prot · GB0965 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:65 1 § Justerades protokollet för den 1 innevarande månad. 2 § Svar på interpellationerna 1987/88:146, 155, 160 och161 samt frågorna 1987/88:268 och 312 om konflikten mellan ochpalestinierna, m. m. Jag har fått många interpellationer ochfrågor, och för tids vinnande tänkte jag jnte upprepa dem utan gå direkt påsvaren. Men innan jag gör det vill jag gärna begagna detta tillfälle.att iriksdagen uttrycka regeringens oro över kidnappardramat med de båda skandinavernai. Libanon-ett drama som är inne på sitt femte dygn. Dessvärre harvi intefått den uppgift som finns i en av aftontidningarna bekräftad. Tvärtomkretsar de uppgifter vi får från mellan optimism och pessimism. Såmycket är emellertid klart som att UNRWA måste lämnas utanför alla konflikteroch dess personal tillåtas fullfölja sitt humanitära arbete. Det är självfalletvår innerliga förhoppning att detta drama skall få en lyckligupplösning. Därefter vill jag övergå till att svara på de framställdainterpellationerna och frågorna. De ställningstaganden i olika frågor som gör iFörenta nationerna, genom anföranden eller röstningar, är alltid regeringens.Det är inte fråga om enskilda delegaters personliga åsikter, vare sig detgäller vår FN-ambassadör, andra tjänstemän eller riksdagsledamöter som ingår ivår FNdelegation. Utformningen av anföranden och beslut om hur viskall rösta sker i nära samarbete mellan FN-delegationen och UD. Det ärregeringen som instruerar FN-delegationen att agera på det ena eller det andrasättet. Därmed hoppas jag att det står fullständigt klart att det som på sinahåll i pressen och annorstädes ibland kallats "Ferms tal" är densvenska regeringens tal. Som vanligt hade FN-delegationens riksdagsledamöterfått tillfälle att framföra sina synpunkter på utkastet till det tal som hölls. Talet återger kända svenska ståndpunkter som i åratalframförts om konflikterna i och om de principer som enligt vårmening bör gälla för deras lösning. Ingen ändring har skett i regeringenspolitik härvidlag. Men tiden står inte stilla, och utvecklingen i Mellanösterngår vidare. Om konflikteninellan och palestinierna, m. m. I vårt tal ägnade vi speciell uppmärksamhet åten särskilt framträdande och allvarlig asjjekt av ,nämligen fortsatta ockupation av de områden som besattes under det s.k. sexdagarskriget och åt situationen i dessa områden. Ett skäl tilldetta var att det var jämnt ockupationen började. Det är etttragiskt faktum att man skall behöva konstatera att utvecklingen sedan talethölls på ett skrämmande sätt bekräftat de farhågor vi då gav uttryckför. Sedan veckorna har ett drygt fyrtiotal, ochenligt en tidning ett femtiotal, människor-alla palestinier-dödats på deockuperade områdena och ett långt större antal sårats, i vissa fall allvarligt.Den israeliska arméns hårda framfart med våld, misshandel och skarpa skott motförsvarslösa människor kan inte rättfärdigas. Den israeliskaockupationspolitikens metoder för tankarna till förhållandena på andra ställeni världen där civilbefolkningen förtrycks med terrorliknande metoder. Men det israeliska våldet mot den palestinskacivilbefolkningen är trots allt inte orsaken till problemen utan bara ettsymtom. Bakom ligger inte minst att ockuperarfrämmande territorium, vars befolkning motsätter sig denna ockupation med demedel som står den till buds. En grundläggande princip för svensk utrikespolitik, iMellanöstern såväl som pä andra håll i världen, är förbudet mot förvärv avterritorium med våld. Denna princip är fastlagd i , som alla medlemsstater-inkl.Israel - skrivit under. Att denna princip respekteras är av grundläggandebetydelse inte minst för alla små stater. Det är alltså ett svenskt intresseatt med skärpa vända sig mot de fall där brott sker mot denna princip. fortsatta ockupation av och kanaldrig rättfärdigas. En militär ockupation kan bara betraktas som entillfällig situation och kan inte ge den ockuperande makten rätt att annekteraterritorium eller att utsträcka sin egen lagstiftning och administration tillde ockuperade områdena. Sådana åtgärder strider mot internationell rätt, ochdet gäller inga särregler för . Den israeliska ockupationspolitiken géri många hänseendenintryck av ett målmedvetet inlemmande av de ockuperade områdena, steg för steg,i det israeliska samhället. Jag tänker på landförvärv, bosättningar, vägar,vatten-och energiförsörjning m.m. En sådan krypande annektering kan aldrigaccepteras. Den måste fördömas. Att en sådan politik går stick i stäv mot allaansträngningar att nå en förhandlingslösning med palestinierna behöver knappastsägas. har - i likhet med en överväldigande majoritet avvärldens stater, inkl. bl. a. de nordiska staterna och de tolv EG-staterna -fördömt annektering av ! Varken vi eller dessa stater harheller accepterat unilaterala initiativ för att förändra status. Situationen på de ockuperade områdena präglas nu avnärmast kroniska oroligheter som kommer till uttryck i demonstrationer ochspontana motståndsaktioner från befolkningens sida. Vi delar den uppfattnirigsom har uttryckts av ett stort antal stater i bl. a. ,-att dessa reaktioner härstammar från en berättigad upprördhet hos palestiniernaöver dén fortsatta ockupationen och ockupationsmaktens härda metoder. Befolkningensmotstånd mot så uppenbart olagliga åtgärder som israeliska bosätt- ningar påockuperat område är förståeligt. En annan grundläggande princip i svensk utrikespolitik iMellanöstern och annorstädes är principen om alla folks rätt tillsjälvbestämmande. Palestinierna är ett folk. Deras rätt till självbestämmandemåste vara ett grundläggande element i varje möjlig bestående lösning av denarabisk-israeliska konflikten. Palestinierna förnekas denna rättighet avIsrael, bl. a. genom ockupationen av och . En lösning avkonflikten som inte tar hänsyri till befolknirigens önskemål, och legitimarättigheter blir sarinolikt varken fredlig eller varaktig. tredje princip i svensk utrikespolitik, och en principsöm likaledes är grundläggande för hela FN-systemet, är principen om fredliglösning av tvister. Denna princip förutsätter att de olika parterna i enkonflikt är beredda att (ala med varandra. Vägran att förhandla är inteförenlig med denna princip. Finns det en genuin vilja till fred hos Israelsregering, en fred också till priset av återlämnande av ockuperat land, så bordedet också finnas en vilja att förhandla, och att förhandla också med den närmastberörda parten, det palestinska folket. En lösning måste förhandlas fram mellanIsrael, dess arabiska grannstater och dem som har palestiniernas förtroende ochkan föra deras talan, dvs. enligt vår mening PLO, Alla dessa parter måsteerkänna varandra. vägran att förhandla med PLO blir särskiltsvårförståelig mot bakgrund av den hårda kritik har framfört motarabstaterna då de vägrat att förharidla med . Det finns, herr talman, inget alternativ till enförhandlingslösning. har vid upprepade tillfällen uttryckt sitt stödför tanken på en internationell konferens om i FN:s regi meddeltagande av de berörda parterna. har även i bilaterala samtal, ocksåmed , verkat för ett ökat stöd för konferenstanken, som fått en mycketbred internationell förankring. En konferens skulle kunna bli ett viktigtbidrag till en rättvis och varaktig lösning pä konflikten. Försvaret av de mänskliga rättigheterna är ytterligare engrundläggande princip i svensk utrikespolitik. Vikteri av att värna om demänskliga rättighetei-ria bjuder oss att öppet och otvetydigt påtalakräukningar varhelst de förekommer. Den senaste tidens utveckling vittnartydligt om bristande israelisk respekt för palestiniernas mänskligarättigheter. Det är också viktigt att söka bidra till en rimlig socialoch ekonomisk utveckling på de ockuperade områdena. Regeringen är beredd attpröva olika vägar för hur bäst kan främja detta, även genom en ökningav biståndet. Vidare skulle vi med tillfredsställelse se att exporten från deockuperade områdena ökade. Beträffande frågan om hur varor som tillverkas inomisraeliska bosättningar på ockuperade områden skall behandlas har regeringeninte några möjligheter att förhindra import av sådana varor, om inte FN:ssäkerhetsråd har beslutat om eller rekommenderat sanktioner. Det är, herr talman, på grund av vägran attrespektera för oss grundläggande och oerhört viktiga folkrättsliga principer-och vägran att acceptera den internationella rättens tillämplighet iförhållande till de ockuperade områdena - som kritiserar . Dennavår kritik har blivit skarpare än tidigare, av det enkla skälet att Israelsregering inte Otn konflikten tneUan och palestinierna, m. m. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. förefallerha tagit intryck av våra och andras vädjanden eller av vad vi och andra länderhittills har framfört. Tvärtom har exempelvis genom sina nyabeslut om landsförvisningar av palestinier från de ockuperade områdena visatpå motsatsen. Med rätta kritiserades den israeliska politiken avett enhälligt säkerhetsråd i FN. Det var första gången på länge som de fempermanenta medlemmarna var eniga i en fråga som rör fastslog åter tillämplighet på denisraeliska ockupationen, och uppmanade att avstå från deportationerna.Att de likväl genomfördes måste fördömas. var ett av de länder som aktivt deltog i FN:sbeslut att upprätta staten . På denna grund har också försvaratIsraels deltagande i FN. har ständigt hävdat rätt att leva ifred inoni erkända och säkra gränser. utveckling har varit långt ifrån problemfri. Denfortsatta ockupationen har lett till inre motsättningar och konflikter ochinger farhågor om deri israeliska demokratins utveckling. Det är nu mer ännågonsin av vikt att stödja demokratiska och moderata krafter i ,särskilt de som eftersträvar en fredlig lösning som grundval för Israelsframtid. Låt mig särskilt nämna ledare, utrikesminister , som aktivt verkar för en internationell fredskonferens. FN:s beslut att upprätta staten innebar också ettbeslut att upprätta en palestinsk stat. Vi måste ge vårt stöd även åt denna delav beslutet. En varaktig lösning kan bara uppnås om palestinierna beredsmöjlighet att få utöva sin rätt till självbestämmande, inkl. rätten attetablera en egen stat som lever i fred med . Endast därigenom kan ocksåIsraels framtid i tryggas. Jag vill i detta sammanhang betona hur regeringenvärdesätter de insatser gjorde i samband med världskriget ochsenare som FN-medlare i . Hans insatser förtjänar väl attuppmärksammas. Han aren av mångasvenskar som gjort en stor insats för fred iMellanöstern. Utöver FN:s generalförsamlings delningsbeslut år 1947innehåller säkerhetsrådets resolutioner 242 och 338 viktiga element för enallomfattande lösning. Som vi uppfattar dessa skall efter förhandlingardra sig tillbaka frän de ockuperade områdena och grannarerkänna den israeliska statens rätt att leva i fred inom säkra och erkändagränser. Det är, herr talman, allvarligt att det tillstånd sområder i de ockuperade områdena får fortsätta. Det är en mänsklig tragedi somberör oss. Det är ett svenskt intresse att påtala dessa kränkningar avfolkrättsliga principer. 2 (): Jag får tacka utrikesministern för svaret.Jag instämmer i förhoppriirigcri att gisslan i kommer att släppas frisnart. Svaret på interpellationen har av förklarliga skäl dröjt.Mycket har hänt. finner jag emellertid en obalans i regeringenspolitik. Att i en så komplicerad konflikt som denna endast ägna sigåt en av parterna och lägga all skuld på denna tyder på historielöshet. 1nutida svensk historieskrivning börjar krisen i . Alla vet attkrig och våldsdåd i stor och liten skala har ägt rum ochäven tidigare. ockuperades liksom 1949 av ochJordanien. Regeringen vill inte heller tillstå att PLO i sinagrunddokument som helhet har förbundit sig att krossa . Jag avserartiklarna 1, 2, 9, 15, 19 och 21 i det nationella palestinska fördraget somgodkänts på nytt vid varje . Svensk utrikespolitik utgår tydligen från att framsteg motfred kräver hårda påtryckningar på , men inga krav på arabstaterna.Egyptens president tillstod i ett uttalande i Bahrein härförleden att dettaförstärker konflikterna. Utrikesministerns härivisriing till folkrätten haltar. Låtmig citera folkrättsexperten : "De stater som berörs avMellanösternkonflikten är genom sitt medlemskap i förpliktade att följa nugällande rättsnormer. Att klandra den israeliska statens existens och att hotamed krig för att åvägabringa dess undergång är ett brott mot deninternationella rättsordningen. Sä länge den palestinska paraplyorganisationenPLO har denna punkt pä sitt program undandrar den sig själv det stöd den eljestmåhända kunde få i sin strävan att etablera en palestinsk stat i området. "Och han fortsätter: "Arabstaternas vägran att erkänna existens ocharbeta för dess undergång som stat måste därför, mot denna solida folkrättsligabakgrund, betecknas som icke förenlig med principer." Märkligt är således att regeringen entydigt tar ställningmot den enda västerländska demokrati som finns i området och tar ställning/örauktoritära, dogmatiska och totalitära stater med helt annan syn på mänskligarättigheter och märiniskovärde. Att kritisera och konstatera fel ochbrister är inte svårt. Varje land har brister, och i trängda situatiorierförvärras bristerna. är en fri och öppen demokrati med domstolar somingriper och bestraffar övergrepp, men att tränga bakom totalitär propaganda ärsvårt för politiker och media. Följde då folkrätten t. ex. 1967? Jag citerarTheutenberg igen: "Från folkrättslig synpunkt är det av vikt attkonstatera att argumenten talar för att Israelagerade till försvar för sina egna territorier . tionalitetlåter sig knappast göras. Ockupationen är således helt i enlighet medfolkrätten." Dessutom tillämpas jordansk och egyptisk lag på och påVästbanken. Det är alltså orättvist att hävda att militära maktmedelär enda metod att handskas med sina problem; och'att man åsidosättermänskliga rättigheter. Om hade använt de maktmedel som ändra makter brukaranvända i området, skulle upploppen ha stoppats . Jag vill erinraom den massaker som skedde i Hama i , där den vanligast förekommandedödssiffran uppges ligga omkring uppåt 20 000. Förödelsen var ohygglig.Rapporteringen i svenska massmedier var knapphändig. Så till vad som främjar fred. och har visathur fred kan uppnås. Det krävs förutom förhandlingar också att bägge partererkänner varandras existens. En hoppfull reaktion från andra arabstater hadekunnat uttryckas så här: Det är kanske ingen idealisk fred, men det är ändå enframkomlig väg. I stället agerade man fientligt, inte minst mot . Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. Dettaomintetgjorde en konfliktlösning. Ordalydelsen i slutet av svar ärförvånande: "Som vi uppfattar dessa" - alltså resolutionerna 242 och338 - "skall efter förhandlingar dra sig tillbaka från de år 1967ockuperade områdena - - -." Varför citerar den svenska regeringenFN-beslutet på ett felaktigt sätt? Jag citerar Theutenberg :"Därest man följer debatten i säkerhetsrådet finner man att den obestämdaformen 'territories' är insatt i texten med avsikt." Detta framgår avsenare uttalanden av den brittiske representanten och i debatter idet brittiska underhuset kring tolkningen och avfattningen av resolution 242:"De existerande demarkationslinjerna vid utbrottet av krig tordenäppeligen kunna karakteriseras som 'säkra' eller 'erkända' ". Slutsatsensom Theutenberg drar innebär att de äldre gränserna och demarkationslinjernamåste kunna bli föremål för ändringar i ett fredsavtal. Varför envisas regeringen med att använda ordetterritorium i bestämd form? Varför förändra innebörden av resolution 242? Biasunderlättar inte konfliktlösningar. Varför fördöma det land som verkligen vidfredsförhandlingar avträtt stora landområden av utomordentlig vikt imilitär-strategiskt och ekonomiskt avseende? har i handling visat gör stora ekonomiska offer för fred. Men var fanns fredsviljan på arabsidanföre 1967 och ? Reaktionerna på har jag redannämnt. Är det verkligen förenligt med svenska intressen attentydigt ta avstånd från den enda västerländska demokratin i området? Anf.3 (): Jag tackar utrikesministern för svaret. Även mininterpellation ställdes med anledning av talet i FN . Sorg, smärta, oro. Det är vad vi alla känner . Vi ärsorgsna och upprörda över att människoliv går till spillo på och iGaza, sorgsna på samma sätt som vi är var helst i världen människor dödas. Vikänner smärta för dem som far illa, känner oro för framtiden. Det som sker kan inte försvaras. Det som sker ispåren på varje ockupation, nämligen väldet, måste fördömas. Att mänriiskormisshandlas, att människor dödas, allt detta är oacceptabelt. Vi som är Israelsvänner måste kritisera det vi anser vara orättfärdigt. Vi måste kritisera, ibland fördöma. För att kunna göradetta måste vi vara rättvisa. Det är en grundregel. Den regeln struntar densocialdemokratiska regeringen i. Jag anser att sviker. Man svek när höll sitt tal i FN. StenAnderssori sviker i sitt svar här . Den socialdemokratiska regeringensviker, när man formar den svenska Mellanösternpolitiken. skall tala för fred. Vi skall i detinternationella arbetet underlätta för fredliga lösningar och inom ramen förarbetet i internationella organisationer kräva att konventioner ochöverenskommelser efterlevs. Inget av, dessa grundläggande krav uppfylles iAnders Ferms tal i FN . Tyvärr uppfylls det inte heller i StenAnderssons svar här . Talet somAnders höll som företrädare för det svenska folket, det tal som StenAndersson givetvis försvarar här , var nämligen fyllt av felaktigapåståenden, häpnadsväckande slutsatser, underliga exempel. Detta är attuttrycka sig milt. Med ett övergripande ord: Talet är ensidigt! Visst, , fick oppositionens FN-delegaterframföra sina synpunkter, men beaktades:synpunkterna? Försök inte genomofullständiga uttalanden här i kammaren ge intryck av att alla delade ansvaretför vad framförde i talet, ett tal som inte svarade mot vad svenskafolket känner. Det gav nämligen de entydiga reaktioner som fanns i svenskatidningar klart besked om. Jag har här kopia ifrånFN-delegationen, på vilken hon har gjort anteckningar just om ensidigheten. Så till sveket. och beskriverdagens situation, men det finns inte ett ord om bakgrunden till vad som händer.När man talar om att ockupationen varat , finns det inte ett ord om vadsom häride . Inte ett ord om deri uppladdning mot frånarabstaterna som kulminerade i våldet mot i sexdagarskriget. Inte ettord om att ockupationen för del är en följd av vad som i grunden varett försvarskrig. Inte ett ord om att ville förhandla, ville sluta fred.Inte ett ord om, att svaret blev de tre nejen i Karthum. Arabstaterna uttalade:inga förhandlingar, ingen fred, inget erkännande av . Man talar om kravpå efterlevnad äv FN-beslut och konventioner. Mén brottet som begicks motFN-beslutet, när sex arabstaters arméer 1948 överföll det nybildade Israelnämns inte. Och , var finns respekten för FN:s beslut i Detnationella palestinska fördraget? tar fram ett enda exempel på terrorhandlingar:mordet på . det utfördes av judiska aktivister. Detfinns förvisso en ocean att ösa ur med terrorhandlingar utförda av arabiskaterroristorganisationer. Man behöver inte ens anstränga sig eller gå 40 årtillbaka i tiden för att hitta exempel på terrordåd utförda av organisationerstödda av , och - terrordåd som kostat många judiska liv,terrordåd som utförts över hela vår värld. närvaro i kritiseras, men man nämner inteSyriens ockupation av hela östra . Inte heller nämns PLO:s väpnadenärvaro i , där de också är inkräktare. För är fredsfördraget mellan ochIsrael inte något positivt, endast ett undantag från det hat, den spänning ochbesvikelse som ökat. Han struntar helt i att anledningen till att man lyckadesvar att båda sidorna var villiga till eftergifter. återiämnade Sinai.Egypten ådrog sig bannlysning av de andra arabstaterna. Vi skall påtala när mänskliga rättigheter kränks. Men harSten helt glömt bort att som strömmarna av palestinierlämnade , tvingades ungefär lika många judar att lämna arabiska länder,där de bott i generationer. Och hur är det med de mänskliga rättigheterna förde judar som finns kvar i , och ? Vårt ansvar är att komma med kritik, men är kritikenensidig, enögd, kan den vara katastrofal. är den enda demokratin i . ärettöppet samhälle, därför får vi också rapporter om vad som händer- ochupprörs med rätta. Om konflikten mellan och palestinier- Om konflikten mellan Israeioch palestinierna, m. m. Vi vet också att det finns spänningar i . Vi vet attdet finns krafter, som verkar för förhandlingar, för en fredskonferens. Vimåste stödja dessa krafter genom värt agerande. Och här kommer det sista sveket, de svenskasocialdemokraternas stora svek, nämligen att man så ensidigt lyssnat på enasidan, stött ena sidan i en konflikt. FN:s beslut var att det skullebildas tvä stater, sida vid sida. Det palestinska folket skall ha vårt stöd,men man måste då erkänna, i ord och handling, sida vid sida med , inte påbekostnad av . som stat måste få förbli, inom säkra och erkändagränser. Detta skall vi uppmärksamma därför att i spåren på dagens händelseföljer ett monster -det monster mänskligheten på denna jord förföljts av itusentals år, nämligen antisemitismen. Det är vi ursprungligenskulle ha haft denna debatt.-Den uppmärksamme märkte det redan då, men harhelt tydligt denna farsot visat sitt vidriga tryne. Därför är sveket sä oerhörtstort, därför är konsekvenserna sä vittomfattande. 4GUNNEL JONÄNG (c): Jag ber att få tacka utrikesministern försvaret på frågorna i min interpellation. Jag instämmer verkligen iutrikesministerns förhoppning om att kidnappningen av de två skandinaviskaUNRWA-medarbetarna skall få ett lyckligt förlopp. behövs det fredsförhandlingar om israelernas ochpalestiniernas framtid skall kunna räddas och tryggas. Innan jag fortsätter vill jag emellertid säga att detkänns generande att utrikesministern här i kammaren skall behöva undervisariksdagsmän om det mest elementära när det gäller den svenska regeringensagerande i internationella sammanhang. T. o. m. en riksdagsman från annatparti än regeringspartiet framför ju regeringens syn när han eller hon talar iFN - inte sin egen. Jag skrev min interpellation i mitten,på december förraåret. har mycket hänt i . Djupt mänskliga tragedier utspelasdagligen. När jag besökte , och blevjag medveten om riskerna för en kommande urladdning. Oron och desperationen iGaza kändes genom märg och ben. Oron var sä stark att mari tyckte att mankuride ta på den. Krutdurken stod där- tändstickan var tänd men ännu inte satttill krutet. Jag tyckte att vi här hemma inte insåg situationensallvar. Vi kände naturligtvis till den israeliska 20-åriga ockupationen, men vihade inte satt oss in i de palestinska ungdomarrias situatiori - de som iutekänner någon annan värld än flyktinglägren. Verkligheten gav mig rätt i minafarhågor. Dag för dag fortsätter oroligheterna i de ockuperadeområdena. Israeliska armén går in skoningslöst mot obeväpnade unga palestinier.Bortåt 50-talet palestinier har dödats sedan veckorna . användersig av bl. a. utegångsförbud och deportationer. Israelernas tårgasattack motmoskén vid Tempelplatsen visar brist pä förståelse för andra människorsreligion och måste uppfattas som en skymf mot det som dessa anser heligt. Liksom FN, EG och enskilda länder har gjort måste Sverigereagera mot de brott som nu begår mot Genévekonvention och motmänskliga rättigheter. Det finns bara en folkrätt, och den gäller för allaländer. Om vi i vill vara trovärdiga i vår utrikespolitik måste vibehandla alla länder lika. Det är dessutom och framför allt livsviktigt för ettlitet land som att i alla lägen och för vår egen framtids skull kämpaför respekt för och för internationella konventioner. har en stor uppgift i att stödja de mångaprogressiva krafterna inom och utanför - t. ex. rörelsen Fred - ochatt i samtal med och i internationella sammanhang arbeta fören fredskonferens. Upptrappat våld löser inte konflikten. Den måste lösas genomförhandlingar.