prot · GB09124 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag tycker att vi i den härdiskussionen har fått en del viktiga saker klarlagda: att även miljöfrågorna ärviktiga i samband med trafiken och att det är viktigt att den lagstiftning vihar inte skall vara rekommendationer utan en gällande lagstiftning, som skalliakttas. Överläggningenvar härmed avslutad. 8Riksdagens protokoll 1987/88:124 Om planerad rivning avförsvarets hyresbostäder i Om åtgärder mot utlänningar som vistas inom militärtskyddsområde 33 §Svar på fråga 1987/88:498 om planerad rivning av försvarets hyresbostäder iSåtenäs har frågat mig om jag är bereddatt vidta åtgärder så att de boende eller andra intressenter kan få övertasmåhusfastigheterna i villastad, antingen genom försäljning ellerannan överlåtelseform från statens sida. Det riksdagsbeslut som hänvisartill innebär att statens bestånd av hyresbostäder i princip skall avvecklas. proposition (prop. 1980/81:158) som låg till grund för riksdagsbeslutetanförde föredragande statsrådet bl. a. följande: "Bostadshus som ligger så nära flygfält, skjutbanorosv. att kommunens bullergränser överskrids bör inte bjudas ut tUl försäljning.Jag anser att hyresförhållandet i sådana hus böravvecklas. Staten bör inte medverka fill ett boende som från miljösynpunkt, t.ex. vad avser buller, inte svarar mot dagens krav." Mitt svarpå fråga är nej 138 (): . Jag ber att få tacka för svaret, som tyvärr var mycket negativt. Detfinns inget försvar för att riva husen. Jag kan förstå ätt försvaret inte villvara kvar som ägare, men sälj då husen! Det finns ju köpare, nämligen de sombor där och andra intressenter. Det står "bör" i propositionen, inte"skall". Det är bara 16 av de berörda villorna som ligger inom ett område där bullret uppmätts fill , inte alla 86. bor och trivs ca 40 farriiljer i villorna. Flygflottiljen, deras arbetsplats, når de på cykel. Ytterligare 46 familjer skulle kunna få plats. I stället skall hela idyllen jämnas med marken. Detta är skandal och kvalificerad kapitalförstöring, säger flottiljchefen, överste . Jag anser, herr talman', att han har goda motiv för att uttrycka sig på det sättet. Vill försvarsministern ändå i detta speciella faU medverkafill att rivningen förhindras och att staten i stället går in för enförsäljning? Den möjligheten finns ju, om man ser till vad som står iutskottsbetänkandet, dvs. Det är det som iförsta hand gäller och inte vad som står i proposifionen. Det kostar ca . per hus att riva. Skall detta behöva ske i en fid då försvarethar ont om pengar? Överläggningen var härmed avslutad. 34 §Svar på fråga 1987/88:501 om åtgärder mot utlänningar som vistas inom militärtskyddsområde har frågat mig om regeringenavser att vidta några åtgärder med anledning av att utländska medborgare ritarkartor över svenskt territorium. Bakgrunden tiU frågan äratt två ufländska medborgare för någon fid sedan Prot. påträffades sysselsattamed att rita orienteringskartor. stedt greps de påmilitärt skyddsområde i . Om åtgärder mot ut- Till skydd föranläggningar av betydelse för totalförsvaret finns skyddsom- .... ; lanningar som vistas raden pa vissa ställen i vart land. I ett skyddsområde far - med vissa ..... , , , , \ inom militärt skydds- begränsade undantag -utlänningar inte uppehålla sig utan fillstånd. också förbjudet förutlänningar att inom skyddsområde genom fotografi, tryck, teckning eller påannat sätt framställa bilder eller beskrivningar. utlänning som bryter motdessa bestämmelser kan dömas till böter eller, vid försvårandeomständigheter, fängelse. Idet här fallet har det emellerfid inte rört sig om skyddsområden utan omskyddsföremål, dvs. anläggningar eller områden som tillhör eller utnyttjas avförsvarsmakten och där det är förbjudet för obehöriga att vistas och att tafotografier eller göra avbildningar eller beskrivningar. Den som'bryter motförbuden kan dömas till böter eller fängelse. Detfinns alltså bestämmelser som innebär att det är förbjudet att göra kartor övermilitärt känsliga områden. Dessutom finns det bestämmelser som förbjuder försäljningoch annan spridning samt utförsel ur riket av vissa kartor utan myndighetsgodkännande. Föratt tillgodose säkerhetsintressena vid framtagning av orienteringskartor haröverbefälhavaren träffat en överenskommelse med omvissa samrådsrufiner. Om utländska medborgare skall engageras vid kartprojeklskall enligt överenskommelsen kontakt tas med försvarsområdesbefälhavaren förkontroll av att förhinder ej föreligger ur säkerhetssynpunkt. Avslutningsviskan jag nämna att utredningen om tillträdesskydd har lagt fram förslag om nyaregler om militära skyddsområden och skyddsföremål. Dessa förslag bereds förnärvarande i . Utredningen fick också iuppdrag att utreda frågor om sekretssgranskning av landskapsinformafion, dvs.bl. a. kartor. Anf.140 (): Många människor i vårt land känner stark irritation över alla deöverträdelser som företrädesvis östeuropeiska medborgare gör sig skyldiga tillnär de ständigt förirrar sig in på riiilitära skyddsområden under sin vistelsei vårt land. Dét gäller ibland lastbilschaufförer, det gäller tavelförsäljareoch orienterare. Det är märkligt hur personer från just östeuropeiska länderunder sin vistelse här har så svårt att hålla ordning på var man får vistas ochpå vilka områden det inte är tillåtet. Minfråga föranleddes mycket riktigt av en händelse i mitt eget län för en tidsedan, men frågan har naturligtvis rent principiell betydelse. är ettdemokratiskt land, vi har stor frihet, och andra medborgare får också vistas hos oss. Frågan är hur långt man får gå när det gäller utländska medborgaresrätt att vistas i full frihet på alla områden i vårt land. Detär inte utan att man funderar över vad som skulle hända om jag eller någon annan svensk medborgare skulle vilja rita kartor i exempelvis , eller . Skulle det gå alt få tillåtelse till detså snabbt och så fritt som det tydligen gör i vårt land? Om servicebostäder åt handikappade och gamla I svaret säger ministern ingenting. Det är bara enuppräkning av vad som gäller. Det sägs ingenting om det jag frågade om,nämligen läinpligheten av att utländska medborgare får rita kartor på svensktterritorium. I svaret sägs att det är försvarsområdesbefälhavaren som skall getillstånd. Jag viU då fråga: Hade försvarsområdesbefälhavaren gett tillstånd?Hade överbefälhavaren vetskap om vad som hände? Kände försvarsdepartementet tillvad som pågick? Tar man hänsyn tiU vilka personer det gäller, deras utbildningoch bakgrund, när man ger tillstånd? Det skulle vara ytterst intressant atthöra vad försvarsministern har att säga om detta. Överläggningen var härmed avslutad. 35 §Svar på fråga 1987/88:483 om servicebostäder åt handikappade och gamla har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidtaga för att lägga fram förslag om åtgärder somger handikappade och gamla rätt till servicebostad i annan kommun än den därde är mantalsskrivna. Regeringen har vid sammanträde beslutatatt förelägga en proposition om äldreomsorgen inför 90-talet. I dennaproposition behandlas även den fråga som EUsabeth tar upp. Samma daghar regeringen bemyndigat mig att tillkalla en delegation som bl. a. fått iuppdrag att utreda möjligheterna att genom överenskommelser mellan huvudmännenskapa möjlighet för den enskilde att flytta till särskilda boende- ochvårdformer i annan kommun eller annat landsting än det egna. Delegationen skallredovisa sitt arbete . 142 (): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret. Jag är glad för det - till största delen. Jag väckte en enskild motion och fick ettmycket positivt bifall från ett enigt utskott och sedan från en enig riksdag. Iutskottets betänkande stod att arbetet måste genomföras skyndsamt, eftersom detbrådskar med förslag fill lösning av frågan. har det gått , ochbara för någon timme sedan fick jag veta att man haft en presskonferensom äldrevårdspropositionen. Det gläder jag mig mycket åt. Jag har ett par följdfrågor till svar. Iäldrevårdspropositionen står nämligen att man i första hand skall försökaåstadkomma överenskommelser mellan huvudmännen. Då är min fråga: Vad händer omdet inte fungerar "i första hand"? Vad händer i andra hand? Det finns många människor som bor i servicebostad och somefterlyst möjligheten att flytta över till en annan kommun för att yngresläkfingar och anhöriga kanske har flyttat eller för att man själv av någonanledning vill flytta. För mig är det absolut självklart att man skall ha rättatt flytta även om man är beroende av att bo i servicebostad eller liknande.Det var den ena filläggsfrågan. Om det nu skall tillsättas en delegation som får iuppdrag att utreda möjligheterna att genom överenskommelser mellan huvudmännenskapa möjlighet för den enskilde att flytta till särskilda boende- ochvårdformer i annan kommun, hur kan det dröja innan vi äntUgen får tillstånd ett beslut? Delegationen skall visserligen lägga fram sitt arbete senastden , men hur länge kan det sedan dröja? Jag kan tala om förBengt att det ganska ofta ringer människor till mig och säger:Snälla, ring upp oss när du har fått svar från och tala om närvi äntligen får börja med detta, som vi har kämpat för så . Omtillvaratagande av de utvecklingsstördas rättigheter enligt omsorgslagen Jag är väl medveten om att har lagt mycket stor vikt vid attregeringen nu löser detta problem. Uttrycket "i första hand" betyderi detta sammanhang att vi bör ge huvudmännen en möjlighet att komma överens omdetta på frivillig grund. Frågan är så viktig, att om detta inte går, måsteriksdagen överväga att lagstifta om denna rätt att flytta mellan kommuner ocksåför människor som är beroende av dessa särskilda boendeformer. ElisabethFleetwood frågade hur snabbt ett beslut kan komma till stånd. Delegationenskall arbeta riiycket skyndsamt. Den får bara hösten på sig. Om vi går efterhypotesen att man klarar av att träffa en överenskommelse, vilket jag hoppas,skulle det kunna ske , under arbetets gång. Därmed skullerätten för människor att flytta mellan kommunerna i dessa speciella fall kunnakomma . Arif.144 (): Jag vill instämma med när han säger att man i förstahand skall träffa frivilliga överenskommelser. Det är självklart.Frivilligheten är mycket viktig. Men jag vill också instämma i det han sade omatt det är nödvändigt att tar sitt ansvar, om det inte går att få enöverenskommelse mellan kommuner eller landsting. Jag ber än en gäng att fåtacka för svaret. Jag kommer att med stort intresse följa arbetet. Överläggningen varhärmed avslutad. 36 § Svar på fråga1987/88:506 om tillvaratagande av de utvecklingsstördas rättigheter enligtömsorgslagen har frågat socialministern vilka åtgärder hon ämnarvidta för att de utvecklingsstörda skall få sina rättigheter tillgodosedda.Frågan har överlämnats till mig. Somjag framhöll när jag i denna kammare besvarade en liknandefråga av innebär lagen (1985:568) om särskilda omsorger förpsykiskt utvecklingsstörda m. fl. som trädde i kraft enavsevärd förstärkning av den enskildes rättssäkerhet. Av stor betydelse är attlagen tydligt anger de särskilda omsorger som den Om tillvaratagande av de utvecklingsstördas rättigheterenligt omsorgslagen psykisktutvecklingsstörde har rätt att erhålla. Under den lid som gått sedan lagensikraftträdande har ett flertal domar avkunnats rörande utvecklingsstördas rätttill särskilda omsorger. Av särskilt intresse är att regeringsrätten i tvådomar slagit fast att det "åligger landstingskommunen altvidta erforderliga åtgärder för att utan dröjsmål uppfylla den förpliktelse somsålunda åvilar kommunen ...", dvs. i de aktuella fallen att ordna boende igruppbostad. De flesta landsting prioriterar numera omsorgsverksamheteni sin budgetplanering. Trots detta finns det ett stort antal psykisktutvecklingsstörda som inte får den eller de särskilda omsorger som de enligtlag har rätt till. Detta är givetvis inte tillfredsställande. Jag vet att som fillsynsmyndighet mycketingående följer utvecklingen av omsorgslagens fillämpning. VisserUgen är detlandstingen som i första hand skall dra sina slutsater av domarna. Men delär vikfigt att fullgör sina tillsynsuppgifter genom bl. a.överläggningar med huvudmännen och allmänna råd till ledning för huvudmännen. 146 (): Jag tackar statsrådet försvaret, som ju visar att vi är överens om det oroande i att vissa landsfinginte följer omsorgslagen. Jag ställde en liknande fråga medanledning av ett antal domar i länsrätterna. Statsrådet betonade dåbl. a. det betydelsefulla i att man nu kan överklaga landstingens beslut idomstol. Statsrådet menade vid det tillfället att lagen var relativt ny och attlandstingen nog skulle bättra sig, om de fick litet tid på sig. har det gått , och antalet klagomålöver.utebliven oriisorg har ökat kraffigt. De senaste uppgifterna talar om ca800 sådana fall. De fiesta av de beslut som överklagats i domstol harbifallits. Men landsfinget verkställer inte alltid domarna. De utvecklingsstörda och deras talesmän frågar därför -med all rätt - vad del är för mening med en lag sorn inte följs ens när flerarättsinstanser har dömt till den klagandes förmån. Kan det möjligen bero på attde människor som lagen skall värna om tillhör den kanske svagaste gruppen isamhället och att de har svårt att göra sina röster hörda? Att landstingen inteförmår ge de omsorger som dessa människor har rätt till kan inte enbart skyllaspå brist på resurser. Bristande planering måste också vara en viktig orsak. Förhoppningsvis kan deöverläggningar som statsrådet nu talar om ge resultat. Är det då intemöjligt för regeringen eller att avkräva de aktuellalandstingen en tidsplan för hur problemen skall lösas, t. ex. när det gällerden uppenbara bristen på gruppbostäder? Inte skall det behöva dröja , innanman får en sådan bostad, som i ett av de i pressen relaterade fallen. Får jag först uttrycka min stora uppskattningför det engagemang som visar för denna utsatta och politisktsvaga grupp i vårt samhälle. På den punkten är vi helt överens. Denna typ avfrågestunder och opinionsyttringar tror jag också kan bidra till att understry- kabehovet av att landstingen verkligen rättar sig efter den iag , medbredaste tänkbara majoritet, har beslutat om. De juridiska rättsutslagen visarnu tydligt att de utvecklingsstördas rätfigheter går längre än vad landstingenhittiUs har planerat för. Jaghar för min del sagt i olika sammanhang att jag tycker att det är rimligt attge landstingen tid. Men jag håller också med om att denna skall ses som en korttid, då man planerar och inrättar sig för att kunna möta de behov avsärskild omsorg som utvecklingsstörda har. Det är olika hur landstingen harlyckats när det gäller att tillgodose rättigheter för utvecklingsstörda. Omregeringen skulle gå in och kräva en tidsplan, skulle det i så fall, såvitt jagkan förstå, innebära att måste besluta om en lagändring. Låt ossförst, när vi har regeringsrättsutslag av stor principiell betydelse, se tillatt de ute i landstingen får genomslag. Sedan får vi, litet längre fram,diskutera hur vi skall förfara, om vi verkligen från sida skallbehöva ta ytterligare ett steg för att skärpa lagstiftningen. Anf.148 (): Jag vill återigen betona hur viktigt det är att någonting händer. Förstoch främst sviktar allmänhetens tilltro till myndigheterna om man har en lagsom inte följs. De utvecklingsstörda har väntat mycket länge på den nyaomsorgslagen, som de har ställt stora förhoppningar tUl den. Detmåste åligga regeringen att se till att lagar och förordningar följs. Inteheller handlar det om så mycket pengar, som man från landstingens sida villgöra gällande. Delar man upp kostnaderna på resp. landsting är beloppen intesärskilt stora. Landstingenhar länge känt till att den nya omsorgslagen skulle införas, och de landstingsom varit förutseende har planerat för denna. De vet mycket väl vad lageninnebär just för deras ansvarsområde. Trots allt är det inte så mångautvecklingsstörda i landet som det hela gäller. Jag tror att det är viktigt att vi inte sprider uppfattningen att detrör sig om en lagstiftning sorii inte alls följs av huvudmännen. Den nyaomsorgslagen har i landstingen drivit fram en planering som är både bred ochomfattande. Ändå är den i en rad fall inte tillräcklig, vilket vi också harrättsutslag på. och jag är överens om att situationen inte ärtillfredsställande. Men lagen har drivit fram en process, där landstingen nuprioriterar och planerar för att tillgodose de utveckUngsstördas behov. Omvi anser att det inte går fort nog, måste man bedriva opinionsbildnings infeminst inom våra egna jsartier, - i syfte att förmå dem attgenomföra den politik som samma partier har beslutat om i . Jagvill än en gång påminna om att dessa principiellt mycket viktiga domar iregeringsrätten om gruppbostäder bara är gamla. För min deltror jag att de kommer att få en mycket stor prejudicerande - och därmed ocksåen opinionsbildande - effekt på landstingens planering. Omtillvaratagande av de utvecklingsstördas rättigheter enligt omsorgslagen 150 (): Det är självklart att regeringsrättens domar är viktiga uropinionsbildande synpunkt. Vi är överens om detta, och vi hoppas att det skallhända någonting. Man måste också tänka på att det kanske ännu inte är så mångasom har klagat, och inte heller så många som har överklagat landstingens avslagtill länsrätterna. Detfinns säkert många flera som upplever brister i sin situation och som skullebehöva bättre omsorg. Men det är inte alla som har någon som talar för sig. Deanhöriga kan känna sig mycket vanmäktiga i sin kamp. De är så upptagna avvardagen och av de tunga kräv som åvilar dem när det gäller vårdinsatser. Manorkar inte med så mycket mera. Därför är det verkligen viktigt att vi äröverens om detta och tillsammans fortsätter att bilda opinion för denna viktigagrupp. Överläggningenvar härmed avslutad. 37 § Svar på fråga1987/88:497 om arbetsmarknadsläget i har frågat mig vilka åtgärder jag överväger för attförbättra arbetsmarknadsläget i . I frågan hänvisas tillavvecklingen av i i anslutning till köpav företaget. Enligtvad som framkommit bl. a. i massmedia har WMP i i dagarnaöverlåtit till ny ägare. Denne har för avsikt att fortsättaproduktionen i med begränsat antal anställda. avserSamhall WMP att starta blixtlåstillverkning i Sala som komplement tillSamhallskoncernens tekoproduktion. Den träffade överenskommelsen, som ärpreliminär, förutsätter konkursförvaltarens medgivande. Närdet gäller arbetsmarknadsläget i är det riktigt som ChristerNilsson säger att kommunen har en relativt sett svag arbetsmarknad jämförd medarbetsmarknaden i övriga delar av länet. Arbetslösheten var igenomsnitt i kommunen, jämfört i hela länet och i riket. Pågrund av den svaga arbetskraftsefterfrågan i kommunen har länsarbetsnämndensatsat extra resurser på arbetsmarknadspoUtiska åtgärder i ,främst avseende arbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbete. En särskildValdemarsviksgrupp med representanter från länsarbetsnämnden, länsstyrelsenoch utvecklingsfonden har också bildats för att befrämja näringslivetsutveckling i kommunen. Iandra delar av länet och i omkringliggande län är efterfrågan på arbetskrafthög, och många företag har stora svårigheter alt klara sin rekrytering avarbetskraft. En aktiv näringspolitik från kommunens sida för att locka företagtill är en avgörande förutsättning för att trygga sysselsättningeni kommunen. Några ytterligare särskilda arbetsmarknadspolitiska insatser, utöverdem som länsarbetsnämnden och arbetsförmedlingen vidtar, är inteaktuella. Anf.152 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga. Detär naturligtvis bra att en viss tillverkning blir kvar - efter kraftfullainitiafiv från regeringens sida - vid Blixflås i . Denborgerliga experimentverkstaden i kan inte lösa någranäringspoUfiska problem. Förbättringar där - om det finns några sådana - är istort sett ett resultat av finansministerns ekonomiska polifik. Jag kan intehelt dela kritiken från ceritern mot . Alldelesnöjd med problemets lösning är jag självfallet inte. Man får en splittradproduktion av blixtlås i landet, och det är svårt att se vad som händer påsikt. Detfinns problem även i ett relafivt rikt och framgångsrikt län som Östergötland.Statsrådet borde kanske litet mera noggrant ha övervägt insatser på delokaliseringspolitiska och näringspoUfiska områdena. Framgångar i länet istort löser inte problemet i en utsatt kommun. Jaginser självfallet att statsrådet har en positiv syn när det gäUer att förbättraden del av arbetsmarknaden som finns i vår del av Östergöfland. Överiäggningenvar härmed avslutad. Omkompensation åt vissa friställda gruvarj betare i och 38 § Svar på fråga1987/88:500 om kompensation åt vissa friställda gruvarbetare i ochDannemora har frågat mig om staten som arbetsgivare kommer attta sitt sociala ansvar genom att komjiensera vissa gruvarbetare vidnedläggningen av gruvorna i och . Fråganär ställd mot bakgrund av att de gruvarbetare som inte uppnått kvalificerad fidför pensionering vid går miste om denna förmån när de kan sysselsättasi underjordsarbete. Samhälletsprimära uppgift vid industrins omstrukturering måste vara att se till att densker under socialt acceptabla former. De anställda måste få möjlighet till nysysselsättning. I de fall där den lokala arbetsmarknaden är svag eller ensidigmåste denna stärkas och breddas. I de fall där de anställda inte direkt kan gåöver fill nya arbetsplatser måste de få del av arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som stärker deras ställning på arbetsmarknaden. Detta är också vad somsker i Bergslagen och beträffaride och . Som ett led i attunderiätta de anställdas möjligheter på arbetsmarknaden har avvecklingen lagtsut . Denövervägande delen av de anställda kommer genom dessa insatser att få nysysselsättning. De gruvarbetare som därvid byter yrkesområde kommer attomfattas av andra kollektivavtal och därmed andra förmåner än de som 1987/88:124 gäller tor gruvnäringen. I de lall där arbetstagaren av olika skäl ärförhindrad att övergå till ny sysselsättning och inte fullt utkvaUficerat sig för pension vid öm rätten till arbetslös hetsersättning förutsätter jag attparterna kan lösa dessa frågpr på ett rimligt sätt från Tredje vice talmannenkonstaterade att frågeställaren ej var närvarande i kammaren och förklaradeöverläggningen avslutad. 39§ Svar på fråga 1987/88:503 om rätten till arbetslöshetsersättning har frågat mig vilka åtgärder jag tänker vidtamedanledning ay att , , enligt henne har skärptbestämmelserna för att åkare samt schakt- och grävmaskinsägare skall fåarbetslöshetsersättning. gemensam skrivelse till mig har ett antal företag inom främstschaktbranschen tagit upp i stort sett samma frågor som harställt. Ärendet bereds inom regeringskansUet. a. har AMSyttrat sig över skrivelsen. Vi avvaktar nu ett svar från berörda företag medanledning av AMS yttrande. Medhänsyn till att ärendet inte är färdigberett, är jag nu inte beredd att uttalamig om problemen i fråga. Anf.155 (): Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret. Jag får åtminstone kännarnig tillfredsställd med att ärendet bereds i , och jaghoppas att arbetsmarknadsministern kan medverka till att det sker snabbt. Enhel del små företag inom denna bransch har det mycket besvärUgt på grund av attAMS i sina muntliga direktiv har skärpt kraven för att arbetslöshetsersättningskall utgå under uppehåll. Dettadrabbar egentligen mest företag i . De skärpta kraven innebär inte får arbetslöshetsersättriing, om man äger en fastighet på över 10 haskog. Många av de småföretagare som har en lastbil eller en maskin kansamtidigt vara delägare i en skogsfastighet tillsammans med 2030 andrapersoner. Det händer ofta. De små företagen är dessutom mycket sårbara.Tillfälliga uppehåll inträffar i Norrlandslänen oftare än i de södra delarna avlandet. Detförefaller Utet egendomligt att en myndighet såsom AMS skall kunna skärpatolkningen ay lagen på det sätt som har skett, Det krävs en mycket snabblösning, och jag hoppas att den verkligen kommer. De skärpta bestämmelserna harmedfört att en hel del av dessa företag har lagt ner sin .verksamhetoch haft det bekymmersamt. I ett glesbygdslän blir det många stopp. Marknaden ärför liten. Överläggningenvar härmed avslutad.