prot · GB0931 · 1987-12-31 00:00:00 — Detär de hemmavarande - familjerna, barnen, mammorna, hustrurna -som drabbas avdet största lidandet på grund av alkoholproblematikerna. Närjag nu har tillfälle, herr talman, kan jag inte underlåta att läsa upp ett avde omkring 75 000 brev som jag har besvarat under min 27-åriga föreståndartid iLP-stiftelsen. Detta brev kom i samband med att jag engagerat mig för enbegränsning av alkoholflödet i landet. "Jag har enuppväxttid, som många skulle avundas mig - ett gott hem med Alkoholfrågor m. m. Jag fick även lära mig ett yrke. Jag hade verkligen en lycklig barn-och ungdomstid. Jag ingick äktenskap med en mycket god och snäll man, och vifick flera barn. Maken fick en mycket framstående befattning i ett av de störreföretagen i , och vår framtid var verkligen bekym-mersfri. kom spriten in i vår tillvaro. Denhar slagit alltsammans i spillror. Min make och barnens far är ett vrak,en spillra, som bara längtar efter döden som befriare. Vi fick lämna vårtsönderslagna hem. Barnen och jag lever i den djupaste fattigdom. har ocksåden äldste sonen stora alkoholproblem och vi drar oss fram på de bidrag socialabyrån kan bisträcka oss med. Ofta går också dessa slantar till sprit. Mångadagar har vi fått gå utan mat. Kläder har vi inte kunnat köpa på långa fider.Det är inte den lekamliga och övriga nöden (som jag och min familj inte orkarbära längre), som driver mig att skriva dessa rader. Jag gör det för att ommöjligt uppmuntra er i kampen för en opinion mot alkoholdjävulen, som ruineratvårt hem och slagit sönder hela vår tillvaro. Vi är inte ensamma, kommer inteatt bli det. Tusentals likasinnade har hamnat och kommer att hamna i sammahelvete om inte någon griper in mot de styrande när det gäller alkoholenshärjningar. Vi saknar och söker ett forum, som besvarar våra nödrop.För oss gör det nu detsamma, vi kommer ändå att dö i vårt elände, men förkommande hem, mödrar och fäder och barn ber jag: Gör vad ni tänker göra enligtvad jag läst. Låt inte någon skrämma er. Vi behöver någon, som äntligen ställerupp för att ge oss svar på våra frågor och som vill ge sitt liv för tusentalslikasinnades nöd och förtvivlan." Problemen är i alla fall så stora - inteminst när det gäller familjesituationen - att vården inte har möjlighet attfölja den negafiva utvecklingen. Behovet av gemensam vård för både föräldraroch barn har, som sades här tidigare, glömts bort i . Jag har haft den uppfattningen , eftersom jaghar arbetat med dessa problem rätt . Det var därför som vi i LP-stiftelseni startade Venngarn utanför , som köptes av regering ochriksdag. Jag kan ge exempel därifrån på att som har gått sedanstarten har närmare 900 familjer, ensamma föräldrar med barn och blivandemammor från hela landet sökt för att komma dit. De allra flesta har fått hjälpmed sina nödrop från kommunernas tjänstemän - socialsekreterare, sekreterare,läkare osv. Vi har kunnat ta emot ungefär 125 av dessa. Således haromkring 800 familjer inte kunnat få den hjälp de har sökt. I den siffran ingårgivetvis tusentals oskyldiga barn. På grund av dessa många och ständigt skriande nödropövertog vi Åsbrohemmet . Vi invigde vår verksamhet där den 4september. Vi startade denna verksamhet för att utveckla den familjevård som viupplevde vara så behjärtansvärd, inte minst med anledning av att vi redan påVenngarn sett att ett hundratal uppleva en förblivande upprättelse. I många familjer var föräldrarna och barnen skilda på olikahåll. Det kunde röra sig om ända upp till fyra fem barn på olika barn- ochfosterhem och liknande. Vi invigde alltså och har redan200 personer boende inom anläggningen,varav ett 70-tal är barn, och över 100 för rehabilitering. Medtacksamhet har vi noterat att vår socialminister både i taloch i skrift har uttryckt att vi är föregångare när det gäller familjevården.Vid ett invigningstal sade hon också att vi var banbrytande. Sedanden finns det redan ungefär 125 familjer och ensamma föräldrar medbarn som ännu inte har kunnat få hjälp och står i kö fill . Detär dessa skriande behov som har gjort att jag har begärt och fåttsamtal med partiledare. Jag har talat med vår socialminister. Jag har ocksåtillskrivit samtliga riksdagsledamöter för att påminna om detta skriande behovav familjevård för människor som eljest går under. Viskulle kunna ge exempel på massor av familjer som på grund av att de vägratsden hjälp de själva har sökt är helt sönderslagna. De har på någramånader vittrat sönder efter det att de inte har fått den hjälp de har sökt ochvarit i behov av. Alla åtgärder som gjorts för att uppnå målet om begränsning avkonsumtionen och därmed skadorna noteras med mycket stor tacksamhet. Jag harförstått att vi alla är eniga därom. Socialministern har sagt att det krävs enmångfald av insatser på olika områden om det uppställda målet skall nås. Minfråga är då vilka insatser som kan göras för att nå WHO:s mål somsagts. Detmåste enligt min mening till mycket radikalare insatser än vad som ärfallet. De enskilda familjerna, barnen och övriga släktingar som dagligenupplever alkoholens lidanden kräver för det första att familjevården byggs ut ivårt land. Personligen kan jag inte undgå att stödja de mofionärer som föreslåren treårig försöksperiod med begränsningar av inköp av alkohol. 102 (): Riksdagsbeslutet om alkoholpolitiken står fast, likasåbeslutet om minskning av alkoholkonsumtionen . På det sättet kan mansammanfatta skatteutskottets betänkande om alkoholfrågor i anledning av ettantal mofioner om vår största olösta sociala fråga. SocialministerGertrud gjorde samma konstaterande i ett interpellationssvarhäromdagen, dvs. att beslut står fast och att WHO:s målsättning skalluppfyllas. Detär tillfredsställande att fasthållandet vid de alkoholpolitiska principer somlades fast i och med beslut så klart deklareras. Beslutetfrån är bra, inte i första hand därför att det fillfredsställernykteristernas mer eller mindre ohämmade krav på restriktioner mot dem somanvänder alkohol. Det är bra därför att det lägger grunden till en ansvarsfull,social alkoholpolifik. Grunden ligger i insikten om sambandet mellan totalkonsumfionenav alkohol och omfattningen av skadorna. Därför är det så oerhört viktigt attklara målsättningen att minska konsumtionen . Skall vi lyckas meddetta, fordras att alla beslut som fattas i alkoholpolitiken bidrar till attmålet kan riås. De hittillsvarande erfarenheterna av konsumtionsutvecklingenär i huvudsak positiva, även om 1985 och 1986 ledde till trendbrott och vissökning. Detta sammanhängde säkerligen med uteblivna skattehöjningar.Utvecklingen är att en minskning Alkoholfrågor m. m. har sketttotalt sett, som den kraftiga ökningen av ölkonsumtionen är oroandeoch på allt sätt måste observeras. Priset är den viktigaste faktorn när det gäller attgenerellt minska konsumtionen. I motion Sk816 visas hur alkoholpriserna måsteöka mer än den allmänna prisutvecklingen om 25-procentsmålet skall kunnaklaras. Utskottet ansluter sig till detta när man skriver: "och utskottetinstämmer också i uppfattningen att prishöjningarna på alkoholdrycker minstskall motsvara höjningen av den allmänna prisnivån och genomföras med relativtkorta intervall". Att arbeta för WHO-målet om minskning är också enfråga om framtida solidaritet mellan människorna. Färre alkoholskadade ochminskat sjukvårdsbehov är i högsta grad eftersträvansvärda politiska mål. Ettkonsekvent genomförande av alkoholpolitiska beslut leder mot detmålet. Indexfrågorna har upptagit en stor del av denalkoholpolitiska debatten . I motion Sk823 behandlas denfrågan. Jag kan dela utskottets uppfattning att svårigheten inte ligger i attfå fram ett konsumentprisindex rensat från alkoholskatter. Svårigheten liggersnarare i att få olika parter, bl. a. arbetsmarknadens, att använda dettaindex. Jag utgår från att socialministern för sin del arbetar med den frågan. Imotionen tas också upp en annan fråga av principiellt intresse, nämligen den omdet kan anses vara riktigt att skatter - och höjningar av dessa - som införts ikonsumtionsdämpande syfte skall leda till att olika index kompenserar fördessa. Det innebär att staten först höjer en skatt - exempelvis tobaksskatten -och sedan får de som har konsumentprisindexanknutna löner eller fömånerdärigenom mer pengar. Det hade varit intressant att höra utskottets kommentartill den principfrågan. En fråga som inte har fått så stort utrymme vare sig imotioner eller i utskottsbetänkandet är den om serveringstillstånden förrestauranger. Förklaringen är självfallet den att regeringen fortfarandeöverväger de förslag som alkoholhandelsutredningen framlade 1985. Däremot intarden här frågan en mer framskjuten plats i debatten på det kommunala planet. Av någon anledning hade en nyhetdär man påstod att regeringen tagit ställning. Som tur var tittadesocialministern på TV och kunde därför omgående och förtjänstfulltklargöra att nyheten inte var verklighetsförankrad. Inom parentes kan ocksåkonstateras att inte därefter närmare försökt att styrka sin nyhet. Låt mig få understryka att frågan om serveringstillståndenmåste diskuteras utifrån beslut om restriktivitet och från den avriksdagen uttalade målsättningen att minska konsumtionen med 25 %.Länsstyrelsernas och kommunernas handläggning av dessa frågor skall alltsåsyfta till att nå det av uppställda målet.' Det finns anledning att starkt ifrågasätta omde senaste årens ökning av antalet serveringstillstånd verkligen bidrar tillatt minska alkoholkonsumtionen, sett i ett längre perspektiv. Ökningen av antalet tillstånd har varitkraftig och dess värre är ökningen störst , sedanalkoholhandelsutredningen lagt sitt betänkande. Det har - trots att detpåstods inte medföra någon ändring i sak av1977 års beslut - uppenbarligen fungerat som någon signal till beslutsfattarnaatt fler tillstånd kunde medges och att man också kunde släppa pårestaurangmässigheten som krav för fillstånd. Antalettillstånd i några av våra större städer, däribland , ochMalmö, har ökat med . Ser man på hela landet finner man att antalet tillstånd att servera vin,sprit, starköl och öl har ökat med . Jag upprepar frågeställningen: utveckling verkligen ägnad att främja de av uppställda målen? Avsiktenmed den översyn av lagstiftningen som alkoholhandelsutredningen skulle göravar inte att nya principer skulle gälla. Nej, översynen syftade fill en enklarehandläggning, alltså avbyråkratisering. Och gärna det, men när det kan kommaatt leda fill att det kommunala vetot avskaffas ter sig resultatet en smulabesynnerligt, inte minst i ljuset av de strävanden som finns att öka det lokalainflytandet över en rad frågor i samhället. Att flytta de avgörande beslutenfrån fill statlig nivå ter sig inte särskilt välbetänkt. Jag vill ta upp en helt annan - och föga observerad -aspekt påsvensk alkohollagstiftning, nämligen vilka effekter på den som ett närmandemellan och den Europeiska gemenskapen kan komma att få. Man måste frågasig också på detta lagstiftningsområde vilka möjligheter vi har attupprätthålla vår sociala syn på lagsfiftningen. Densom förespråkar fullt medlemskap har all anledning att fråga sig om det går atthålla fast vid exempelvis 25-procentmålet. Dettorde - det visar färska exempel från - vara alldeles klart att enaktiv prispolitik genom beskattning inte är förenlig med EG:s principer, där juenhetlig beskattning av varor är en hörnsten. I varje fall får man inte haskatter som missgynnar produkter från andra . Ettav EG:s stora problem är de enorma överskotten inom jordbruket, vilka bl. a.tar sig uttryck i en enorm vinsjö. Det är svårt att hitta köpare så att vinsjönkan tappas av. Att med sin jämförelsevis låga vinkonsumtion är enintressant marknad råder kanppast något tvivel om. Nuär inte medlemskap något förstahandsalternativ för . Därför är detintressantare att diskutera det här problemet i förhållande fill principernaför närmare förbindelser med EG. Det är enligt min mening viktigt att vi kanutveckla handeln ytterligare i , men det är angeläget att vidärvid inte samfidigt måste sälja ut väsentliga delar av vårsociallagstiftning. Jag anser det vara välbetänkt att redan nu börja studeraEG-frågan även ur denna synpunkt. Vår lagstiftning kring alkoholproblemet är igrunden bra och fill nytta för folkhälsan. En anpassning till mer kontinentalaalkoholvanor leder otvivelaktigt till ökade anspråk på resurser både tillsjukvården och den direkta vården av alkoholskadade. vill jag gärna säga att både socialutskottets yttrande ochskatteutskottets betänkande på ett bra sätt speglar en socialt ansvarsfullinställning i alkoholfrågan. Jag har därför inte anledning att nu driva någotyrkande. Dagens debatt här i kammaren redovisar inte heller några storameningsskiljaktigheter. Det som emellertid inger oro för framtiden är bl. a.att olika intresseorganisationer nu synes bli allt aktivare i sinaansträngningar Alkoholfrågor m. m. att främjasina kommersiella intressen inom framför allt restaurangbranschen. För den somhar ögonen med sig är det inte svårt att se det propaganda-ochpåtryckningsarbete som pågår. Oberoende av vad som sägs har dessa intresseninget annat mål för sin verksamhet än att tjäna pengar. Under den här debatten har från någrahåll efterlysts nya djärva grepp i alkoholpolitiken. Jag kan för min delkonstatera, och jag har stöd i en alldeles gjord genomgång inomNykterhetsrörelsens landsförbund av alkoholpolifiken, att det kanske intebehövs så mycket nya djärva grepp. Vad som krävs är att vi fortsätter ochintensifierar ansträngningarna att konsekvent upprätthålla de principer somlades fast alkoholpolitiska beslut. 103ALF (): I skatteutskottets betänkande behandlas fyraav kristdemokratiska samhällspartiets motionskrav inom alkoholområdet. De somnu behandlas innebär en höjning av skatterna på spritdrycker, vin, starköl ochöl samt tobak från , ett välplanerat treårigt vetenskapligtförsök med inköpsbegränsning av alkohol, en avveckling av den tull- ochskattefria försäljningen av alkohol samt nya principer för skattehöjningar påalkohol. Utskottet ugår i sitt betänkande från den enighet sområder kring de grundläggande målsättningarna års alkoholpolitiskareform, nämligen att begränsa den totala alkoholkonsumtionen och att komma tillrätta med alkoholmissbruket. I det här sammanhanget vill jag också lyfta framVärldshälsoorganisafionens målsättning om en konsumtionsminskning frånår 1984 . En linjerat minskning av konsumfionen enligt dennamålsättning skulle innebära en minskning med . Ur detperspektivet är det oroande att den nedgång i alkoholförbrukningen, räknat somförbrukningen ren alkohol per person , som kunnat noteras under80-talets början bröts och förbyttes i en ytterligare ökning under1986. De tal som redovisas är ,6,och6,. Även om man får räkna med att resultatet av detalkoholpolitiska arbetet kommer att gå i vågor beroende på svängningar ifolkopinionen, kan man ur ett rent ekonomiskt perspektiv se ettorsakssammanhang. Hushållens realinkomster började öka efter en nedgångsperiod,som alkoholens relafivpris sjönk därför att alkoholbeskattningeninte hölls uppe på tidigare relativa nivå beroende på lång fid mellanskattejusteringarna. Den något blygsamma minskningen under första halvåret 1987kan härledas till den skattehöjning som beslutade förraåret. Jag är, herr talman, överens med socialutskottet om attalkoholpriserna bör höjas mera konfinuerligt, så att dramatiska prishöjningarkan undvikas. I ett tidsperspektiv har alkoholskatterna justerats sjugånger med tidsintervaller som varierat mellan . Kds har i sinalkoholpolitiska motion skissat ett system för skattejusteringar som sker varjekvartal. På så sätt skulle man undvika längre tidsperioder mellan skattehöjningarnapå alkohol. För spritdrycker och vin sker en viss prisjustering över tidengenom procentpåslaget på detaljhandelspriset. påslag saknas för öl ochstarköl. Det finns således skäl för ett beslut om en 5-procentig höjning avskatten på spritdrycker, vin, starköl och öl från , Ikds alkoholpolitiska motion har vi hävdat att alkoholskatten uteslutande skallses som ett alkoholpolitiskt instrument. Det måste från den utgångspunktenvara felaktigt att alkoholpriserna påverkar konsumentprisindex. Härigenom byggsdet in en motsättning mellan strävandena att hålla inflationen nere ochalkoholskatten som ett instrument att hålla tillbaka alkoholkonsumtionen. Utskottetavvisar tanken på åtgärder när det gäller inköpsbegränsningar. Samtidigtkonstaterar utskottet att problemen med ett omfattande missbruk och allvarligaalkoholskador av social och medicinsk karaktär tycks kvarstå i ungefär sammaomfattning som . Det har skett en minskning av de flesta alkoholskadorsom är statistiskt tillgängliga för mätning. Det tycks vara det tyngstamissbruket som inte minskar. Sannolikt går det inte att åstadkomma någon nämnvärd minskning avalkoholskadorna i de tunga missbrukargrupperna utan att införa en individuellalkoholransonering. Alkoholmissbruket här hänger samman med den mycket storasnedfördelningen av alkoholkonsumtionen. av konsumenterna konsumerarhälften av all alkohol som säljs. Information, nykterhetsarbete, alkoholistvårdetc. måste givetvis bedrivas lika intensivt som . Men utan eninköpsbegränsning kan sannolikt inte en fortsatt minskning av skadornaåstadkommas. Ransoneringsmotståndarnaöverdriver enligt min mening svårigheterna. Man sätter sig dåligt in i detfakfiska förslag som bl. a. alkoholläkaren står bakom. Det ärklart att det behövs en ordentlig opinion för en inköpsbegränsning för attresultatet skall bli lyckat. Därför behövs ett välplanerat treårigtvetenskapligt försök. Observera att kraven på inköpsbegränsningar kommer frånorganisafioner och grupper, som anfingen väl följer frågan eller i sin dagligaverksamhet kommer i kontakt med alkoholskadorna. I motionen har vi nämnt femnykterhetsorganisationer, sex kristna samfund, 200 professorer i medicin (dvs.hälften av medicinska professorer), 6 200 läkare (dvs. en tredjedel avläkarkåren), 1 800 poliser. samt ca 200 000personer, som undertecknat namnlistor till stöd för en inköpsbegränsning avalkohol. har kammarens ledamöter fått klart för sig att ocksåLP-sfiftelsens ordförande står bakom detta förslag. Ett annat tungtvägande skäl för inköpsbegränsningar är det våld, den misshandel och misärmånga närstående till missbrukare drabbas av. Jag belyste detta ingående iförra årets alkoholpolitiska debatt. Sannolikt går det inte att nå de politiska målsättningarna om enkonsumtionsminskning fram , om skattefri turistspritfår införas i nuvarande omfattning. Beräkningar visar att denna införsel av vinvid utlandsresor motsvarar av Systembolagets försäljning avstarkvin. För spriten ligger det på av har föreslagit att hos regeringenbegär förslag till avveckling av den tull- och skattefria försäljningen avalkohol i turisttrafiken. Utskottet uttrycker viss förståelse Alkoholfrågor m. m. för dettakrav men menar att det är förenat med stora svårigheter att nå fram fillinternationella överenskommelser om begränsningar av den skattefriaförsäljningen. Så är det tyvärr. Jag hyser ändå förhoppningar om att detskulle vara möjligt att få till stånd en bättre ordning när det gällerförbindelserna mellan i första hand , och . Tyvärr är detockså på det här området förenat med stora svårigheter att nå fram tillnationell enighet. När till storleken andra parti kongressade nu ihöst ville man utöka möjligheterna att köpa skattefri sprit genom attinternationalisera trafiken till . Det går bra att i olika sammanhangplädera för sänkt skattetryck, men när det gäller att vidta åtgärder som påsikt skulle sänka den offentliga sektorns åtaganden, då blundar man förverkligheten. Jag är övertygad om att oerhört många tyckeratt alkoholdebatten har fastnat i ord. Alla talar om alkoholen som Sverigesstörsta sociala problem. Det är ett oerhört starkt uttryck - störstasociala problem. Menar man något med detta fordras det en helt annan konkretuppmärksamhet på alkoholpolitikens område. Vi har ett skriande behov av alkoholistvård. Det harunderstrukits här tidigare. Familjevården måste byggas ut radikalt. Det krävs,tror jag, en ny vårdideologi. var inne på det i sitt anförande. Vikan inte fortsätta att isolera alkoholisten från dennes närmiljö och tro attdetta möjliggör rehabilitering. I varenda liten tätort drar ett mindre ellerstörre s. k. A-lag omkring. Dessa människor, våra medmänniskor, går inte sällanen alltför tidig död till mötes. har Hl V-smittade och aidssjukauppmärksammats, och självfallet med all rätt. Vi är alla beredda att göra vårtyttersta, hoppas jag, för att förhindra segregering av HIV-smittade ochaidssjuka. Men vad gör vi åt de s. k. A-lagen? De är segregerade. De ärpå något märkligt sätt utanför mångas engagemang. När vinterkyla och isigavindar sveper över gator och torg, har många av A-lagets medlemmar ingenstansatt ta vägen. Så är de* i så gott som vartenda samhälle. Vi vet exakt hur många som har dött i aids. Det är mindreän 100 stycken i . Naturligtvis är varje person som dött i aids en dödför mycket. Men vi vet också att 6 000-7 000 svenskar dör en för fidigdöd på grund av alkoholmissbruk. Men den siffran förefaller det som om viaccepterar, i varje fall om vi jämför det engagemang som visas gentemot aidsoch gentemot alkoholen. Hemlösa skall få bra bostäder, deklarerar iDN . Jo, det låter. Verkligheten är en helt annan. 1kväll, , fryser många här i , och också på mångaandra håll. Man virar tidningar runt sig och värmer sin kropp genom att hälla isig ännu mer bedövningsvätska och hoppas på att hitta något prång där man kanvistas för natten. Detta, herr talman, är inget patetiskt anförande, förverkligheten är mycket.vidrigare för många än vad någon av oss kan formulera iord. Därför fordras det konkreta insatser för dem som man skulle kunna sägaråsuper. Jag vill hävda att detta är vår tids klassfråga. Bara ett par ord om hembränningen. Någon har varit inne pådet tidigare. Det kan kännas litet meningslöst emellanåt, tror jag, att fixerasig vid en fiondels procent avtotalkonsumtionen. Jag har gjort det själv tidigare. Det är ett faktum atthembränningen har ökat enormt i omfattning. Det verkar fakfiskt, herr talman,som om hembränningen nära nog accepteras ute i samhället, bara den inte drivs iför stor kommersiell skala. Det är sannerligen något att fästa uppmärksamhetenpå. Till slut yrkar jag bifall fill min motion 1986/87:Sk828 mom. i om attriksdagen hos regeringen begär att ett välplanerat treårigt vetenskapligtförsök med inköpsbegränsning av alkohol genomförs. Jag yrkar också bifall tillreservationerna 1 och 2. Alkoholfr,ågorm.ni. 104 (): Det finns inte mycket som är så omgärdat med atfityder, känslor,uppfattningar och åsikter som alkohol. Alkoholär ofta förknippad med glädje, fest, avslappning och social samvaro. Menmotsatsbilder finns också i form av våld, dålig ekonomi, sjukdom och socialutslagning. Angående alkoholbilden i olika TV-program fick vi ta del aven programundersökning. Den visade att alkohol förekom i 94 av 102 program.Inslagen var fler i de program som sändes . Den vanligastescenen är att man står eller sitter med ett glas i handen, och stämningenverkar över lag trivsam. De inslagen är en form av reklam för alkoholen. Devisar att vinet, whiskyn eller ölet ingår i vårt sociala mönster. I mycket fåav dessa programinslag får man en bild av de negativa följderna avalkoholseden. Mendet kan vi få genom att ta del av försäljningsstafistik och sjukdomsbilder. ISverige finns ca 300 000 människor med allvariiga alkoholproblem. Det bhrförstås en naturlig följd av vår konsumfion: vin, merän sprit och snart starköl. Vi har välinget annat resultat att vänta oss med denna enorma konsumtion. Som jämförelsekan nämnas att Systembolaget säljer knappt alkoholfritt. Detfinns 20 varianter hos Systembolaget och de exponeras bra i bufikerna. Mensjukvårdsstatistiken anger att av män i åldern varalkoholbelastade och av dem i åldern . De hade sannerligen intedruckit alkoholfritt.