prot · GB0912 · 1987-12-31 00:00:00 — Såväl i som i har vi sedanförra hösten tagit upp detta familjeåterföreningsfall med de rumänskamyndigheterna. hade vi anledning tro att det var på väg att lösas påett för familjen godtagbart sätt. fick vi emellertid meddelande frånde rumänska myndigheterna att någon lösning inte kunde förväntas inom denärmaste två tre åren. Med anledning av detta besked kalladekabinettssekreterare upp den rumänske ambassadören tillutrikesdepartementet . Han gav då uttryck för den förvåningoch bestörtning som den rumänska inställningen väckt hos den svenskautrikesledningen och allmänheten. Jag kan också nämna att jag i förrgår kalladeupp den rumänske ambassadören och överlämnade ett brev till den rumänskeutrikesministern. I brevet riktar jag en vädjan att han personligen skallingripa och se till att detta fall får en snabb och lycklig lösning. Regeringenhar vid ett flertal tillfällen vid kontakter med de rumänska myndigheternabetonat den vikt vi fäster vid att länderna respekterar de åtaganden i fråga omfamiljeåterförening som gjorts i Helsingforsdokumen-tet. Enligt vår uppfattningär den enda acceptabla lösningen på detta fan den som makarna själva kan godta.Vi har dock inte mötts av någon förståelse från rumänsk sida. Detta är djuptbeklagligt. Jagkan försäkra att vi på ohka sätt kommer att fortsätta våra ansträngningar föratt familjen skall kunna återförenas i , dels av rent humanitäraskäl, dels för att undvika att fallet utvecklas till en verklig belastning påde svensk-rumänska förbindelserna i stort. 167 (): Jag ber att få tacka för svaret. Jag känner en oerhörd sorg när jag hördet svar som har fått. Men uppgivenhet är det sista vi fårkänna. och har inte begått något brott - det enda dehar gjort är att de älskar varandra, men de bor i länder med olika politiskasystem. Mihailhar försökt att få besöka sin familj men ändå bo kvar iRumänien, men det har inte gått. Då har han ansökt om att få emigrera. Anna-Lisaoch är alltså inte flyktingar. Ingen av dem har velat lämna sittland för gott. Ändå får inte komma hit. Det är upprörande, det äromänskligt, det är obegripHgt. Vibrukar inte i riksdag så klart och entydigt tala om enskilda namngivnapersoner - vi brukar tala om principer. och om en personlig tragedi och en helig princip. De kämpar för sin rättatt leva tillsammans. Och vi här kämpar för att alla människor skall ha rättatt leva tillsammans med den de valt att bilda familj med, oavsett nationensgränser. Sverigemåste som nation få att förstå att all mänsklighet kräver att mansluter upp kring dessa principer. måste få att förstå att vikommer att betrakta det landet som ett land där omänsklighet och tyranni råder,om man inte väljer principen om återförenande. Jag hoppas och förutsätter attutrikesministern fortsätter alla ansträngningar för att få aft ändrainställning. Ominitiativ för att återförena viss rumänsk familj Anf.168 BO (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret på frågorna. Vi hade väl allahoppats att det skulle vara ett mer positivt svar, men det är ju inteutrikesministerns fel att så inte är fanet. FamiljenStoicans tragiska situation har engagerat en mycket bred opinion i vårt land.Fackföreningsrörelsen har starkt engagerat sig, och samtliga politiska partierhar deltagit i opinionsmöten för familjens återförening. I vpk har vi i mångakontakter direkt med försökt medverka fill en positiv lösning, och vårpartikongress uttalade sitt stöd för familjen kamp. Behandlingenav familjen strider mot och kränker elementäramänskliga rätfigheter. Inget land äger sina medborgare. Varje människa har rättatt fritt och utan hinder lämna sitt land, liksom att återvända dit. I och i många av de östeuropeiska länderna ser vi i dagglädjande tendenser till ökad öppenhet, en friare debatt och ett friarekulturliv. Denna nya situafion har också lett till att en rad återföreningsfallhar kunnat lösas på ett bra sätt. Det vore sorgligt om , som tidigarehaft ett gott anseende i vårt land på grund av sin oberoende utrikespolifik, nuskulle ställa sig utanför den utvecklingen. Avslutningsvis noterar jag naturiigtvis medtillfredsställelse att utrikesministern kommer att fortsätta arbetet förfamiljen . säger också att fallet kan blien verklig belastning i de svenskrumänska förbindelserna. Det kan filläggasatt detta fan redan har lett fill att är på väg att förlora det mestaav sitt anseende hos svenska folket. 169 (): Även jag ber att få tacka utrikesministern för detta svar. Vi ärsjälvfallet ledsna över att han har tvingats ge det svar han har gett. Vi vetatt det inte är hans fel, och vi hoppas att utrikesministern skall fortsättaatt med all kraft arbeta för en lycklig lösning av detta återföreningsfall. Familjenbeskrivs i svaret som en viss rumänsk familj. Jag hoppas att det inte är så atten familj där mannen är rumän nödvändigtvis måste betecknas som en rumänskfamilj. Detta är en svensk-rumänsk familj. Det är bl. a. därför som harall anledning att försvara denna familj och verka för dess återförening. Vi menar att staten inteskall ha en så stark makt över individerna att den Om initiativ för att återförena viss rumänsk familj skallkunna hindra människor som älskar varandra och som vill leva tillsammans frånatt göra det. försvarar en viktig mänsklig princip när vi gentemotRumänien fordrar att skall leva upp till de förpliktelser som landetsjälvt har åtagit sig. Makarna har förmenats rätten attleva tillsammans. Opinionen i fill stöd för deras kamp för återföreningär oerhört stark. Inte bara vpk:s partikongress, utan även landsmötehar uttalat sitt odelade stöd för den kampen. Av opinionsyttringar isvenska medier, från svenska partier, från fackföreningar och från andragrupper i samhället framgår helt klart att det finns en stark folklig opinionför den kampen. I slutet av sitt svar uttalar utrikesministern att dettafall hotar att bli en verklig belastning på de svensk-rumänska förbindelserna.Detta är allvarsord som jag hoppas att man lyssnar tin i . Det finnsinte bara starka officiella påtryckningar från sida, utan också enstark folklig opinion som kan leda till ökade ekonomiska sanktioner gentemotRumänien. har redan uttalat sig för en turistbojkott. Om ensådan bojkott proklameras, tror jag att den kommer att få ett mycket starktstöd. 170HÄDAR (): Att vi är så många som har ställt frågor omAnna-Lisa Stoican här i kammaren är ett uttryck för den samsyn som finns mellande politiska partierna i när det gäner försvaret av mänskligarättigheter. Jag kan instämma i allt som har sagts - både av utrikesministernoch av dem som har talat före mig i denna fråga. Jag vill peka på samma sak som var inne på- nämligen att man från TCO:s sida har krävt en turistbojkott. Jag vill gärnaställa frågan fill utrikesministern om han har några synpunker på dentanken från TCQ;s sida. Jag hoppas att han gör klart att detta fall kan medföraen allvarlig belastning - och att det allvaret kan inträda mycket snart om detinte sker någon förändring i detta fall. Det blåser en förändringens bris över . Det harvarit möjligt för flera judar att utvandra från . haröppnat gränserna och gett många fler människor än tidigare en möjlighetatt besöka släktingar och vänner i . har också avskaffatdödsstraffet. Det finns således en förhoppning om en förändring till detbättre. Jag vill bara understryka att den förändring som skeruppenbarligen inte har nått in i salar. Det vore en nåd att sfillabedja om att den skulle göra det och aft man med hjälp avden vind som blåser också skulle kunna få hit fill och hennesdotter . har meddelat att hon för sin del ärförhindrad att ta emot utrikesministerns svar, och därför ges ordet nu tillGunnel . Anf.172 (): Jag tackar för svaret på fråga. Det är en grymhetutan like utsätter familjen för. Ständiga löften som bryts ochständig ovisshet måste tära hårt på familjemedlemmarna. sägersjälv att hon lever i en mardrömsliknande situation. Det kan man förstå. Falletmed familjen visar vilken negafiv utveckling som är på gång i Rumänien.Det är mycket beklagligt. Vi har tidigare betraktat som ett öppet landmed en självständig polifik. blir mer och mer slutet och bryter motmänskliga rättigheter. Man bryter också mot de åtaganden man gjort genom attunderteckna . I och med det avtalet har åtagit sigatt medverka till kontakter och möten mellan familjemedlemmar som bor i olikastater. Detfinns en mening i svaret som smärtar djupt. Det är när utrikesministern säger;"Vi har dock inte mötts av någon förståelse från rumänsk sida." Detinger tyvärr inte mycket hopp. Men vi måste nu skärpa våra ansträngningar. Jagkänner tillfredsställelse över att utrikesministern har vidtagit en så passkraftfull aktion som att kalla den rumänske ambassadören till sig och överiämnabrev till utrikesminister. Det tyder på ett engagemang. Låtoss alla fortsätta med detta engagemang och med att skärpa vårt arbete på allasätt som står oss till buds. Låt oss också rent mänskligt stödja familjenStoican på det sätt vi har möjlighet tin. Ominitiativ för att återförena viss rumänsk familj 173 (): En av huvudpunkterna i svensk utrikes-, bistånds- och flyktingpolitikär att främja mänskliga rättigheter. Eftersom det inte är så välbeställt med derättigheterna i världens alla länder är det ibland undantagsvis påkallat atthär i även ta upp enskilda fall där mänskliga rättigheter kränks. Förmitt parti har jag vädjat tin resp. utrikesministrar ominsatser för enskilda som befinner sig i en utsatt situation. Det är inte oftaman får ett så konkret svar med besked om flera kraftfulla akfioner, därutrikesministern så att säga har lagt sin egen tyngd i vågskålen. Detviktigaste är dock att aktionerna får avsedd verkan både för den lillafamiljens skull och för principens. Så långt är beskedet mycket nedslående. Madriddokumentenhar inneburit hopp om återförening för många familjer som har tvingats levasphttrade. Det är naturligtvis oacceptabelt att länder som biträtt överenskommelsenså flagrant vägrar att efterleva den. Genom handel, turism och kulturutbyteupprätthåller vi i förbindelser med . Jagvill verkligen uttrycka förhoppningen att statsrådet , de politiskapartiernas, fackens och enskilda behjärtade människors vädjanden inte skallförklinga ohörda, att det inte behöver bli tal om turist- och kulturbojkott-det är förslag som förts fram och som moderata samlingsparfiet ingalundaskulle tveka att biträda om alla samlade ansträngningar inte skulle geresultat. Om situationen för de baltiska folken Familjen har fått lida alltför länge, och jag ärglad att regeringen lovar fortsätta sina ansträngningar. Överläggningen var härmed avslutad. 35 §Svar på fråga 1987/88:21 om situationen för de baltiska folken har frågat mig vilka åtgärderregeringen vidtagit med anledning av en antagenEuroparådsresolution om de balfiska folken. I resolufionen uppmanasEuroparådets medlemsstater att vid i fästa uppmärksamheten viddels kränkningar av de mänskliga rättigheterna i , dels de balfiskafolkens rätt tiU självbestämmande. Jag får först konstatera, att den dåvarandesamlingsregeringen vidtog åtgärder, som innebar etterkännande av införlivande av de baltiska staterna. Ett flertalvästeuropeiska stater har i någon form givit införlivandet sitt erkännande.Sverige har inte för avsikt att vid i ta upp denna fråga. Kränkningar av de mänskHga rättigheterna kommer vi aldrigatt acceptera, oavsett var de förekommer. bristande respekt fördessa rättigheter har vi påtalat i FN, i ESK och i direkta kontakter medSovjetunionens regering. Vi har vidare med tagit upp enskilda fall,däribland flera baltiska. Det har skett även vid i . Vi kommeratt fortsätta att på detta sätt fästa uppmärksamheten vid enskilda individersutsatta situation. Vi har sett en utveckhng mot ökadrespekt för de mänskliga rättigheterna i . Jag hoppas dennautveckling skall fortsätta och fördjupas. Jag vill understryka, attså länge , eller för den delen andra stater, brister i sådanrespekt kommer vi inte att underlåta att påtala detta. 175 HÄDAR (); har antagit en resolution,utarbetad av en arbetsgrupp som var helt överens och med socialdemokratenHugosson som ordförande, där man erinrar om inkorporeringen av de baltiskastaterna i och betecknar den som ett flagrant brott mot folkenssjälvbestämmanderätt. Man påtalar också brott mot mänskliga rättigheter Och denframtvingade assimilationen på grund av immigration. Man uppmanar regeringarnaatt vid fästa uppmärksamhet vid de allvarliga brotten motmänskliga rättigheter och rätten tni självbestämmande för de baltiska staterna. Jag vin gärna säga, herr talman, att för liberala ledarehar det under alla tider, från till , gått som enklar linje att man skall ta upp de här frågorna. Jag erinrar om att BengtWesterberg så sent som skrev i en tidning att vi aldrig får bringastill tystnad om dagens sovjetiskaövergrepp på andra sidan : "Det borde tvärtom vara en viktig uppgift också för de svenska politiska partiernas företrädare att stödja baltiska freds- och frihetskrav ." Förrestatsministern, , sade 1980 på den estniska iStockholm följande: "Kampen måste gå vidare, kampen för demokrati ochfrihet, för social rättvisa och solidaritet, för nationellt oberoende, " -jag ber att få de orden kursiverade i protokollet - "för fred ochförsoning". Jaganser att regeringens uttalande är ett stort steg tillbaka. Jag beklagardet mycket. Omåtgärder mot organisationen i Överläggningenvar härmed avslutad. 36 § Svar på fråga1987/88:57 om åtgärder mot organisationen i har frågat statsministern om vilka åtgärder hantänker vidta fortsättningsvis mot Unita och mot dem som stödjer denorganisationen. Frågan har överlämnats till mig. Avde tre svenskarna som tillfångatogs i har vi beträffandeen av dem nåtts av det tragiska beskedet att han är död. Inom regeringskanslietoch berörda utlandsmyndigheter arbetar vi oförtröttligt på att få de två andrafrigivna. Vi har just nu endast detta mål för ögonen. Vårt agerande måstestyras av ibland mycket ömtåliga avvägningar. En deklaration eller ettmeningsutbyte i om detta gagnar inte saken. Det skulle kunnaförsvåra vårt arbete att rädda människoliv. Somsvar på fråga vill jag konstatera att regeringen vidtar deåtgärder som är påkallade i varje given situation. Anf.177 (vpk): Det är mycket lätt att ha full förståelse för återhållsamheten iutrikesministerns svar, som jag ber att få tacka för. Jag hade inte tänkt attdet skulle bli någon redogörelse för regeringens oUka kontakter och sådanasaker, det är självklart. Detär en absurd situation som har uppstått. Här har en terroristorganisation -till skillnad från utrikesministern kan jag vara litet mera frispråkig-överfallit och kidnappat svenskar, av vilka en har hittats död. Samtidigtställer Unita krav på den och det svenska samhället: Gör detoch det, annars kommer det aft bli på det och det sättet! Det är i principingen skHlnad meHan detta och en flygplanskapning ener en fartygskapning. Detabsurda, som jag ser det, är att krafter här i landet, naturiigtvis påhögerkanten, fria moderata studentförbundet, tar hit en representantför denna terroristorganisation som får breda ut sig i pressen och på alla sättframstå som representant för en folklig rörelse i . Men vi vet att Unitahade mer eller mindre eliminerats och saknar folkligt stöd men sedan backatsupp av och . Omerfarenheterna av kvinnor iförsvars-yrken Jagskulle vilja ställa en fråga till utrikesministern om hjälpen till Angola.Sverige har satsat mycket på bistånd tin södra , bl. a. tillfrontstaterna, och jag har en förhoppning som jag gärna ser attutrikesministern kunde vidimera här. Kommer stödet fill södra ocksåfortsättningsvis att prioriteras i det svenska biståndet och i den svenskautrikespolitiken? Vi har i direkt kontakt med Unitas representant i - det ärderas tredje man - givit ett alldeles klart och entydigt besked: Vårutrikespolitik, och till den räknar jag också biståndspolitiken, är ickeförhandlingsbar. Den bestäms av riksdag. Därmed har jag svarat påOswald fråga. Anf.179 (vpk): Jag ber attfå tacka för den upplysningen. Överläggningenvar härmed avslutad. 37§ Meddelande om svar på interpellationerna 1987/88:54 och 57 Det har till mig framställts interpellationer dels av omvissa försvarsfrågor, dels av om försvarspolitiken.Interpellationerna är av den arten och omfattningen att det ter sig naturligtatt besvara dem i ett sammanhang. DåCarl Bildt inte kan närvara , vni jag anmäla att jag avser attbesvara de båda interpellationerna . 38 § Svar på fråga1987/88:60 om erfarenheterna av kvinnor i försvarsyrken har frågat mig om jag avser att påbörja en genomgång avhur intentioner beträffande kvinnor i försvarets yrken har följts. Medstöd av beslut öppnades de första militära yrkesområdenaför kvinnor. Därefter har försvarsgrenscheferna haft regeringens bemyndigandeatt öppna vissa ytterligare yrkesområden för kvinnor, t. ex.ingenjörstrupperna, luftvärnet, artilleriet och tygtekniska kåren inom armén. 41 § Regeringen uppdrogi maj åt överbefälhavaren att i samråd med försvarets forskningsanstaltbl. - redovisa hurförsvarsgrenscheferna har utnyttjat detta bemyndigande, - redovisa erfarenheterna avkvinnor i militär grundutbildning och av utbildning av kvinnor till yrkes- ochreservbefäl. - ge en samlad utvärdering averfarenheterna av den medgivna rekryteringen av kvinnor till militärayrkesområden, samt - lämna underlag för regeringensöverväganden om de miHtära yrkesområden som utöver dessa bör öppnas förkvinnor. Mitt svar är således att den avKerstin efterfrågade genomgången pågår. Anf.182 (): Jag tackarförsvarsministern för svaret. Försvarsministernoch jag kan nog enas om att det är viktigt att myndigheterna följer de beslutsom fattas av . Beslutetatt öppna försvarets yrken togs i enighet. Man lämnade över till myndigheternaatt själva i ganska stor omfattning bestämma takten för genomförandet. Dettainnebär ett stort förtroende - liksom att man förväntar sig lojalitet motbeslutet. Vihar från vid ett flertal tillfällen tagit upp frågan om enutvärdering. Anledningen har varit att det man kunnat utläsa av bl. a.försvarsgrenarnas årsberättelser varit knapphändigt - ja, i en del falloroande. Så står det t. ex. i chefens för armén årsredovisning attkvinnors intresse för frivillig grundutbildning och yrkesofficersutbildning äri avtagande. Attfrågan nu ställs på sin spets beror på ett uttalande av chefen för armén. Omdetta uttalande är representativt måste det verka hämmande på reformensgenomförande. Likaså ger det en signal som är mycket olycklig till utbildare,dem som utbildas och dem som funderar på att söka utbildning. Därförär försvarsministerns svar tillfredsställande. Det skall bli mycket intressantatt ta del av utvärderingen, särskilt som man i ett pressmeddelande frånarméstaben kan läsa att det finns erfarenheter som visar att vissa truppslag ärlämpligare än andra. Detskall bli värdefullt att få ta del av dessa erfarenheter, och. helst på ettannat sätt än genom uttalanden från myndigheten på det sätt som gjordes iVärnpliktsnytt. Arméstabensäger också att om kvinnor klarar kraven för utbildning är de välkomna. Någotannat var faktiskt inte beslutsfattarnas mening. Omkvinnor klarar kraven för utbildning, är det ändå så att myndigheterna anseratt vissa truppslag är mindre lämpade? I så fan varför? Jag har svårt.attförstå att det är lättare att lyfta i långvården, som många kvinnor gör,än att lyfta på övningsfältet. Har man annan uppfattning i armén? Kravenställs för att de som söker skall bevisa att de har förutsättningar att klarauppgiften - det gäller såväl män som kvinnor. Om armén anser sig vilja ställaandra krav på kvinnliga sökande måste man redovisa dessa krav. Det får man göranär man svarar försvarsministern. Överiäggningenvar härmed avslutad. Omerfarenheterna av kvinnor iförsvars-yrken 39 § På förslag av andrevice talmannen beslöt kammaren att ajournera förhandlingarna fill för middagsuppehåll. 40 § Förhandlingarnaåterupptogs under ledning av tredje vice talmannen. 41 § Allmänpolitisk debatt(forts. fr. s. 68) Anf.183 (): beräknas av världens befolkning bo i och 2miljarder människor riskerar att vara totalt bostadslösa. bor enfjärdedel av jordens befolkning i eländiga skjul eller på gatan. Dåligabostäder och dålig sanitet är kanske en större orsak fill barnadödligheten änbrist på mat. , f. d. chef för byggforskningsråd, leder nuFN:s år för bostad fill de hemlösa. Det har hänt en del i FN:s regi. Fleramiljoner människor har fått bostäder, och man strävar efter "brukarplanering"- bostäder som byggs av de boende själva, med lokalt tillgängliga material ochen teknik som passar deras tradifion och som de behärskar. harmött en stor arbetsvilja och kunskap hos de fattiga. Pengar är inte problemet.Många har ingen bostad värd namnet men ändå höga bostadskostnader. De tvingasbetala till hänsynslösa personer som påstår sig äga utrymmet på trottoareneller marken där rucklet de uppfört är beläget. Samma summa som de betalar föringenting skulle räcka fill en vettig bostad. Idet här perspektivet blir våra problem i små. Men också här finns detmänniskor som gärna skor sig på bostadsbristen. Man tycks kunna låna miljoneroch köpa en stor lägenhet i för att genast sälja hälften för någramiljoner mer än man betalade, tjäna grovt och bo grafis kvar i den andra halvanav våningen. Centernmenar att det inte går att komma fill rätta med överhettningsproblemen istorstaden utan en konsekvent regionalpohtik. , ,m. fl. visade i tisdagens interpellationsdebatt medThage på regeringens motsägelsefulla agerande. De verksamheter somriksdag och regering kan bestämma över tillåter man förstärkakoncentrationstendenserna. Det blir mest fagra ord och bara nålpengar tilllandsbygden. Också på bostadspolitikens område eldar regeringen på med bättrefinansieringsvillkor för storstäderna än för landet i övrigt. Jagerkänner gärna att problemet med brist på bostäder i storstäderna nu är akutoch svårlöst. Särskilt bekymmersamt är det för ungdomar, som inte kan kommaöver en lägenhet till rimliga priser. Men då borde staten åtminstone låta bliatt betala för att man skrotar små, billiga lägenheter. har i flera årröstat för borttagande av de subventionerade lånen för sammanslagning avlägenheter. Får jag fråga bostadsministern: vi hoppas på att regeringenäntligen avskaffar denna låneform i budgetpropositionen? vill införa nya sparformer som gör att manskattefritt kan samla ihop tillräckligt för att köpa en egen bostad. Vi stöderockså tanken på olika kooperativa former av boende och vill att samhällethjälper till med olika modeller av avtal för att underlätta gemensamt ägandeoch ansvar. Hushållenblir allt mindre. Den vanligaste familjen är faktiskt två personer, och ettökande antal bor ensamma. Det behöver inte innebära att man känner sig ensam,men kan ofta göra det. Många ensamstående föräldrar med barn saknar ettnaturligt socialt nätverk. De har svårt att få hjälp och sliter ihjäl sig föratt både försörja sig och barnet och ändå räcka till för att ge barnetuppfostran och kärlek. Centernhar tidigt framfört idén om lokalsamhället. Människor som bor nära varandra kanlära känna varandra på ett naturligt sätt, särskilt om de har gemensammapraktiska uppgifter tillsammans. Brukarplanering och samverkan i olika formerblir allt vanligare. I stället för "bostadsområden" bör vi byggafullständiga samhällen, där det både finns bostäder, arbetsplatser, affärer,samlingsplatser och kontor. Den gamla småstaden är modellen, eller byn pålandet - men i ett samhälle som är röriigare och mer tolerant än . Dennya har lämnat den beslutanderätt fill kommunerna somförut innehades av staten. Det är viktigt att kommunerna finner enkla,obyråkrafiska sätt att planera och samverka med dem som bor och arbetar inomett område på olika sätt som passar varje kommun bäst. Det måste bh slut på ettängsligt och underdånigt förlitande på centrala myndigheter. En ny lag börtolkas efter bästa förstånd av kommunernas förtroendevalda. Överklaganden fårvisa om man tolkat fel. De enskndas rätt att skapa och verka bör varaledstjärnan.