prot · GB0921 · 1987-12-31 00:00:00 — Jaghoppas att vpk, precis som de andra partierna och parterna, kommer att medverkatill att man i arbetsfidskommittén till skillnad från DELFA, som inte var någonutredning, gemensamt skall finna en grund att stå på för att kunna bedöma vilkavägar vi skall gå. Det handlar nog inte om brist på politisk vilja, utan dethandlar snarare om att finna den gemensamma viljan när det gäller vilka vägarvi skall gå. Detta är inte förhalning, . Delta i detta arbeteoch bidra till att den här utredningen blir det stora steget mot en förkortningav arbetsfiden i de former som får de bästa konsekvenserna för jämställdheten,för ekonomin och för arbetslivets organisation! 15 (vpk) replik: Detta måste väl vara en ganska aningslös undanmanöver. Här har DELFAsutfit och arbetat, följt arbetsfidsdebatten och avgett en mängd rapporter.Riksdagen har hänvisat till att arbetsmarknadens parter skall avgöra i vilkentakt arbetstidsförkortningen kan ske, och man har hänvisat till DELFA:s arbete.Nog handlar det väl om politisk vilja när man säger att efter detta arbete, meddenna inriktning, vill man inte göra någonfing utan tillsätter enkonsekvensutredning. Det är väl ändå ett pohtiskt ställningstagande - att maninte vill göra någonfing. Jagförstår att så måste socialdemokratin göra, när man på sin kongress har sagtatt sju timmars arbetsdag kan vi få först . Då är detgivetvis besvärligt, då måste vi hålla på och utreda konsekvenserna långt in på1990-talet. Och de slutsatser som man kommer fill 1989 - är de giltiga sedan?Det är den argumentation som ni här för fram. Jaghar sagt att vi naturligtvis kommer att delta i arbetet med att studerakonsekvenserna. Men det bästa och mest hederliga mot bakgrund av dagsopinionenbland de arbetare som behöver en förkortning av arbetsdagen är ett beslut nu omen omedelbar förkortning av arbetsdagen. Ta ett första steg! Sedan löser viunder hand de frågor som kommer upp. Det har vi alltid gjort vidarbetstidsförkortningar. Deavtal som träffas om förkortning av arbetstiden brukar inte föregås avnågra långa utredningar. De brukar.tvärtom ingås på grundval av de olikaintressen som finns, och sedan löser man problemen. Vi tycker att man skall gåden vägen också . Vi är övertygade om att det finns sådan kunskap att det ärhelt möjligt att införa sex timmars arbetsdag. Dessutom är detta en frågaom rättvisa och jämlikhet. Vårvärdering av den tillsatta kommittén är därför att den fillkommit som enförhalning på grund av att man inte vill fatta något beslut i frågan. Anf.16 () rephk: Jag tycker då att skall dela med sig av all dennakunskap i kommitténs arbete. Jagvill dessutom bara påpeka att kommittén tillsattes långt före densocialdemokratiska partikongressen. Den var alltså inte en följd av ett direktkrav från partikongressen. Det har tvärtom både från parter och frånorganisationer uttryckts behov en kommitté förkartläggning av konsekvenserna, för att man skall kunna komma vidare och fattaett konkret beslut. 17 (m); Det finns, som framgår av betänkandet, ingen moderatreservation fogadtill detta. De tankar, idéer och yrkanden om en översyn av semesterlagen och avarbetstidslagstiftningen som framförs bl. a. i den moderata kommittémotionenA734 med som första namn och även i en motion om översyn avtillämpliga förhållanden inom polisområdet har i likhet med önskemål från andramotionärer förts över fill den tillsatta parlamentariskaarbetskommiftén. Det är i enlighet med praxis, och därför har vi vid dettafillfälle inte haft anledning att foga någon reservation till betänkandet. Detkan, herr talman, ändå finnas anledning ett inför den översyn som skall ske iutredningen markera några principiella moderata uppfattningar vad gäller dagenslagstiftning och framför allt inriktning och omfattning av framtidenslagstiftning. Andemeningeni önskemålen och yrkandena i de moderata motionerna är attarbetstidslagstiftningen så långt möjligt skall begränsas och förenklas. Denlagsfiftning som skall finnas och som måste finnas skall ta sikte på framförallt skydds- och hälsosynpunkter. Det är ett oavvisligt krav att det finns enmycket stark sådan lagstiftning, till skydd för den enskilde individen i olikaarbetsmiljöer. På den punkten tror jag att det råder en mycket stor enighet. Menpå andra områden har vi en klar uppfattning att det regelsystem som förnärvarande tillämpas är föråldrat. Det speglar mycket av en gången tidsstorskaliga industritänkande. Vi har därför den uppfattningen att man för attfå en lagstiftning och över huvud taget ett regelsystem som är mer anpassattill framtidens och dagens villkor, måste ta sikte på både verksamhetens kravpå ökad flexibilitet och människors krav i det framtida arbetslivet på ökademöjligheter att lokalt träffa avtal som är inriktade på de enskilda önskemålenoch synpunkterna. Vi tycker att gällande lagstiftning i alldeles för litenutsträckning ger den möjligheten. Detmåste enligt moderat uppfattning finnas mycket att vinna på en sådan lokalanpassning byggd på avtal som träffas mellan grupper av individer och företagoch mellan enskilda individer och företag. Vi tror att det finns utomordentligtmycket att vinna på detta, både för den enskildes välfärd och för verksamheten.Det är, menar vi, till gagn för småbarnsföräldrar att man kan finnalokala lösningar, som kan se ut på ett sätt på ett litet företag i en liten ortoch på ett annat sätt i ett större företag, på en liten eller stor ort. Detframstår som troligt, när man ser ut över verkligheten, att välfärden just hossmåbarnsföräldrar skulle kunna öka med sådana lösningar. Även hos äldremänniskor skulle välfärden kunna öka med nya typer av lokala avtal. Jag är övertygad om att ett företag som har mycket storasäsongmässiga variationer skulle fillsammans med de anställda kunna komma framtill kreativa lösningar på grundval av en sådan här anpassning. Jag är alldeles övertygad om, för att ta ett sådantkonkret exempel som anförs i motionen av om arbetstiderna inompolisväsendet, att spaning efter brottslingar, liksom även spaning efterinkräktare från främmande makt, skulle gagnas om det fanns en utomordentligtstor flexibilitet i möjligheterna att förlägga arbetstiden efter verksamhetensbehov. Allmänheten i vårt land skall väl inte, herr talman, behöva uppleva framflyttar över veckoslut spaningar efter tänkbaraförbrytare, bara därför att vi har en arbetslagstiftning eller kanskearbetstidsavtal på central nivå som försvårar verksamheten. Jag tror inte att det finns någon i kammaren som försvarardetta, men jag menar att man bör ta fasta på hur verkligheten upplevs, med denlagstiftning och det regelsystem som vi har. Jag hoppas att man skallgöra en ordentlig översyn i detta sammanhang. Låt mig också ta ett exempel som är näraliggande i dettahus, nämligen anpassningen av arbetstiderna till de enskilda människor somjobbar här. Det är lätt för politiker att ha uppfattningar om vad som skerutanför detta hus, men vi har ibland svårt att reglera våra egnaarbetstidsförhållanden. Vi småbarnsföräldrar som är bosatta utanför Stockholmsgränser skulle kanske finna en och annan poäng i en något större flexibilitetvid anpassningen av våra egna arbetsförhållanden. Jag utgår ifrån att ordföranden i kommittén kanske ocksåutifrån viss personlig erfarenhet känner sympati för att man i annatsammanhang, på det sätt som hon tidigare gjort, också ser över detta. Det ärlitet grand av en paradox, herr talman, jag upprepar det, att vi sägs vara utomordentligtduktiga på att se över arbetstiderna utanför detta hus men att vi innanför dessväggar har en sällsynt oförmåga att se till att unga småbarnsföräldrar har enchans att delta i arbetet. Jag utgår från att den filisatta kommittén intebara skall lyssna på parterna på den centrala nivån utan också skall gå ned iden lokala verkligheten och se vad man där önskar av förändring och framförallt hur den nuvarande lagstiftningen slår där. Jag utgår från att den regeringsom sitter när kommittén och dess ordförande överlämnar sina iakttagelser ochanalyser kan vara så kreativ att den tillgodoser moderata önskemål om en merflexibel lagstiftning och framför allt en mer begränsad och förenkladlagstiftning, med större utrymme för lokala önskemål, till gagn för individeroch för verksamhet. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottetshemställan på alla punkter. 18SIGGE GODIN (fp): I arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 3behandlas, som vi har hört, arbetsfidsfrågorna. För de allra flesta människorspelar arbetstiden en mycket stor roll. Frågan har därför ägnats stortintresse i den allmänna debatten. Människor är olika och har olika värderingar. Människorsbehov under skilda delar av livet spelar en avgörande roll för synen påarbetstidens längd och förläggning. För familjer med små barn spelar kortarearbetstid och rätten fill längre ledighet för vård av barnen en avgörande roll.Målet för andra kan vara ett sabbatsår för att resa i andra länder eller föratt studera och förverkliga sina drömmar. Många drömmer om möjligheten attunder en samlad ledighet ge sitt bidrag till missionen eller annat frivilligtbiståndsarbete eller andra sociala insatser. Stort intresse finns för flexibel pensionsålder medmöjlighet att begränsa eller reducera arbetsfiden, utan minskad lön, några årföre den traditionella pensioneringen. Inte minst för dem som känner förvärvsarbetet tungt ochpressande bör denna möjlighet förverkligas. Ofta kan arbetet vara både fysisktoch psykiskt tungt för den ene, medan den andre mycket väl orkar med att arbetaäven , om bara möjlighet erbjuds. Det är alltsåinte fråga om att kortare arbetstid behövs inom hela branscher - i storutsträckning beror det på den enskilda människan. Skälen till människorsönskemål varierar under olika skeden. Att ge sina barn en bra start i livet,att göra en insats för någon nära anhörig under dennes sista dagar eller attavsätta litet tid för dem som har det besvärligt ute i världen är sådant somkan och bör vara möjligt att förverkliga med en flexiblarearbetstidslagstiftning. I den politiska debatten framställs ofta engenerell arbetstidsförkortning för alla som ett medel att nå fullsysselsättning. Målet arbete åt alla måste vara en självklarhet. Inomfolkpartiet är vi inte övertygade om att den fulla sysselsättningen uppnåsgenom arbetsdelning som går ut på generellt kortare arbetstid för alla. Det är sannolikt att den framtida reallöneökningen kommeratt tas ut som en kombination av ökad köpkraft och kortare arbetstid. Viföredrar ökad flexibilitet framför en generen minskning av arbetstiden per dagoch vill framhålla betydelsen härav. Vår förhoppning är att den parlamentariska kommitté somregeringen har tillsatt på arbetstidsområdet noggrant skall överväga ochanalysera vad en ökad valfrihet kan innebära för människors rätt till enflexiblare arbetstid. Förhoppningen är också att kommittén inte ensidigt skallfastna i det traditionella socialistiska synsättet att en generellarbetstidsförkortning löser alla problem inom arbetstidens område och att mandärmed också uppnår full sysselsättning. Vi delar utskottsmajoritetens uppfattning att kommitténbör kunna tillmötesgå alla de önskemål som framfört i partimotionenA229, och vi förutsätter att krav får en konkret belysning när detgäller en flexiblare arbetstidslagstiftning. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutskottets förslag i betänkande 3. 19MARIANNE (): I arbetsmarknadsutskottets betänkanden nr 2och 3 behandlas arbetstids- och semesterfrågor. Från sida har viväckt motioner om förkortad arbetstid, om ökad flexibilitet och om semester förjordbrukare, men vi har avstått från att reservera oss, eftersom frågorna nuutreds. Kravet på sextimmarsdag har drivits hårdast avkvinnoorganisationerna. Till en början mötte man inte någon större förståelse,men efter hand har allt fler insett behovet av arbetstidsförkortning. Behovetär utan tvivel störst för småbarnsföräldrarna. arbetar de flesta kvinnorfler timmar i hemmet än i lönearbete. Genom en förkortning av den dagligaarbetstiden underlättas en bättre fördelning av hemarbetet mellan män ochkvinnor. Kvinnorna ges härigenom möjlighet att delta i samhällsarbetet, och dekan få mera fritid. Eftersom många kvinnor arbetar deltid blir en dagligarbetstidsförkortning till stor del en reform för mannen. En annan grupp som är i stort behov av förkortad arbetstidär de som ställer upp för att hjälpa en anhörig. Den nya vårdfilosofin om ökadvård i hemmet ökar trycket på de anhöriga att ställa upp. Det ökande antaletäldre kommer att ställa stora krav på samhällets äldreomsorg , kravsom det kommer att bli mycket svårt att uppfylla. Redan nu är det kris iäldreomsorgen på många håll, särskilt i storstäderna - detta dels på grund avekonomiska restriktioner, dels på grund av svårigheter att rekrytera personal. Det finns alltså flera skäl för en arbetstidsförkortning.Centerpartiet har stämmobeslut om att arbeta för en 30-timmarsvecka på sikt.Takten i arbetstidsförkortningen skall enligt vår mening anpassas så atttillräckliga resurser kan satsas på investeringar i miljö-, regional-,utbildnings- och familjepolitiken. Det finns en grupp som står utanför de bestämmelser omledighet och semester som gäller för övriga grupper. Det är jordbrukarna.Avbytartjäns-ten har gjort det möjligt för jordbrukarna att vara lediga någongång, men förbättringar är synnerligen angelägna. Den försöksverksamhet sompågår bör utvärderas och byggas ut . Denna fråga måste på allvar tas uppi förhandlingarna om jordbrukspriserna. Sedan våra motioner skrevs har regeringen tillsattarbetstidskommittén, som kommer att undersöka effekterna av en arbetstidsförkortningur en mängd olika synpunkter och vars arbete skall vara klart under 1989.Semesterkommitténs olika förslag kommer att föras in i arbetstidskommitténsarbete. Kommittén räknar med att presentera ett betänkande , så tiden är ganska kort. Jag skall här bara ta upp några av de områden somkommittén skall studera och som vi i lägger stor vikt vid: Hur arbetar man ? Arbetslivet befinner i sig storförändring, och kunskaperna om den faktiska arbetstiden och dess förläggningför enskilda människor är otillräckliga. Vilka regionala konsekvenser får en arbetstidsförkortning?Kommer trycket på storstäderna att öka ytterligare? En sådan utveckling kan vii inte medverka till, och vi tycker därför att det är mycket angelägetatt frågan utreds. Hur påverkas tillgången på nyckelpersoner, t.ex. läkare,av en allmän arbetsfidsförkortning? Hur klararvi vår konkurrenskraft gentemot omvärlden? Vilka effekter har gjorda arbetstidsförkortningarutomlands fått? Särskilt intressanta är de förändringar som skett i de nordiskaländerna. Hur kommer småföretagare och egenföretagare att påverkas?Hur kan de kompenseras? Skall småbarnsfamiljer prioriteras? Ja, vi i anserdet. När vårt förslag om vårdnadsersättning förverkligas kommerinkomstbortfallet vid en sänkning av arbetstiden att täckas. Hur klarar vi vården ? På vårdområdet går detinte att rafionalisera lika mycket som inom andra områden. Kanske måste vi införanågon form av samhällstjänst, så att alla får lov att ta sitt ansvar i t.ex.äldreomsorgen. Vi i anser att denna fråga måste lösas, innan generellaarbetstidsförkortningar kan genomföras. Det här är bara några av de frågetecken som behöver rätasut. har en omfattande uppgift, och det kommer att blivärdefullt att ha kommitténs resultat som underlag för kommande beslut. Det ärbeslut som till stor del kommer att fattas via avtal mellan parterna påarbetsmarknaden, men som i vissa fall också kan vara lagstiftningsfrågor. Låtoss avvakta utredningens resultat! Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall tillarbetsmarknadsutskottets förslag som helhet. 20LARS-OVE (vpk): Jag kan inte underlåta att göra tvåfunderingar som inställer sig när man hör talarna i den här debatten. Det sägs att flexibilitet skall vi ha, och det är denenskilda människans behov när det gäller semester och arbetstid som är detviktiga. Ja, det låter bra, men det betyder att den enskilde arbetaren inteskall ha några större rättigheter enligt lag, utan han skall bara ha rättighetatt vara flexibel. Vi har emellertid haft en utveckling, där vi blivit merberoende av varandra och bundits vid maskiner och system, och detta kommer attbli fallet i allt större utsträckning . Det blir ett ramaskriså fort någon är frånvarande från arbetet. Ledighetslagarna är för många, sägerman. Vad blir då flexibilitet? Blir det inte en anhopning, närdet passar dem som styr produktionen och dem som styr myndigheterna? Arbetarnafår, om de vill ingå i systemet, ta ut den arbetstid de skall ha i flexiblaformer som så att säga blir över. Det låter vackert när talar om den enskildamänniskan. Men det betyder också att det mål som talar om ochsom man ibland är överens om - småbarnsföräldrars och andras möjligheter att umgåsmed varandra-slås i spillror. DELFA :s rapporter visaratt just den gruppenarbetar mest per dag och mest övertid. Den flexibilitet som övriga fyra partieri stort sett är överens om tycker jag egentligen är en jättebluff i denpolitiska debatten. Den syftar bara till att de starka på arbetsmarknaden kantillgodogöra sig flexibiliteten. Det enda som kan garantera de svagaregrupperna en förkortad . "r'oefstid, dvs. de människor som främst behöveren sådan, ären generell arbetstidsförkortning. Det är den springande punkten, och där finnskanske den stora skillnaden i uppfattning menan vpk och övriga partier. Såväl socialdemokraterna tidigare som de borgerliga nutalar om utrymmet för en arbetstidsförkortning. har här talat omen fördelning menan reallöneökningar och arbetstidsförkortningar. Ni ställeralla upp på ett tak på i lönehöjningar, trots att inflationen kanske blir . När kommer den tid då vi kan få en rättvis fördelning? gårutvecklingen i annan riktning. varnas det för en konjunkturnedgång. Varje gång detställs krav på reala förbättringar för arbetstagarna, heter det attexportindustrin och konkurrenskraften hotas. Det har bl. a. sagt. Detvill man utreda. En omfördelning till arbetstagarnas förmån, som går ut övervinsterna och produktionsresultaten, blir omöjlig enligt de fyra partier som nuskall tillsätta en gemensam kommitté, till vilken dessa frågor hänskjuts. Det är sådana funderingar man gör efter att ha hört deövriga partiernas företrädare här. Min fråga kvarstår: Vad har DELFA gjort förut? Utgångs punkten för dessa partier, när de tillsätter denna kommitté, är tydligen att förhala frågan. 21 (m): Det finns två principiellt olikauppfattningar av vnka den ena företräds av . Han anser attflexibilitet skapas genom centrala avtal och centrala regelsystem. Attflexibilitet är önskvärd tycks vi vara överens om. Med sin ideologiskauppfattning anser således att flexibilitet bara kan skapas ochbehoven enbart kan tillgodoses via central lagstiftning. Vi moderater, som också vill ha flexibilitet, har utgåttfrån andra värderingar och ett annat synsätt samt andra lösningar, nämligen såfå centrala regelsystem som möjligt och fler lokalt anpassade system. Inomramen för dem skall man kunna ta fasta på enskilda människors och arbetstagaresönskemål. Det gäller småbarnsföräldrar, äldre människor, människor medspeciella behov av transporter tni och från arbetsplatsen osv. Självfalletskall man också ta fasta på de olika verksamheternas behov. Det kan vara enbarnstuga som har speciella behov under en viss del av året. Det kan finnas enavdelning på en sjukstuga eller en distriktsläkarmottagning, som har behov avatt bedriva verksamheten på ett visst sätt . Det kan finnasenskilda företag med anhopning av arbetsuppgifter . Vi anseratt möjligheterna till välfärd ökar för alla parter, inte minst för deanställda, med smidiga lokala system. Det skall dock finnas en lag därmiljöskydd, hälsorisker och annat regleras. Det gav jag också uttryck för imitt inledningsanförande. Om detta är vi överens. Utifrån vår politiska uppfattning tror vi att det går attdra nytta av ett system med lokal anpassning. Här kommer två skilda ideologieroch olika värderingar till uttryck. Det hyser jag respekt för. Jag utgår ocksåfrån att hyser samma respekt. Den som är socialist tror påcentrala lösningar och regelsystem. Den som är mer liberalt inriktad och trorpå de enskilda människornas och arbetsgivarnas möjligheter att föra enkonstruktiv dialog drar samma slutsatser som vi moderater för till torgs. 22SIGGE GODIN (fp): förespråkar en flexibelarbetstid. I debatten har sagts att sådan arbetsfid måste finnas i ohka former.Det gäller t. ex. i områden där man vill lösa regionala problem på lokal nivå. tvekar inte att belysa dessa frågor och seefter vad som bäst gagnar människor. talar om att de svaga isamhället drabbas. Det är väl snarare tvärtom. Barnfamiljer och människor somvill vårda gamla anhöriga ges möjlighet till flexibel arbetstid. Det bör alltsåske en allsidig översyn av dessa frågor. Det handlar om enskilda människorsvalfrihet och inte om kollektivets möjligheter. Det förvånar mig faktiskt, herr talman, att Lars-OveHagberg och vpk är så rädda för att belysa dessa frågor. Är ni kanske rädda föratt den enskilda människan inte skall tycka som vpk? Eller är det ertsocialistiska system, där alla skall ställas i samma fålla, som är detväsentliga? Vi folkpartister tror på den enskilda människans förmåga att självvälja under livets skeden. Det kommer också att vara tillglädje för de svaga i samhället, om vi ger dem den rättigheten och valfriheten. 23 (vpk): Det handlar kanske inte så mycket om system,utan om hur vi ser på människor i samhället och deras möjligheter. För ni menarväl inte att flexibiliteten är reducerad tni småbarnsföräldrar? I så fall harjag helt missförstått er. Då stöder ni inte alls SAF och de regler som gäller idagens arbetsliv. Den flexibilitet ni vill ha är tydligen att människor skallarbeta längre när produktionen så kräver eller när myndigheterna kräver det,oavsett arbetstidsregler, oavsett om man har barn eller är äldre osv., SiggeGodin. Om det inte finns regler om övertid och en inriktning moten generell arbetstid, blir det fakfiskt bara de starka i samhället som kantillgodogöra sig en flexibel arbetstid. Det kan inte de människor göra som ärbundna vid maskiner och system av olika slag och som är beroende av varandra iarbetet. Om de försöker ta ledigt ramlar systemet ihop. Hur skulle detexempelvis gå om några utskottssekreterare här i sade att de läggerav och tar ledigt? Nej, de har inga möjligheter till flexibelarbetstid, utan måste anpassa sig till arbetsbelastning. Vad det handlar om är att ni vill ha en arbetstidslag sominte tillåter vilken flexibilitet som helst. Ert tal om flexibilitet är falskt,eftersom den flexibiliteten bara gynnar vissa. Problemet med en arbetstidsbank, som finns på vissahåll inom industrin, är att den som har arbetat överfid får ledigt på annantid. Det driver fram längre arbetsdagar, mer övertid och uttag av ledighet. Ursocial synpunkt vänder vi oss mot det systemet. Så till själva poängen. Varken ellerSigge Godin har något till övers för en förkortning av arbetstiden. Ni talar omatt exporten och konkurrenskraften hotas, och ni tycks vara helt överens om attdet inte är möjligt att åstadkomma några reella förbättringar förarbetstagarna. Det är väl det som är problemet. Jag för min del menar attdet inte är centrala diktat som gäller. arbetsfidenväldigt mycket så långt man kan i förhållande till verksamheten. I den meningenär det mänskligt flexibelt, att det inte finns någon stelbenthet. Men vad sombehövs är en grundsäkerhet för människorna att inte utnyttjas alltför mycket. SAF:s syn på arbetslivet är att produktionen, maskinen ochmyndighetsutövningen skall gå före människan. Det är detta ni egentligenpredikar, men ni använder er av barnfamiljer och annat i er argumentation. Nivill inte ha några som helst restriktioner, och det är vad hela frågan handlarom. Jag är mycket förvånad över att inte socialdemokraternahar utrett den här frågan tillräckligt, och jag frågar mig vad man egentligenhar gjort i DELFA , när man inte vet konsekvenserna. Vad har man gjort ?