prot · GB0995 · 1987-12-31 00:00:00 — ' Det ärju föräldrarnas ansvar ochmöjligheter som ökar. kerna dåfår hand om litet mindre pengar att administrera, om föräldrarna väljer enannan form av barnomsorg än den kommunala, tycker jag inte är något negativt. Idetta sammanhang står vi på föräldrarnas sida. Det är intressant att se att det i stor utsträckning ärLO-kollektivet som missgynnas av den socialdemokratiska politiken och faktiskttjänar på det borgerliga förslaget till en bättre familjepolitik. Det borgerliga förslaget innebär att det blir bättre förbarnen. I och med att mamma och pappa får mer att säga till om kan de lösabarnomsorgsfrågan på ett sätt som passar deras barn bäst. Det kan gälla någotså viktigt som infektionskänsliga barn som inte passar in i stora grupper ibarnomsorgen. Det kan naturligtvis också vara andra grunder som styr önskemålennär det gäller rätten att välja barnomsorg. Det borgerliga förslaget leder också till att det blirbättre för personalen. Om man t, ex. går in i yrket som förskollärare ochenbart är hänvisad till en enda arbetsgivare därför att statsmakterna styrbarnomsorgen, så är det i grunden negativt för denna yrkesgrupp. Genorn att detskapas alternativ kan de som väljer detta viktiga yrke få ökademöjligheter att välja arbetsgivare och ökade möjligheter att utvecklas när detgäller olika slags pedagogik inom barnomsorgen. Man får därigenom en ökadflexibilitet i sin yrkesroll. Detta är en oerhört viktig följdeffekt avförslaget som sådant. vill jag peka på att förslaget innebär att manbättre klarar av att täcka behovet av barnomsorg. Med den socialdemokratiskamer enkelriktade, stelbenta synen på hur frågan om barnomsorgen skall lösastar det att uppnå målet än med det förslag som vi har presenterat.Vårt förslag ger ökad flexibilitet och skapar större möjligheter att klara avbarnomsorgen inom ramen för föräldrarnas önskemål. Det ger möjligheter till nyaorganisationsformer och olika alternativ. Därigenom kan vi snabbare öka utbudetav barnomsorgsplatser, totalt sett, och det behövs. Vi vet ju att även om vihar klarat av att tillgodose en stor del av barnomsorgsbehovet sä finns detfortfarande kvarstående behov. Vårt förslag är också positivt från jämställdhetssynpunkt,även om socialdemokraterna försöker att hävda motsatsen. Jag tycker personligenatt när socialdemokraterna menar att en ekonomisk politik som innebär en ökadvalfrihet för familjen skulle vara något negativt ur jämställdhetssynpunkt, såundervärderar man kvinnan. Denna inställning har kornmit till uttryck bl. a. ien artikel härförleden i en av våra stora tidningar. Man menade där att delinte är bra med ett vårdnadsbidrag, eftersom det stärker familjens ekonomi päett sådant sätt att kvinnan inte behöver gå ut i förvärvslivet. Jag tycker har gått alldeles för långt, när man för ett sådant resonemang. Och man nedvärderar den positiva jämställdhetsde-batten.En ökad valfrihet för familjen inom ramen för en bättre ekonomisk situationökar jämställdheten och skapar bättre förutsättningar för familjen som helhetatt klara av sin situation. vill jag också peka på andra behovsom föreligger när 12 det gäller ambitionerna attförbättra familjepolitiken. Jag tänker nu på vad utskottetskriver om de äldre barnen, alltså de som inte får del av vårdnadsbidrag ellerförlängd föräldraförsäkring. På den punkten har vi från moderatasamlingspartiets sida presenterat ett förslag till skattepolitik som ger enväsentlig förstärkning av köpkraften hos barnfamiljerna, ett skatteförslag sominnebär skatt efter försörjningsbörda; är man fler i familjen skall man ocksåbetala mindre skatt. Vi tycker att detta är rimligt, och vi menar också attdetta är en riktig väg att slå in på när det gäller förbättrat konsumtionsstöd. Jag vill också peka på vår reservation, i vilken vi menaratt barnfamiljer skall ha vidgad rätt till ekonomiskt bistånd enligtsocialtjänstens principer. Om föräldrar med två eller tre barn föredrar att tahand om barnen själva i hemmet rnen har en ekonomisk situation som inte möjliggördetta utan atf de får ett litet tillskott inom ramen för biståndsparagrafen isocialtjänstlagen, då nr det rimligt att familjen i det läget också får dettabistånd. Föräldrarna har ju då valt denna form av barnomsorg. I detta sammanhang skulle jag gärna vilja fråga EvertSvensson om definitionen på vissa begrepp, t.ex. definitionen av arbete.Utskottsmajoriteten skriver att man måste gå ut i förvärvslivet och ta ettarbete om man över huvud taget skall vara berättigad till bistånd. Min fråga ärdå: ,\r det inte arbete att vårda barn i hemmet om det är ens egna barn';'Varför är det ett arbete att vårda andras barn om det inte är ett arbete attvårda de egna? Jag går inte sa långt att jag anser att man skall hagenerell ersättning för att man vårdar egna barn, men om man väljer denlivsformen och behöver ett samhällsstöd vid sidan av degenerella stödåtgärderna, då är det också rimligt att man enligtbiståndsparagrafen kan få ett sådant tillfälligt stöd. Familjepolitiken är viktig; den blir en viktigfråga inför det val som förestår, och vi skall företa viktiga omröstningar idenna kammare. Om det borgerliga förslaget till vårdnadsbidrag och de åtgärdersom blir följden av förslaget vinner kammarens bifall då innebär det attsvenska barnfamiljer kan få en betydligt förbättradekonomisk situation, en betydligt förbättrad valfrihet när det gällerfamiljepolitiken i stort. Detta är ett bra förslag. Jag är övertygad om att svenskabarnfamiljer också tycker att det är ett bra förslag. Jag ber att få yrkabifall till de reservationer som är fogade till utskottets betänkande och därvi moderater finns med som reservanter. Ekonomiskt stöd tdl barnfamiljer, m. ni. 3ULLA TILLÄNDER (c): När vi i vårt land talat om trygghet, och dethar vi gjort ganska länge och också haft anledning att göra, då har vi upplevtdet som något typiskt svenskt och som en viktig del i välfärdsbygget. Men påområde efter område har känslan av trygghet börjat försvagas. Samhällets uppgift är ju att ge grundtrygghet. Det stårinte i motsats till Samhällets skyldighet att ge sina invånare frihet. Tvärtomär det så att en viss trygghet t. ex. i ekonomiskt avseende ger frihet. När manfrån en del håll hävdar att tryggheten förkväver friheten, då är det ofta intesin egen trygghet man kritiserar - den är ofta väl tillgodosedd. Prot.1987/88:95 Det är på flera områden otrygghetenhar trängt sig in som en ovälkommen 7 april1988, och objuden gäst. Det gäller intefrämst den ekonomiska otryggheten, även Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m. in. om den kanvara kännbar när pengarna inte räcker till. Annars är det lätt så att det är deekonomiska frågorna som helt dominerar politiken och den offentligadiskussionen. På område efter område upplever människor otrygghet, ochdetta tyder på allvarliga brister i samhället. Många upplever t, ex, otryggheti skolan. Det finns på många håll en normlöshet som helt och hållet har löstupp det hämmande betsel som regler och normer utgjorde när de inplanterades påett tidigt stadium i hemmen och satt i ryggraden. Det är dags att åter upptäcka att föräldrarna finns ochatt de utgör en resurs som när den tas i anspråk skapar glädje ochtillfredsställelse. .Att samhället inte klarar sig utan att den resursenutnyttjas till fullo står väl rnrmera helt klart. Föräldrar kan inte ersättasav aldrig sä många socialarbetare eller poliser. Föräldrar måste åter fa bliföräldrar. För detta behövs samhäilets stöd. Rollen som förälder är lika viktigsonr yrkesrollen, ja, egentligen viktigare, för som förälder är man oersättlig. Allt fier konstaterar nu att det är hög tid för införandeav ett värdnadsbidrag. Det skulle innebära ett trendbrott, enriktningsförändring, en ny ansats som ett komplement till den i och för sigvärdefulla barnomsorgen. Det skulle fungera som en signal med innebörden attbarn måste få ta tid och plats - en nyttig påminnelse orn att uppgiften attsätta barn vill världen och fostra dem är en fantastisk men ansvarsfulluppgift. Ett samhälle som genom ett vårdnadsbidrag och utbyggdbarnomsorg skapar valfrihet och utrymme för barnen i samhället tillåter enharmonisk kombination av arbete i hemmet och arbete på arbetsmarknaden. Ettsådant samhälle erkänner människors rätt att förverkliga sig både i yrkeslivetoch i föräldrarollen - båda föräldrarnas rätt. Vårt förslag om vårdnadsbidrag innebär, sorn de flesta viddet här laget känner till, att man får . per barn och ar till dessattskolan börjar . Detta skall ge ATP-år och rätt till avdrag förstyrkta barnomsorgskostnader. Låt ess tänka oss en trebarnsfamilj med barn iåldrarna ett, tre och som ett belysande exempel. Denna familj får . Detta ger en viss möjlighet att utforma barnomsorgen enligtfamiljens egna önskemål. Det ger frihet att placera alla tre barnen i kommunensdaghem, om familjen tycker att det är bäst. eller i någon form av alternativbarnomsorg. Det ger också en viss ersättning för den sorn väljer att förkortasin arbetsdag och för den som väljer att stanna hemma hos barnen då deär små. Detta innebären efterlängtad större valfrihet gentemot det system sornsocialdemokrater och vpk ihärdigt slår vakt orn. Motiven till motståndet mot ökad valfrihet för föräldrarmed små barn är något dunkla. Det är som om en stor, pedagogisk plan sorn går ut på att fostra alla föräldrar och barn i en och samma riktning hotades. Detta antyder att det måste ligga starka ideologiska motiv bakorn motståndet. Vilka de motiven är är det inte så lätt att bli klok på då man läser ulskottsbetänkandet, rnen att ord som valfrihet och mångfald och föräldrars bestämmanderätt över barnens fostran inte precis tillhörde ord som lämpar sig som beskrivningstår 14 helt klart. Ett resultat av vårt förslag skulle bli att de gigantiskasummor som barnomsorgen kostar och som fördelas på ett såupprörande orättvist sätt, skulle fördelas lika till alla förskolebarn i helalandet. Som det nu fungerar kan en kommun få sju gånger mer per barn än mindregynnade kommuner. Med ett sådant system säger utskottsmajoriteten sig vilja ökajämställdheten och jämlikheten. Dessutom är det av alla förskolebarn som fårmycket litet eller nästan ingenting alls av de ca 18 miljarder som barnomsorgenkostar. Vårt förslag innebär därför en oerhörd regionaljämställdhetsförbättring, medan fördelningen av pengarna i stort setthar sammanfallit med den koncentrationspolitik som bedrivits. Vårt förslagskulle innebära ett brott i den koncentrationspolitik som också har präglatfamiljepolitiken. Men det är framför allt ett brott i ett annat avseende. Dettar konsekvensen av ett synsätt som alltför länge har varit ställt på undantag- nämligen att arbetet med barnen i det egna hemmet har samma dignitet somnågonsin något annat samhällsnyttigt arbete. Det undanröjer det upprörandeförhållandet att om t.ex. en fyrabarnsförälder, man eller kvinna, utför ettarbete utanför hemmet, det må vara som butiksbiträde, bokhandlare ellerbyrådirektör, räknas det som arbete men inte allt arbete de utför om de väljeratt vara hemma medan barnen är små. Detta är en absurditet som kommeratt undanröjas med vårt förslag. Men strider inte detta mot jämställdheten? Är det inte enkvinnofälla som det gemensamma borgerliga förslaget gillrar? Vi anser inte det.Tvärtom ställer vårt krav på ett erkännande av arbetet med barnen i hemmet somen fullvärdig arbetsinsats fullt i paritet med varje annan samhällsinsatsspeciella anspråk på en omvärdering inom såväl näringslivet som arbetslivet istort. Vad man egentligen säger med det här förslaget är attsamhället som helhet äntligen skall ta tillbörlig hänsyn till det faktum attsamhällets fortlevnad förutsätter att det föds barn i vårt land. Det är ettväsentligt faktum vid all samhällsplanering att det är en produktion som ärlika viktig och vital som någonsin någon annan produktion, av t. ex. bilar. Förbilsamhället planeras det och byggs vägar. På samma sätt borde det varasjälvklart att samhällets olika delar anpassas så att den väsentliga del sombarnen och familjen innebär får sin rättmätiga plats. har barn ochfamilj ensidigt fått inrätta sig efter yttre arbetsliv och näringsliv. Detborde egentligen bli tvärtom. Barns behov av föräldrar och föräldrars behov av barnmåste prioriteras mycket högre. Det skulle samhället som helhet ha nytta av pålängr-e sikt. Sammantaget innebär vårt förslag att friheten förföräldrar att själva välja hur de vill gestalta sitt liv och uppfostra sinabarn skulle öka. Vårt förslag tar också tillbörlig hänsyn till att barnkräver tid och kraft och engagemang och att samhället därför bör inrättas efterdet. Föräldrauppgif-ten innebär ju så stora personliga lyckomöjligheter. Attunder några snabbt flyende år få ägna sig åt den väsentliga rollen i livet kange livskvalitet åt den som väljer det. Som det nu är, är det stora svårigheter för mångamänniskor med långa arbetsdagar och långa arbetsresor att orka medfamiljeansvaret när man kommer hem. trött och slutkörd. Jag år övertygad om attmånga äntligen Ekonomiskt stöd tiU barnfamiljer, m. m. Ekonomiskt stöd till barnfamiljer, m.m. skullevilja se en förändring av detta. Att samhället inte tagit tillbörlighänsyn till dessa förhållanden hänger nog samman med att det är just kvinnorsom drabbats av dessa samhälleliga missförhållanden, och det hänger ocksåsamman med att det knappast är kvinnor som varit beslutsfattare bakom de ordningarsom alltför länge har rått. Det räcker med att kasta en blick påfackliga kongresser och arbetsgivarekongresser av olika slag - där råder enhelt förkrossande manlig dominans. Man kan uttala en suck om att ett ökatkvinnligt inflytande i dessa församlingar nog skulle öka förståelsen för vadföräldrarna, både man och kvinna, behöver för att kunna vara just föräldrar. Jag vill nu ställa samma fråga som ochGöte har gjort: Hur ser det socialdemokratiska familjepolitiska förslagetut? har ju socialdemokraterna varit ytterst tomhänta, och finnsinget konkret förslag. gäller det alltså ett beskattat vårdnadsbidrag, somskall ge rätt till ATP-år och sorn ger ökade möjligheter att välja barnomsorg -eller privat. Under de borgerliga regeringsåren togs en rad viktigainitiativ på familjepolitikens område, vilket vi också understryker i vårgemensamma reservatlon: - En rätt tillledighet för vård av barn infördes. Föräldrar fick härigenom möjlighet att förkortasin arbetstid till normalt . - Föräldraförsäkringenbyggdes ut från . - Barnbidragethöjdes från . - Allmänföräldrautbildning i samband med barnets födelse genomfördes, och rätt tillledighet från arbetet för sådan utbildning infördes. - Män fick rätttill tio dagars ledighet i samband med barns födelse. - Rätten tillledighet med ersättning vid barns sjukdom utsträcktes per barnoch år. - Aga av barnförbjöds i lag. - Genom en fortsatt utbyggnad avden kommunala barnomsorgen fördubb lades antalet daghemsplatser från 81 1976 fill 163 50(1982. ökade antalet platser för förskolebarn i familjedaghem från 59 200 till 97 000. - Genom enkraftfull satsning på omsorgen av skolbarn i åldern ökades antaletplatser i fritidshem och familjedaghem från 50 1976 fill 104 400 år1982. - Rätt tillATP-år för vård av egna barn infördes. Dessutom infördes ettstatsbidragssystem, sorn tillerkände alternativ i barnomsor'gen likabehandlingmed den kommunala barnomsorgen. Denna rad av initiativ har i mångafall häftigt bekämpats av socialdemokraterna när de presenterades här ikammaren på samma sätt som förslaget om ett beskattat vårdnadsbidrag. Detgällde flera av förslagen - flerbarnstillägget, sextimmarsdag försmåbarnsföräldrar, ATP-år, för att nämna några. Så var det också med alternativi barnomsorgen, t. ex. föräldrakooperativ. Det var inte så länge sedan somsocialdemokraterna häftigt argumenterade mot dessa. Men efter hand så har deaccepterats och t. o. m. tjänat som en fjäder i hatten för socialdemokratin. Det grundmurade stöd ute bland människor som vårt förslagom ett beskattat vårdnadsbidrag har haft lovar gott för framtidennär det gäller genomförandet. Med detta yrkar jag bifall till reservationerna I och 5 ibetänkandet 12 och i övrigt till utskottets hemställan. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Ekonomiskt stöd tUl barnfamiljer, m. m. 4INGA (vpk): hade jag min första dust idaghemsfrågan. Då var min dotter , och jag ringde kommun föratt ställa mig i kö för dagis. Jag kopplades till den enda tjänsteman somfanns, och hon frågade mig som första fråga om jag var gift. Ja, det var jagju. "Vad skall ni då med en dagisplats till - är ni gift är ni juförsörjd", sade hon. Ja, sade jag, men jag vill läsa färdigt på minexamen. "Men då är ni ju inte riktigt klok", sade tjänstemannen, "trorni att ni kan få en dagisplats om ni både är gift och dessutom bara skallstudera?" Så slängde hon på luren. Efter samtalet var jag helt tillplattadoch bara grät av förtvivlan - och av ren ilska. Det här var alltså . Så är det ju inte nu.Nu spelar det ingen roll om man är gift eller inte, om man studerar eller inte.Man har i varje fall rätt till en plats - om det nu finns någon plats.Fortfarande spänner nämligen kötiderna över år. fick jag vänta på endaghemsplats. Väntetiden har väl kortats ned. Men köerna finns fortfarandekvar, och fortfarande får bara plats på daghem och påfritidshem. Dessa siffror visar att barnomsorgsutbyggnaden går och hargått med snigelfart, trots att en hel del har hänt vad gäller både attityderoch utbyggnad och trots att förvärvsfrekvensen när det gäller kvinnor ligger pånärmare - alltså lika högt som för männens del. var det ovanligt att kvinnor med småbarnförvärvsarbetade. I varje fall fick man försvara sig, för detta var någontingsom ifrågasattes. Jag har hållit åtskilliga tal om barnomsorgen här ikammaren. Detta tal torde vara det sista. I de flesta av mina tal har jag förtfram vpk:s förslag till hur man skall klara utbyggnaden. Vi har nämligenföreslagit lagstiftning. Därmed skulle alla barn garanteras en plats ochkommunerna skulle tvingas bygga ut. Vidare har vi föreslagit mycket högrestatsbidrag till kommunerna för att garantera både kvalitet och kvantitet. Utandessa två saker kommer vi aldrig att klara av att bygga ut tillräckligt mycket.Det går inte att lita på kommunerna. Det har tidigare siffror visat, och detvisar också alla tillgängliga siffror. Det fanns sådana uppgifter ävenför . Planen om alla barns rätt till barnomsorg senast 1991kommer inte att kunna hållas. Den förra barnomsorgsplanen slog fel med. Hur stort glappet blir den här gången vet man ännu inte. Men löftettill barnen och deras familjer kommer inte att kunna hållas. Enligt LO:s beräkningar i rapporten påbarnomsorgen kommer det med nuvarande utbyggnadstakt att saknas 90 000 platserenbart för förskolebarnen 1991. 2 protokoll 1987/88:95 Prot.1987/88:95 , Ekonomiskt stöd barnfamiljer, m. m. nen fåplats på daghem 1991 - och detta debatt om daghemsutbyggnaden. Vidare räknar med att av skolbarnenfår en plats på fritidshem. Om man räknar med familjedaghemmen, kommerman fram till att av förskolebarnen kommer att få plats antingen på daghemeller på familjedaghem 1991. Men fortfarande - om man nu vill ha familjedaghem- fattas det alltså omsorg för av förskolebarnen. På många håll sker det en försämring av barnomsorgenskvalitet. Den redan alltför låga personaltätheten blir nu ännu lägre på grundav sjukvakanser, vikariebrist och överinskrivning av barn. av personalenslutar och många återvänder aldrig till omsorgsarbetet. För att uppnå en bra och likvärdig kvalitet inombarnomsorgen i hela landet menar vi i vpk att det måste utfärdas bindandenormer för personaltäthet, barngruppsstorlek och ytnormer. Förut varytnormerna lagstadgade, men så är det inte längre. Det har gjort att barnen harfått en mindre yta att röra sig på, som fler barn har skrivits in ibarngrupperna. Det är framför allt statsbidragsreglerna somstyr både utbyggnaden och kvaliteten när det gäller barnomsorgen. Vi i vpkmenar att statsbidragen måste vara utformade så. att de rejält gynnar både enkvantitativ och en kvalitativ utbyggnad. Därför måste statsbidragen varatillräckligt stora. De måste också kopplas ihop med nämnda bindandeminiminormer för personaltäthet, ylstorlek och barngruppsstorlek. Vi föreslårdels ett driftsbidrag, dels ett anordningsbidrag. Driftsbidraget skulle, menarvi, täcka av de faktiska driftskostnaderna. På så sätt skulle kommunernaspersonalkostnader täckas. Anordningsbidraget borde utgå med . peravdelning när det gäller daghem och fritidshem. Behovet av att utbilda personal hänger givetvis samman medkraven på barnomsorgens utbyggnad och personaltätheten. Utbyggnaden av barnomsorgenär beroende av tillgången på utbildad personal. har gjortberäkningar som visar på ett behov av 13 000 förskollärare och 9 200barnskötare fram - ett skriande behov med andra ord. Ibudgetpropositionen föreslår regeringen utbildning av 3 096 förskollärarekommande budgetär. Skillnaden är alltså mycket stor mellan behovet av personaloch personaltillgången i dag- och . För att kunna täcka det storapersonalbehovet borde utbildningen dimensioneras, menar vi i vpk. till 5 000utbildningsplatser. Dessutom måste man göra upp én plan för ett utökat intagtill förskollärarutbildningen. Regeringen har gett i uppdrag attbelysa vissa frågor -det gäller då de kommunala avgifterna inom bl. a.barnomsorgen -, och det är bra. Men det behövs konkreta åtgärder nu för att fåett stopp på de orättvisa och orättfärdiga barnomsorgstaxorna. Taxorna varierar kraftigt mellan olika kommuner. 1986redovisade tidningen skillnader på . under ett årmellan en daghemsplats i och en daghemsplats i . Det kanhända att de här siffrorna inte är precis desamma . Men att nämndastorleksordning gäller beträffande skillnaderna i taxor råder det inget tvivelom. En "normal" tvåbarnsfamilj i exempelvis betalar I655 permånad för barnomsorgen, medan en motsvarande familj i bara betalar562 kr. Vi i vpk menar att all barnomsorgsverksamhet bör varaavgiftsfri för föräldrarna. I stället skall den finansieras via skatten. Vimenar att överläggningar måste komma till stånd mellan staten och kommunerna isyfte att trappa ned avgifterna - och då rned siktet inställt på nolltaxa inomen femårsperiod. Vi i vpk har föreslagit attbarnbidraget skall motsvara av basbeloppet. höjdesbarnbidraget kraftigt och motsvarade då i det närmaste den nivå som vi undermånga år kämpat för. För att nå upp till den nivå som gällde vid den senastehöjningen måste barnbidraget höjas med . per barn och år. per barn och år motsvarar nämligen de avbasbeloppet som vi vill ha. Vidare har vi föreslagit att barnbidragetsbeloppsnivå indexregleras, så att man slipper ständiga urholkningar ochständiga uppjusteringar i efterhand. Det har talats en del om vårdnadsbidrag här och det blir väl fler inlägg där den frågan tas upp. hargjort beräkningar som visar att av barnen får en plats på daghem1991, När barnomsorgens kvalitet hotas kommer borgerligheten med sitt förslagtill vårdnadsbidrag, som ytterligare hotar både utbyggnaden och kvaliteten.Statsbidraget till barnomsorgen skall minska med . per plats och årföratt finansiera detta vårdnadsbidrag, som ger . Det är mellanen tredjedel och hälften av statsbidraget som försvinner med borgarnasvårdnadsbidrag. Det innebär höjningar av barnomsorgstaxorna - kanske tredubblahöjningar - för att detta mycket dyra förslag på 8,5 miljarder skall kunnafinansieras. Vårdnadsbidraget ger bara fördelar för dém som ärvälbeställda och för de få som inte behöver barnomsorg. Det är faktiskt avkvinnor med barn i förskoleåldern som förvärvsarbetar, och de vill ha enutbyggd barnomsorg för att klara både omsorgen och sitt förvärvsarbete. Vårdnadsbidraget är en individualistisk lösning, när det behövs mycket mer kollektiva lösningar. I förslaget till vårdnadsbidragvisar borgarna hur de står ideologiskt i förhållande till den kollektivabarnomsorgen. Det ärett reaktionärt förslag och en kvinnofälla. Det är ingenlösning på någon fråga, utan det är bara ett hot mot barnomsorgens kvalitet öchutbyggnad och mot hela jämställdheten.