prot · GB0915 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag berdärför att få hänvisa till mitt svar den gången, med två tillägg: Det första äratt propositionen om en ny smittskyddslag kan lämnas till kommandevår. Det andra är att den testverksamhet som jag beskrev i mitt svar den 12 majnu pågår, med enstaka undantag, i samtliga landsting. Om bekämpandet av sjukdomen aids Om bekämpandet av sjukdomen aids Aidsdelegationens huvuduppgift är att samordna arbetetinom alla samhällets områden med att begränsa spridningen av HIV/aids. Delegationensroll som nationellt samordningsorgan ökar fortfarande i betydelse.Aidsdelegationen har också påtagit sig ett ansvar för att verkställa denpågående informationskampanjen. Men det faktum att aidsdelegationen har ett övergripandesamordningsansvar förändrar inte det ansvar och de uppgifter som andramyndigheter och samhällsorgan har. Landstingen har fortfarande ansvaret förhälso- och sjukvården. Kommunerna är fortfarande ansvariga förmissbrukarvården. har tillsynsansvar som fidigare. Statensbakteriologiska laboratorium har sina instruktioner givna. Skolan har obeskuretansvaret för att i enlighet med läroplanerna ge ungdomar kunskap om sex ochsamlevnad, om sexuellt överförda sjukdomar och därmed också om HIV och aids.Skolan har också att inom ramen för anslagen till fortbildningen av lärare setill att angelägen fortbildning kommer fill stånd. Det ärnödvändigt att den ansvarsbilden är fullkomligt klar. Det är min bedömning att landsting, kommuner ochmyndigheter driver en bred och omfattande verksamhet kring HIV-smitta och aidsinom sina områden. Överallt i samhället görs omfattande, i många falluppoffrande, insatser i syfte att begränsa smittans utbredning. Min bedömning är också att aidsdelegationen och desskansli i fungerar effektivt. 21GULLAN (): Jag ber att få tacka socialministern för detutförliga svaret. Jag är åtminstone delvis ganska nöjd med svaret. Det framgårav svaret att en del saker händer. Jag tror att det är viktigt att deninformationen ges i denna församling. Att jag nu återkommer med en interpellation beror på attdet har hänt en del i denna fråga sedan vi senast diskuterade den i våras.Antalet aidssjuka fortsätter att öka i oförminskad takt, med en fördubbling avantalet sjuka . Allt fler människor ute i samhället kommer närasjukdomen med allt vad det innebär av ångest och engagemang på olika sätt -både negativt och positivt. Att jag särskilt har tagit upp sekretesslagstiftningenberor på det uppmärksammade förhållandet när vårdpersonal vid ettStockholmssjukhus inte fick veta att en patient var aidssjuk. Personalen kundedärmed inte skydda sig mot smitta. Sådant är faktiskt oförlåtligt! Å andra sidan vet vi också att det har inträffat andrasaker. Sekretessen har inte fungerat när det gäller enskilda patienter, utanryktesspridning har kommit i gång. Jag kan inte tolka det på annat sätt än attdet måste vara stora brister i sekretesslagstiftningen, eller åtminstone ihanterandet av denna lagstiftning. Visst är det bra att regeringen följer frågan meduppmärksamhet, men räcker det? Det måste komma till stånd en skärpning och enökad respekt för sekretessfrågorna ute i hälso- och sjukvården. Den respektenmåste så att säga komma till stånd åt båda håll. Jag villfråga om socialministern har haft kontakt med och Landstingsförbundeti den här frågan för någon form av gemensam aktion. Jag är nämligen ganskaövertygad om att vårdpersonalen, om den får mycket klara riktlinjer, är bereddatt ta ett ökat ansvar i dessa frågor. När det gäller HIV i arbetshvet är det bra att seminarietmed arbetsmarknadens parter har kommit till stånd, och har enligtstatsrådets svar också en referensgrupp tillsatts. Detta är bra, men det ärknappast tillräckligt för att stilla oron när det gäller hur inblandade parterskall handla och hur man skall få bort fördomar på arbetsplatserna.Informationen måste nå ut till varje anställd. Har regeringen vidtagit någraytterligare åtgärder utöver de redovisade eller är några sådana på gång? Frågorna 3 och 4 i min nuvarande interpellation ärlikalydande med frågorna i min förra interpellation. Det beror på att jagfortfarande anser att vi bör ha allmänna tester precis som vi haft gällande tbcoch syfilis. På den punkten befinner jag mig i sällskap med en majoritet avsvenska folket, och jag ändrar mig inte heller på den punkten. Jag är övertygadom att vi kommer att tvingas dithän . Frågan är hur långt sjukdomenskall fillåtas utbreda sig, innan obligatoriska allmänna tester införs. Alltfler har tagit till orda i kravet på allmänna tester, men denärmast ansvariga backar. Jag har inte fått det klart för mig. Vad gäller den nya smittskyddslagstiftningen trodde jag,efter det svar som jag fick , att vi skulle få en proposifion påriksdagens bord . När jag nu upptäcker att så inte är fallet, kommerjag naturligtvis med en fråga. Den här lagstiftningen brådskar och här gårmånad efter månad. Mycken HIV-smitta hinner spridas . I svaret säger socialministern att aidsdelegationenfungerar effektivt. Ja, aidsdelegationen gör ett bra arbete, men om denfungerar effektivt råder det delade meningar om ute bland folket. Många anseratt man borde ha någon form av krishögkvarter för att kunna vidta snaraåtgärder. Enligt uppgifter som jag har fått från har dess värremänniskornas förtroende för myndigheternas sätt att bekämpa aids minskat underdet . Det är nu av svenska folket som anser att deåtgärder myndigheterna vidtagit har varit lämpliga och tillräckliga. Min frågablir : Vilka slutsatser har socialministern dragit av detta? Orn bekämpandet av sjukdomen aids Anf.22 (): Jag tycker att det i stora drag är kloka svar somsocialministern har gett på interpellation. Jag skulle viljakommentera två punkter. Först några ord om smittskyddslagen. Vi får nu beskedom att ett förslag till ny smittskyddslag kan komma att läggas fram under våren1988. Jag tycker att det är mycket beklagligt att denna viktiga fråga harsegdragits så pass . Det har också gått sedan riksdagenpåpekade att den nuvarande smittskyddslagen är en svårtillämpad och bristfälliglag. Det har också gått sedan ett betänkande lades fram ochremissbehandlades. Jag hoppas verkligen att arbetet på den här punkten bedrivsmed all möjlig skyndsamhet. Får jag sedan komma in på den femte punkten i GullanLindblads interpellation, som handlar om behovet av ett nationelltkrishögkvarter. , , sammanträdde vetenskapligaråd för aids, 33 Om bekämpandet av sjukdomen aids vetenskapligaexperter- de främsta i landet. Vid det sammanträdet fann man attsocialstyrelsens egna insatser för att leda aidsarbetet och för att utövatillsyn över sjukvården var bristfälliga. Det berodde på för svag dimensioneringav resurser. Det vetenskapliga rådet uttalade sig för en rejälförstärkning av . Man ville att det skulle inrättas en speciellstabsfunktion direkt underställd generaldirektören, med medicinsk expertis,socialvårdsexpertis och administrativ expertis. Man skrev om detta tillsocialstyrelsens styrelse. ställde sig styrelsebakom detta förslag och skrev till regeringen och begärde en rejäl förstärkningav resurser. Man ville ha 6 milj. kr. utöver de 4 milj. kr.som redan har fått. Mot bakgrund av ansvar pådetta område och epidemins karaktär,borde en check ha kommit med vändande post.Men i stället för ett positivt besked har regeringen inte, såvitt jag vet,givit något svar till på denna framställning. Däremot harsocialministern här i sagt att frågan prövas vid ordinariebudgetarbete. Med andra ord; När ett larmrop kommer om att detbehövs en omedelbar förstärkning av resurser för tillsyn avsjukvården på aidsområdet svarar regeringen med att det kanske kan tillförasresurser från . Jag finner för min del detta fullkomligtobegripligt. Jag vill fråga socialministern; Är det verkligen sant attdetta är regeringens bedömning, att en fråga av denna karaktär kan vila i 14månader, eller var avsikten med svaret att det i första bästa tilläggsbudget,om det nu behövs mera pengar, läggs fram ett förslag från regeringens sida? Jagtror för min del att regeringen är utrustad med en tillräckligt stor handkassaför att kunna hala fram 6 milj. kr., om det skulle behövas, utan att gå tillriksdagen. Men om regeringen är tvungen att gå till kan vi då räknamed att socialministern återkommer i första bästa tilläggsbudget med förslag omdessa pengar och att får en omedelbar vink om att densjälvfallet skall få alla de resurser som behövs för en effektiv ledning avarbetet? Vi vet ju att det finns betydande brister när det gäller verkställighetenav den politik som vi har beslutat om både i och i aidsdelegationen.Vi vet att smittskyddsläkarnas arbete tyngs av många problem. Vi vet attsamspelet med socialvården inte fungerar tillräckligt väl. Vi vet att detpsykosociala stödet inte är tillräckligt utvecklat. Vi vet att det finns en radolika problem som behöver angripas och där en effektiv ledning och tillsyn frånsocialstyrelsens sida är helt oundgänglig. Min fråga till socialministern är därför: När kommer ettpositivt besked om att regeringen avser att satsa de resurser somsocialstyrelsen och dess vetenskapliga experter anser vara helt nödvändiga? Ja, , visst har vi kontakt medsocialstyrelsen och . Jag trodde att det var bekant förGullan att både och ärrepresenterade i aidsdelegationen där vi diskuterar olika frågor, även de somgäller sekretesslagen. Det är riktigt att frågan om HIV i arbetslivet ärangelägen, och vi skall på alla sätt försöka nå ut med information tillmänniskor på arbetsplatserna. kan talaom att LO redan har fått . för att bedriva verksamhet på dettaområde. Vi har fått ansökningar från TCO och som vi skall behandla. Jagtycker att det är mycket viktigt att det är arbetsmarknadens parter som självabedriver denna informationsverksamhet. Det gör de allra bäst, eftersom de vethur man skall lägga upp en sådan verksamhet. Beträffande allmänna tester vill jag säga följande: Jagvet att har svårt att förstå det ställningstagande som en enigaidsdelegation har gjort när det gäller dessa frågor - hur vi bör användaresurserna och hur vi på bästa sätt skall försöka nå de riskgrupper som det härär fråga om. I aidsdelegationen sitter också , som inte harhaft någon annan uppfattning i fråga om testningen än vad delegationens övrigaledamöter har haft. När det gäller smittskyddslagen vill jag säga till bådeGullan och att vi har sagt att en lagrådsremiss skallläggas fram . Vi förmodar att lagrådet behöver för att gåigenom detta. Då finns det inte någon annan möjlighet än att en propositionläggs fram senare, och det blir alltså . Jag tycker att gör det litet för enkeltför sig. vet lika väl som jag att den borgerliga regeringen gavElisabet uppdraget att göra en utredning med översyn av smittskyddslagen.När presenterade sin utredning och när utredningen gick ut påremiss, hade vi inte den kunskap som vi har om aids och HIV-smittan. Inteens remissinstanserna hade den kunskap som vi har . Det skulle ha varitfel av regeringen att gå till med en proposition, som baserade sig påden kunskap man då hade. Det är alltså angeläget att vi i dagens situation fåren ändamålsenlig lag. Slutligen till femte fråga om ettkrishögkvarter. Man kan ha olika benämningar på olika frågor, men jag bedömeratt det sekretariat som aidsdelegationen har är vad som behövs föraidsdelegationens nationella och samordnande arbete. Som jag har utförligtredovisat i mitt svar - jag tycker det finns anledning att poängtera detta -har olika myndigheter sitt ansvar och utför ett mycket bra arbete på dettaområde. Beträffande den undersökning som för och som visar att människor inte har tilltro till myndigheternakan jag säga att människorna i det här landet, bl. a. genom den intensivainformationskampanj som vi har bedrivit, har fått en större medvetenhet. Manvet och förstår att det inte är myndigheterna som i första hand kan stoppasmittspridningen. Det beror i mycket stor utsträckning på de enskildaindividerna och det levnadssätt som man måste ha för att undgå att bli smittad.Jag tror att denna insikt hos människorna har gjort att man förstår att det intebara beror på myndigheterna om vi skall kunna klara av situationen. Det är inte vanligt, , attregeringsledamöter i kammare tar upp diskussioner som försiggår ibudgetarbetet. Så får ge sig till tåls tills ett förslagpresenteras för . Om bekämpandet av sjukdomen aids 24GULLAN (): Jo, socialministern, jag har visst klart förmig att det förekommer kontakter och att det delvis är fråga om en personunionmellan Om bekämpandet av sjukdomen aids Men det var förvisso inget svar på min fråga om det har gjortsnågon gemensam akfion just i fråga om sekretessen. Det skulle vara synnerligenvärdefullt för de enskilda landstingen att få veta att socialministern,och här pressar på för att man verkligen ide enskilda landstingen skall vidta de åtgärder som är nödvändiga, informerasin personal och se över sekretessfrågorna. Där finns brister , vilket ärskrämmande. När det gäller de allmänna testerna har jag, i likhet medmajoriteten av svenska folket, den uppfattning som jag redogjorde för. Jag troratt socialministern har klart för sig att det blivit en ökadpress inte minst från läkarhåll i dessa frågor. Vi kunde läsa om detta i enartikel i av medicine doktor . Han togupp bl. a. de etiska värderingarna. Det har sagts att det här skulle vara enintegritets- och frihetsfråga. I enlighet med hälso- och sjukvårdslagen betona det här med integritet och frivillighet. Men sägerprecis som jag att friheten och integriteten aldrig kan sträcka sig längre äntill någon annans skada. I det här fallet blir det tyvärr ofta till annansskada. Jag menar att ansvarskänslan bjuder att om man vill skydda det oföddabarnet eller oskyldiga människor från HIV-smittan, är det vårt samhällsansvaratt ta till extraordinära åtgärder, eftersom ju aids i högsta grad är enextraordinär sjukdom som vi inte mött maken till tidigare. Beträffande HIV i arbetslivet säger socialministern ganskaklart att det inte finns några skäl för omplaceringar. Men tyvärr måste det nogändå bli omplaceringar. Jag tänker då på människor som har mycket utsattaarbeten, t.ex. som lokförare eller inom vårdsektorn - detta beroende på vissasjukdomseffekter på hjärnan och annat. Där är det nödvändigt med ökadupplysning. Jag tycker det är bra att LO har fått dessa pengar, ochjag har också läst i att man där tänker diskutera just den frågasom jag har tagit upp här, nämligen frågan om allmänna tester. Vi får väl sevad som händer efter hand. Jagåterkommer i ett ytterligare inlägg till smittskyddslagstiftningen. 25 (); Myndigheterna har sitt ansvar och utför ett bra arbete,säger socialministern. Men problemet är nu tvärtom att den myndighet som haransvaret inte anser att den kan utföra ett bra arbete därför att den har förlitet resurser. Och det är inte bara myndigheten själv, socialstyrelsensstyrelse, som anser detta, utan också dess vetenskapliga råd, med 33 av landetsfrämsta experter, som anser att det oundgängligen behövs mer resurser för attmyndigheten skall kunna ta sitt ansvar. Om myndigheten har sagt ifrån till regeringen att den intekan ta sitt ansvar, att myndigheten behöver en förstärkning, då kanman inte säga att det är myndighetens ansvar att fortsätta, utan då är ansvaretför att reagera lagt på regeringen. Hur skall man då reagera? Ja, reagerar såatt hon hänför saken till budgetprocessen. Det kan man göra beträffande mångaframställningar. En lång rad framställningar från myndigheter kan man hanterapå det sättet.Men har man något sinne för olika frågors proportioner och dimensioner, tyckerjag att man måste förstå att en epidemi av den här typen inte är enbudgetfråga. Det är inte kutym, säger , att här i riksdagendebattera pågående budgetarbete. Nej, men det är ett fel av regeringen atthänföra den här frågan till budgetarbetet. Detta är inte en fråga förbudgetarbetet utan en fråga om omedelbara åtgärder. Detta är en fråga därregeringen borde reagera inom efter det att den mottagitsocialstyrelsens nödrop och den appell som framställts av landets främstaforskare. Detta är min invändning mot regeringen: Regeringen harfelbedömt frågans karaktär. Man tror att detta är något som man kan skjuta på i14 månader, när det handlar om något som man bör göra inom . önskar mig mer tålamod. Jag skall ge migtill tåls, säger hon. Det är inte första gången jag hör det. Jag får oftauppmaningar av att vara mer tålmodig. Men jag skulle vilja vändapå steken och önska henne mycket mer otålighet. Tålamod är nämligen ingen dygdnär det gäller arbetet mot aids. Otålighet är däremot en dygd, och jag villönska regeringen och socialministern mycket mer otålighet i arbetet mot aids. Om bekämpandet av sjukdomen aids Till när det gällertestningen: Någon skrev i en artikel att om man ville testa alla medborgaremellan 16 och , tror jag det var, skulle man nå kanske av dem som nå inom de här grupperna. kan man fråga sig: Kanske är de 5 %som vi inte når de .som vi borde få kontakt med, som tillhör grupper med ettriskbeteende. Därför att aidsdelegationen har kommit fram till att vi skallbedriva ett effektivt arbete gör vi riktade insatser för olika grupper. Vi skallväl inte, , vidta åtgärder därför att vi tycker att något bordevara bra, utan vi måste väl se till vad som är det mest effektiva när vi skallha smittspårning och testa olika grupper i samhället. Så till frågan om HIV i arbetslivet. Jag har i mitt svarsagt att det naturligtvis kan vara fråga om omplaceringar i arbetslivet pågrund av olika sjukdomar. Det kan gälla aids och även andra sjukdomar. Mendetta får man överväga i varje enskilt fall. finns det dokumenterat i världen 10-12 fall avmöjlig HIV-smitta i arbetslivet. Det är då främst fall som kan sättas i sambandmed olyckshändelser inom hälso- och sjukvården. Ingen enda polis harexempelvis blivit smittad, trots att vi då och då får uppgifter om en stark oroinom poliskåren. Jag tycker att det är bra attstatssekreteraren i tillsammans medarbetsmarknadens parter särskilt har ägnat sig åt frågor om HIV i arbetslivet,eftersom dessa kommer att få allt större betydelse. 27GULLAN (): När det gäller kostnaderna är jag medveten omatt man kan diskutera var vi skall sätta in våra åtgärder. Men det finnsfaktiskt vissa beräkningar på detta område. Jag har läst bl. a. en arfikel iSvenska av docent , som har kommitfram till attkostnaderna för vård skulle vara ungefär 1,4 miljarder med nuvarandeutbredning av sjukdomen. Inget tyder dess värre på att vi får en annan tingensordning. Det säger sig självt att om man med hjälp av allmäntestning verkligen kunde nå ut effektivare och därigenom kunde få ned antaletfall till hälften, skulle vi snart få en miljard i besparing. Jag menar att mannär det gäller människor som har ett riskbeteende och som inte går och testarsig faktiskt får se till att de kommer in för testning. Det kan inte vara rimoch reson att man så snart man är misstänkt för rattfylleri blir tvångstestadmen att man får gå omkring och sprida HIV-smitta hur som helst. Men det ärkanske en något annan fråga, eftersom den delvis hänger samman med LVM-vården,och den kan vi ta upp vid ett annat tillfälle. När det gäller smittskyddslagen håller jag med DanielTarschys om att vi har väntat alldeles för . Jag har vidare ännu inte fåttsvar på en fråga som jag ställde, nämligen: Blir aids nu klassad somallmänfarlig sjukdom? Detta är ytterligt viktigt. Vidare är jag tacksam för den draghjälp som jag har fåttfrån socialutskottets ordförande vad gäller anslaget till , somvi hade en debatt om. Trots det stora behovet och trots deeftersatta grupper som jag nämnde, bl. a. utvecklingsstörda och hörselskadade,vilka inte nås med den allmänna informationen, anser man sig inte ha råd meddetta. Jag tycker att det mer eller mindre är en skandal. Det vore viktigareatt satsa pengarna på denna samordnade resurs än att lägga dem till de mångamiljonerna på information, som faktiskt av allmänheten betraktas som tämligenlikgiltig och som inte har nått ut tillräckligt till alla människor. Jag hoppas naturligtvis att regeringen tänker om och meddet snaraste ger ett positivt besked till . Vi har en smittskyddslag som är i kraft,. Man får inte sprida HIV-smitta hur som helst. Vad gäller klassning av aids som allmänfarlig sjukdomutgår jag från att har läst utredning, där dettabegrepp inte finns med. Vi diskuterar vilken form den nya lagstiftningen skallha. Överläggningen var härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1987/88:51 om bostadspolitiken 29Bostadsminister ; Herr talman! har i eninterpellation ställt följande frågor fill mig: Kommer genomöversynen av bostadspolitiken det fortsatta behovet av krisfidsregleringar attanalyseras? Ärbostadsministern beredd att mot bakgrund av den nya bostadssituationen minskaregleringarna och subventionerna? Är bostadsministern beredd att ge besked till oroligabostadsrättshavare om de ytterligare pålagor, skatter och regleringar som kanbli aktuella att införa? avser i sin förstafråga en översyn av bostadspolitiken som har beslutats av densocialdemokratiska partikongressen. Bostadspolifikens medel behöver kontinuerligtanpassas till den aktuella situationen. Översynen syftar till en sådananpassning. På andra fråga vill jag om regleringarsvara att en omfattande översyn av bostadslåneförfattningarna har genomförtsinom . Reglerna har därigenom blivit mer lättillgängliga.Bostadsstyrelsens rätt att besluta om föreskrifter har begränsatsstarkt. pågår ett arbete inom som syftartill en enklare, klarare och mer konkurrensneutral metod att beräknaschabloniserade låneunderlag. Genom sammanslagningen av statens planverk ochbostadsstyrelsen kommer vidare bygg- och lånebestämmelserna att kunna samordnaspå ett bättre sätt. När det gäWer subventioner vill jag påminna om att vi ibostadspolitiken har ett allmänt accepterat mål om neutralitet i fråga omkapitalkostnader mellan olika upplåtelseformer. Jag anser att det är av störstavikt att stå fast vid neutralitetsmålet. Jag är därför inte beredd att genomföraändringar av räntebidragssystemet som kan innebära försämringar i detavseendet. Däremot är jag beredd att vidta de åtgärder som krävs för attbefästa och utveckla den sociala bostadspolitiken. När det slutligen gäller frågan om oroliga bostadsrättshavareönskar jag att jag kunde lugna i första hand dem som gärna skulle vilja bo medbostadsrätt men inte har råd att göra det. Som själv anförinledningsvis i sin interpellation infördes många av våra regleringar "dåvi skulle bygga bort bostadsnöden och då konsumenten på grund avkraftig obalans på marknaden behövde ett skydd mot en övermäktig producenteller uthyrare". De nuvarande obalanserna på bostadsrättsmarknaden kaninte lösas av enbart marknadskrafterna utan att oacceptabla fördelningseffekterskulle följa. 30BIRGIT (): Jag tackar bostadsministern för svaret. Jag har ställt några frågor fill ombehovet av regleringar inom bostadspolitiken mot bakgrund av att vi haren helt annan situation på bostadsmarknaden än vi hade , dvs. förmer än 40 är sedan, då grunderna för dagens bostadspolitik lades fast. Till svar får jag att den sociala bostadspolitiken liggerfast och att man håller på att peta i låneunderlagsberäkningarna och att ensamordning av reglerna kommer att ske när planverket och blirett. Jag måste säga att det är ett synnerligen tunt svar på en seriös ochövergripande fråga om bostadspolitikens framtid. Det påminner fakfiskt litet omresultatet av bostadskommitténs arbete - det bidde en tumme. Svaret på frågan om det fortsatta behovet avkristidsregleringar är näst intill oförskämt. svarar attbostadspolitikens medel konti- nuerligt behöver anpassastill den aktuella situationen och att socialdemokraternas översyn avbostadspolitiken syftar fill en sådan anpassning. Vilken är dåbostadsministerns bedömning av den aktuella situationen? Vad är det förverklighet vi lever i och vad är det för problem som skall lösas i framtidenenligt ? Hur ser han på det regelsystem som har lastats på ossoch som uppfanns i med andra problem än dem som vi ser ?