prot · GB0990 · 1987-12-31 00:00:00 — Rätten att t. ex. ta ut vägavgifter möjliggör en sådan finansiering.Ett företag kan också ha intresse av att en vägsträcka byggs tidigare änplanerat och därför vara berett att finansiera den. Denna finansieringsmodellbör enligt vår uppfattning kunna prövas t.ex. för hamnutbyggnad, broar ochvägavsnitt. Trafiken utgör en av de dominerande källorna tillluftföroreningar. Trafikpolitiken blir därmed nära sammanflätad medmiljöpolifiken. Problemen är störst i tätorterna men betydligt mindre iglesbygden, där biltätheten ofta är låg och avgasutsläppen små. av alla kväveutsläpp i luften i kommerfrån aridra länder och är därför svåra att åtgärda i vårt land. Detta innebäremellertid inte att vi för får passiviseras i våra ansträngningaratt skapa en så ren miljö som möjligt. Dels kan vi fortfarande påverka deåterstående av luftföroreningarna,dels måste vi i genom att vara en förebild försöka uppmuntra våragrannländer till skärpta åtgärder för att komma till rätta med dennaproblematik. Vi har från sida vidflera tillfällen framfört högt ställda krav när det gäller rening av utsläpp,och jag vill där peka på den debatt som har förts om obligatorisk katalytiskavgasrening på nya bilar. Vi ville i vårt alternativ att denna förändringskulle tidigareläggas.- När det gäller insatserna mot trafikens påverkan på miljönanser folkparr tiet att ambitionerna nu måste höjas, och vi kräver i vårmiljöpolitiska motion bl. a. att kväveutsläppen skall minska under20-årsperioden mellan 1980 och fram mot . Någon kanske ställer frågan varför jag tar upp detta medmiljön när vi skall diskutera närmast trafikpolitiken. Jo, jag och mitt partianser att det är ytterst viktigt att ta upp miljöns påverkan när det gäller deolika trafikslagen och frågan om vilken trafikpolitik som skall föras underkommande år. Ett annat område som också bör vara med i bilden när vidiskuterar trafiken och hur den skall ordnas för framfiden är säkerheten. Trafiken skördar närmare 1 000 dödsoffer, varav ca 800 ,i vägtrafiken. Därutöver skadas totalt nära 20 000 personer. Trafikforskning, bättre vägar och bättre fordon bidrar till att minska antalettrafikoffer. Det.är nödvändigt att satsningarna även inom.detta område fortsätter. ' Vi ställer oss från sida bakommålbeskrivningen att antalet skadade och dödade i trafiken kontinuerligt skallminska. Goda kommunikationer är A och O för en framgångsrikregionalpolitik. Utan en tillfredsställande trafikförsörjning blir många andraregionalpolitiska åtgärder endast slag i luften. Det är viktigt att kunna ochatt vilja göra detta konstaterande. Även ur regionalpolitiskt perspektiv ärdetpositivt om trafikgrenarna får konkurrera på samhällsekonomiskt likartadevillkor. Då kommer kostnaderna för skilda transportslag att visa sig klarare.SåväKpå regional som på nafionell nivå kan då beslut fattas påsamhällsekonomiskt bättre underlag. Det ger också ett tillfälle att utvecklaregionalpolitiken. Om järnvägstrafiken skulle det finnas en hel del att säga.När propositio nen o.m 90-talets trafikpolitik har behandlats och trafikutskottet har lagtfram betänkandet kommer vi in på detta område, och därför skall; jag endast kortfattat belysa ett par synpunkter. Av alla trafikfrågor är järnvägen och dess omorganisationden mest omdebatterade frågan. står inför ett vikfigtbeslut när järnvägens framtid nu skall avgöras - jag skulle vilja tillägga:Äntligen är vi där. Minst lika viktigt som ytterligare ekonomiska medel tillSJ äratt SJ får en organisation och en juridisk struktur som underlättar förföretaget att möta tidens krav. I klartext innebär detta att driftsdelen måsteutformas som ett aktiebolag, med den större flexibilitet och självständighetsom den formen ger. Det är kanske inte omöjligt att få verksamheten effektivoch lönsam i affärsverksform, men det skulle definitivt gå lättare ochutsikterna att lyckas skulle vara större i bolagsform. Det finns anledning att återkomma fill behandlingen avSJ:s framtid och framtida organisafion när vi här i kammaren skalldebattera trafikpolitiken inför 1990-talet. 1987/88:90 :: Trafikpolitikens mål och inriktning Jagskulle kunna säga en hel del om en annan trafikgren, nämligen flyget. Jag villbara konstatera att flyget är det snabbaste och modernaste av alla färdsätt ochatt det även fortsättningsvis måste få expandera i . Ett väl fungerandeinrikesflyg är en förutsättning för att många orter utan järnväg eller långtfrån befolkningscentra skall ha samma chans till ekonomisk UtveckUng somcentralorter och orter med internationellt flyg. Flygets miljöproblem måstedock uppmärksammas. Även på detta område återkommer vi när den senastframlagda propositionen skall behandlas. Minföregångare i har mycket ingående redovisat dedetaljavsnitt där och har lagt fram gemensammareservationer med anledning av detta betänkande, och jag skall inte upprepa denredovisningen utan yrka bifall till dessa reservationer. 44 (): Regeringen har formulerat några allmänna mål för trafikpolitiken somde flesta kan ställa sig bakom. Men det är intressantare och viktigare attdiskutera hur regeringen i praktiken lever upp till de uppsatta målen. Om manstuderar med socialdemokratiska ministrar och chefer förtrafikpolitiken, blir man inte särskilt imponerad. Politiken har varitinriktad på att motverka de målsättningar som gällt för trafikpolitiken iSverige. Det är svårt att se någon avgörande skillnad i den proposition om denframtida trafikpolitiken som regeringen presenterat . Framför allt gällerdet miljöpolitik och regionalpolitik. Låtmig därför först göra en koncentrerad analys av den förda politiken. Ivilken utsträckning har den bidragit till att främja uppsatta trafikpolitiskamål? Regeringensäger sig vilja främja en trafikpolitik som ger oss en bättre miljö. Detta kanväl knappast var en helt ny målsättning. Kravet på god miljö måste väl ha gälltäven under de senaste fem socialdemokratiska regeringsåren. Vad har då hänt pådetta viktiga område ? Detär ett obestridligt faktum att regeringen misskött SJ-politiken. Det harinneburit att vi fått en dramatisk trafikökning på våra vägar. Detta tar sig nuuttryck i ökade utsläpp och luftföroreningar och ännu större problem medtrafiksäkerheten. Underde år då hade regeringsansvar inleddes en ny och offensiv epok för SJ.Då fick SJ ett lyft med kraftigt ökad persontrafik, tack vare en ny taxepolitikoch genom en kraftig förnyelse av SJ:s personvagnar. Den här uppåtgående kurvanhar - under sex socialdemokratiska regeringsår -förbytts i en negativutveckling för SJ med en katastrofalt dålig ekonomi. Detta är knappast någoninsats för en bättre miljö. Tvärtom har den sena och slappa reaktionen frånregeringens sida lett till att vi har ett SJ-företag i djup kris. Närdet gäller länstrafiken går utvecklingen också åt fel håll. Socialdemokraternahar i princip slopat stödet till länstrafikbolagen. Denna snålhet motkollektivtrafiken har bidragit till att allt fler tagit fram bilen för resortill och från jobbet. Det har bl. a. lett till en kraftigt ökad trafik på gatoroch vägar i våra större tätorter. I spåren av denna politik harmiljöförstöringen ökat ännu mer. Det är trafiken som i hög grad har bidragittill att vi har kväveoxidutsläppper hektar i storstadsområdena. Våra miljöexperter säger egentligen att naturentål högst per hektar. Utsläppen i våra större tätorter liggeralltså långt över en acceptabel nivå. Omsorgen om människors hälsa och omsorgenom vår natur borde leda oss till att erbjuda människorna i dessa områden eneffektiv miljövänlig och modern kollektivtrafik som kan minska behovet avbilåkande. Mot den här bakgrunden kan regeringen inte hävda att manfört en politik som är miljövänlig på trafikområdet. Regeringen säger sig också vilja ge alla delar av vårtland goda kommunikationer. Detta är också en målsättning som säkert mångatycker låter bra. Det som är väsentligt är hur verkligheten ser ut! Vad gör regeringen för de delar av där människornasaknar både flyg, tåg och andra kollektiva kommunikationer på rimligt avstånd?Låt mig ge några mycket konkreta exempel. Grusvägarna är ett gissel förnäringslivet och för befolkningen i dessa områden. Ingen kan var okunnig om attdessa vägar förstör bilarna och ger trafikanterna ofta hopplösa och svåratrafikförhållanden. Det finns exempel på län där upprustningen ochbeläggningen av dessa vägar omfattade före s-regeringenstillkomst . Sedan socialdemokraterna övertog regeringsansvaret har dessavägförbättringar minskat . Denna dramatiska prutning avanslaget till länsvägarna innebär i praktiken att stora delar av intekan räkna med några förbättrade kommunikationer. För att ta ett annat exempel på samma område vill jag sägaatt regeringen ger flera regionalt utsatta län mycket snåla ekonomiskatillskott till länsvägarna. Län med flera länsvägar får nöja sig med vad det kostar att bygga en mil motorväg. Iverkligheten innebär denna trafikpolitik att stora områden av underöverskådlig framtid får leva med att sakna kollektiva kommunikationer,som man får nöja sig med ett uselt vägnät. Även socialdemokrater borde förstå och inse att det inteär så konstigt att människor flyr dessa utsatta och mis.sgynnade områden. Detär ganska naturligt att inga företagare vågar bygga ut eller nyetablerasig i områden som har usla kommunikafioner. Vad innebär regeringens politik för näringslivet? Skogenoch skogsindustrin ger folk de överlägset största exportinkomsterna.Mer än 300 000 människor har sin försörjning inom denna näringsgren. Man bordeockså komma ihåg att skogsråvaran till industrin i huvudsak transporteras pålänsvägnätet. Stora delar av detta vägnät är avstängt från trafik i olika delar av . Det skapar stora problem för våra effektivaåkeriföretag, och det skapar problem för hela skogsnäringen. Dessa vägar spelaralltså en mycket stor och avgörande roll för den ekonomiska utvecklingen i vårtland. Med regeringens satsningar på dyra motorvägar blir detinga pengar över för att rusta upp ett vägnät som är uselt men oerhörtbetydelsefullt för hela vår samhällsekonomi. I grund och botten finns det ingaregionalpolitiska ambitioner i regeringens vägpolitik. Finns det då några påtagliga skäl att tro att regeringenspolifik i fortsättningen kommer att motsvara uppsatta mål på trafikpolitikens områ- Trafikpolitikens mål och inriktning Trafikpolitikens mål och inriktning Tyvärrär det svårt att tro det. Centraliseringen av vårt land får fortgå i enförfärande omfattning. Den snabba inflyttningen fill storstäderna kommersnarast att förvärra trafikeländet, och miljöproblemen blir allt värre så längedenna politik får fortgå. Vi är inne i en ond cirkel av problem på trafikområdet.Trycket på nya och extremt dyra trafikinvesteringar i de snabbt växandestorstäderna är och kommer att bli kraftigt. blir det allt mindreresurser över för de svagaste regionerna. Den elefantsjuka som råder istorstäderna och den utarmning som råder i stora delar av i övrigt ärresultatet av den förda politiken. Den har vi tvingats leva med under årtiondendå socialdemokraterna haft makten. Läget är nu värre på grund avatt vi kommit till en smärtgräns såväl i avfolkade regioner som i storstäderna.Smärtgränsen tar sig uttryck i att statsmakterna inte kan erbjuda acceptablakommunikationer i stora delar av vårt land. I storstäderna tar sig smärtgränsenuttryck i att trafiken och miljöproblemen hotar både människors hälsa ochnaturen. Regeringen, skapar inte det investeringsutrymme som SJ ochfrämst bannätet är i stort behov av. Man har i olika delar av gjortambitiösa analyser av hur man skulle kunna utveckla järnvägstrafiken. Dessaanalyser visar på ett investeringsbehov på över 30 miljarder. Regeringen nöjersig med att lägga fast en investeringsnivå som motsvarar en tredjedel av detredovisade behovet. I verkligheten räcker de 10 miljarder som regeringen angettunder en hel tioårsperiod endast till aktuella projekt i ochen del andra som redan påbörjats. I princip löper man risken att bli helt utanpengar till mycket angelägna järnvägsinvesteringar i stora delar av Sverige.Därmed försämras SJ:s möjligheter att erbjuda allmänheten en tågtrafik som framstårsom attraktiv. SJ löper också risken att inte kunna erbjuda näringslivettillräckligt snabba och effektiva transporter. Denna snålhet eller rädsla föratt investera i en miljövänlig järnvägstrafik är inte ansvarsfull. Denpolitiken leder enbart till att vi får en utveckling mot ännu mer av vägtrafikmed ökade miljö- och trafiksäkerhetsproblem. Man kan inte med bästa vilja ivärlden påstå att regeringens satsningar motsvarar några högt ställdamiljökrav. Vi har från sida högre miljöambitioner. Därför redovisar vien investeringsnivå för järnvägen som är väsentligt högre än den regeringenangett. Regeringen säger i propositionen att transportsystenietskall byggas upp så att det bidrar till regional balans. Leder verkligenregeringens politik till att detta mål kan uppnås inom överskådlig tid?Knappast! I bästa fall kanske kommer att gå tillde 8 länsvägar som finns i vårt land. Denna blygsamma satsning skalljämföras med att regeringen är beredd att satsa 675 milj. kr. på två milmotorväg. Det kan också jämföras med att man är beredd att satsa 1 200 milj.kr. fill 1 riksvägar. I olika delar av vrider man sig nu i förtvivlanöver att man tvingas skjuta mycket angelägna vägbyggen på en osäker framtid.Det är inte så konstigt att både näringslivet och boende i dessa regioner gerupp hoppet om bättre kommunikationer. Det hopplösa tillstånd som dessa områdenhamnat i är en avgörande orsak till en förfärande snabb avfolkning av stora delarav vårt land som pågått . Denna avfolkning kommer att fortgå ominte det ges några nya signaler, som kan ge förhoppningar om att statsmakternaverkligen vill leva upp till de vackra målen om regional balans. Förcenterns del vill vi konkret ta några väsentliga steg i rätt riktning. Viföreslår för det första att anslaget till länsvägarna räknas upp. Vi föreslår för det andra att ett tioårsprogram upprättasför hur en upprustning skall kunna genomföras på det svagaste vägnätet. För det tredje anser vi att det s. k. bärighetsstödetinriktas på områden som har stora regionala brister i sitt vägsystem. Våra slutsatser, fru talman, kan sammanfattas med att viarbetar för en trafikpolitik som syftar till att "Hela skaleva". Vi ställer högre miljökrav på de trafikpolitiska satsningarna änvad regeringen gör. Med detta ber jag att få yrka bifall till reservationerna1 och 4 i det aktuella betänkandet. Trafikpolitikens mål och inriktning 45JAN JENNEHAG (vpk); När det gäller trafikpolitikens mål ochinriktning är socialdemokraterna och de borgerliga partierna i huvudsak eniga.Man bedömer i stort sett att några avgörande förändringar helt enkelt intebehövs. Vpk anser att sådana förändringar är helt nödvändiga. Vivill gynna järnväg och sjöfart på bilismens och flygets bekostnad. Talet omkonkurrensneutralitet är ointressant när bilismens och flygtrafikens ökning ärsådan att säkerhet, regionalpolitik, hushållning med energi och miljö kommer iandra hand.- Vi vill överföra tung trafik från landsväg till järnväg.Vi vill förbjuda tunga transporter på väg på sträckor längre än i taktmed att vi ökar kapaciteten på järnvägen. Den ökningen måstehejdas. Höjda luftfartsavgifter, mervärdeskatt på flygplan och minskade investeringari systemet måste vara styrmedlen. Trafikpolitikens inriktning måste alltså bli en helt annanän den regeringen föreslår, annars får ytterligare överflyttning av trafik frånjärnväg till bil, buss och flyg oacceptabla konsekvenser för bl. a. miljön. Anpassningen till EG går igen på många områden men ärsärskilt tydlig inom trafikpolitiken. Det stämmer inte med vår strävan efter enhelt ny närings- och regionalpolitik med antikapitalistiska och demokratiskaförtecken. De stora bolagen och bilindustrin samverkar med EG för enUtveckUng, som ökar luftföroreningar, försurning och skogsdöd. Det är synbaraeffekter av en utveckling som hotar basen för vår överlevnad. Kollektivtrafiken måste utvecklas för att bli attraktivoch effektiv; tekniska utveckling är försummad, om vi jämför med desummor som bilindustrin har avsatt och kommer att avsätta för tekniskutveckling. Varje verksamhet som inte investerar för sin framtid kommer att blipasserad av andra. Det är en självklarhet. Trafiksystemet och infrastrukturen har en strategiskbetydelse för hela samhällsutvecklingen. Det är samhällsekonomiska bedömningarsom skall styra hur infrastrukturen skall utformas. Pris- och taxeinstrumentets effekter behöver kartläggas.Det är knappast något länstrafikbolag som inte redovisar en minskad försäljningav månads- kort och liknande.Kollektivtrafikpriserna har stor betydelse och har stigit mer än genomsnittet.Låt mig ta ett exempel. gjordes i inom kollektivtrafiksystemet 320 000dygnsresor. är det 270 000. Vad beror det på? Det är en skillnad på 50000 dygnsresor. Vilka faktorer är det som har förändrats? Är det antaletmänniskor? Är det arbetsplatsernas belägenhet och antalet människor somarbetar? Man bor i stort sett på samma ställen och man arbetar på sammaställen och har rimligtvis samma behov av resor. Vad är det som har förändrats?Jo, priserna har stigit. Folk väljer att ta bilen till jobbet, en del kanskegår eller cyklar, vad vet jag. Men man avstår från att utnyttja detkollektivtrafiksystem som finns uppbyggt. Och än en, gång: Det har inteförsämrats. Tidtabellerna är desamma, standarden på fordonen, bekvämligheten -eller bristen på bekvämlighet för den delen - är densamma. Tillsist några ord om affärsverkens dotterbolag. Vpk anser inte att Swedcarrierskall säljas ut. Företaget kan mycket väl fungera som en organisation inom SJ.SJ;s stäUning är starkare med en sammanhållen organisation. Jag yrkarbifall till vpk:s reservationer 2, 5, 7 och 12. 46 (): Det betänkande vi nu diskuterar handlar om riktlinjerna förtrafikpolitikens mål, inriktning och kostnadsansvar såsom detta presenterats iden proposition som benämnts "Trafikpolitiken inför 90-talet" och somkom på bord . Proposifioneni sin helhet tar också upp en rad förslag till åtgärder inom transportsektornsolika delar. I ett antal betänkanden förutom detta kommer trafikutskottet underde närmaste månaderna att behandla propositionen och ett stort antalmotionsyrkanden som väckts med anledning av denna. Detfinns enligt utskottets mening en stor överensstämmelse i synen på deövergripande målen för trafikpolitiken i regeringens förslag och i ett antalmotionsyrkanden från opposifionspartierna. Trafikpolifikensfrämsta syfte är att bidra till att utveckla välfärden. Och det skall den görasom ett komplement till den allmänna ekonomiska politiken, näringspolitiken,social- och miljöpolitiken samt regional- och arbetsmarknadspolifiken. Ävenom den samhällsekonomiska grundsynen också framöver måste vara en utgångspunktför trafikpolitiken måste ändå strävandena att uppnå största möjligaeffektivitet i ekonomiskt hänseende vägas mot och kanske ibland få stå tillbakaför andra krav när det gäller transportsystemet som inte varje gång kanvärderas i ekonomiska termer eller mätas med ekonomiska mått. Här kommer då invåra krav på en bra miljö, trafiksäkerhet, regional balans och en braresursfördelning i övrigt i samhället. Imålformuleringen för trafikpolitiken föreslår regeringen att det skall varaväsentligt att på grund av miljöfrågornas ökande betydelse inom trafiksektorntydligare betona miljökraven. Detsamma gäller trafiksäkerheten. Detövergripande målet för trafikpolitiken i vårt samhälle skall vara att erbjudamedborgarna i hela landet en tlllfredsstäUande, säker och miljövän- ligtrafikförsörjning till lägsta samhällsekonomiska kostnad. Detta utvecklas iproposifionen i fem delmål, som gäller: - god miljö pch Det är ändå ofrånkomligt att kravenvarierar mellan landets olika delar. Men transportsystemet skall kunna tryggaarbetsresor och möjligheter till service och annat .som erbjuds. Förpersontrafiken gäller det då också att åstadkomma en samordning medverksamheter inom andra samhällssektorer och få till stånd en acceptabel nivåpå fillgängligheten. Även godstrafiken skall ha en viss servicenivå. Kravet påsnabba godstransporter har vuxit precis som kravet på snabbhet och fidsmässigsäkerhet inom persontrafiken. Näringslivet har här ökade krav genom att det s.k. materialadministrativa tänkandet alltmer kommit in i transportsystemet ochatt leveranser skall ske enligt scheman och på bestämda tider-ofta med kortaintervaller. vill ha en särskild analys utförd på hur detta"just-in-time-system" påverkar samhällsstrukturen. Den frågan haremellertid redan tagits upp av transportforskningsberedningen, som i en radprojekt tittar närmare på eventuella effekter av det nämnda transportsystemet. Det är en viktig trafikpolitisk uppgift som vi har framföross att få fram medel för utveckling och utbyggnad av infrastrukturen.Befintliga tillgångar måste på bästa sätt utnyttjas. Möjligheter attrationalisera måste tas till vara. Det finns inte utrymme för felsatsningar ochonödig splittring av resurser. Samhällsekonomiskt tänkande måste bestämmaplaneringen av infrastrukturen, och effektiviteten i transportsystemet fårbedömas på ett vidare sätt än fidigare. Som jag redan nämnt skall transportsystemet enligtpropositionen utvecklas så att god miljö och hushållning med naturresurserfrämjas. De skadliga utsläppen från transportsystemet skall minskas radikalt.Till målsättningen att minska kvävedioxidutsläppen skall åtgärder inomtransportsektorn bidra. Luftkvaliteten i tätorter skall radikalt förbättras,och åtgärder för att minska trafikbuller aviseras också. Trafiksäkerhetsarbetet skall enligt regeringsförslagetinriktas på att skapa ett så olycksfritt väg- och trafiksystem som möjligt. Denförbättring på detta område som vi glädjande nog har kunnatnotera måste fortsätta. Inriktningen på trafiksäkerhetsarbetet skall vara attsuccessivt ytterligare öka trafiksäkerheten och minska olyckornas antal ochskadeverkningar. Vad gäller åtgärder från samhällets sida för att främjaregional balans måste trafikpolifiken syfta till att främja insatser inomregionalpolitiken som helhet. Insatser på det trafikpolitiska området löser inte ensammasvåra problem som kan finnas i olika regioner. Men en så god, rationell ochbillig transportförsörjning som möjligt skall ändå kunna erbjudastrafikanterna. Ettfasthållande vid gammal och orationell teknik får inte hindra förnyelse Trafikpolitikens mål och inriktning Trafikpolitikens mål och inriktning ochanpassning till det nya. Det skulle kunna leda till att klyftan mellan svagaoch starka regioner ökar. Som jag redan nämnt innehåller de med anledning avpropositionen väckta motionerna synpunkter som har stor överensstämmelse medden syn på de övergripande målen för trafikpolifiken som regeringen redovisat ipropositionen. Motionsyrkandena kan därför lämnas utan åtgärd från riksdagenssida. Utskottet ställer sig bakom de förslag som regeringen här har lagt fram. I en reservation från , och centerninstämmer man också i såväl det övergripande målet som delmålen ipropositionen, men man menar att det är nödvändigt att genomföra helt andraåtgärder än de som föreslagits för att uppnå de mål som man säger sig varaöverens med kommunikationsministern om. Vilka dessa åtgärder är finns det dockingen samlad redovisning av. När det gäller inriktningen av trafikpolitiken anförs iregeringsförslaget som en grundläggande princip att samhällets påverkan avtransportkonsumtionen främst skall ske med sådana styrmedel som - inom ramenför befintligt trafikutbud - ger utrymme för valfrihet för konsumenterna. Regelsystem som styr transportproduktion skall utformasså, att effektiv konkurrens främjas. Möjligheter till samverkan mellantrafikgrenar och transportmedel skall också tas till vara. Ingen är nöjd medstatlig detaljreglering i transportproduktionen; den måste fortsätta attminska. Likaså skall beslut kunna fattas i så decentraliserade former sommöjligt. När det gäller ansvaret för uppförandet av nödvändigatrafikanläggningar som i allmänt intresse behövs för transportbehoven skallsamhället också fortsättningsvis ha ansvaret.