prot · GB0941 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag troratt det är ett slag i ansiktet på många kvinnor som har en begränsadvalmöjlighet. Anf.101 (); Huvuddelen av mitt anförande handlar ju ändå om hur vi skulle stödjamännen i deras försök att få en ny mansroll. Inom värnplikten finns mycket avden diskussion och den förmåga som man har att påverka unga män på väg in iföräldraskapet att ta sitt ansvar. Jag tycker att det är självklart att den ensamståendefadern lika väl som den ensamstående modern har nytta av ett vårdnadsbidrag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /88:8 om medbestämmandelagen. 102SONJA REMBO (m): Medbestämmandelagen har varit i kraft i tio år.Det tyckte arbetsmarknadsutskottet var ett bra skäl att följa upp lagen ochförsöka utröna om den verkligen fick de effekter som avsågs. Därför inbjöds arbetsmarknadsorganisationerna på såväl denprivata som den offentliga sidan till utskottet för att redovisa och diskuterasina erfarenheter och sin syn på MBL. Resultatet var ganska nedslående. Som framgår av betänkandet ligger värdet i MBL förarbetstagarparten i reglerna om förstärkt förhandlings- och informationsrätt.Däremot andades såväl LO som TCO och /SR en besvikelse över att lagen givitså litet. Ett genomgående klagomål var att organisationerna kommer för sent ini beslutsprocessen och att de har svårt att hitta de egentiiga beslutsfattarna.Arbetsgivarsidans reaktion kan närmast sammanfattas i följande uttalande frånen av dess representanter; "Effekterna av MBL blev kanske inte såvåldsamma. Visst inträffade det mycket, och visst har det kostat mycket pengar,men man kan fråga sig om det hela var värt pengarna." Anmärkningsvärd är den delade synen på värdet avmedbestämmandeavtal. SAF ansåg att utvecklingsavtalet varit positivt, medanKommunförbundet och var negativa till sina avtal.Från fackligt håll ansågs det svårt att komma fram till lokala avtal på den privatasidan. Men där förekomsten av lokala avtal är störst, nämligen pålandstingssidan, var arbetstagarsidan missnöjd och framhöll behovet av centralavärderingar. Arbetsgivarsidan ansåg att verksamheten fungerar trots avtalen merän fack vare dem - de ansågs vara ett hinder för en effektivförvaltning. Ändå gjordes den sammanfattningen att "trots lag och avtal såfungerar def skapligt ute på fältet. Det sker tack vare att det är den lokalamångfalden som styr i stället för den centrala enfalden", för att citeraen av representanterna för de offentliga arbetsgivarna. Värt atf notera är också Kommunförbundets ochLandstingsförbundets med skärpa framförda kritik mot avsaknaden av en klargränsdragning mellan medbestämmandet och den polifiska demokratin. De reglersom införts på den stafiiga sidan saknar motsvarighet på den kommunala. Dettaförtjänar atf understrykas infe minst av den anledningen attarbetstagarrep-resentanterna var av den uppfattningen aft denna kritik intelängre var aktuell. Allt dettaborde ge anledning att överväga en genomgripande översyn av lagstiftningenmed den inriktning som anges i den första moderatmotionen. Denna slutsats draremellertid inte utskottsmajorifeten. Den hänvisar till atf det underutfrågningarna inte framställdes krav på någon mer genomgripande omarbetning. Detvar därför med en viss förvåning jag efter det attutskottsbetänkandet hade justerats läste en intervju med den nya arbetsmarknadsministern,i vilken hon förutskickade en snar översyn av arbetslivslagstiftningen,eftersom lagarna är föråldrade. Hon angav att syftet var atf flytta frampositionerna - hon nämnde dock inte för vem - och förutsåg att den politiskatonen snart skulle komma att skärpas. Dessauppenbarligen mycket långtgående planer i regeringen undanhölls utskottet. Otvivelaktigt,herr talman, får man intrycket atf socialdemokraterna i resp.regeringen går i otakt. Vi har ju kunnat ta del av de mycketlångtgående förändringar som såväl det socialdemokratiska partiet som LO ärinställt på. LO utreder maktperspektivet. De s. k. löntagarnas inflytande skallstärkas med stöd av lagar och avtal, i samband med "samhällets"godkännande av olika företagsåtgärder vid företagens användning av vinstmedel,såsom olika fonder, och i samband med kollektiv kapitalbildning. Isamma anda beslutade om en samlad utvärdering av denarbetsrättsliga lagstiftningen för att stärka löntagarnas ställning iarbetslivet. Härvid skall beaktas behoven av en förstärkning avanställningstryggheten, av ett utvidgat fackligt tolkningsföreträde och av enbreddning av förtroendemannalagen till fackligt socialt arbete. Eft annatområde där vi kan vänta lagstiftning är i fråga om koncernfackligt samarbete, iförsta hand inom . LO kräver lagstiftning för att flytta frampositionerna, och sedvanlig ordning ställer parti och regering upp ocheffektuerar LO-kraven Men varför kommer dessa offensiva tongångar inte fram iutskottsbetänkan det? Jag skulle gärna vilja ha ett besked av påden punkten är ju ändå sakkunnig i arbetsmarknadsdepartementetarbetsrätfsliga frågor, så han bör veta. Debattenom den arbetsrättsliga lagstiftningen har flera dimensioner. Den handlar omförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare och en önskan att geförutsättningar för en harmonisk utveckling av relationerna dem emellan. Denhandlar om de rättigheter som parterna behöver som komplement till den fria förhandlingsrättenför att skapa balans dem emellan. Här gäller diskussionen ofta varbalanspunkten skall ligga. Men debatten gäller också värderingar om vilkensorts samhälle vi skall ha, frågor som rör demokratins innehåll. Budskapetfrån socialdemokratin är mer oförblommerat än fidigare - def är maktendet handlar om. De fackliga organisafionerna med LO i spetsen nöjer sig intemed medbestämmande och samverkan. Via löntagarfonder, AP-fonder ocharbetsrättslig lagsfiftning vill de ta över makten i samhället. Gränsernamellan de fackliga organisationerna och de politiska beslutsfat-farna bliralltmer oklara. Det uppstår ett beroendeförhållande mellan organisationerna ochde politiskt ansvariga. Detta leder till ett korporativt samhälle, där det finns enrisk för att demokratin sätts ur spel. Iett sådant samhälle har de enskilda människorna litet att säga till om. Sommedlemmar - frivilligt eller ofrivilligt - i fackliga organisationer som harensamrätt på arbetsmarknaden är de helt utiämnade åt organisationernasgodtycke. Organisationernas legitimitet vilar på lagstiftning, inte på medlemmarnasförtroende. Organisationerna blir likställda med offentliga organ utan denpolitiska kontroll och insyn som gäller för offentliga organ. Vi moderater vill verkaför en helt annan utveckling. Detofficiella syftet med lagstiftningen- att stärka de anställdas inflytande iarbetet - har alla bejakat. Som utskottet skriver ligger det i självabenämningen "medbestämmandelagen" att det är begrepp som samverkanoch medinflytande som skall styra den utveckling mot demokrati på arbetsplatsernasom lagen vill främja. Till.grund för denna samverkan och detta medinflytandebör i första hand ligga avtal mellan parterna. Detär alltid vanskligt att genom lagstiftning försöka kommendera fram samverkanmeUan människor. Frågan är om inte medbestämmandelagen, åtminstone under deförsta åren, fick den effekten att den då redan pågående utvecklingen motstörre samverkan mellan arbetstagare och arbetsgivare bromsades upp. Mångaarbetsgivare uppfattade lagen som just ett kommando, och arbetstagarna ingavsoreaUstiska förväntningar. Undersenare år har utvecklingen på arbetsplatserna förändrats avsevärt. Vi harklarat av påfrestande omstruktureringsprocesser. Även om en del återstår kan vinu börja att se framåt från en ny utgångspunkt. Den tekniska, administrativaoch organisatoriska utvecklingen för oss raskt in i det som vi omväxlandekallar informations-, kunskaps- eller tjänstesamhället. Det pågår ett intensivtarbete med att finna nya produktions- och arbetsformer. Detta arbete sker inära samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare och deras fackligarepresentanter på arbetsplatserna. Den hierarkiska beslutsstrukturen ersättsalltmer av ett decentraliserat beslutsfattande. Enskilda anställda kan på ettannat sätt än tidigare i sitt dagliga arbete få ett ökat inflytande och ansvar.Detta motsvarar de anställdas växande krav på personlig utveckling. Mantalar alltmer om ett osynligt kontrakt, dvs. att arbetsledning och arbetstagarekänner stark soUdaritet med arbetsplatsen och arbetskamraterna och samfälltarbetar för det gemensamma bästa. Alla är medvetna om att det är det egnaföretagets, den egna organisationens konkurrensförmåga som avgör dessmöjligheter att erbjuda trygga och meningsfulla arbeten. Denna anda har undersenare år fått ett allt starkare genomslag i näringslivet och har också börjatnå offentiig verksamhet. Denslutsats borde dra av utvecklingen och resultatet av den uppföljningarbetsmarknadsutskottet har gjort är att det finns gränser för vad lagstiftningkan åstadkomma. Det som behövs är inte skärpningar i lagstiftningen somytterligare förskjuter balanspunkten mellan arbetsmarknadens parter ensidigtåt ett håll - i de centrala fackliga organisationernas favör - utan enlagstiftning som ger de enskilda arbetstagarna och arbetsgivarna samt delokala fackliga organen bättre möjligheter att verka på arbetsplatserna. Vimåste avlägsna hinder och ge utrymme för konstruktivt nyskapande. Det är deninriktningen på det fortsatta översynsarbetet som vi ger uttryck för ireservation 1. Jag går över till de övriga reservationer som finnsfogade till betänkandet, herr talman. I reservation 4 upprepar de tre borgerliga partierna sittkrav på en ändring av lagen i syfte att tillförsäkra de anställda på de småarbetsplatserna rätfen till information och förhandling. I reservation 7 hemställer samma partier om lagstiftningom negativ föreningsrätt. En sådan lagstiftning skulle likställa medövriga demokratiska nationer som ratificerat FN-deklarationen liksom Europakonventionenom mänskliga rättigheter. Detta är ett av de allra viktigaste kraven i syfteatt stärka den enskildes ställning. Då det gäller chefstillsättningar har vi moderater i mångaår krävt aft dessa skall undantas från förhandlingsskyldigheten i MBL. Det ären ganska bisarr ordning att arbetsgivaren skall tvingas förhandla medmotparten om vem som skall företräda arbetsgivaren gentemot samma motpart.Logiken fordrar egentligen att arbetsgivaren också skulle ha rätt att bliinformerad om och ha synpunkter på vilka personer som utses till fackligaföreträdare. Den paralleUen kan kanske få fler parfier än aft insedet absurda i den nu gällande ordningen. En annan fråga som har stor principiell räckvidd ärfacklig vetorätt vid entreprenader. Det är allom bekant att vetorätten inteutnyttjas enbart i det syfte som lagstiftningen från början förutsatte,nämligen för att förhindra s. k. gråfirmor. Även helt seriösa företag utsättsför fackliga bannbullor. Det räcker att de inte har kollektivavtal, även om deutgör enmans- eller fåmansföretag. Detta innebär konkurrensbegränsning och eneffektiv hämsko pä nyföretagandet. De treborgerliga partierna är eniga i sitt krav på en annan ordning. En annanfråga av stor principiell betydelse är den fackliga stridsräffen. , folkparfiet och är eniga i sitt kravpå förbud mot blockad av enmans- och familjeföretag i vilka endastfamiljemedlemmar arbetar. Blockadrätfen utnyttjas på sätt som inte kan accepteras iett rättssamhälle. Vi har kunnat räkna upp ständigt nya fallav blockader av enmansföretag på grunder som är ytterst tvivelaktiga. Många avde företagare som drabbas har fått lägga ner verksamheten. Eftersom blockad också i andra sammanhang kan användas påett sätt som strider mot lagsfiftningen eller är tvivelaktigt urrättssäkerhetssynpunkt vill också att blockadrätfen i övrigt skallses över. Nära förknippad med blockadfrågorna och tvistefrågor i övrigtär frågan om skadestånd. På sina håll har möjligheten aft utkräva skadestånd frånarbetsgivare utvecklats på ett sätt som är klart otillfredsställande. Detta ikombination med den borttagna avdragsrätfen för denna typ av skadestånd geroacceptabla ekonomiska effekter. Allvarligast är ändå att utkrävandet av skadestånd skerslumpmässigt och att krav på skadestånd följer även för de enklaste formeUafel. Jag har tidigare framhållit att lagsfiftning och avtal bildar eft oerhörtkomplicerat mönster, som det för varje företag innebär stora svårigheter aftöverblicka. För den mindre företagaren är dessa svårigheter många gångeroöverstigliga. 9 protokoll 1987/88:41 Utkrävandetav skadestånd tycks ske slumpvis och utan några rimligaproportioner mellan förseelsen och det utkrävda skadestånds-beloppet. Iblandtycks det mer handla om hur god förhandlare den drabbade företagaren är och hurmycket tid han anser sig kunna lägga ner på att få en minskning avskadeståndsbeloppets storlek. En energisk facklig ombudsman kan med fräckhetoch envishet kamma in avsevärda belopp. Företagarna betalar för att fåarbetsro. Så här får det inte se ut i vårt . FackUg verksamhet är viktigoch nödvändig. Det måste vara i allas intresse att sådana här avarter intetillåts utbreda sig och misskreditera all facklig verksamhet. Uppenbarligenklarar man inte av den nödvändiga renhållningen inom de fackUgaorganisationerna. Då måste statsmakten självfallet ingripa. betänkande 7, som skall debatteras litet senare,hänvisar utskottsmajoriteten, med anledning av en motion från vpk om frågor isamband med skadestånd, till den pågående översynen iarbetsmarknadsdepartementet. Någon motsvarande hänvisning ville utskottet integöra i det här betänkandet. Detta föranleder mig att fråga vad detär för översynsarbete i fråga om skadestånd som pågår. Är det lika ensidigt somövrigt översynsarbete? Iett avseende kan vi moderater notera att vi blivit bönhörda. Den översyn avarbetsdomstolen som vi begärt är igångsatt. Den fackliga stridsrätten har utnyttjats på ett sättsom ger anledning till oro. Strejkbenägenheten är högre än tidigare.Avtalsförhandlingarna har, särskilt inom den offentliga sektorn, visat attmodellen har svagheter. Till bilden kan också fogas konflikter orsakade avfackliga gränsdragningstvister. Dennaoro delas av bl. a. regeringen, som tillkallat en särskild utredningsman föratt undersöka reglerna för avtalsförhandlingar och arbetskonflikter på denoffentliga sidan i syfte att ge uppslag till sådana förändringar som kan ledatill en framtida bättre fungerande arbetsmarknad och en lönebildning med mindrerisk för konflikter. Detär märkligt att studera hur denna utredning har- tagits emot av de fackligaorganisationerna. Regeringen har kritiserats hårt, och de flesta av de .berörda organisationerna har vägrat medverka. Också detta är något nytt försvensk arbetsmarknad. Och, herr talman, det är illavarslande. Mankan inte nog ofta understryka den styrka def varit för svenskt arbetsliv attstatsmakten överlåtit åt parterna på arbetsmarknaden atf själva genom avtallösa uppkommande frågor och ta ansvar för sina avtal. Denna politik förutsätteratt det råder balans mellan parterna i den meningen att en stridsåtgärd frånden ena partens sida kan mötas med motåtgärder från den andra parten. Tillprinciperna har också hört att tredje man i största möjliga utsträckning skallhållas utanför konflikten. Dådet gäller stora delar av den offentliga sektorn kan dessa principer över huvudtaget inte följas. Arbetsgivaren är stort sett okänslig för de ekonomiskaeffekterna av en konflikt; De kan överföras på skattebetalarna. Inte heller kanarbetsgivaren besvara en strejk med en lockout av motsvarande omfattning. Denskulle drabba, inte arbetsgivaren men väl de redan drabbade, nämligen desvagaste medborgarna, de vård- och omsorgsbehö- vande, desom är mest beroende av hela den monopoliserade offentliga fjänste- ochservicesektorn. Då det gäller konflikter med anledning av fackligagränsdragningsstrider, är arbetsgivarens situation den att han tillhandahållerslagfältet utan att kunna påverka striden. Utvecklingen är oroande. De senaste årens rikligtförekommande konflikter, särskilt på det offentliga avtalsområdet ochgränsdragningskonflikter som den vid och kranförarkonflikten, för tankarnatill den djupt olyckliga situation som tidigare rådde på den brittiskaarbetsmarknaden. Lägg härtill ett inte obetydligt antal olovliga konflikter,där i en del fall socialförsäkringssystemet har fått stå till tjänst somstrejkkassa. Om detta har utskottsmajoriteten ingenting att säga,bortsett från att den vidhåller den helt verkningslösa 200-kronorsregeln vidbrott mot fredsplikten. Ett förslag som framfördes i utskottet att i sambandmed avstyrkandet av i motion i betänkandet åtminstonehänvisa till den av regeringen tillsatta konfliktutredningen avslogs. Återigen,herr talman, noterar jag hur socialdemokraterna i utskottet tycks föra en annanpolitik än socialdemokraterna i regeringen. Var finns konsekvensen? Jag yrkar bifall till samtliga reservationersom i arbetsmarknadsutskottet har ställt sig bakom. 103ELVER (); Medbestämmandelagen är ett viktigt instrumentför de anställdas medinflytande i arbetslivet. Den ger de anställda möjlighetatt mer aktivt ta del i företagets utveckling, och för den enskilde innebär detsom regel en större tillfredsställelse i arbetet. Det går att med större krafthävda arbetslivets sociala mål, och det ökar jämlikheten meUan parter ochindivider. En positiv följdeffekt av ett aktivt medbestämmande är attmaktkoncentrationen motverkas i olika former. stod i allt väsentiigt bakom. De liberala grundelement som ingår är det anledning attockså slå vakt om. Medbestämmandelagen är en ramlag, som i sin konstruktionförutsatte komplettering med avtal. Så har också skett, först på def statligaoch kommunala området .och därefter inom kooperationen. Sist, ,undertecknades ett färdigt utvecklingsavtal mellan SAF och LO/PTK. har förflutit sedan medbestämmandelagenträdde i kraft. har för övrigt ett uppföljningsarbete skettvia en statlig pariamentarisk utredning, nya arbetsrättskommittén (NARK). Dentillsattes parallellt med ikraftträdandet och kunde senareavlämna sitt betänkande, ett betänkande som till sidantalet var anslående menvars slutsatser var nog så begränsade. har vi passerat det första decenniet av MBL:s historia.Som redan sagts fann arbetsmarknadsutskottet det rimUgt och riktigt att kallatill sig arbetsmarknadsorganisationerna för att ta del av deras erfarenheter avden praktiska tillämpningen. Vi överlade alltså med LO, TCO och /SR. Frånarbetsgivaren deltog företrädare för samt för . Dåvarande inrikesutskottet hade en.liknande hearingmed dessa organisafioner strax före riksdagsbeslutet . Då jag i förhållande till den föregående talaren vill målamina iakttagelser i mindre grälla färger skulle jag kunna säga så här; om förstärkt förhandlingsrätt och informationansåg arbetstagarsidan ha varit till gagn för de anställdas medinflytande ochengagemang. Låt vara atf förväntningarna på reformen har varit klart större änutfallet. Bland annat tog det atf få fram def avtal som skullekomplettera lagen. En annan kritikpunkt var att man anser att man ofta alltförsent kom in i beslutsprocessen för att ha en reell möjlighet att påverka den.Andra problem som påtalades var svårigheten att nå beslutsfattarna i t. ex.koncerner och andra komplexa företag. SAF framhöll att utvecklingsavtalet varit en positivfaktor, medan de båda kommunförbunden var nog så negativa till motsvarandecentrala avtal på den offentliga sidan. Gemensamt ansåg arbetsgivarsidan attorganisationstvisterna mellan olika fackförbund är ett växande problem, ochman hade den samstämda uppfattningen aft den s. k. och gjordegällande aft det föreligger ett olöst problem när det gäller gränsdragningenmot den politiska demokratin, som de båda förbundens styrelser enhäUigt begärtredan 1981. Arbetstagarsidan gjorde i denna bedömning den iakttagelsen, att enrimlig avvägning i gränsdragningen hade skett. Vidare kan sägas aft de olikaföreträdarna på arbetsmarknaden ändå var ense om att medbestämmandet efter eninkörningstid fungerat hyggligt. Medbestämmandelagen har kommitför att stanna. Till utskottets betänkande har fogats 17 reservationer,och har medverkat till sex av dem. Det gäller frågan om MBL iförhandlingar och information för småföretagen. Det finns uppenbara problem iumgänget mellan arbetsgivare och arbetstagare på de allra minstaarbetsplatserna. Därför borde regeringen inom ramen för översynsarbetet med dearbetsrättsliga lagarna pröva olika modeller för fullgörandet av förhandlings-och informafionsskyldigheten i mindre företag. Dessa krav har förts fram i eftantal motioner, som följs upp i den första trepartireservationen, nr4, som jagyrkar bifall till. Den negativa föreningsrätten tas upp i reservation 7. Därpåtalas att rätten till arbete liksom den enskildes lagstadgade rättigheter påarbetsplatsen aldrig får göras beroende av huruvida den enskilde arbetstagarenär medlem i en facklig organisation eller inte. Medlemskapet måste alltid varaden enskUdes angelägenhet. Den enskildes frihet att välja men också att avståmedlemskap i facklig organisation bör garanteras. I en sådan lagförändring böräven förbud mot organisationsklausuler upprättas. I reservation nr 9 om facklig vetorätt vid entreprenaderpåtalas att seriösa entreprenörer också kan komma i kläm genom den nuvarandetillämpningen. Infe sällan gäller det enmansföretagen, och i förlängningen kanetableringsfriheten hotas. Påtalade missförhållanden bör undanröjas, och enanpassning i MBL bör ske. Reservafion 11 om förbud mot blockad av enmans- ellerfamiljeföretag är också bekant . ;Det faktum att parterna påarbetsmarknaden bestämmer vilka stridsåtgärder som skall tillämpas innebär dockett långtgå- Det ärviktigt att vidtagna stridsåtgärder som blockad står i rimlig proportion tilldet resultat man vill uppnå. Blockad av enmansföretag och rena familjeföretagär en omotiverad stridsåfgärd, som bör utrangeras ur den arbetsrättsligalagstiftningen. Ireservation 13 tas fredspUktsbestämmelserna och 200-kronorsregeln upp.Argumenten för att 200-kronorsregeln borde omprövas är inte nya. Däremot harytterligare gått, som gör att startåret för denna skadeståndspåföljdfrån 1928 känns alltmer avlägset. När den infördes var den ett korrigerandemedel. är det närmast en struntsumma, trots att brott mot fredspliktenanses som allvarligt. Noterbart är, herr falman, att var mycketbestämt i sin uppfattning att denna regel måste justeras till ett belopp somkan anses bättre anpassat till dagens penningvärde och arbetsrättsliga synsätt. Ireservation 16, som är den sjätte och sista reservation jag yrkar bifall till,påtalas den diskrepans som råder mellan de arbetsrättsliga skadestånden för t.ex. mindre företagare. De många lagarna och tillkommen reglering genomkollektivavtal gör det ibland svårtolkat och svårhanterligt. Det kan varasvårigheter att till punkt och pricka efterleva alla detaljer. Hantverkare ochandra har inte egen arbetsrättslig expertis, och därför bör skadeståndenanpassas till en rimlig nivå. Regeringen bör få i uppdrag att också se överdessa frågor. Det faktum att yrkar på förändringar i MBL ändrar infe denutgångspunkt jaginledde med, nämligen att medbestämmandelagen som helhet iallt väsentligt fyller en viktig roll, både för arbetstagarna men också förarbetsgivarna. Rätt hanterad och med marginella justeringar i lagstiftningenkan medbestämmandelagen också spela en positiv roll i det svenskaarbetslivet. Jag ber aft få yrka bifall fill hemställan i utskottefs betänkande nr 8med undantag av de folkpartireservafioner som jag har yrkat bifall till. 104 ,SSONi (c): har en omfattande reformering avlagsfiftningen på arbetsrättens område ägt rum. Motivet har varit att gearbetstagarna ett ökat inflytande i beslutsprocessen och ge de anställdamöjlighet att påverka den egna arbetssituationen. Centerpartiethar i stora delar ställt upp för dessa principer, men i vissa fall godtar viinte till fullo de regler som finns i medbestämmandelagen.