prot · GB0994 · 1987-12-31 00:00:00 — Kan det då vara rimligt att själv skall bära så storakostnader för att bekämpa smittspridningen och bekosta vården av deHIV-smittade och aidssjuka? kostade det 120 milj. kr. Det går inte att komma ifrån att när resurserna bristerinom andra områden, vilket vi ju har fått synliga bevis på här i , reurnatikersjukvård, diabetessjukvård, njursjukvård osv. - mankan räkna upp i stort sett vartenda område som har bristande resurser-, är detoerhört farligt att en sjukdom som HIV/aids tar stora resurser i anspråk. Ochdet vore fruktansvärt olyckligt om den vården skulle ställas i motsättning tillannan vård. Det finns bara ett sätt att komma ifrån detta, och det är attstaten visar att detta är ett nationellt intresse och tar en större del avkostnaderna för landstingens sjukvård när det gäller HIV och aids. Jag skulle också vilja fråga , och riktarfrågan även till socialministern: ni funderat något över Roslagstullssjukhus roll när det gäller aidsvården? Anser ni att det i nuvarande läge utankonsekvenser för Prot.1987/88:94 aidssjukvården går att lägga ned somplanerat? 6 april1988 det sjukhus i landet där personalenhar den största erfarenheten av denna typ ~s 7~, 7, av vård. Kan man bara lägga ned detta sjukhus och tro attdet går att flytta Åtgärdermot aids ' ' ' " över bådepersonalen, kunskaperna och den vardsyn som har utvecklats på till infektionskliniken vid ? 11 () replik: Även jag vill som understrykaden enighet som finns de politiska partierna emellan när det gäller HIV- ochaidsarbetet. Alla inser vi ju aljvaret i epidemin, och vi vill alla finna debästa lösningarna och samverka så mycket som möjligt. Men i vissa frågor har violika åsikter, och det hör ju också till oppositionens roll att granska det somregeringen gör. Vad beträffar har vi moderater ett gammaltkrav, nämligen att skall omvandlas till en medicinalstyrelseför att säkerställa den medicinska kompetensen. Detta är nödvändigt även föraidsarbetet. sade att har det övergripandeansvaret, men har inte fått de resurser som är nödvändiga ochsom den själv säger sig behöva för att kunna ta det nödvändiga övergripandeansvaret. möjligheter har försenats genom att man inte harfått tillräckliga resurser. Jag hoppas att socialministern senare kan ge svarpå de frågor som finns i anslutning till detta. Vad gäller tvångstestningen är det svar som utskottet hargivit utomordentligt vagt och riskerar att fördröja möjligheterna att i vissafall genomföra en testning oberoende av samtycke. sade att skolinformationen är viktig, men hurskall lärarna kunna klara av en skolinformation i detta mycket svåra ämne? Detkrävs fortbildning, och då krävs det att man får medel att genomföra detfortbildningsprogram som har utarbetat. Det ärett alldelesför svårt ämnesområde för att lärarna skall kunna klara det utan en mycketgenomgripande fortbildning; 12 () replik: Först en kort kommentar till metadonbehandlingen. Metadonbehandling är en variant bland flera behandlingsmodeller.Den omfattning som görs tillgänglig bedöms av föredragande,såsom också har rapporterats i aidsdelegatio-nen, täcka behovet för demissbrukare som fyller de kriterier som uppställts för att tillgå dennasärskilda behandlingsmodell. Så till Margö : Det extra bidraget till vissalandsting är höjt med 35 milj. kr. kr., och huvudparten av dettagår till . Hur sedan och Stockholmskommun bör fördela de särskilda insatserna på bästa sätt är ju en internavvägningsfråga. Därvid beaktas givetvis vid sidan av övriga sjukvårdsinsatseräven de särskilda insatser som behövs för vård av aidssjuka och insatser för deHIV-smittade. Det ställdes en fråga om resurser. Detfinns särskilda 2" resurser riktade dit. och det harorganiserats ett särskilt aidskansli för de insatserman nu skall ta itu med. Beträffande lärarnas möjligheter att medverka i HIV- ochaidsförebyggan-de arbete i undervisningen finns det ju en omfattandefortbildning av lärare redan inbyggd i skolans program. Del finns ocksåmöjligheter för dem att tillgå den information och den fortbildning ochutbildning som meddelas på andra vägar, både inom skolans ram och vid sidan avskolans egen fortbildning, för att göra sig väl informerade och kompetenta föratt delta i förebyggande insatser i HIV-bekämpningen. A tgärder mot aids 13 () replik: säger att enligt socialstyrelsensexperter räcker det med de 300 platser som finns. Av den insändare som jagläste upp framgick vilket besked den narkotikamissbrukare hade fått som hadevänt sig till . Han hade fått beskedet att det fanns åttaplatser till förfogande och att 300 personer stod i kö. Jag undrar om inte ErikJanson borde kontrollera sin uppgift en gång till. Även om det skulle vara så att 300 platser för närvarandetäcker ett behov fastställt på något sätt är det ingenting som säger att dettakommer att bli bestående eller framöver. Men låsernu fast antalet platser till 300. Det krävs ett nytt riksdagsbeslut för attändra på det. kommer väldigt många personer att avvisas därför attdet inte finns platser inom den av fastställda ramen. Om utgångspunkten vore att detta antal innebar fullbehovstäckning skulle det heller inte behövas något tak. Det finns ingen logiki att fastställa ett tak om man hade tänkt sig att vi skulle ha fullbehovstäckning. Jag måste faktiskt efter detta meningsutbyte be majoritetenssamtliga företrädare att tänka på den här saken en gång till. Jag tror att nihar hamnat på en position som ni i själva verket har väldigt svårt att försvaranär ni tänker igenom konsekvenserna av ert ställningstagande. Vad sedan gäller tillgången till rena sprutor är det intesant att det saknas kunskap om effekterna av sådana åtgärder. Runt om i Europaoch i görs det på många håll försök som just innebär att man ser tillatt erbjuda narkomaner som inte kan förmås avstå från sitt missbruk tillgångtill rena verktyg. I pågår i 14 olika centra försök avprecis samma typ som pågår i . Det finns en utvärderingsrapport från deförsöken. Erfarenheterna, som har värderats av den samlade expertisen vid detexpertmöte i som jag nämnde i mitt anförande och av ,tyder på att detta är en viktig och riktig väg att bekämpa smittspridningenbland narkomaner och genom narkomaner ut i den heterosexuella befolkningen. Därför är det djupt olyckligt attmajoriteten biter sig fast i fjolårets ställningstagande, som innebär en mycketsnäv hållning. Möjligen finns det en reservutgång, eftersom det sägs att detskall ske en utvärdering. Det är min förhoppning att när den utvärderingen välhar skett skall majoriteten snabbt ändra på det beslut som har fattats tvågånger. HIV-smittan och sjukdomen aids utgörfortfarande ett allvarligt hot mot folkhälsan. Även om viidag, i , ser Prot.1987/88:94 vissa tecken som tyder på att takten i smittspridningen kanskeavtagit under 6 april 1988- senare år, så kan ingen hävda attsmittspridningen är under kontroll. Åtgärder mot aids: .Insatsernai kampen mot smittspridningen måste fortsättas och intensifieras på en radviktiga områden. Den proposition med förslag till åtgärder mot aids somregeringen lagt fram är ett uttryck för denna syn och innebär en väsentligförstärkning av statens ekonomiska insatser i kampen mot smittspridningen.Sammanlagt föreslås närmare 250 milj. kr. för /89. Till detta skall läggas den satsning som görs påforskningen i , med sammanlagt ca 30 milj. kr. Regeringen anslår också,via biståndsbudgetens katastrofanslag, under innevarande budgetår sammanlagt100 milj, kr, för insatser mot aids inom ramen för WHO:s speciella program ochbilateralt, i samarbete främst med olika . Epidemin känneringa gränser. Vår internationella satsning är ett erkännande av vårt, beroendei detta sammanhang av utvecklingen i andra länder. rapporterades till WHO HIV-smitta i 128länder. Sammanlagt 70 000 hade enligt rapporteringen insjuknat i aids. Detsannolika antalet bedöms dock vara två eller så stort. Enligt WHO:s bedömning kan mellan 5 och 10 miljonermänniskor vara smittade. Dessa bakgrundsfakta måste vi ha klara för oss. när vibedömer möjligheterna att bekämpa smittan i vårt land. hade 1 785 kändaHIV-smittade. Enligt senare rapportering från statens bakteriologiskalaboratorium hade 179 av dessa insjuknat i aids, varav 83 avlidit. Det finnsännu inte något fall i världen rapporterat, där en person som insjuknat i aidssenare tillfrisknat. Smittan sprids på tre sätt: vid sexuellt umgänge, somblodsmitta och från en gravid kvinna till fostret. När det gäller blodsmitta är riskerna för fortsattspridning i det närmaste eliminerad inom sjukvården. Vissa undersökningar tyderpå att blodsmittan bland intravenöst missbrukande narkomaner bromsats upp. Jaganser dock, att det är alltför tidigt att dra några säkra slutsatser av dessaresultat. Riskerna för en fortsatt spridning i den gruppen är alltjämt stora. Bland de homosexuella männen förefaller takten i smittspridningenha avtagit som en följd av ökade kunskaper och säkrare sexbeteenden. Men ocksåbland grupper avhomosexuella, som är väl informerade, har noterats en oroandetendens till fortsatt smittspridning. Smittan sprids också vid heterosexuella kontakter. Mer än200 av de i kända fallen anses ha smittats vid heterosexuellakontakter. Sannolikt har människor blivit mer medvetna och försiktiga. Men detbehövs mer upplysning och information, främst bland unga människor, i syfte attmotverka sådana sexualvanor som främjar spridningen av smittan. Det finns ännu inga mediciner som botar smittade och ingavacciner som förebygger smittspridningen. Information och kunskapsspridningförblir därför det viktigaste vapnet i kampen mot sjukdomen. Informationsinsatserna har gett resultat i avseddriktning. Männis kors kunskaper har förbättrats avsevärt. Men finns det kvai oro och osäkerhet. av de tillfrågade ien undersökning säger sig t, ex. 22 vilja undvika kontakter medsmittade arbetskamrater. Satsningen på omfattande information måste allståfortsätta, till allmänheten och också med särskild inriktning till grupper medriskbeteende, intravenöst missbrukande narkomaner, homo- och bisexuella män,kunder till prostituerade, till personer med många sexualpartner och till ungaflickor som har nära kontakt med narkotikamissbrukare. Del behövs en omfattandeinformation också i arbetslivet. Ungdomen är en mycket viktig målgrupp förinformationsinsatserna. Skolundervisningen måste ge varje generation ungasådana kunskaper att de kan behålla en positiv syn på sexuallivet och samtidigtundvika smittriskerna. Skolans ansvar för detta är stort, men ocksåföreningslivet och den kommunala fritidsverksamheten har en stor uppgift närdet gäller informationen till de unga. Jag är, liksom flertalet av de talare som haryttrat sig här, mycket till freds med att vi i , i de viktigasteavseendena, har en gemensam bedömning av situationens allvar och en storenighet kring de åtgärder som vidtas. Jag vill här något kommentera bruket äv rena sprutor ochkanyler som en metod att förhindra smittspridning bland intravenöstmissbrukande narkomaner. Det är en fråga där meningarna går isär. Vi har ingen som helst säker kunskap om vilkaeffekter utdelning av rena sprutor medför. hänvisar i sin motion -har Också gjort det i debatten - till WHO-rekommendationen från1986 om möjligheter för narkomaner att få rena sprutor. Men låt mig erinra omatt WHO också sagt att medlemsländerna noggrant börpröva behandlingsprogram med rena sprutor och noggrant utvärdera dessa program. Det är exakt detta vi gör i . I aidsdelegationenfinns också ett uttalande om att det försök som pågår i skallutvärderas vetenskapligt innan det kan bli tal om ytterligare försök.Utvärderingen pågår , och därefter skall komplettera dennautvärdering med eventuella erfarenheter och resultat från andra länder. Det ärangeläget att vi inväntar dessa resultat. Med en mer allmän utdelning av renasprutor riskerar vi annars att motverka målet, dvs. ett narkotikafrittsamhälle, som vi också i värsta fall kan få en ökadsmittspridning. Min andra fråga rör tvångstestningen. Det pågår som bekanti ett arbete med en ny smittskyddslag. En proposition ifrågan läggs senare i vår på bord. Där får frågan om tvångstestningi vissa situationer en mer ingående belysning. Utgångspunkten för arbetet medpropositionen om en ny smittskyddslag på den punkten har varit diskussionernai aidsdelegationen, där jag har kunnat konstatera att det finns majoritet föratt införa en möjlighet att med tvång HIV-testa exempelvis våldtäktsmän. Det är värdefullt att det finns en storpolitisk enighet i vårt land kring de insatser som behövs i kampen motHIV-smittan och sjukdomen aids. Det finns anledning att tro att de insatser somhittills har gjorts i 'flera viktiga avseenden varit framgångsrika. Vi vet också, att även om de viktiga genombrotten på denmedicinska forskningens område ännu dröjer, kan förändringar i beteendemönsterändå A tgärder mot aids Prot.1987/88:94 åstadkomma avgörande insatser i kampen mot smittan. A tgärder mot aids historienger många exempel på att insatser på det sociala området är mycket viktiga ikampen mot sjukdomar-väl så viktiga som mediciner och vacciner. Viskall öka intensiteten i vår kamp mot HIV-smitta och aids. Vi kan och vi skallbromsa och slutligen stoppa smittspridningen. 15 (): . Jag beklagar att jag inte fick något svar påde frågor som jag riktade direkt till socialministern angående hur arbetet harfortskridit när det gäller att komma till rätta med bristerna inomnarkomanvården och när propositionen om en förändrad smittskyddslagstiftningkan förväntas. Jag måste upprepa det jag sade i mitt anförande tidigare,nämligen att det förvånar mig att socialministern är så passiv när det gälleratt ta sig an problemen med gruppen prostituerade. Detta är ju en fråga somkanske inte i första hand gäller justitieministerns område utan som, inte minstmot bakgrund av HIV och aids, socialministern bör intressera sig mycket för. säger nu att de prostituerades kunderskall informeras. Problemet i det sammanhanget är att förnuftet pch detrationella tänkandet inte får genomslag och att informationsinsatser har varithelt meningslösa. Del borde vara uppenbart för flertalet i dagens läge att detbehövs mer radikala åtgärder för att komma till rätta med problemen. När det gäller tvångstestning kanske jag kan tydasocialministerns inlägg här så att man vågar vara försiktigt optimistisk införmöjligheten att det skall komma ett förslag om tvångsvis testning. Jag måsteändå konstatera att såväl utskottsmajoriteten som socialministern harvarit överdrivet försiktiga i detta sammanhang, vilket bl. a. kommer tilluttryck i betänkandet. Möjligheten till tvångstestning ivissa fall skulle ha ett stort värde för den drabbade, dvs. Värdetkanske inte i första hand är av medicinsk karaktär utan mer av psykologisk ochmoralisk karaktär. Det framstår naturligtvis spm anstötligt att myndigheternaoch de beslutsfattande församlingarna inte markerar att de vill ta ställningför våldsoffret genom att göra tvångstestning möjlig. Anf.16 (): Jag vill först säga att det var ett mycket klokt anförandesom socialministern höll, och jag instämmer i det allra mesta av det hon sade.Jag instämmer dock inte i det hon sade om tillgången till rena sprutor förnarkomaner. Målet är självfallet ett narkotikafritt samhälle, men allahär i kammaren vet också att det finns narkomaner som inte går att avvänja frånnarkotikamissbruk. Frågan är då om vi skall försöka förhindra att dessanarkomaner utsätter sig för en smitta, som både kan leda till ökadsmittspridning bland narkomaner och på olika vägar kan föras ut iden storabefolkningen i övrigt. Det är oerhört viktigt att man försöker resa en barriärmot smittspridningen inom gruppen injektionsmissbrukare. Det är alldeles riktigt att vi inte har någon säkerkunsk;ip om effekterna av de utbytesprogram som finns i , i14 städer i och på många andra håll. Men vi är i politikenväldigt ofta i den belägenhetenatt vi inte kan grunda vårt handlande på säker kunskap. Vi måste handla påbasis av sannolikhetsbedömningar, på basis av intuitiv kunskap, på basis averfarenhetsbetingad kunskap eller erfarenhetsbeting-ade gissningar om vad somär den riktiga och korrekta vägen. Skulle vi i alla skeden, fru statsråd, väntapå säker kunskap, skulle vi i den här kammaren faktiskt varahandlingsförlamade, inte bara i aidsfrågan utan i väldigt många andra frågorockså. Om vi har ett expertmöte i och alla experterfrån alla länder, utom den expert som kommer från , är överens om attsprutnarkoma-ner som inte kan förmås att avstå från sitt missbruk inte börförmenas tillgång till rena verktyg, är det ganska mycket som talar för att denlinjen också är den klokaste att slå in på för riksdag. Det är mot denbakgrunden vi i har fört fram ett förslag, där vi anser attattityden till försöket i borde vara positiv och att liknande försök bordekomma i gång i andra delar av landet: Självfallet vill vi också se försöketutvärderat. En utvärdering bör alla försök av den här typen underkastas. Men vikan inte vänta på säker kunskap. Då skulle vi aldrig kunna betvinga den härfarsoten eller många andra problem i samhället. A tgärder mot aids Under detta anförande övertog talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. Anf.17 (): Också jag kan instämma i en hel del av detsom socialministern sade. Men jag har invändningar mot inledningen. Jag tyckeratt det är allvarligt att säga att takten har avtagit. Ja, takten vad gällerantalet anmälda smittade och sjuka har avtagit. Men med vilken säkerhet vet viegentligen att smittspridningstakten har avtagit? Vi har inget absolut säkertmått på detta. Vad vet vi om en smygande smittspridning? Det finnshuvudsakligen två smittvägar från de riskutsatta grupperna. Det ärsexualpartner, ofta väldigt unga, till personer med intravenöst missbruk. Detär också kvinnliga sexualpartner till män som har sex med andra män. Den senaregruppen är mycket svår att nå. eftersom bisexualitet till sin naturofta ärdold. Vilka som missbrukar narkotika intravenöst blir mer uppenbart, eftersommånga av dem drivs till kriminalitet. Vad vet vi egentligen om dennasmittspridning? Vad jag är rädd för är att den lugnande attityden förstärks ochatt människorna tänker att det inte var så farligt det här som det varnats såmycket för. Jag skulle vilja ställa några frågor fill socialministern:När exakt kommer den nya smittskyddslagen? Kan vi lita på att den kommer, efterfördröjningarna? Kan socialministern ange något om hur den är anpassad tillsituationen med HIV och aids? Kan vi säkert utgå från att testning oberoende avsamtycke kommer att ingå i lagen? Precis som vill jag betona denosäkerhet som offren i olika situationer känner och vikten av att ta hänsyntill offren. En annan fråga är hur socialministern ser påsocialstyrelsens roll och på den ambition som uttryckte iskrivelsen till regeringen och som sedan inte har kunnatrealiseras. Socialministern har sagt i propositionen att informationentill ungdomarna är mycket viktig och att skolans roll är viktig. Men hur skalllärarna kunna klara detta utan en fullgod fortbildning. Det är inte bara frågaom att förmedla fakta och information till elever, utan det är fråga om att igrunden påverka attityder och att i grunden påverka beteenden. Det är inte sålätt för lärarna att stå i klassrum med stora tonåringar och få i gång en bradiskussion, kunna möta all deras osäkerhet, alla deras frågor och deras oro.Till det krävs det att verkligen får de resurser som behövstill fortbildningen. 18 (vpk); I den proposition som är underlag förbetänkandet och dagens debatt för statsrådet en diskussion om samhälletsreaktioner på sjukdomen aids. Socialministern menar att samhället nu befinnersig i något som hon kallar för en reaktionsfas på grund av de ökade kunskapersom vi alla har fått om HIV och aids. Det finns, menar statsrådet, en risk förpanik och aggressivitet gentemot de smittade. Jag befarar att socialministernhar rätt på den punkten. Det finns en uppenbar risk för den här aggressivitetengentemot smittade. Risken ökar om vårdkostnaderna för aids i sjukvårdshuvudmännensbudgetar blir så stora att det kan befaras att övrig vård påverkas. Det räckeratt misstankarna finns om att övrig vård kan påverkas. Därför är det så oerhörtviktigt att staten tar ett större ekonomiskt ansvar, både för de förebyggandeinsatserna och för själva vården av de aidssjuka. Det är mot bakgrunden av att landstingsutgifter för den här vården uppgick till, 120 milj. kr. som vi anseratt anslaget till bör höjas med 25 milj. kr. för nästa år.Visserligen får och sammanlagtungefär av detta anslag. Men anslaget är för litet. Vi har beräknat 60milj. Det är hälften av vad vården kostadeförra året. Det tycker vi är en rimlig nivå på anslaget. Jag ställde också en fråga tillErik och socialministern om synen på framtid. Jagundrar om betydelse för den fortsatta aidssjukvården överhuvud taget har diskuterats. Tycker ni att det sjukhus som har varitföregångare och som har utvecklat behandUngs-metoder och omhändertagande av deHIV-smittade och aidssjuka bara kan läggas ned och verksamheten flyttas övertill ett annat sjukhus utan att det får konsekvenser för vården? Jag begär inteatt någon skall stå här och säga att de har tänkt om och att Roslagstullskall vara kvar. Men jag vill gärna höra om man över huvud taget har diskuteratRoslagstulls sjukhus betydelse i sammanhanget. tar upp frågan om bristerna inomnarkomanvården. De insatser som görs när det gäller offensiv narkomanvårdberörs ganska utförligt i propositionen. Statens anslag har höjts ochär nu 825 milj. kr. Vi kommer senare i att behandla denLVM-proposition där ett anslag på 35 milj. kr. Det har under senaretid tillkommit ett hundratal platser på behandlingshem, det gäller alltså den Det pågår ett intensivt uppbyggnadsarbete för att förbättra narkomanvården. fortsätter naturligtvis sin plädering förde fria sprutorna. Men jag noterar att är ensamt i om deninställningen. Jag tycker att det är viktigt att vi har kunskap om huruvida enmetod som vi förordar har effekter, innan vi släpper lös den som en metod.Därför tycker jag, och jag har förstått att även majoriteten i kammaren tyckerlikadant, att det är viktigt att vi följer upp och ser vad utvärderingen av detsom pågår i ger. Jag kan inte underlåta att något kommentera folkpartietsinställning i den här frågan. Den är märklig. Jag har upplevt att folkpartietstår för, talar för och kämpar för en mycket restriktiv narkotikapolitik. a. mycket starkt hävdat att narkotikamissbruket skall kriminaliseras ochatt fängelsestraff skall finnas med i straffskalan för bruk av narkotika. Omsamhället skulle dela ut sprutor, som allt bruk av narkotika skallbestraffas med fängelse, så ställer jag frågan till : Är det inteminst sagt en schizofren inställning till narkotikapolitiken? talade om attityden till de smittade.Jag tyckeratt det är väldigt viktigt ätt det ges information och att vi tar uppfrågan om hur vi möter de människor som har smittats. Inom de fackligaorganisationerna pågår ett, som jag tycker, mycket bra arbete med hurarbetskamrater och andra skall bemöta smittade och för att få till stånd enpsykosocial verksamhet. Givetvis har landstingen en roll här. Statens ansvar har nämnts. Ja, vi har ett ansvar, och jag tyckeratt denna proposition verkligen visar att vi också tar ett ekonomiskt ansvarför verksamheten. har Margö tjatat om. Detär en uppgift för att organisera sin verksamhet. Denhar vi inte diskuterat i aidsdelegationen. Den utredning angående smittskyddslagen som presenteradesför av förra sjukvårdsministern kom i ett skedenär utredaren inte hade den kunskap som finns om sjukdomen aids. Det harinneburit att betänkandet och remissyttrandena har fått bearbetas mer än vadsom är vanligt. Det har förorsakat ett mycket grundligt arbete inomdepartementet för att utforma en ny smittskyddslag. och det har tagit längretid än man från början beräknade. Lagrådet har också bett om en extra för attbehandla frågan om smittskyddslagen. Jag kan inte säga exakt datum närpropositionen kommer att läggas på bord. Så till frågorna om tvångstéstning.