlagt förlorat 3,5 miljoner, som - också'finansministern nämner i sitt svar. Till saken hör också att förlorat 175 arbetstillfällen . Om man ställer detta i relation till folkmängden i resp. , är det samma som att skulle ha förlorat 14 OOOarbetstillfällen. är alltså i högsta grad i behov av extra pengar. Uppgörelsen mellan folkpartisterna och regeringen har inte lagt en bättre grund för Kindas ekonomi. Med detta anförande - under vilkettalmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar - var överläggningenavslutad. 19 § Svar på fråga 1987/88:321 om slopande avomsättningsskatten jpå valutautlänningars handel med svenska aktier har frågat statsrådetJohansson om han avser att lägga fram en proposition för vårriksdagen omslopande av omsättningsskatten på valutautlänningars handel med svenska aktier.Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara påfrågan. Omsättningsskatten på aktier infördes den 1 januari 1984och höjdes till . De fördelningspolitiska motiven tillomsättningsskatten kvarstår. Kursutvecklingen på har varitstark under dé' trots förra höstens kraftiga nedgång. Regeringenhar därmed inga planer pä att ändra nivån pä skattesatsen påomsättningsskatten på aktier vare sig för valutautlänningar eller förvalutainlänningar. 90 (): Jag tackar statsrådet för svaret på min fråga, som är föranledd äv att i en debatt enligt ett tidningsreferat yttrade sig på följande sätt: "Om dét visar sig att den utländska handeln i svenska aktier flyttar utomlands-skall vi ta oss en funderare på omsättningsskatten. Vi här inga intressen av att handeln försvinner utanför ." Här harde.båda statsråden tydligen olika uppfattning. har förrå åretredovisats en nettoimport av svenska aktier, och detta till ett så stort beloppsom mer än 4 miljarder. exporterade vi för drygt 2 miljarder och 1983för ungefär 6 miljarder. Att omsättningsskatten på aktiehandeln har en mycketstor skuld till denna kraftiga svängning torde vara ställt utom allt tvivel.Trendbrottet som skedde , näromsättfiingsskatten just hade fördubblats, är ett bevis så gott som något. Omnu börsräset också är en bidragande orsak, vilket är troligt, harStockholmsbörsens uppgång i varje fall inte satt sina spår på denaktiehandel som frågan gäller. tror attfinansministern måste hålla med mig om att det är lätt att förloraexportmarknadsandelar och svårt att vinna tillbaka dem. säger finansministern att de fördelningspolitiskamotiven till omsättningsskatten kvarstår. för en omsättnirigsskatt påutlänningars handel med svenska aktier borde det inte föreligga någrafördelningspolitiska motiv. Min naturliga följdfråga är om inte finansministernanser att det skulle vara bra för om vi ånyo fick en export av aktier.Hur stor skall nettoimporten behöva bli innan finansministern tar ärendet tillomprövning? hävdar trosvisst att detinte råder några som helst tvivel om att omsättningsskatten är orsaken till atten del handel med svenska aktier inte längre äger rum på fondbörs.Jag tror man kan anföra åtskilliga faktorer som kan förklara dennaomständighet. Det går inte att isolera omsättningsskatten som den enda orsaken. Jag håller med statsrådet i hans bedömning attvi inte är betjänta av ett stort kapitalutflöde via import av svenska aktiersom finns utomlands. Men både statsrådet och jag anser att vihar ett alldeles för dåligt underlag för att bedöma huruvidaomsättningsskattens höjd i är en möjlig orsak i sammanhanget. Vi villalltså avvakta. 92 (): Jag beklagar att inte finansministern är likaförstående för problemet som uppenbariigen statsrådet var idebatten . Jag kan inte förstå varför man inte skulle kunnaavskaffa skatten på utlänningars handel med svenska aktier. När utlänningarköper annat dras skatten av vid gränsen. Det här är ett mycket stort problem, som innebär attviktigt kapital undandras från . Jag vet inte ifall det är förmätet attge finansministern ett råd, men jag skulle ändå våga föreslå att statsrådet istället för den proposition som aviserats om ytterligare skatt på värdepapperföreslår slopande av omsättningsskatten på utlänningars handel med svenskaaktier. Det skulle gagna svenskt näringsliv. Jag beklagar att finansministernså kategoriskt yttrar sig i svaret att det förefaller som om ställningarna varlåsta från finansministerns sida. Överläggningen var härmed avslutad. Om möjligheten för förföljda kvinnoratt byta personnummer 20§ Svar på fråga 1987/88:323 om möjligheten för förföljda kvinnor att bytapersonnummer har- mot bakgrund av attriksdagen hösten avslog ett motionsyrkande om att man i vissa fallskall kunna få ett annat personnummer - frågat justitieministern om regeringenavser föreslå att med ändring av beslutet underlätta förförföljda kvinnor att byta personnummer. Frågan har överlämnatstill mig. Enligtgällande regler har möjlighet att efter ansökan ändra enenskilds personnummer. Verkets beslut kan överklagas till regeringen. Praxis ärmycket restriktiv. Ett personnummer ändras praktiskt taget enbart närfödelsetiden inte återges riktigt eller när födelsenumret anger fel kön. Författningsregleringenhindrar emellertid i och för sig inte att ett personnummer ändras av någotannat skäl. Det kan vara så att den som utsätts för våld och förföljelse intehar fått tillräcklig hjälp av att uppgift om namn och adress harsekretessbelagts i olika myndighetsregister och att andra former av stöd inteheller har gett avsedd effekt. Då kan man pröva utvägen att myndigheternahjälper den enskilde att genom personnummers- och namnändring skapa sig en nyidentitet. För egen del är jag beredd att medverka till detta. är jagnaturligtvis medveten om att det är förenat med betydande problem att tillåtaändring av i och för sig riktiga personnummer. Inomregeringskansliet ägnar vi uppmärksamhet åt frågan om skydd för identitet ochpersonuppgifter. Något förslag om lagändring avseende personnummer äremellertid inte aktuellt med hänsyn till de möjligheter som redan finns att iexceptionella fall hjälpa de enskilda. Anf.94 (): Jag tackar finansministern försvaret. Jag risade finansministern iförra frågan, men han kan i alla fall få en liten ros . Det är naturligtvisbra om finansministern ingriper i det ärende som det är fråga om; Det måstevara trevligt att kunna lova att man hjälper när det är ett så beaktansvärtärende som i det här fallet. Jag talar om arfikel om den förföljdakvinnan . Vibegärde i en folkpartimofion som avslogs att man skulle underlätta byte avpersonnummer. Att det finns teoretiska möjligheter är alldeles klart. Men nuhar finansministern också själv medgett att praxis är mycket restrikfiv ochgett exempel på när man tillåter ett byte av personnummer. Jag skulle, herrtalman, kunna ta upp av kammarens tid med att läsa upp brev frånfler kvinnor än som skulle behöva byta personnummer. Jag kanbara beklaga att inte ställt sig bakom vårt förslag om den lillalagändring som skulle behövas för att man skulle kunna luckra upp praxis. Dethade varit bättre med en mindre lagändring, så att dessa kvinnor inte skallbehöva gå till regeringen och besvära finansministern. kommer det kanskeganska många ärenden. Överläggningenvar härmed avslutad. 21§ Svar på fråga 1987/88:319 om hittebarnet i Anf.95 Jusfitieminister : Herr talman! har, motbakgrund av vissa uppgifter om att polisen fortfarande söker modern till"hittebarnet i ", frågat mig om jaghar möjlighet att verka för att polisen avskriver fallet så att barnets bästakan tillgodoses. För mig är det självklart att de myndigheter som ärengagerade i fallet måste ha barnets bästa för ögonen. De brottsutredandemyndigheterna har emellertid också andra vitala samhällsintressen att bevaka isammanhanget. Enligt vad jag har inhämtat är moderns idenfitetkänd för polisen. Ledningen av förundersökningen har flyttats över tillchefsåklagaren vid åklagarmyndigheten i . Hur förundersökningen skallbedrivas bestäms enligt regler i bl. Det är något jagvarken bör eller får lägga mig i. 96 (): Jag tackar justitieministern för svaret.Det finns skäl för mig att diskutera litet mer principiellt, eftersom förhållandenahar ändrats sedan jag ställde frågan. I de sällsynta fall som liknar det aktuella i rördet sig om kvinnor som har tillgripit en desperat åtgärd därför att de harvarit i en ytterst svår och pressad situation och kanske varit sjuka. Det är intefråga om någon avsikt att skada ett barn. Tvärtom syns avsikten vara att någonskall ingripa. För mig är det mycket tydligt att det är stöd och hjälpsom behövs och att skuldfrågan är underordnad. Barnets bästa måste varasamhällets stora intresse. Då behövs det lugn och ro, för annars blir rädslanför åtal, rättegång och offentlighet det allt överskuggande, och barnet blirlidande. En eventuell återförening blir omöjlig att diskutera då. Andraomvårdnadsformer kan också fördröjas. Detta är till men för barnet. diskuteras i justifiedepartementet och allmänt enuppstramning av kriminalpolitiken. Jag ser en risk i att de signalerna tolkasgenerellt, och jag ser en risk att detta kan få en negativ inverkan när detgäller polisens val av handlingslinje i det aktuella fallet och liknande fall. Därför är det vikfigt att justitieministern uttalar sigför att det finns fall där det är skäligt att sociala aspekter och socialt stödges stor tyngd och att det är rikfigt att se till barnets bästa och handla ienlighet med detta. I går uttalade sigjustitieministern till förmån för en kärleksfull men bestämd inställning ifråga om ungdomar som begår brott: de kan överlämnas utan åtal till socialmyndighet. Jag hoppas att hon vill uttala att samma kärieksfulla bedömningkan gälla för kvinnor i sådana fall som vi nu diskuterar och att detta kaninnebära att poHsen väljer att inte väcka åtal, utan överlämnar fallet tillsociala myndigheter. Finns ingen sådan laglig myndighet tycker jag att lagenbehöver ändras. Jag hoppas att vi är överens om att ett nitiskt polisarbete ochett eventuellt åtal inte är det som är mest värt att prioritera i sådana härfall. Vi kan och skall inte diskutera enskilda falli den här kammaren, men jag vill mycket bestämt vända mig mot vad IngridAndersson nu säger. Den beskrivning som hon ger av polisens arbete i det härfallet är nämligen inte riktig. Polis och åklagare har tagit störstamöjliga hänsyn till den här kvinnan. Vid de kontakter som vi har haft har det Prot;1987/88:62 visat sigatt de är mycket medvetna om att detta fordras i sådana här situationer. Deskall också göra sä i fortsättningen. Det finns ingen anledning att påstå att polisen ärövernitisk i det här fallet. De har inte varit det, och jag tror inte att polisi allmänhet är det i sådana här situationer heller. Man kan naturligtvis diskutera de här fallen principiellt.Jag tror som att det i alla sådana här situationer finns entragisk bakgrund. Men det får inte hindra att man kanske också måste funderaöver barnets bästa- även om moderns avsikt inte har varit att skada barnet.Under historiens lopp har det faktiskt blivit skador på barn även när avsikteninte har funnits. Det finns ingen möjlighet att ge åtalsunderlåtelse därföratt kvinnan är ung, för hon är inte så ung. Om det skall ges någon åtalsunderlåtelseav andra skäl är en fråga som jag inte kan ha någon uppfattning om. Det måstevara åklagaren som tar sådana hänsyn. Det har diskuterats om man inte skulle kunna låtasocialtjänstlagen vara användbar i de här sammanhangen. Men den lagen är till för om det finns speciella skäl av missbrukskaraktär e. d. och kan inte användas när det handlar om att beivra brott - då tror jag att vi skulle komma i en mycket konstig situation. Barnets bästa skall vi ha för ögonen, och det skall gällaalla inblandade. Jag vet att polisen i det här fallet har skött sig på-bästamöjliga sätt, och jag hoppas att alla.andra gör det också. 98 (): Jag tackar justitieministern för det storaengagemanget, det utförliga svaret och kompletteringen. Jag måste betona att jag inte har gett mig in i den härfrågan därför att jag misstänker att polisen skulle vara särskilt härd ochomöjlig. Men de lagar och regler som vi har och den diskussion som förs just nuom en uppstramning av kriminalpolitiken kan möjligen få en inverkan som jagtycker skulle vara olycklig. Vi är helt överens om att barnets bästa skall prioriteras.Men det finns ju en lag för, unga lagöverträdare som har begått något brott. Omman finner det lämpligt kan man överlämna fallet till sociala myndigheter föråtgärder. Jag ville bara påvisa att en liknande möjlighet kunde finnas i sådanahär fall. Överläggningen var härmed avslutad. 22 §Allmänpolitisk debatt (forts, från s. 63) 99GÖTE (): Den dag då det borgerligaförslaget om familjepolitikens inriktning presenterades,yar en mycket viktigdag när det gäller att förbättra välfärden i vårt samhälle. Förslaget visar vemsom står för förnyelsen i svensk politik, förnyelsen i fråga om denfamiljepolitik som har en rad olika brister. Den socialdemokratiska politik som har förts,stödd av kommunisterna, har av naturliga skäl en klart socialistiskinriktning, och en klart kollektivistisk inriktning, där man lägger större viktvid politikernas ställning, situation och maktutövning än vid de enskildafamiljernas förutsättningar att anpassa sin tillvaro utifrån önskemål om vadde,anser vara bäst. Politiken har orsakat styrning och skapat problem förfamiljerna, såväl sociala som ekonomiska. Den har också förorsakat onödigabrister i barnomsorgen. Låt mig, herr talman, under fem punkter redovisafördelarna med det borgerliga förslaget. För det första ökar valfriheten för familjerna. Det ärsannerligen en mycket viktig del när det gäller att få en bättrefamiljepolitik. Detta innebär att föräldrarna själva kan bestämma i fråga ombarnomsorgens inriktning, arbetets fördelning och uppläggning. De kan välja omde vill ha barnomsorg, privat barnomsorg eller barnomsorg i kyrkligregi eller om de själva vill ta hand om barnen när de är små. En ökad valfrihethar varit en viktig del i förslagets uppbyggnad. För det andra ökas rättvisan. Det innebär att även defamiljer och föräldrar som har små förskolebarn och behöver barnomsorg nu fåren väsentligt förstärkt och förbättrad ekonomi. Bidraget utgår inte ensidigtfill dem som har barnomsorg. Deriria förbättring får de familjer somhittills inte har fått någonting alls, och det utan att de familjer som harkommunal barnomsorg på något sätt straffas. Även de familjer som har haft ochhar barnomsorg får en förbättring. Det här är viktigt, framför alltför de grupper som av olika skäl inte får dél av' den kommunalabarnomsorgen. Här återfinns bl. a. det stora LO-kollekfivet. Vi vet attLO-kollektivet är underrepresenterat när det gäller barnomsorg. Denborgerliga familjepolifiken är bättre för LO-arbetamä än den socialdemokrafiska.En ökad rättvisa är viktig i samband med én förändring av familjepolitiken. För det tredje är det borgerliga förslagetbättre för barnen -detta är egentligen den allra viktigaste punkten i dettasammanhang. Föräldrarna, som i alla avseenden står närmast barnen, får genomdetta förslag ökad möjlighet att själva bestämma över barnomsorgen. Det ärföräldrarna som bäst känner barnens behov, t. ex. när det gäller risk förinfektioner. Det kan också vara så, att personkemin inte fungerar när barn ochföräldrar hänvisas fill enbart en form av barnomsorg. Jag har själv när jaghade småbarn i förskoleåldern drabbats av just detta problem. Med det borgerliga förslaget ökar möjligheten att anpassabarnomsorgen efter barnens behov utifrån dén insikt föräldrarria har om vad somär bäst för deras barn. Genom den uppläggning som är presenterad i förslagetfår man också möjlighet att ägna mera tid åt barnen. För dét fjärde innebär förslaget att det blir bättre förpersonalen. Möjligheterna ökar för dém som - kanske för hela livet, därför attde är intresserade av det- har valt att arbeta i detta yrke, som innebär viger sitt liv åt barn och arbete inom barnorrisorg. Genom förslaget ökarmöjligheten för dem som arbetar i dessa viktiga yrken att välja arbetsgivare.Man har möjlighet att i större utsträckning än själv starta barnomsorg.Man har vidare möjlighet att påverka inriktningen av barnomsorgen i enlighet med vad man självanser vara bäst i den situation som man är ställd att verka i. Man kan utvecklasina egna idéer. Det borgerliga förslaget är alltså bättre för personalen änvad det socialdemokratiska förslaget är. Fördet femte; Man klarar kapacitetsbristerna i nuvarande barnomsorg bättre med detborgerliga förslaget än med den ensidiga satsning på barnomsorg somsocialdemokraterna vill ha. Vi vet ju att önskemålen varierar. Genom att mångaav föräldrarna vill ha alternafiv, kan de föräldrar som efterfrågar kommunalbarnomsorg få det. Valfriheten ökar alltså totalt sett. Även möjligheterna attfå barnomsorg för dem som så vill ökar genom den konstruktion som vihar presenterat i detta sammanhang. Sombekant innebär förslaget . i vårdnadsbidrag per förskolebarn och år.Marginaleffekterna blir inte negativa, eftersom bostadsbidragen inte skallpåverkas i detta sammanhang. Det blir vissa marginaleffekter i andra avseenden.Men det är viktigt att slå fast att bostadsbidragen inte påverkas, vilket förnärvarande är fallet när det gäller vissa förmåner. Viföreslår en rätt till avdrag med . Vi föreslår vidare att den ATP-grundande tiden förföräldrar som själva tar hand om sina småbarn förlängs till att gälla för helaförskoleåldern. Detta innebär en förbättring av ATP-systemet. Närdet gäller finansieringen har vi sagt att en familj som har barnomsorgförutsätts, av de . som den får, betala . i förhöjd avgifttill kommunen, som statsbidragen till kommunerna minskar imotsvarande grad. Detta innebär i sig ingen förändring för kommunerna när detgäller finansieringen. Det spelar ju ingen roll om kommunen får . avstaten eller av föräldrarna. Men det är en väsentlig förbättring förföräldrarna, eftersom de ju får . per barn och bara betalar 12 000ytterligare i avgift - en nettovinst på . Om vi så bara ser till dennai och för sig begränsade men ändå viktiga förändring, handlar det om den genomtiderna största ekonomiska förbättring som någonsin har gjorts för föräldrarmed barn i förskoleåldern. Jag vill säga detta, eftersom det i den allmännadebatten nu framförs mycket märkliga argument. Det talas om att helavårdnadsbidraget i princip skulle gå till ökade kostnader för den kommunalabarnomsorgen. Det cirkulerar också, vissa räkneexempel med vilka det påstås attdet skulle kunna bli fråga om ett så högt belopp som . Men de tre borgerliga partierna har förutsatt . Vi äröverens med våra kommunalpolitiker om detta. Vi litar på vårakommunalpolitiker. Jagskulle vilja ställa en fråga till socialministern: Om vi får en borgerUgregering och därmed en bättre familjepolifik, skulle socialdemokrafiskakommunalmän då sabotera denna reform genom att i socialdemokrafiskt styrdakommuner höja avgiften med . i stället för 12 000? Det är vikfigt attbarnfamiljerna får besked på den punkten. Är svaret ja, visar ju detta att detfinns ännu större anledning att rösta borgerligt även i kommunalvalet, vilketskulle garantera en rimlig proportion mellan avgiftshöjningar och denförstärkning som barnfamiljerna får i samband med införande avvårdnadsersättningen. Desocialdemokratiska argumenten för att försöka bemöta detta förslag ger de factoett mycket förvirrat intryck. Man vet inte på vilket ben man skall stå. Jagtror att flitens lampa har lyst långt in i kanslihusets olika rum iförsöken att hitta nackdelar med förslaget. Men man har väldigt svårt att hittasådana. Man försöker att konstruera det ena argumentet efter det andra. Enagången är beloppen så stora att de hotar ekonomin och skapar inflation. Andragången är beloppen för små - det är inte av något intresse för barnfamiljernaatt få . Beträffande finansieringen säger man att förslaget raserarväldigt mycket av ekonomi, som de egna indragningarna intealls skall ha denna effekt. Man säger vidare att förslaget hotarjämställdheten. Det senare argumentet tycker jag är ganska egendomligt,eftersom det i sig ju skulle innebära att en ökad valfrihet för familjerna voreett hot mot jämställdheten. Jag tycker att detta är att direkt nedvärderakvinnan i familjen. För ett par läste jag en artikel i , där det var en debattör som framförde just detta argument. Hon menadeatt det i många familjer är så, att kvinnan måste säga att familjen inte klararsin ekonomi om hon inte går ut på arbetsmarknaden. Och skulle mannen ge medsig, så att kvinnan får gå ut på arbetsmarknaden. Detta resonemang äregentligen horribelt. Det förutsätter ju att vi måste ha fattiga familjer föratt klara jämställdheten. Jag vägrar tro på den typen av argument. Jämställdhetskall kunna fungera också i ett välfärdssamhälle. Makars respekt för varandrasuppfattning måste baseras på andra grunder än familjens ekonomi. Jag konstaterar att socialdemokratin nu befinner sig i den situationenatt verkligheten är dess största fiende när det gäller familjepolifiken. Låtmig ta upp en annan viktig fråga, nämligen äldreomsorgen. Det är en fråga somvi moderater prioriterar. Detta gör vi därför att vi anser att de gamla skallkänna trygghet i vårt svenska samhälle och även därför att det är problem medatt klara äldreomsorgen när de äldre blir allt fler. Vi har t. ex. tillsammansmed de andra borgerliga partierna slagit vakt om ålderdomshemmen. Jag skallinte nu vidareutveckla frågan om ålderdomshemmen, eftersom statsrådet och bl.a. jag skall ha en interpellafions-debatt här i kammaren om justden frågan. Jagvill peka på en viktig sak när det gäller äldreomsorgen och problemen i detsammanhanget, nämligen demenssjukdomarna. av svenska medborgare över 65 årlider av någon form av demenssjukdom. Moderata samlingspartiet menar att vi måsteägna detta problem större uppmärksamhet. Alzheimers sjukdom, som upptäcktesredan i början av 1900-talet, drabbar även betydligt yngre än 65-åringar. Drygthälften av alla svåra demensfall gäller just den formen av demenssjukdom.Forskningen på detta område måste öka, så att man kan komma till rätta meddemenssjukdomarna. Vimåste bygga vidare på en effektiv vårdorganisafion med alternafiva vårdformer.Här kommer t. ex. små enskilda sjukhem in i bilden som vikfiga komplement. Vimåste försöka tillskapa medicinska centrala resurser länsvis. Det rådernämligen brist på kunskap om just demenssjukdomarna både bland anhöriga ochbland vårdpersonal. måste också ägna dessa sjukdomar störreuppmärksamhet. Jag förutsätter att detta inte behöver bli någon storpolitisk stridsfråga, men jag skulle vilja fråga biträdande socialministern omregeringen är beredd att gå oss till mötes när det gäller våra önskemål ochyrkanden i olika motioner om att just demenssjukdomarna skall ägnas störreuppmärksamhet än vad som hitfills har varit fallet inom ramen för den svenskaäldreomsorgen. vill jag konstatera följande. Densvenska välfärden är inte bara värd att bevara - den svenska välfärden är ocksåvärdatt förbättras i olika sammanhang. Det konkreta förslaget till en ny ochbättre familjepolitik har just det syftet. 100 (): har haft förslagom vårdnadsbidrag i sitt program.