prot · GB0962 · 1987-12-31 00:00:00 — Utgångspunkten när det gäller att,bygga ut samhällets barnomsorg måstevara barnens egna behov av bra barnomsorg. Barn som från tidig ålder vistats på daghem klarar sigbättre när de börjar skolan än barn som har haft andra former-av barnomsorg. De barn som placerats på daghem redan under sina första levnadsår klarar sig bäst av alla barn i skolan. Det gäller oberoende av barnens sociala bakgrund. En omfattande tioårig studie, det s.k. , har visat pä detta entydiga resultat. Forskningsrapporten visar att daghemmet är ett positivt och utvecklande komplement till hemmet. Vi i vpk menar att alla barn t. o. m. tolv ärs ålder bordeha rätt till vistelse på daghem och i fritidshem just därför att dennabarnomsorg är utvecklande för barnen. Kan den allmänna barnomsorgen dessutom motverkade sociala och ekonomiska skillnader som finns i olika samhällsklasser, är detytterligare ett bevis pä barnomsorgens betydelse. Barnomsorgen byggs tyvärr inte ut i den takt som behövsför att täcka alla barns behov. Regeringen har lovat att alla barn iförskoleåldern skall beredas plats i någon form av barnomsorg.Kommunerna kommer inte att klara det målet utan mycket starka stimulansmedel iform av väl tilltagna statsbidrag. får av förskolebarnen platspå daghem. av barnen har plats i familjedaghem, och av de yngreskolbarnen har plats på fritidshem. Enligt LQ:s beräkningar i rapporten kommer det med nuvarande utbyggnadstakt att saknas 90 000platser enbart för förskolebarn 1991. LO kritiserar kommunerna för att använda en föråldradstatistik när det gäller att beräkna behovet. Behovet av nya platser beräknasnämligen enbart efter det antal barn som står i kö. Enligt SCB stod 60 000 barni kö 1987. Men enligt LO finns det 60 000 barn i åldrarna till som inte är anmälda i någon kö, trots att deras föräldrarförvärvsarbetar. Man ordnar sin egen barnomsorg. Dessa barns föräldraravskräcks av de långa kötiderna, av de höga taxorna eller av de snävaöppethållandetiderna. Enligt beräknas av förskolebarnen fåplats på daghem 1991, och av skolbarnen beräknas få plats på fritidshemsamma är. Om man räknar med familjedaghemmen, kommer av förskolebarnen attfå plats antingen på daghem eller i familjedaghem 1991. går 143 000 barn i s. k. öppen förskola, och 78 000barn finns inom deltidsgruppsverksamheten. Det betyder att omkring en tredjedelav försko-., lebarnen finns i dessa båda omsorgsformer. Dessa former av halvdagsbarnomsorg är inte fullgodbarnomsorg utan skall bara ses som ett pedagogiskt komplement för de barn varsföräldrar -oftast mammor - är hemarbetande eller för de barn som finns ifamiljedaghem. Den öppna förskolans verksamhet är dessutom inte alltidförskolelärar-ledd. verkar det som om regeringen tänker infria löftetom alla förskolebarns rätt till barnomsorg med hjälp av dessa bådaomsorgsformer. Det är mycket beklagligt i så fall, för varken barneneller deras föräldrar behöver detta. Dessutom måste arbetssökande föräldrars barn beredas plats inom barnomsorgen för att kunna bryta en ond cirkel. Dessa föräldrar fårnämligen inte arbete på grund av att de inte har någon daghemsplats, och de fåringen ' daghemsplats därför att de är arbetssökande. Vi i vpk föreslår en utbyggnad med 50 000 platser idaghem och fritidshem. Vi anser också att aritalet familjedagheriisplatser börminskas och att familjedaghemmen bör ersättas även kollektiv barnomsorg.Dagbarnvär-darna bör erbjudas utbildning för att sedan få arbete i denkollektiva barnomsorgen. Arbetsmarknadssituationen för handikappade harinte blivit bättre, trots att arbetslösheten generellt har gått ned i landet.Detta påtalas även i budgetpropositionen, men de resursförstärkningar somföreslås är ändå klart otillräckliga för att skapa bättre möjligheter förhandikappade att få arbete. Regeringen säger sig ha en hög ambitionsnivå när det gälleratt bereda arbetshandikappade sysselsättning. Detta påstående motsägs avverkligheten. En hög ambitionsnivå bör åtminstone innebära samma målsättningsom för alla andra, nämligen full sysselsättning. Det anmärkningsvärda äremellertid att regeririgen uppenbarligen inte vill använda de möjligheter somstår till buds för att bereda funktionshindrade sysselsättning. Man vill integå med på den ökning av antalet som föreslår, utan man står fast vidett tak för nya anställningar med lönebidrag i allmännyttiga organisationer ochsänker detta frän 500. till-300. Vpk anser att den möjlighet till ökad sysselsättning somSamhall erbjuder bör utnyttjas. Inriktningen bör vara att antalet anställda medhandikapp skall ökas med 1 000 under det kommande budgetåret. böransträngningarna koncentreras på grupper med svårare handikapp, och vpk villsärskilt nämna de utvecklingsstörda. Det gör att kompensationsnivån inte börsänkas så mycket som förutsätts i förslag utan bör stanna vid avlönekostnaden för anställda med handikapp. De allmännyttiga organisationerna kan erbjudafunktionshindrade meningsfulla arbeten. Alternativet är i allmänhetförtidspensionering. Detta är inte ett godtagbart alternativ, och det är heltoacceptabelt när det gäller unga människor. är situationen den attorganisationer söker personer som kan anställas med lönebidrag ochfunktionshindrade som vill ha dessa jobb. Det som brister är samhällets förmågaatt administrera så att pengarna finns där de behövs. Vpk anser att taket för lönebidragsanställningar iallmännyttiga organisationer bör tas bort. Det finns varken ekonomiska ellerandra skäl för att sätta upp detta administrativa hinder för människor att fåjobb i stället för förtidspension. Därför hoppas jag att regeringen i tilläggsbudgeten kommermed konkreta förslag till förbättringar för de handikappade och förslag om enutbyggnad av föräldraförsäkringeri. Det kan väl inte vara så att regeringen ärnöjd med situationen för de handikappade och på föräldraförsäkringens område. Prot.1987/88:62 - Vi har viktiga uppgifter framför oss inomsocialpolitiken. Det gäller bl. a. i fråga om vård av och omsorg om barn, omgamla och om handikappade. För att klara dessa uppgifter måste vi visasolidaritet, dvs. vara beredda att avsätta mer av det vi arbetar ihopgemensamt. Endast på det sättet kan vi utveckla stöd och service i denomfattning son-i människor i svåra situationer behöver. Inom det familjepolitiska området har av olika skälförskolebarnen och småbarnsföräldrarnas situation kommit i fokus. Jag tror attalla partier har en strävan efter att på sitt vis skapa goda och stimulerandeuppväxtförhållanden för barnen. Vi socialdemokrater vill därutöver fästa stortavseende vid att underlätta för småbarnsföräldrarna att förena föräldraskap ocharbete. Det är detta som är bakgrunden till beslutet att bygga ut förskolantill full behovstäckning , dvs. ge en rätt för alla förskolebarnfrån att delta i någon form av förskoleverksamhet. Svensk förskola uppvisar ett utomordentligt fintresultat när det gäller omfattningen. Om vi räknar bort de ca 130 000 barn varsföräldrar är lediga med stöd av föräldraförsäkringen är det avde återstående barnen som på något sätt utnyttjar barnomsorgen. Vi har en integration i svensk barnomsorg som väckerbeundran utomlands. Barn med de mest skiftande förutsättningar deltar aktivt ibarnomsorgen, med allt vad det innebär för alla barns utveckling och för denframtida samhällsutvecklingen. Utbyggnaderi sker med 15 000-20 000 platser varjeår, och om kommunerna fortsätter i den takten finns det goda utsikter att byggabort köerna . Enligt SCB:s senaste efterfrägeundersökning finnsdet 60 000 barn i kön till barnomsorgen. För av de barnen efterfrågasplats i daghem, för plats i familjedaghem och för plats i olikaalternativa barnomsorgsformer. Av de föräldrar vilkas barn har plats i barnomsorgenuppger och mer att de är nöjda med den barnomsorgsform som de har i dag.Detta är ett starkt skäl för att hävda betydelsen av att fullfölja beslutet omen utbyggnad av barnomsorgen till full behovstäckning . Det ärockså ett starkt skäl för oss socialdemokrater att bestämt avvisa det hårdaangrepp på barnomsorgen som finansieringen av det borgerliga förslaget tillvårdnadsersättning innebär. En annan mycket viktig uppgift inom områdetStöd till småbarnsföräldrar skulle kunna formuleras i orden: Mer tid förbarnen. När vi tillgodoser det behovet är det viktigt att vi utgår från att detskall gälla alla småbarnsföräldrar, både mammor och pappor, ensamstående ochlåginkomsttagare. Därför måste ett rättvist sådant ekonomiskt stöd varainkomst-relaterat, och därför är det föräldraförsäkringeri som kan ge ett braoch till alla riktat stöd i detta sammanhang. Detta är ytterligare ett starktskäl för oss socialdemokrater att avvisa det borgerliga förslaget tillvårdnadsbidrag. Om jag i övrigt kort skulle sammanfatta den kritik viriktar mot det borgerliga förslaget skulle det kunna ske med orden krångel,rundgång, ökad skattebyråkrati, ökade marginaleffekter och försvagad ställningför kvinnor i arbetslivet. Mänga har försökt att räkna ut vilka som blir vinnarna ochförlorarna med det borgerliga förslaget. Svaret är: Det beror på. Det berornämligen på hur kommunerna tar ut avgiftshöjningarna inom barnomsorgen. Detberor på hur kommunerna finansierar indragningen av de ytterligare 1,8miljarder som också ingår i finansieringen. Det beror vidare på i vilkenutsträckning kraftiga neddragning på den kommunala sektorn totaltsett kominer att slå igenom i eri eventuell, borgerlig politik. Men en sak kan jag säga med bestämdhet, och det är att dentredubbling av föräldraavgifterna som måste till för att få ihop de 4,3miljarder som förslaget kostar inte medger att avgiftshöjningen differentierasfrån de 12 000 man uppger i syfte att stiriiulera till deltidsplatser. Det äralltså svårt att mäta effekterna av det borgerliga förslaget tillvärdnadsersättning. Men detta är inte det viktigaste - på den punkten är jagöverens ined . De verkliga förlorarna är barnen. Att dra in halvastatsbidraget till barnomsorgen och tredubbla föräldraavgifterna ~ det är vad detär fråga om -innebär stora risker, både för kvaliteten inom barnomsorgen ochför möjligheterna att bygga ut den. Eftersom man uppenbarligen inte gör dettaav hänsyn till de barn som har plats i barnomsorgen, och inte heller av hänsyntill de föräldrar som i så hög grad efterfrågar den barnomsorg vi har skapat,måste skälet till att förslaget fått denna utformning vara ett annat. Mintolkning är att syftet är att man genom att kraftigt fördyra den kommunalabarnomsorgen vill pressa tillbaka efterfrågan och skapa ett ökat utrymme föralternativ barnomsorg, privatisering. Det är i så fall en traditionellborgerlig politik som ligger bakom. Av alla dessa skäl tycker visocialdemokrater riktigt illa om det förslag till vårdnadsersättning ined dennakonstruktion som har presenterats från borgarna. Jag vill också säga några ord omäldreomsorgen. Regeringen kominer längre fram i vår att lägga fram en viktigproposition byggd pä äldreberedriingens förslag. Situationen är den att mångafler människor kommer att behöva samhällets stöd och hjälp på grund av att manvid högre ålder får sjukdomar och handikapp. Det blir en viktig och svåruppgift för oss alla att möta dessa kraftigt växande behov av värd och omsorgmed en utökning av de insatser som krävs för att ge äldre människor medsjukdomar och handikapp ett värdigt liv. Vi socialden-iokrater vill fortsättaatt utveckla äldreomsorgen. Det skall gälla bäde att utveckla boendeformernaoch att utveckla och förbättra de olika formerna av värd och omsorg. Dettaskall ske efter människornas önskemål och behov. I denna utveckling har ocksådet boende som ålderdomshemmen representerar sin plats. Där finns tillsyn ochtrygghet i en omfattning som många människor uppenbarligen vill ha. Likasjälvklart är att den standardförbättring när det gäller bostäderna som kommeralla oss andra till del också skall komma de grupper till del som är i behov avsamhällets vård, stöd och service i form av speciella bostadsformer. Det krävs ökade resurser till äldreomsorgen. Den insiktenbör prägla värt agerande i fortsättningen. Därför blir man djupt orolig när mantar del av de borgerliga partiernas ekonomisk-politiska motioner. Moderaternavill kraftigt skära ned stödet till kommunerna och dessutom införa ettkommunalt skattetak. Alla tre borgerliga partier vill avskaffa despecialdestinerade statsbidragen. Det är med växande förvåning jag har lyssnattill den allmänpolitiska debatten och de många inlägg som här har gjorts,kringålderdomshemmen och betydelsen av ett statsbidrag till dessa. Det är närmastett rent hyckleri från er sida att gång på gång påminna om betydelsen av ettsådant statsbidrag, som ni presenterar förslag om att slopa allt vadspecialdestinerade statsbidrag heter. har knappast någon som helstchans att klara deri utvecklirig av omsorgen som det växande antalet äldremänniskor kommer att kräva. När det gäller blir det precis som vid valet1985. Det blir sjuka, gamla och handikappade människor som genom ett försämratstöd skall betala enorma skattesänkningar för höginkomsttagarna. Regeringen vill för sin del gå en helt annan väg. I åretsbudgetproposition har vi när det gäller utvecklingen av barnomsorgen ökat pådet statliga stödet med 655 miljoner. Vi har förstärkt heinhjälpsbidraget med490 miljoner, varav åtminstone 265 miljoner utgör en real förbättring. Vi harockså satsningar på handikappområdet som sammanlagt belöper sig till 350miljoner. och kommer senare i denna debattatt ytterligare utveckla vår linje när det gäller både äldrepmsorgen ochhandikappolitiken. 104GÖTE () replik: är ju liksom jagen fridensman. Men har häri definitivt tappat konceptet. Han har fått något avbjörnfrossa och skjuter vilt omkring sig utan att träffa. Finns det inte skäl,, att försöka föra en saklig debatt? Att ni är skakade över detborgerliga familjepolitiska förslaget förstår jag, eftersom ni står tomhänta.Man har rätt att ställa krav på något mått av ärlighet på en biträdandesocialminister när han presenterar sina motargument. säger att vi tar från kommunerna och frånbarnfamiljerna. Faktum är att vi tvärtom ger flera miljarder ytterligare tillbarnfamiljerna. kunde försöka vara så ärlig att han godkännervår uppläggning av förslaget. Vi, tar . per daghemsplats i minskatstatsbidrag. Vi ger varje familj . Det förutsätter attkommunen ökar barnomsorgsavgiften med motsvarande . Kalla det gärnarundgång. Vi kallar det inte rundgång, utan rättvisa och förstärkning avfamiljeekonomin. En barnfamilj får . mer än , somkommunen inte förlorar ett öre. Var ligger attacken mot barnfamiljerna i våruppläggning av förslaget? ligger attacken mot den kommunala barnomsorgen?Det är bara nys! Jag har aldrig hört maken till argument. Jag hoppas att vi slipper föra valdebatten utifrån detvilseledande och märkliga resonemanget. När det gäller de går detjämnt ut för kommunerna. Det väsentliga är att vi stärker föräldrarnasställning. Barnen drabbas, säger . Kan barnen drabbas av attfamiljeekonomin blir bättre? Det är en helt ny argumentation från socialdemokratinssida. I socialdemokratins barndom sade man att barnen drabbades av fattigdom.Nu säger man att de drabbas om familjerna fär det bättre. Det visar hur tokighela den socialdemokratiska motargumentationen är. sade att vi moderater hycklar när detgäller äldreomsorgen. Den frågan återkommer jag till, om inte förr, så isamband med den kommande interpellationsdebatten. 105 () replik: gjorde ett stort nummer avfinansieringen av vårdnadsersättningen. Han förklarade att det: blir entredubbling av barnomsorgsavgiften och en halvering av statsbidraget, och attallt detta var ett angrepp på barnomsorgen. Jag måste få upprepa det som GöteJonsson redan har sagt: Hur kan det ha någon som helst betydelse för kommunenom man får . mindre från staten och . mer från föräldrarna?Denna summa innebär att det inte blir någon förändring. kunde vara ärlig nog att angripa förslagetpä de punkter där det finns sakliga motsättningar mellan de borgerligapartierna och socialdemokratin. Det är alldeles uppenbart att demotsättningarna är stora vad gäller föräldrarnas möjlighet att välja. Socialdemokratinogillar den alternativa oinsorgsformen - all barnomsorg skall.ske i kommunalregi. Om det nu vore så att de siffror återgav skulle varakorrekta, och av föräldrarna vill ha annat än barnomsorg,skulle det ju inte vara sä väldigt farligt om man ändrade statsbidragsreglernaså att enskilda omsorgsformer möjliggörs i större utsträckning. Men uppenbarligen inte lita på att de här siffrorna är korrekta, och hanvågar inte lita på att föräldrarna själva har förmåga att bestämma vilkenomsorgsforin som är bäst för de egna barnen. Jag tycker att det är beklämmande. talade varmt om angelägenheten av att låtaföräldrarna få mera tid för barnen. Ja, det är väl bra det. Det är just en av deeffekter som ett vårdnadsbidrag skulle ge. Det ger ett bidrag tillmöjligheterna att minska sin arbetstid så att man får mera tid för barnen.Detta är alldeles utmärkt. beskrev i ganska vaga termer det beslut omföräldraförsäkringen som togs på den socialdemokratiska kongressen. Men det ärju, som har sagts tidigare , ganska ointressant för vadslags beslut som har fattats på den socialdemokratiska partikongressen. Det ärfaktiskt de förslag som regeringen lägger fram för som skallbehandlas här. Och det finns inga förslag härvidlag. Jag upprepar därför en ävde frågor som jag ställde: Hur länge skall småbarnsföräldrarna vänta på ettbesked från regeringen om på vilket sätt man skall förbättra valfrihet och ekonomiför de föräldrar som har förskolebarn? Jag önskar också att inågra av sina inlägg kunde beröra hur han vill lösa de problem som firinsinom barnomsorgen. 106ULLA TILLÄNDER (c) replik: När det gäller ålderdomshemmen är det ju såatt om man avvecklar de specialdestinerade statsbidragen får man också bort denolyckliga styrning som utvecklingen inom äldreomsorgen är ett exempel på.. Attge bidrag även till ålderdomshemmen är att ta ett steg pä den väg som vilångsiktigt föreslår. BengtLindqvist sade att det är viktigt med full behovstäckning när det Då skulle jag vilja fråga: Hur ser egentligen detsocialdemokratiska ekonomiska alternativet ut för alla dem som stär ibarnomsorgskön, och hur skall det finansieras? Detta måste ju ske under nästamandatperiod, . Den som räknat ut att dagistaxorna skall höjas pä det sättsom beskriver har räknat på ett maximalt illvilligt sätt. Närvi i vår arbetsgrupp analyserade hur motståndare skulle argumentera, kunde viinte i vår vildaste fantasi tänka oss att någon skulle räkna på det sättet. Förräknar man som beskriver, så skulle dagistaxorna ha höjts medomkring . per är, när socialdemokraterna drog in drygt 6miljarder kronor från kommunerna. Vi i föreslår både indragningar ochsatsningar på den kommunala sektorn. Vi vill satsa mer på kommunalskatteutjämning när det gäller skolor och åldringsvärd än vad regeringen gör.Ser man till helheten upptäcker man också orimligheten i sättatt räkna. Att den enskilda familjen får mer tid för barnen betraktaspå något sätt i resonemang som en minuspost. Det är statens.Storebrors, intresse som får prioritet. Det är egentligen sällan man möter ettsådant sätt att ställa samhällets intresse mot den enskilda familjens. Menegentligen är det bra att detta kommer fram. Vårt förslag har spontantmottagits med stor hänförelse på alla håll, och grunden till det är att mantycker att det äntligen kommer ett förslag som tar de nuvarande orättvisorna påallvar. Är medveten om de stora orättvisor som finns inbyggda inuvarande system? skulle jag vilja fråga. Regeringen har ju också den otacksamma uppgiften att försvaraett förlegat system, utan att ha något att sätta i dess ställe. Samtidigtnödgas man kritisera något som passar som hand i handske mot de krav påvalfrihet och rättvisa som länge har framförts av barnfamiljerna. Så regeringenhar egentligen - det är en slutsats man kan dra - inget samlat förslag på detfamiljepolitiska området. 107KARL-ERIK (vpk) replik: Jag fick nu höra att statsrådet inte tänkertala om de handikappades situation. Men jag ämnar i alla fall göra ettpåpekande för statsrådet. Det sägs i budgetpropositionen ingenting om främjandelagenoch AMS ansvar när det gäller att ta denna lag på allvar. Lagen har under de ärsom den existerat, med undantag för några få fall, varit av mycket passivnatur. Man försvarar oviljan att på ett mera effektivt sätt utnyttja lagen medatt denna verkar genom sin existens, något som inte förefaller ha förankring iverkligheten. Här finns det möjligheter, i och med att man har en lag attstödja sig på. Ändå har det egentligen inte hänt någonting alls - i varje fallhar det hänt väldigt litet. Jag tycker att det är dags att man sätter kraftbakom lagen, och jag hoppas att statsrådet delar min uppfattninghärvidlag. När det gäller köer och statistik, så kan ritan ju fåstatistik från många olika håll. Många arbetar med statistik, även LO. Därpåstår man att det fattas 90 000 platser fram'till 1991, med den.utbyggnadstaktvi har . denuppfattning som statsrådet ger uttryck för när han säger att det Prot. slår 60000 i kö enligt SCB:s uppgifter. Men LO påstår att det finns 60 000 i kö som inteär anmälda någonstans. Man kan fundera över om denna siffra Allmänpolitisk debatt också är riktig. När det gäller vad sade omförhållandena på handikappområdet vill jag hänvisa till den redovisning rörandehandikappfrågorna som kominer att ge senare under debatten. Jagbeklagar att jag inte har möjlighet att ta upp saken här och . Skulle intealla de besked som efterlyser framkomma, får vi ta upp sakeni annan ordning. Jag kan förstå om och andra känner sig ensmula träffade av den kritik jag riktade mot det borgerliga förslaget tillvårdnadsersättning, för när kritiken är riktig blir man litet omskakad. Hur kanman säga att det här inte är bra för barnen? Jag talar inte omvårdnadsersättningen i sig. Jag talar om finansieringen av vårdnadsersättningenoch om det dråpslag ni riktar mot den barnomsorg som föräldrarna uppenbarligenvill ha och som gör att de känner stor trygghet. Det är inte ensidigt fråga omdaghem, utan förslaget upptar också flera andra former av barnomsorg. Det finnsgott om forskningsresultat som visar att svensk barnomsorg är ett mycket fintoch verkningsfullt komplement. Det är inget annat än ett komplement, men det ärett viktigt komplement till föräldrarnas fostran av barnen. Genom detkomplementet mår barnen ofta bra. De efterfrågeundersökningar som görshärvidlag avser 100 000 föräldrar. Undersökningarna överträffar alla andraopinionsundersökningar som görs i vårt land. Föräldrarna utfrågas om vad devill ha för omsorg, och med detta som grund kan man konstatera både hur kön serut och hur föräldrarna upplever den omsorg de har. När räknar ut orättvisorna inombarnomsorgen hänger jag inte med i svängarna. Jag tror att det finns åtskilligtatt säga om den analys som leder till de slutsatser som gör. När det gäller avgifterna, fru talman, vill jagsäga atttar man 12 000 gånger barn i daghem och familjedaghem - det gällerdå både heltidsbarn och deltidsbarn, vilket det kan vara dags att upplysa om,eftersom det i er ursprungliga skrift står heltidsbarn - och räknar upp densiffran till det antal som vi tror det finns 1989, kominer man fram till 4,3miljarder. Det ger alltså inte utrymme för några differentierade avgifternedåt, för den händelse man skulle vilja stimulera till deltid i stället förheltid. - Det är det ena. Det andra är att när vi talar om avgiften på 12 000 har vifortfarande inte diskuterat hur de ytterligare 1,8 miljarderna skallfinansieras av kommunerna. Ni utgår ifrån att det inte skall ske via avgifterinom barnomsorgen. TCO-ekonomen utgick ifrån att det var barnomsorgen somskulle finansiera det här-därav skillnaden . Hurdetblir kommer att bero på kommunerna själva. Jag skall också lämna besked när det gällersocialdemokratisk familjepolitik. Först och främst har vi en rullande reform som ärhistorisk till sin karaktär: Def gäller att bygga ut barnomsorgen - denbarnomsorg som samhället vill ta ansvaret för - till full behovstäckning framtill 1991.