prot · GB09114 · 1987-12-31 00:00:00 — Den svenska hållningen till valutafrågoroch räntefrågor är ju sådan, att omvärlden måste uppfatta att Sverigeförbehåller sig rätten till fortsatt devalveringspolitik. Jag vet att dettainte är utrikeshandelsministerns område, men det finns många sädana uttalandensom gör att man mäste varna för att socialdemokratin brister i att demonstreraden nödvändiga ömsesidighet som är grundvalen för en framgångsrikhandelspolitik. Det finns möjligheter att ge andra exempel. Vi talade föruti ,dag om kontröllagstiftningen, och gör sig verkligen engagerad försvarare av den litet storsvenska hållningen: Jodå, vi skallkontrollera ägarna. Den svenska lagstiftningen, som ger regler för medbestämmandeinom arbetslivet, arbetslivets villkor, aktiebolagsförvaltning ochaktiebolagsredovisning, duger inte. Är det en utlänning skall vi ha enkontrollfunktion,till! - Det ligger en storsvensk brist på ömsesidighet i dettasom oroar och som är illavarslande..Det är ett tecken som möjligen växer i densocialdemokratiska politiken och som därmed blir till en fara. Med dessa kornmentarer kring allmänna handelspolifiskasynpunkter skall jag övergå till att tala om ett annat av mina favoritämnen,nämligen den Jag är glad över att utrikeshandelsministern återkommer till denom och om igen i olika sammanhang i den handelspolitiska deklarationen ochmarkerar regeringens intresse för den, vilket i sin tur naturligtvis tyder påatt regeringen fäster stort avseende vid dess betydelse. Om vi dä går tillbakatill de sex trender som jag inledde med, ser man tydligt kopplingen till denspröda demokratiutvecklingen, behovet av fillväxt i världsekonomin osv.- Den internationella skuldkrisens lösning är faktiskt någotav ett villkor för en framgångsrik utveckling av världens utrikeshandel. MatsHellström markerade för tre är sedan i den utrikeshandelspolitiskadeklarationen de klara initiativ i vilka han deltog till att medverka fill enlösning av den internationella skuldkrisen. I dagens handelsdeklaration frånstatsrådet saknar jag klara initiativ till att delta i lösningen avdetta problem. Jag är medveten om att har deltagit i långtgåendestudier och arbeten för att inom ramen för medverka i lösningen aven del av skuldproblem. Jag är också medveten om att man ofta får höraatt den del av skuldkrisen som sä att säga är finansierad genom enskilda bankeri allt väsenligt är ett amerikanskt problem. Men jag vill alltså ha bortintrycket av att detta inte är ett globalt problem genom att begära avregeringen att den skall ge tydliga tecken på beredskap och inte bara delta ilösningen utan faktiskt ocksä ta initiativ till denna. finns det nämligenmöjligheter till detta, för utvecklar det sig i världen en hel deltendenser när det gäller skuldkrisen som kan utnyttjas. För bara något halvår sedan publicerade tidningen en stor och omfattande rapport som redovisade den intressantamöjligheten till Debt and Equity Swap, dvs. utbyte av skulder mot realatillgångar i skuldlandet. Detta är en utveckling som enligt min mening behöverinternationellt stöd från industrialiserade nationer och som därför verkligenborde bli föremål för svenska initiativ. Jag vill gärna höra om statsrådet harnågonting att säga i den frågan. Det finns också en tendens som framgår mycket tydligt avutvecklingen i . Där har bankerna nu gjort sä stora avsättningar för sinskuldsättning att man t. o. m. varnar för att den är för stor. Det kan ledatill att de skuldsatta nationerna alltför lätt börjar räkna bort sinbetalningsplikt, eftersom bankerna har gjort så stora reservationer. Inom denamerikanska bankvärlden utvecklar man nu en plan som bygger pä attVärldsbanken, Valutafonden, internationella organ som FN, industrinationer ochandra tillsammans skall utveckla ett bankinstitut som genom upphandling avutlandsskulder på den sekundära marknaden skall medverka fill att de skuldsattaländerna ges lättnader. Jag skulle gärna ha sett att det i denna deklarationfanns en tydlig markering av de vägar som statsrådet vill anvisa för svensktengagemang när det gäller en avveckling av skuldkrisen. Möjligheten finns ännuatt vi kan få höra detta här . , fru statsråd: handelspolifiken möter viett inte alldeles ovanligt men där mycket uttalat problem. Handelspolitikens förhandlare är ju diplomater. Vi har välantagligen den stora förmånen att kanske ha världens bästa diplomater. Jagkänner åtminstone de bisittare till statsrådet som sitter här vid väggen, ochjag vet att jag kan lita på Prot.1987/88:114 , Det finns emellertid ett kommunikationsproblem som ärbetydande, och det gäller avlänkningen av dessa diplomaters arbete motnäringsliv och övriga politiker i vårt land, inte minst alla vi 349 som ivanliga fall skall vara här i kammaren. Det behövs en förstärkning av informationsflödet frånförhandlingsarbetet till oss grägossar här i kammaren och till"valparna" ute i näringslivet. Jag menar att det därför voreintressant att få diskutera förslaget om en förstärkning av kommerskollegium.Det verkar ju som om kommerskollegium går precis motsatt väg, att man drar åtsvångremmen.kring kommerskollegium och därmed verkligen försämrarmöjligheterna till en levande kommunikation mellan diplomati, byråkrati, politikoch näringsliv. Vi moderater har ju förut haft en rik aptit när det har gälltstatens industriverk. ser jag min chans att bli av med detta förhatligaorgan genom att lägga ned hälften av det och skicka den andra hälften, nämligenutredningskapaciteten, till kommerskollegium. Därmed skulle vi i fånågonting som kunde liknas vid , det japanska institut som har burit ensådan viktig del av den japanska tillväxten. Det vore intressant att få höra om utrikeshandelsministernär intresserad av att förstärka sin egen makt i det svenska samhället genom attutveckla kommerskollegium till en verkligt levande myndighet och ett vitaltorgan, som kunde ge det som jag saknar, nämligen bättre information och bättrekontaktyta mellan näringsliv, politiker och byråkrati. 80 (): Av det rosa blad som har utdelats kanjag förstå att det inte är nödvändigt att man talar , även om man iförväg har anmält sig för det. I den länga debatt som fidigare har förts om deneuropeiska marknaden har mycket utförligt tagit upp frågorna omutrikeshandeln i sin helhet. Det finns därför ingen anledning för mig att härupprepa våra ståndpunkter, utan jag nöjer mig, herr talman, med att yrka bifallfill reservationerna 1, 4, 9 och 12 i näringsutskottets betänkande 28. 10 § Kammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll. 11 § Förhandlingarna återupptogs underledning av tredje vice talmannen. (forts,näringsutskottets betänkande 28) 81PER-OLA (): Regeringens proposition om EG, som videbatterat , och utrikeshandelsministerns deklarafion utgår fränett mycket brett Men det är också av storprincipiell vikt att ett svenskt deltagande i integrationen i inteförsvårar våra möjligheter att utveckla förbindelserna med övriga ,och . Vi kan från sida inte medverka till att resanya murar mot omvärlden. Vi måste alltid eftersträva öppenhet. För ett land som med en exportberoende ekonomiskulle en mer protektionistisk världshandel innebära svära ekonomiska problem.Den inhemska marknaden är för liten för att kunna utgöra,en sluten enhet. På internafionell nivå, dvs. i den pågående GATT-rundan,pågår nu olika förhandlingar och diskussioner med syfte att skapa en fri handelutan handelshinder. Det är i och för sig bra. Jag tror att det är riktigt attsäga att en öppen och fri handel bara är ett av flera medel att uppnå ett välfungerande samhälle. Frihandel kan inte vara ett mål i sig. Då den kommer ikonflikt med andra mål blir det nödvändigt med modifieringar. Den frågan togjag upp i den tidigare debatten om och EG. Det krävs enligt uppfattning skydd mot extremfrihandel inom vissa områden. Det är också viktigt att påpeka att de olikainternationella avtal som undertecknat som regel ger vissa möjligheteratt göra undantag från frihandel, s. k. undantagsklausuler. Det gäller t. ex.svårigheter för vissa näringsgrenar och regioner, och det gäller även isamband med betalningssvårigheter. Undantag kan ocksä tillåtas för att skyddanationella säkerhetsintressen, människors liv eller hälsa, djurs och växtersexistens. Allt detta är bra. Däremot saknas skyddsklausuler som tar andramiljömässiga och sociala hänsyn. Det kan t. ex. gälla möjlighet till åtgärdermot import av produkter som framställts genom barnarbeten eller underbetaldarbetskraft. En central fråga bör därför vara att komplettera internafionellahandelsavtal med en social- och miljöklausul. Det är en fråga som centernaktualiserat mänga gånger tidigare. har socialdemokraterna konsekvent avvisatförslaget om en socialklausul. I samband med den nu pågående GATT-rundan harman emellertid från sida aktualiserat frågan. I det läget har Sverigesförhandlare ställt sig posifiva till USA-kravet om en socialklausul. Mot den bakgrunden finner jag det anmärkningsvärt attsocialdemokraterna här i inte vill göra ett uttalande om ensocialklausul, som vi från och även vpk:s sida har föreslagit. Men manöverlåter åt de svenska förhandlarna att ansluta sig fill USA-krav när det försfram inom ramen för . Vore det inte ett bra stöd med ett uttalande frånriksdagen i samband med att vi behandlar frågan om utrikeshandeln, LennartPettersson? Eller vill socialdemokraterna att det skall föras en politik iGATT-sammanhang och en annan här i ? Ett första steg i arbetet med en socialklausul skullekunna vara att låta en arbetsgrupp kartlägga den svenska importen av varor. Dåkan det klargöras i vilken omfattning varorna producerats under från hälso- ochmiljösynpunkt oacceptabla förhållanden eller med utnyttjande av barn,slavarbete eller underbetald arbetskraft. En sådan kartläggning kan sedan liggatill grund för svenska handelspolifiska ställningstaganden i såväl bilateralasom internafionella sammanhang. Intresset för svensk utrikeshandel koncentreras nu nästan helt till EG-området. Dethar inte minst dagens debatt visat. Det är en följd av den pågåendeintegrationsprocessen inom EG. situation i debatten om svenskutrikeshandel kommer i alldeles för stor utsträckning i skymundan. Visserligenär EG den mest betydande handelspartnern för vårt land, eftersom vi däravsätter av vår export, värdemässigt sett: Ändå anser jag att vi börkomma ihåg, åtminstone när vi behandlar detta betänkande om utrikeshandeln, attvår handel med andra länder också är viktig och därvid fästa störreuppmärksamhet vid situafion. : I alltför hög grad har u-ländernaoch deras situation kommit i skymundan av den Europadebatt som förs både ivärt land och i i övrigt. Det tycker jag är olyckligt. mästepå olika sätt arbeta akfivt för situation och inte medverka tillatt vi reser nya murar mot dessa länder. Risken härför är påtaglig om vi enbartkoncentrerar värt arbete inom utrikeshandeln pä EG och . Detfinns starka skäl att skapa en ökad opinion för att vi skall stödja u-ländernagenom att underlätta deras export. mäste som bekant också exporteraför att kunna köpa för deras utveckling nödvändiga varor men ocksä för attklara de betungande lån som har blivit en svår böi-da för mänga av dem. I dendeklaration som statsrådet avgav sägs att regeringenskall söka konstruktiva lösningar pä skuldproblem. Det är bra, mendet får då, herr talman, inte bara bU en läpparnas bekännelse i enhandelspolitisk deklaration, utan det måste också ta sig uttryck i konkretaåtgärder i olika internationella sammanhang. Frihandelssystemetkan också leda till negativa effekter vad avser fördelningen av ekonomiskaresurser mellan industri- och utvecklingsländer. Frän sida vill vistarkt betona att en öppen och fri handel inte får förstärka den obalans som råder mellan industri- och utvecklingsländer i fråga om världshandeln. U-ländernassårbarhet och sämre konkurrensförmåga har inneburit svära påfrestningar påmånga ekonomier. Det känner vi till. Raden av länder med ekonomiskaproblem är ganska lång. Därför anser vi att man frän svensk sida i de pågåendediskussionerna inom bl. bör uppmärksamma situation på ettmer aktivt sätt. Jag hoppas att utrikeshandelsministerns deklaration i dagleder till sådana åtgärder. Vianser att en särskild arbetsgrupp bör fä i uppdrag att kartlägga de olikatullarrangemang och andra handelshinder som faktiskt försvåraru-ländernas industrialiseringsutveckling. Meddetta, herr talman, ber jag att få yrka bifall till reservationerna 2, 5,7 och12 i näringsutskottets betänkande nr 28. 82 (vpk): Jag ber att fä yrka bifall fill reservafionerna 3, 6, 7, 8,10 och 11.Jag skall därutöver tillåta mig bara en enda kommentar - handelspolitiken ärju ganska avbetad vid det här laget när dagen börjar lida mot sitt slut. Iutrikeshandelsdeklarationen och i den debatt som brukar dominera dessa frågoranvänds en terminologi som är något missvisande. Jag tycker att det kan varadags att erinra om att vi bör återvända till realiteternas värld. En del av vadPer-Ola sagt ligger i linje med vad jag här menar. Man använder en terminologi där manhela tiden talar om frihandel och friare handel, men man glömmer att göra deverkliga analyserna av hur det ser ut med denna s.k. friare handel. Det är juingalunda bara från myndigheternas sida som det kan visas bristande lyhördhetför marknaden. Också kapitalismen som system visar en alltmer bristande lyhördhetför marknaderna. Om vi skulle ta och uppmärksamma det oerhörtmäktiga och omfattande nät av karteller, monopol, oligopol ochkonkurrens-begränsande åtgärder som bildar en oupplöslig del av detinternationella handelssystemet och det internationella kapitalistiskasystemet, skulle vi få en mera realistisk bild av varu- och tjänsteutbudetsverkliga villkor. De stora internationella kartellerna och överenskommelsernaåren starkt snedvridande faktor. Det finns ingen marknadshushållning iden klassiska meningen. Det är också så att vi inom landet har ett mycketomfattande sådant konkurrensbegränsningssystem, 1985 ingicks 149 nyakonkurrensbegränsan-de avtal i , 1986 ytterligare 167 - och de harnaturligtvis blivit fler , vilket vi lär kunna se när statistiken säsmåningom kommer fram. Vad jag menar här är bara att vi behöver helt nyaanalyser. Vi behöver komma bort från den teoretiska, kammarlärda villfarelsenatt det är någon sorts liberal ekonomi vi lever i, både nationellt och ivärldshandelssammanhang. Vi behöver nya teorier, som utgår från verkligheten,och vi behöver ocksä nya metoder för att bekämpa skadliga karteller, konkurrensbegränsningar,oligopol och monopol, framför allt sådana som också använder sin makt politisktoch med eller utan engagemang från olika statsmakter försöker vidmakthållaosunda och auktoritära maktförhållanden och osunda förhållanden mellan nationer. Jag tror också vi måste erkänna att det i detinternationella handelsutbytet framöver också mäste finnas plats för sådanabegränsningar av de fria marknadskrafterna som är ägnade att förstärka de svagaländerna, att hjälpa dem att utveckla sig till en större ekonomisk allsidighet.Den typen av skyddsåtgärder är ingenting som står i motsättning till en friarehandel . Tvärtom är det en nödvändig förutsättning för att i varjefall i någon mån kompensera den väldiga klyfta i utvecklingshänseende som finnsmellan olika delar av världen. Som sagt, vi behöver en mer realistisk bild och en merrealistisk analys av vad det är som egentligen pågår och vad som egentligenstyr handeln, marknaderna och de kommersiella villkoren, för det är inteden.fria marknaden och den fria konkurrensen. Tvärtom finns det en genomårtiondena alltmer påtaglig strävan att begränsa dessa fritt verkandemarknadskrafter. Det kapitalistiska näringslivet är mycket angeläget om attreglera sig självt, och det ställer oss inför en helt ny situation när vi skallöverväga våra strävanden och åtgärder. 83LENNART (): Jag instämmer med dem som redan har sagt attmycket av det som vi skall debattera här känns avbetat genom den långadebatt som vi hade i EG-frågan . Av det skälet skall jag försökabegränsa mig. Jag vill börja med att yrka bifall till hemställan inäringsutskottets betänkande28 om utrikeshandeln och avslag pä de tolv reservationer som finns med i dettabetänkande. höll en lång exposé, i första hand riktadtill utrikeshandelsministern, i mindre utsträckning till utskottetsföreträdare. Han talade om trender. Jag vill säga, herr talman, att det ärsällan jag har hört sä trendig i ett anförande pä senare tid. Intemindre än sex trender var föremål för hans stora intresse, och diskussionengick långt utöver utrikes-handelsfrägorna. Vi har noterat dessa trender, NicGrönvall. Jag får väl bearbeta dem vidare på min kammare. Jag tänker intekorhmentera detta särskilt rnycket mer. vädrade ett visst missnöje med att vi haravstyrkt några motioner som hade väckt om frihandeln. Det var ävenen folkpartimotion som enligt hans uppfattning borde ha biträtts av utskottet,med motiveringen att det i motionerna förespråkades just det som densocialdemokratiska regeringen fullföljer på utrikeshandelsomrädet. Därför bordede inte avslås, menade han. Men är inte den grundläggande frågeställningen, , att man egentligen inte borde ha väckt några motioner om man är överensmed regeringen? Vi gjorde bara det enkla påpekandet att regeringen för enpolitik sorn i långa stycken, i alla fall i de här frågorna, synesöverensstämma med vad motionerna syftar till, och därmed kunde de avslås.Därigenom följer vi bara vanlig riksdagsprocedur, "The same procedure aslast year" var alltså väl befäst i tradifioner, och även medhänsyn till sakfrågorna. I övrigt blev det en diskussion om att man borde tillsättaen särskild arbetsgrupp som skulle titta pä vilka kostnader det innebär attvidta handelspolitiska åtgärder i protektionistisk riktning. Detta avstyrktemajoriteten i näringsutskottet; där hade vi även med oss , såvitt jagförstår. Den centrala diskussionspunkten här är ju tekopölitiken, och där kundevi peka på att denna håller på att analyseras. ville nu att manskulle göra en metodutredning kring det hela, men jag föreställer mig att maninte gärna kan analysera tekopolitikens eventuella kostnader för konsumentenom man inte har utvecklat en metodmodell. Jag tror därför att reservanterna fårkänna sig relativt väl tillmötesgångna. I fråga om det andra stora protektionsområdet i ,jordbruket, är vi litet finkänsliga. Vi vill inte i onödan fördjupasplittringen inom borgerligheten genom att kräva analyser av vad detta kostar,eftersom vi vet att oppositionen inte är särskilt enig pä denna punkt. Därförvar utskottsmajoriteten finkänslig nog att i sin skrivning inte närmare ta uppden propå som och även kom med, attjordbrukspolifikens extra kostnader för konsumenterna skulle analyseras. Vi fårväl se - vi kanske närmar oss varandra, dock knappast . Tanken på att göra kommerskollegium kraftfuUare genom attslå ihop det med SIND, statens industriverk, var en argumentering som NicGrönvall förde utan något stöd i motioner, såvitt jag förstod - i varje fallinte i detta betänkande. kanske tyckte att tanken var genial, attstärka informationen om handelspolifiken och komma åt ett enligt hansmening förmodligen förhatligt ämbetsverk, eftersom det ju sysslar med industri-och näringspolitik. Jag vill bara säga: inget nytt under solen. år sedanhade vi den sitsen att kommerskollegium och de funktioner som PrOt.198//öo: 114 SIND nu har var samlade i ett och samma verk, och det hettekommerskolle- gium. Vi tycker det är litet för tidigt att vändapä kuttingen en gång till. Även Utrikeshandel om det varken finns yrkandeneller reservationer i betänkandet, tror jag inte att näringsutskottetsmajoritet har någon större känsla för den propån. Jag måste berömma för ett kort ochkärnfullt anförande här . Det var en välgörande kontrast till NicGrönvalls första inlägg. När det gäller utrikeshandeln körcentern med dubbla budskap. Dels talar man om att skall visa enöppenhet mot världen; inga nya murar mot en fri handel skall sättas upp. Delsför man ett resonemang som går ut pä att frihandel inte är något mål i sig. Detligger mycket i den synpunkten. Dock är frihandeln i många sammanhang ettutomordentligt viktigt medel för att uppnå en hel del centrala värderingar isamhällspolitiken, nämligen ett ökat välstånd, effektivt resursutnyttjande osv. Jag håller med både och omatt frihandelsdoktrinen inte kan tillämpas okritiskt, dä den kan fä negativaverkningar. Vi kan ändå vara överens så långt som att det i länder medutvecklade ekonomier, som länderna i , varav är ett, inte finnsnågot bättre system för handeln än just frihandel. Det är i alla fall det minstdåliga av olika tänkbara system. Frihandeln laborerar rned automatiska besluts- ochspelregler, och det är en stor fördel, inte minst försmå länder, om de i övrigthar ordning och reda i sin ekonomi. Risken är annars, om det inte finns någraövergripande spelregler, att de starka länderna tar för sig med den starkesrätt. Det är inte någon bra lösning. Även om vi inte skall vara okritiska mot frihandeln ochfrihandelsdoktrinen skall vi väl ändå erkänna att det är en av de bästadoktrinerna för ett litet, utvecklat land som . ' ville komplettera internationellahandelsavtal med socialklausuler och menade att socialdemokratin inte har varitintresserad av det. Sådana regler skulle förbjuda orimliga arbetsmiljöer,barnarbete och liknande. Generellt sett är vi självfallet överens, dvs. om attden typen av produktionsförhållanden inte kan accepteras. Problemet är bara attomsätta principen i praktiken. Socialdemokratin är inte ointresserad på detta område.Tvärtom var socialdemokraterna, som jag erinrar mig, mycket engagerade1982-1983 i GATT-förhandlingarna i , och drev verkligen på för att få uppfrågan på dagordning. Det visade sig emellertid där att de allvarligastemotståndarna var just . Deras motiv för att gå emot denna typ avklausuler, även mycket elementära sådana, var att de var rädda för attklausulerna skulle utnyttjas i protektionistiskt syfte, för att hålla derasprodukter utanför industristaternas marknader när inga andra spärreglerhjälpte. Den socialdemokratiska regeringen har alltså prövat den vägen, men detär svårt att komma fram. Det var likadant med Uruguayrundan inom . Det sägsnu att skulle vara intresserat av att föra in en socialklausul iinternationella handelsavtal, och dä tycker att vi iutskottsbetänkandet borde ha uttryckt ett kraftfullt stöd för 9 protokoll 1987/88:114 Prot.1987/88:114 förslag. Jag vill be att tänka efter: Gör intedet faktum att just vill ha en socialklausul i handelsavtalen att det ringer en 7 varningsklocka för ? tn es an e Vi vet att mycket snabbt, medden starkes rätt, tar till olika metoder för atthålla konkurrens utanför sin marknad. har ju ingen särskilt väl utveckladsocial känsla i sina relationer till - därom kan vi vara överens.Slutsatsen måste nog bli att inte gör detta för att stödja ,utan snarare för att stödja industri. Det borde leda till en vissförsiktighet i fråga om att anamma en amerikansk position på detta område.Men i den mån man kommer fram fill något som inte kan misstänkas varaprotektionistiskt är det en självklarhet att vi bör ställa upp hundrapro- cenfigt.Jag tror, inte att utrikeshandelsministern har någon som helst Jag har tidigare yrkat bifall till utskottets hemställanoch avslag pä reservationerna, och därmed kan jag avsluta detta inlägg. 84 (): Den starka närvaron på sakkunnigbänken hargivit mig hopp om att utrikeshandelsministern skulle komma tillbaka tillkammaren. Hon behöver sin vila, och jag vill gärna uttrycka min förståelse föratt hon inte är här. Med all respekt för det hoppas jag att hon blir kry snartigen. Jag begriper inte vad ni som sitter pä sakkunnigbänken görhär, eftersom både ni och utrikeshandelsministern kan läsa innantill. Det ärmöjligt att ni är intresserade av att lyssna pä mig, och det är jag glad över. Jag vill vända mig till min vän , somanstränger sig för att fylla men som inte klarar detsärskilt bra. Först talar han om frihandelsdoktrinen, som om det vorenågot slags politiskt instrument.