prot · GB0945 · 1987-12-31 00:00:00 — Den underbara ideella, icke kommersiella idrottstävlingsom drömmer om skulle jag också gärna vilja se, men vi vet attden är 1987/88:45 helt ogenomförbar om man skall haett någorlunda representativt deltagande från många olikaländer. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 15 § Föredrogs kulturutskottets betänkande 1987/88:9 om tilläggsbudget I inomutbildningsdepartementets område (prop. 1987/88:25 delvis). 101MARGARETA (); Skånska teatern är en av våra mest kända ochlovordade fria teatergrupper, med en femtonårig verksamhet bakom sig. Dessverksamhet har inneburit hårt arbete, till stor del ideellt, ständigpenningbrist, återkommande permitteringar, men också stora framgångar meduppsättningar som gett eko i hela teatervärlden. Gruppen har gjort ettsextiotal olika uppsättningar och gett nästan 2 000 föreställningar som settsav snart 400 000 åskådare, varav hälften kommit från andra orter än . var gruppen i en krissituation som hotade attsluta med nedläggning. Flera av gruppens medlemmar sökte sig till andrateatrar. Men Skånska teatern kom igen - med nya succéer. Arbetet med att nå enännu större publik med många nya teaterbesökare har intensifierats. har Skånska teatern spelat 700föreställningar för omkring 130 000 åskådare. Gruppen bedriver en omfattandeutåtriktad verksamhet i förskolor, skolor, föreningar och företag. Man tar emotstudiebesök, har öppna repetitioner, eftersitsar och spelar gatuteater ochkaféteater. Teaterns två dramapedagoger arbetar ständigt med förskole-och lågstadiebarn samt utvecklingsstörda. samarbetade man medamatörteaterföreningar om den s. k. Landskronapågen, ett stortungdomsteaterprojekt, som sysselsatte arbetslösa ungdomar på ett meningsfylltsätt. Många elever, bl. a. från , och mångaamatörer har fått en stor del av sin grundläggande utbildning hos Skånskateatern. Ett stort antal etablerade scenkonstnärer har sökt sigtill gruppen för att utveckla sin konst hos dem. är teatern i kris igen och har så varit hela 1987 pågrund av bristande anslag, trots att man själv dragit in av kostnaderna,dvs. mer än 2 milj. kr. Genom extra stora arbetsinsatser, t. ex. dubbelarbete,lyckades gruppen minska sitt underskott och skjuta upp nedläggningen . Från beslöt man att äntligen ta utavtalsenliga minimilöner, , för att - som man tror- sitt sistaspelar kunna arbeta under drägliga förhållanden. Att i denna pressade situation, med de ständigadiskussionerna om medel till fortsatt verksamhet, som pågått , ändåsätta upp nya föreställ- ningar,som får lika mycket beröm som alla tidigare, det måste anses vara enprestation. Skånska teatern har bestämt sig för att, om den enda utvägen ärnedläggning, falla med flaggan i topp! Det hedrar den! Vad villdå Skånska teatern? Den vill fortsätta att arbeta som en fri grupp, dvs. utarihuvudman, utan byråkrati och hierarki, med rätt att själv välja ledning, dvs.det kollektiva arbetssätt som man anser vara det bästa sättet att skapa godteater på. Alla på teatern är yrkesspecialister med stort ansvarockså för det gemensamma ensemblearbetet. Att vara en fri grupp innebär intefrihet från ansvarsfullt och disciplinerat arbete, snarare tvärtom. Det innebärdäremot att alla har lika ansvar för resultatet. Teatern vill även i fortsättningen ha som bas.Den vill fortsätta att skapa god teater med högt underhållningsvärde för att gekraft och inspiration till sin publik, fill amatörteatern och tillteaterarbetare runt om i . Den vill fortsätta att utöka gästspelen bådei och utanför . Den vill ha ett högre och infiationsskyddat anslag för attdriva verksamheten i samma omfattning som . Detta anslag skall utgå iförslagsvis och sedan omprövas förutsättningslöst. Det skulle innebärarimliga arbetsvillkor och rimliga löner. Vad kostar detta? Enligt färska uppgifter kostar detungefär 1 milj. kr. mer än teatern har löfte om . menaratt man har ökat bidraget till så mycket som det är möjligtutan att stöta sig med andra grupper. Kulturministern och anser attlandsting och kommuner i skall klara resten. i höjer också sitt bidrag förnästa år med . kommun har också ökat sitt bidragväsentligt. I kommunerna runt om diskuteras nu stöd till gruppen, men det ärfråga om stöd på lång sikt. Dessutom är det högst ovanligt att andra kommunerän värdkommunen finansierar en fri grupp. i län, somär grannlänet, för.också diskussioner om att ge bidrag till . Formellt sett har alltså alla bidragsgivande instanserställt upp. Men pengarna räcker ändå inte för att ge gruppen drägligaarbetsvillkor. Det behövs ytterligare insatser, och anser attstaten bör stå för dessa. Om Skånska teatern måste lägga ner sin verksamhet är deten kulturskandal. Det finns inte något annat ord för att beskriva en sådantragedi. Det är en skandal att vi i inte har råd att ha en grupp somspelar teater av en så nyskapande karaktär och med så hög kvalitet, samfidigtsom den är så underhållande. Det är oändligt svårt att ge förutsättningar för kreativtskapande. Det gör man inte med politiska beslut och inte heller genom speciellaregler. finns det en grupp som har förmågan att skapa nytt och spännande,att ständigt förvåna och engagera publiken och att stimulera och vitaliserahela det svenska teaterlivet. En teaterkritiker beskriver gruppen så här poetiskt:"Skånska teatern har sedan starten varit en blomstrande äng varifrånbefruktande frön med stormvindar förts ut över hela det svenskateaterlandskapet, i form av dramatiska impulser, nya teatrar, nyskrivna pjäser,lysande skådespelare och regissörer." På samma sätt som , Operanoch en del andra institutioner är riksangelägenheter så måste också Skånskateatern anses vara det. För skull, för skull, men allra mestför den svenska scenkonstens skull, låt oss rädda Skånska teatern. Jag yrkar bifall till den enda reservationeni föreliggande betänkande. 102INGRID (): tycker jag att vi skåningar, MargaretaMörck och jag, skall börja tala på vanligt sätt om Skånska teatern. Med allrespekt för tragedi, skandal, engagemang, osv. så går Skånska teaternssituation att beskriva på ett betydligt mer kortfattat sätt. Man kan heltenkelt säga att Skånska teatern aren av bästa teatrar. Sedan behövervi inte offra fler debatter här i kammaren på att tala om allt vad Skånskateatern gör, vill göra, osv. Skånska teatern är en utomordentligt bra teater.Det kan vi enas om. Men sedan kommer vi ner fill sakfrågan. en något originell kommentar i slutet på sitt anförande. Hon jämställdeDramaten och Operan med Skånska teatern och föreslog att Skånska teatern liksomDramaten öch Operan skulle vara en riksangelägenhet. Man kan ta detta påtvå:sätt. Samtliga teatrar som får stöd av är riksangelägenheter.Men det gäller inte och Operan. Man kan å andra sidan säga attMargareta skulle vilja jämställa och ge en statlig teater av dentyp som är - Skånska teatern skulle då bli en sådan. Jag undrar vadMalmö stadsteater skulle säga om det. Verkligheten är att vi har mer än 100fria teatergrupper i . Samtliga människor i dessa grupper - skådespelare,tekniker, scenografer, osv. - har rätt att arbeta och fungera. Enligt den tradition som gäller har tillkulturrådet anvisat pengar som skall fördelas bl.;a. mellan de fria grupperna.Så har också skett , och av årets fördelning har och Skånskateatern fått de två största anslagen, 1,5 milj.kr. Skånska teatern hardessutom fått ytterligare ett anslag på . beviljar ytterligare 1 milj. kr., och då gör folkpartietsledamöter i kulturutskottet det ovanliga att man föreslår att skallta ställning till hur dessa pengar skall fördelas..Dessutom bortser man från dekrav som andra fria teater-grupper.har rätt att ställa. Jag tycker att vi somriksdagsmän har ansvar för de kulturaktiviteter som sker i våra egna hemlän,men vi har också en form av riksansvar. I detta sammanhang skulle jag viljaåterkomma till . Skånska teatern har som alla bra teatrar vuxitför fort och för mycket. Den dag vi säger att vi i skall ha treteatrar, , och Landskronastadsteater, vilken vi även kallar Skånska teatern, är situationen heltannorlunda. Jag var på Skånska teaterns allra första föi-eställning,med fem deltagare, för oändligt länge sedan. Denna teater har vuxit till , närmast institutionell teater. Det är självklart att pengarna interäcker. Vi kan ge teatern 1 milj. kr. Då anställer de ytterligare någramänniskor och gör ännu bättre uppsättningar, och blir snart hela bästateater, men pengarna räcker inte. 1 detta sammanhang menar jag att vi somriksdagsmän harett ansvar för att även andra mindre lyckosamma och mindre duktiga . teatrarhar rätt att få pengar från på bekostnad av Skånska teatern. Jagdelar helt uppfattning då han sade att det nu är landstingetoch kommunerna som får göra sitt. Landsfinget gör oerhört mycket, vilketMargareta också sade. Jagkan tala om att kommun, som inte har bidragit till ,har fått en förfrågan från om man med anledning avvad statsrådet sade där nere skulle vara villig att lämna bidrag till teatern.Det är alldeles utmärkt. Om Vellingeborna far till och tittar påteater skall de vara med och betala, men vi som riksdagsmän skall inte härförsvåra för alla de teatrar som inte kan ha en skådespelarstab på över 30personer och ha tekniker i en omfattning som ingen annan fri teater utommöjligen har. Det är en rättvisesynpunkt. Jag tycker att det ärmycket angeläget att jag, som kommer från och kanske sätterSkånska teatern högst av alla teatrar över huvud taget och som dessutom kännerflera av skådespelarna väl, får säga detta. Jag tycker ändå att vi här inteskall bryta mot den tradition och de regler som gäller, dvs. att inte lägga ossi fördelningspolitik. Det tycker jag är en självklarhet. Därför ärjag litet förvånad över att återigen här dragit sin långalitania om alla fördelar om Skånska teatern och låtit den utmynna i ett förslagsom utskottets majoritet inte delar. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. 103 (fp:) Jag vet inte riktigt vad jag skall börja med. säger inte kan utnämna Skånska teatern till en riksangelägenhet på samma sätt somDramaten och Operan. Jag menade inte att Skånska teatern skulle bli en statligteater. Jag menade just vad jag sade, nämligen att den är en riksangelägenhet.Jag menade en riksangelägenhet i motsats till enbart en regional angelägenhet,som många har sagt att denna teater är. Visstär det vikfigt att de skånska kommunerna och landstingen stödjer Skånskateatern, och det ville jag i mitt anförande bevisa att de gör. Teatern haremellertid stor betydelse . Den är en av de bästa om inte den allra bästafria gruppen vi har. Därför är den ett riksintresse. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skullefattas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:5 om säkerhetenför barn i bil m. m. 1987/88:33). Säkerheten för barn i bilm. Säkerheten för barn i bil m. m. 104 (vpk); Bilismens framväxt och dominans har i grundenförändrat hela samhällsstrukturen. Nära nog alla livets områden har påverkats.I detta sammanhang har bilindustrin under många decennier varit en helig ko. Såockså i dagens . Det måste nu handla om en planering av bilismen, inteför bilismen. Jag menar att frågan om ökad säkerhet och miljöförbättringarskall vara ett avgörande kriterium för de investeringar och underhåll avbiltrafiksystemet som ändå måste göras. Bilen är så farlig som kollektivtrafiken.Trafikolyckorna är den vanligaste dödsorsaken bland barn och ungdom mellan femoch . För att råda bot på detta förhållande krävs en radikal förändringav transport- och trafikpolitiken. Ett samlat grepp på bilismen och desskonsekvenser måste vara en del av det förslag om den framtida trafikpolitikensom regeringen lägger fram . Det behövs planeringsmodeller därtransporterna sätts in i ett större sammanhang. Det räcker alltså inte atthänvisa till näringslivets behov eller till EG;s krav på anpassning, osv. Biljättarnas intresse av att diskutera antalet olycksfallenbart på sina egna villkor är omöjligt att acceptera. Skyddet i bil,bilbältesanvändning, skolskjutssäkerheten osv. är naturligtvis vikfiga saker,liksom varje åtgärd för att skydda människorna i trafiken. Men för attdrastiskt minska antalet dödade och skadade barn och vuxna och för attförbättra miljösituationen behövs det genomgripande förändringar, som minskarbilismen och bilindustrins makt. Vpk återkommer fill dessa övergripande frågori samband med regeringens aviserade proposition , och därefter. Säkerheten för barn i bil har varit mycket dålig. Efterstarka krav från olika grupper och debatter här i kammaren om barn och trafikhar nu regeringen lagt fram ett förslag. Det är bra, men tyvärr är det intetillräckligt. Vpk har i motion och i fem reservationer pekat på olika brister,som vi inte kan acceptera. Vi har stöd i den mycket starka krifik som ansvarigaför barnens trafikmiljö har framfört på olika ställen i landet. Särskilt gällerdet kanske skolskjutsverksamheten, som på många håll har försämrats på grund avkommunernas besparingsnit. Låt mig ta ett exempel från . Polisinspektör går där till angrepp motskolmyndigheter och bussföretag med anledning av bristen på säkerhet när detgäller de minsta barnen. Många föräldrar har kontaktat polisen och berättat attbarnen måste stå i bussarna, därför att bussarna är fiillsatta. De värstaexemplen gäller bussar som går i reguljär trafik. Enligt polisinspektören blirmissförhållandena allt vanligare i takt med "de kommunalanedskärningarna". Han berättar skräckexempel där en tredjedel av antaletbarn tvingats stå under färden. När busschauffören tvingades att göra en häftiginbromsning föll flera av barnen och slog sig illa. Bussföretagen ochskolmyndigheterna anklagas för att tänka mer på pengar än på barnen. Representanter för trafiksäkerhetsverket instämmer i denhär kritiken och anser att det är fel att tvinga barn att stå i bussarna.Lagtexten, säger de, är klart otillräcklig, eftersom den inte tar hänsyn tillatt de minsta barnen behöver skyddas genom att få sittplats. Jag tyckerupprikfigt sagt att texten i trafikutskottetsbetänkande 5, s. 9, stycket 3, är anmärkningsvärd. Där underblåses det som jagkritiserar, nämligen kommunernas besparingsiver. Det finns alltså fall därpengarna betyder mer än barnens liv och säkerhet. Vpkkräver nya bestämmelser om skolskjuts, så att alla barn får sittplats närtransporten sker i vanlig buss. Det finns också stora skillnader mellan olikakommuner . Detta beror inte på trafiksituationen eller på hur farligskolväg barnen har utan på hur mycket kommunen satsar ekonomiskt påverksamheten. Självfallet måste det bli en obligatorisk uppgift för kommunernaatt ordna skolskjutsar som fungerar fillfredsställande. Vpk föreslår attkommunerna får statsbidrag, så att en jämlik och trafiksäkrare miljö förSveriges barn kan ordnas. Jag vill yrka bifall till vpk-reservafionerna 4 och 5i betänkandet. Ettannat viktigt område gäller skyddsanordningar för barn vid förhyrning av vid taxitransporter. Vpk kan inte gå med på att det görs undantag för dessatransporter. Självfallet vore det enkelt att med att en bil hyrsockså hyra skyddsutrustning för medföljande barn. När det gäller taxi bör denya bestämmelserna också gälla krav på bilbälteskuddar för barn upp till tioår. Det är inget orimligt krav att taxifordonsägarna blir skyldiga att se tillatt alla passagerare kan färdas säkert. Jag ber att få yrka bifall tillreservationerna 1 och 2 samt till reservation 3, där det föreslås att ocksåförare i yrkesmässig persontrafik skall ha ett straffrättsligt ansvar för attbarn som passagerare använder särskild skyddsanordning eller bilbälte. Medan samhället ger bilisterna stora fördelar i trafiksystemet harsärskilt barnen fått betala priset. Det är inte bara jag eller vpk somargumenterar på detta sätt. Det återfinns sådana här uppfattningar på ganskamånga håll . För barnens del rör det sig om trafikrisker, buller, skadadmiljö och en mycket välmotiverad rädsla för skador och död. Det är därför etthän mot allt vad barnens rättigheter innebär när hänsyn till kortsiktiga s. k.lönsamhetskrav från transportsektorn och näringslivet så länge har fått styrapolitiken på det här området. Jag får anledning att återkomma till dessa samhällsproblem i senaredebatter. Säkerhetenför barn i bilm. 105 STEN-OVESUNDSTRÖM (s): Det är glädjande att kunna konstatera att antalet barn som dödats ochskadats som bilpassagerare minskat . Delvis berordenna utveckling på att barnen i allt större utsträckning använderskyddsanordningar i kombination med eller utan bilbälte, men också på attfabrikanterna tagit fram allt flexiblare skyddsutrustningar som blivit lättareatt använda. Trots den positiva trenden dödas och skadas fortfarande många barni trafiken. Därför är det här regeringsförslaget "om säkerheten för barn ibil" ett efterlängtat förslag. I detta betänkande är utskottet överens omhuvudförslagen, men i några detaljer har vpk reserverat sig. Reservation1 berör kravet på skyddsanordning vid tillfällig förhyrning av bil. Där anserutskottsmajoriteten att det inte kan krävas att vårdnadshava-ren skaffarsärskild skyddsanordning vid tillfällig förhyrning av bil, men sannolikt kommerbiluthyrningsföretagen att tillhandahålla olika skyddsut- Säkerheten för barn i bilm. rustningar,bl. a. som ett medel i konkurrensen om kunderna. I reservation 2 vill vpk att taxi skall tillhandahållaskyddsanordning som bälteskuddar för barn . När det gäller detförslaget instämmer utskottsmajoriteten i propositionens förslag att taxi skallundantas. I det här sammanhanget bör det noteras, att om man ställde dessa kravpå taxi, skulle taxibilarna tvingas att. åka omkring med flera varianter avutrustning, anpassade till barnens storlekoch vikt, med andra ord allt frånbabystolar, bilbarnstolar, bältesstolar och andra typer av skyddsutrustning. I reservation 3 krävs ett straffrättsligt ansvar förförare i yrkesmässig persontrafik när det gäller att se fill att barn sompassagerare använder skyddsutrustning. Inte heller detta krav.är utskottetberett att ställa upp på. Det är orimligt att kräva av föraren att han i allalägen i trafiken skall kunna kontrollera att barnen har på sig säkerhetsbälteteller använder annan skyddsutrustning som det kan vara fråga om. I den fjärde reservationen krävs att det skall finnassittplatser för alla när skolskjutsning sker i vanlig buss. De s. k. vanligabussarna är några av de mest säkra formerna av skolskjuts, bl. a. genom sinstorlek och tyngd. Om man ställer alltför långtgående krav på skolskjutsar ochde bussar som genomför skolskjutsning, löper man risken att många kommuner kanfå svårigheter att genomföra denna viktiga skjutsning. Barnen kan då tvingasanvända betydligt sämre lösningar ur trafiksäkerhetssynpunkt. Slutligen har vi reservation 5 om obligatoriskskolskjutsning. Utskottet är inte berett att nu gå längre än vad som följer avvad som står i skollagen. Som framgår av betänkandet finns det.också möjlighettill statsbidrag, bl. a. för elever i gymnasieskolan. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottetshemställan på alla punkter. 106 (vpk) replik; Jag hade väl inte väntat mig att få höraannat än det som finns med i utskottsmajoritetens text i betänkandet. Meneftersom jag tog upp ett exempel från verkligheten och citerade enpolisinspektör - som faktiskt går till ett välmotiverat angrepp mot deförhållanden som föreligger inom skolskjutsverksamheten - och ville lyfta framdetta särskilt, hade jag kanske ändå väntat mig litet mer från talarstolen. Jag vill citera vad som står iutskottsbetänkandet i den här frågan: "Genom sin storlek och tyngd ger enbuss en viss säkerhet i trafiken för passagerarna. Denna fördel med buss somskolskjutsfordon får anses uppväga sådan mindre komfort under färden sompåtalas i motionerna. Med hänsyn härtill och fill att man måste ha förståelseför att ståplatser och sätenas kapacitet av ekonomiska skäl måste utnyttjas vidskolskjutsning är utskottet inte berett Vad är detta? Här finns inget som undanröjer de problemsom jag tog upp, med för många barn i bussarna. Det finns exempel från Borlängedär barn faktiskt har skadats. Det tillfälle som har refererats i massmediagäller när polisinspektören själv, som är arg och upprörd över förhållandena,hade varit vittne. Vi vet också att detta händer pä många håll i landet och att ojämlikhetenmellan kommunerna i fråga om vad man satsar har varit Prot. 1987/88:45 beroende av kommunernas ekonomi. Säkerheten för barn i bilm. Men skall verkligen det ekonomiskaavgöra vilket skydd barnen skall ha? Jag vill ha ett rejält svar på denfrågari. 107STEN-OVE () replik: säger sig ta exempel frånverkligheten och citerar en polisinspektör i . Låt mig då bara säga: Ifråga om att klara riktiga skyddsanordningar för barn har nog många här ikammaren erfarenhet av problemen, så man behöver nog inte lyssna på citat frånen polisinspektör från . Beträffande det som väljer att ta upp villjag säga: Just de vanliga bussarna är några av de säkraste formerna avskolskjuts. Sedan skulle man naturligtvis kunna ställa stora krav påutformningen, bältningen, antalet barn i vissa åldrar som får sitta och som fårfärdas i bussen osv. Men resultatet skulle i många ekonomiskt svaga kommunersannolikt bli att många barn tvingades använda betydligt sämre färdmedel tillskolan, t. ex. cykla eller t. o. m. gå till skolan långa vägar. Det kan varaalternativet i ekonomiskt ansträngda kommuner i glesbygden. Det ärviktigt att ha detta i åtanke när man diskuterar den här frågan. Självfallet skall vi i den här kammaren liksom i samhälleti övrigt se till att vi successivt förbättrar säkerheten för barn. Men låt ossgä fram på ett sådant sätt att kommunerna har möjlighet att hänga med ilagstiftningen. Det är väsentligt för barnens trygghet i trafiken; . 108 (vpk) replik; Jag tycker att detta är ett märkligt sätt attargumentera på om man har läst vpk:s reservation och motion. Det exempel somjag tog upp fidigare i talarstolen är ju bara ett, och det finns tyvärr alltförmånga sådana, exempel från landet. Verkligheten är den att barn drabbas därföratt det är för trångt i skolskjutsarna. Just därför och därför att det skallbli enjämlikhet som är i barnens intresse kräver vpk inte bara att deförbättringar som vi föreslår skall bli obligatoriska utan också att det skallutgå statsbidrag för detta ändamål..kommenterade inte ensdetta, men det är ju grunden i vpk;s förslag. 109 () replik; håller sig fast vid detexempel som' hon känner till väl. Jag har i olika sammanhang försökt hittastatisfik på det här området. Det har varit svårt att finna sådan, men av denstatisfik som finns att tillgå kan man konstatera att säkerheten sedan mittenav 70-talet har blivit bättre och bättre i samband med skolskjutsning. Det är möjligt att man kan rycka ut något enstaka år ochpeka pä någon speciell händelse, men totalt sett är bilden positiv, och det ärglädjande. Tredje vice talmannen anmälde attViola anhållit att till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare replik. Säkerhetenför barn i bilm. 110 (): Medvetandet om hur bra det är med bilbälte är väl utbrett iSverige. Ändå har vi behövt hjälp av en lag för att göra det till en vana attta på oss bältet i baksätet. För att barnen skall skyddas ordentligt behövsockså föreskrifter. Det ansåg bl. a. de båda folkpartisterna i en motion för snart tvä är sedan. Närden motionen behandlades - - var den lagstiftning som harkommit under utarbetande. reserverade sig i utskottet för ettsnabbare ikraftträdande. Vi får dock säga oss vara nöjda med att lagenformellt träder i kraft vad gäller privatbilismen. De flestabarn har tillgång till lämplig skyddsutrustning. Inte minstlandstingen har här gjort en insats med utlåning av barnskyddsanordningar. Förskolskjutsarna har man fått utsträckt tid att ordna bälten till ,men säkerligen kommer många bälten att tas i bruk tidigare, där det inte redanär gjort. Ävenom alla är ense om angelägenheten i skyddsåtgärderna, vill jag betona vikten avatt de som har att tillse att lagen efterlevs ser med förnuft på de situationersom ibland kan uppstå.