prot · GB09126 · 1987-12-31 00:00:00 — Vad gäller litteraturstödet finns det återigen enmajoritet i utskottet bestående av fyra partier - utom socialdemokraterna - somanser att vi behöver öka litteraturstödet med 1 milj. kr. i en tidigare debattörn en reservation från socialdemokraterna, och tillIng-Marie stora olycka har den reservationen bifallits: Denreservationen anvisade precis de medel sorri skulle användas för att finansieraden miljon i ökat litteraturstöd som vi skall fatta beslut om. Atf deftahar gått igenom är förtjänst, och det borde hon vara gladöver. De fyra övriga partierna har gemensamt ansett att det är absolutnödvändigt med 1 milj. kr. i utgivningsstöd inom litteraturstödet - om vi skallvärna om den svenska litteraturen. 144 (): Först vill jag säga till att det naturligtvis ärviktigt atf följa vad som händer med organisationstidskrifterna; Det ärviktigtaft se utfallet, och vi kommer atf få göra det. skall redan underinnevarande år börja med denna utvärdering. Närdet gäller kvalitetsvideo sade jag faktiskt i mitt första inlägg all det ärviktigt alt det finns tillgång fill sådan, men jag tycker bara att de 6 milj.kr. som är avsedda för biograf- och filmverksamhet måste få användas till defoch 1987/88:126 att mankanske skall försöka få ytterUgare medel därutöver i samband med det nya film- och videoavtalet för den angelägnasatsningen på kvalitetsvi- Anslag till film och kulturtidskrifter, m. m. Det är snarare enfråga om vilka vägar man skall gå för att nå detta mål. Det är också viktigtatt framhålla att filmupplevelsen på en biograf är annorlunda än den man får aven videovisning hemma. arbetar naturligtvis med frågorna omfillgänglighet, men def gäller då programmen i . När det gällerarkiven handlar det mycket om att man i så fall måste kunna träffa avtal.Upphovsmannaorganisationerna har i och för sig ingenting emot att derasmaterial kommer ut, bara man är vilUg att träffa avtal om detta. Närdet gäller biblioteken har man fått till stånd ett avtal om stöd, som man sedanvarje år förhandlar om att höja. Vi vet att det just nu pågår sådanaförhandlingar med . Förhoppningsvis skall vi kunna komma framfill en liknande form när det gäller annat material. Men arkiven ärupphovsrättsligt skyddade och överlämnade utan kostnader och avtal, och detmåste man respektera. Närdef gäller videospridningen tycker jag att det allra bästa är att filmer ses påbiograf - det är en annan teknik, och den stora filmduken ger en annanupplevelse än den lilla TV-ruta som man ser video på. Viär eniga om aft det är viktigt med satsningen på film i skolan och påsexmiljonersprojektet för aft sprida film och filmkunskap. Men nog kan man låtai första hand biograferna få tillgång till de färska filmerna - det är viktigtatt publiken har möjligheter att komma till biograferna. TillMargareta vill jag också säga att när man lade om bidragsformerna ochslog samman organisations- och kulturtidskriftsstöd genomförde man en ganskastor ökning av anslagen. Till huvuddelen har detta inneburit en förstärkning avstödet till kulturtidskrifterna. Iår är det 83 organisationer som har sökt stöd hos , och det är 54som har beviljats organisationstidskriftsstöd. Av det kan man. dra slutsatsenatf ansökningarna har minskat kraftigt i antal. har alltså sagt atttidskrifter som är rena medlemsblad och vänder sig fill medlemmarna i enorganisation inte i första hand skall komma i fråga, därför aft man anser attdef är så viktigt aft prioritera stödet till kulturfidskrifter ochorganisationsfidskrifter som - det sade också - för enöppen debatt i frågor av intresse för en större krets än bara medlemmarna iorganisationen. Den här frågan har alltså också en yttrandefrihetsaspekt. Vissthade det väl varit positivt om vi hade kunnat öka anslagen fill svenskskönlitteratur - det tycker också jag. Det känns angeläget på många områden.Den miljon som anslogs genom att reservationen gick igenom användes för atfkulturrådet skulle kunna ge utvecklingsstöd fill ett konstnärligtutvecklingsarbete, ett arbete som vände sig fill nya och eftersatta grupper.Det är också ett mycket angeläget område inom kulturen. Det förslaget fick vigehör för och en majoritet för i . Den miljonen har alltså använtstill detta och kan inte användas en gång till; i så fall får man plocka framytterligare en miljon. Jag sade också att budgeten inte står och faller meddetta. Allaär överens om all man lätt kan göra av med mer pengar om man får 136 ökade anslag. Men det handlar också om hur vianvänder dem. Flera av er har säkert följt pressdebattendär man diskuterar, om utformningen av litteraturstödet verkligen är den bästaoch om man inte skulle kunna förändra den. Anf.145 (vpk): Det är ytterst få av kammarens ledamöter som vill slå vakt omICA-Kurirens stöd och i varje fall tillhör inte många av dem vpk. Men det ärinte det saken gäller. Vad vi vänder oss emot när det gäller stödet tillorganisationstidskrifter är att regeringen använder sig av exempelvisICA-Kuriren för att åstadkomma en besparing som drabbar en rad andraorganisationstidskrifter, som är nödvändiga för idé- och kulturdebatten och somi dag bedriver sin verksamhet under mycket stora ekonomiska svårigheter. Närman avskaffar stödet till organisationstidskrifter, och därmed åstadkommer enbesparing på ett fyrtiotal , och ökar stödet tillkulturtidskrifter med ett drygt tiotal betyder det aftorganisationstidskrifter och kulturtidskrifter måste samsas om ett medåtskilliga minskat totalt anslag. Det drabbar alltså inte baraICA-Kuriren eller liknande tidskrifter, utan det drabbar en rad andra, frånkultursynpunkt värdefulla tidskrifter. Närdet gäller litteraturstödet vill jag säga att hur miljonen skall finansieras,om den skall finansieras och vilken debatt vi har haft hitfills hör fillhistorien - det som är intressant i sammanhanget är att fyra parfier iriksdagen anser att det är nödvändigt att öka litteraturstödet och utgivningsstödetinom litteraturstödet, men det gör inte regeringen. Regeringen gör inte sammabedömning, regeringen delar inte uppfattningen att det är nödvändigt att stödjaden svenska litteraturen. Det är naturligtvis beklagligt. Enligt minuppfattning vittnar det om en ekonomisk syn på kulturella ändamål som i mångtoch mycket kännetecknar regeringens politik, och den är också beklaglig. Anslagtill film och kulturtidskrifter, m. m. Anf.146 (): Jag skall bara säga till att organisationernafår stöd också på annat sätt än via tidskriftsstödet. harman, framför allt från , ökat organisationsstödet. Vikan nog vara eniga om att det är bra om man kan öka litteraturstödet. Frånregeringspartiet har vi gjort en annan prioritering av insatserna påkulturområdet. Vi har ansett att det är viktigare att öka möjligheterna för detkonstnärliga utvecklingsarbetet och att ha en friare användning av resurserna direktpå de områden där man ser att det finns stora och angelägna behov. Överläggningenvar härmed avslutad. (Besluti ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:33 om kompetensinriktad vuxenutbildning förpsykiskt utveckUngs-störda, särvux (prop. 1987/88:113 delvis). Kompetensinriktadvuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda, särvux Kompetensinriktadvuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda, särvux Anf.147 HANS (): Jag tycker det är bra att försöksverksamheten med utbildning för vuxnapsykiskt utvecklingsstörda, som pågått , nu ersätts med en reguljär särvuxutbildning. Medanledning av särvuxpropositionen, 1987/88:113, väckte vi moderater en motion,1987/88:Ub25, i vilken vi konstaterade att propositionen delvis varofullständig och oklar. Därför finner vi det fillfredsställande att utskottet,bl. a. riied anledning av vår motion, föreslår ett tiUkännagivande tillregeringen om att en utredning skall tillsättas för att klara ut oklarheterna,bl. a. verksamhetsansvar och kostnadsansvar samt på vilket sätt utbildningen påträningsskolenivå kan ingå i särvux. Imotionen föreslår vi också aft särvuxeleverna själva utan förbehåll skall fåvälja studieort. I propositionen sägs i första hand att de skall få göra det,men sedan görs ett stort antal förbehåll. Utskottet har i en positiv skrivninggått oss ganska långt till mötes, mycket längre än regeringen gjort ipropositionen. Dethär är elever som har svårt att hävda sin rätt och svårt att utveckla sina skältill att de vill ha en annan studieort än hemorten. Det kan vara bindningartill kamrater och till förhållanden på olika sätt eller att de har svårt attkomma sams med folk på sin hemort. Dessutom är det ju en Uten grupp som utannågon större kostnad kan få göra def här valet. Jag tror inte att def kommeratt beröra så hemskt många under alla förhållanden. Därför tycker jag atteleverna ovillkorligen borde ha fått välja studieort. Vidarekommer vi i motionen med ett förslag i betygsfrågan. Föredragande statsrådetföreslår en tvågradig betygsskala - godkänd eller icke godkänd - men tilläggeratt rektor skall ha rätt att byta ut betyget mot ett intyg, om särskilda skälföreligger. Vilka de skälen skulle vara sägs det ingenting om. Vitycker att särvuxeleverna borde ha rätt att få betyg som motsvarar vad elevernai kan få. De bör med andra ord själva kunna få välja öm de vill haett intyg, ett tvågradigt betyg eller ett femgradigt betyg. Dehär eleverna vill ofta jämföra sig med andra i samhället och har behov av attkimna göra det på de flesta områden, för att stärka självkänslan och komma ut isamhället bättre. Det är ganska intressant att vpk:s representant i utskottet,även om vpk är emot betyg, i ett särskilt yttrande säger att han inte tyckeratt man skall behandla eleverna i särvux på arinaf sätt än man behandlar andraelever i skolorna. Det tror jag är alldeles riktigt. Jag tror att det ärväldigt viktigt att de här människorna får en behandling som jämställer dem medandra. Meddet, herr talman, yrkar jag bifall till den moderata reservationen nr 3 och iövrigt till utskottets hemställan. 148 (): En försöksverksamhet med vuxenutbildning för psykiskt utveckUngsstördahar pågått . har den verksamheten nått ungefär 12 %av de utvecklingsstörda: föreslås.i en proposition, och det ansluter sigutskottet till, aft försöksverksamheten skall avslutas och ersättas av enreguljär utbildning. Menden volym som regeringen nu föreslår och som utskottet har accepterat innebäratt man minskar verksamheten. Den volym på som är föreslagenkommer bara att räcka till av de vuxna UtveckUngsstörda.. Om mandessutom översätter till faktiska tal, handlar det i realiteten inte om mér änca 400 personer som får möjlighet att genomgå utbildningen. Vitycker från sida att det är en fruktansvärt låg ambitionsnivå somutskottsmajoriteten här kunnat enas om. föreslog för sin delen betydligt högre nivå som redan det ansågs vara ett ininimikrav. Särvuxinnebär, om man översätter det litet förenklat, en form av grundvux förutvecklingsstörda som motsvarar låg- och mellanstadiénivån och en form avkommunal vuxenutbildning, komvux, som motsvarar högstadienivå i särskolansutbildning. Flerahar konstaterat, utöver att vi har gjort det, att det här är en lågambitionsnivå. Även har noterat att den reguljära utbildningeninnebär en begränsning av rätten att delta i förhållande till försöksverksamheten.Men har inte några konstruktiva förslag om vad man borde göra istället. De har inga reservationer och inga förslag om ytterligare resurser,utan de nöjer sig med att den här frågan får väl utredas vidare, och så får vi sevad det blir. Detenda förslag som har att hävda och som de också utvecklar i enreservation är att även utvecklingsstörda bör få betyg i sin utbildning, helstefter en femgradig betygsskala. Moderaternasäger att de här berörda personerna har svårt att utveckla sina skäl när det gäller att välja studieort. Däremot skulle de ges fuU möjlighet aft välja om de skall ha betyg på det ena eller andra sättet. Det viktigaste för är uppenbarligen att eleverna får betyg i sin utbildning. ' Ävenfolkpartiet har noterat att det är en låg ambitionsnivå och att utbildningenborde utvidgas till att också avse sådan uridervisning som ligger påträningsskolenivå. Man säger dessutom att det är oacceptabelt att deutvecklingsstörda inte får möjlighet att delta i utbildning mer än en gång,dvs. inte ges möjlighet att gå om. Omman uttrycker sig så starkt att man ariser det vara oacceptabelt, är det juännu mer anmärkningsvärt att över hiivud tåget inte har fört framnågra invändningar i form av reservationer och inte heller föreslår någraytterligare resurser för verksamheten. Ioch med att moderater och folkpartister har betett sig på det här sättet,uppfattar jag att de ingår i utskottsmajoritetén. Hade de inte gjort det, såhade vi kunnat ändra på förslagen. Dennautskotlsmajorilet säger att det finns många skäl som talar för att de härmänniskorna bör ges utbildningsmöjligheter. Det kan vara sådana soin inte'i sinbarndom eller ungdom hade tillgång till en grundsärskola eller av andra skälinte gick igenom utbildningen. Det finns de som redan är ute påarbetsmärkriaden och som behöver ytterligare komplettera sina kunskaper. Vidarekonstateras atl samhället förändras snabbt och att det krävsökade kunskaperinom många områden. Det finns också de som vid vuxen ålder har mognat ochinsett atl de behöver ytterligare utbildning, lika välsom det finns Kompetensinriktad' vuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda, särviix Kompetensinriktadvuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda, särvux de på arbetsmarknaden sominser att de behöver vidareutbilda sig. Utskottsmajoritetenstaplar alltså argumenten på varandra, och då blir min första fråga till MaritaBengtsson: Om man nu bedömer att det finns så här många skäl, är det då interimligt att anta att det finns betydligt fler än 400 vuxna utvecklingsstördasom behöver den här typen av utbildning? Utskottethar behandlat kravet på en möjlighet att gå om utbildningen -som framgår avbetänkandet, finns det många skäl som talar för att en del kan behöva göra det- och majoriteten noterar att det skall man väl kunna få göra, underförutsättning att det finns plats i någon undervisningsgrupp och underförutsättning att de inte tar bort platsen för någon annan. Närvi vet hur snålt tilltagen hela verksamheten är - -kan viganska raskt konstatera att det kommer inte med de premisserna att vara möjligtför någon enda av eleverna att gå om. Så det yttrandet var inte särskilt mycketvärt. Utskottsmajoriteten landar på - och därmed är tydligen moderater ochfolkpartister till freds - att den här frågan behöver utredas ytterligare. Utskottsmajoritetennoterar att den har tillstyrkt regeringens förslag och finner "medhänvisning härtill", att det inte behövs någon utvidgning av verksamheten.Jag reagerar litet grand mot den typen av argumentation, som vi har mött ganskaofta nu i vår. Utskottsmajoriteten är ganska slarvig med att argumentera försina åsikter. Vadbetyder, , att det "med hänvisning härfill" intebehövs ytterligare resurser? Det är ju det ni konstaterar. Vad betyder det iklartext? Vad grundar ni er uppfattning på, när ni först säger atf det finnsoerhört många skäl att ge utbildningsmöjUgheter åt utvecklingsstörda? Detfinns ytterligare en resursfråga som är viktig. Den gäller de stödresurser somskall, ges fill den här verksamheten. Vi har inom den vanliga kommunalavuxenutbildningen ett särskilt schablontiUägg på , och här har man ipropositionen sagt att det är väl rimligt att ha samma schablontill-lägg förden nya formen av särvux. Det är resurser som skall användas till information,till studie- och yrkesorientering, till stödundervisning och till kurativainsatser. Där konstaterar utskottsmajpriteten helt frankt att det inte finnsnågot underlag som säger att behovet behöver vara större för de härmänniskorna. Då måste jag återigen ställa frågan till , somföreträder utskottsmajoriteten: Vet man ingenting av egen erfarenhet? AnserMarita att det är sannolikt att anta att de människor som skall gå isärvux inte har större behov av stödinsater än de vuxna som går i komvux? Vigör i varje fall alldeles klart den bedömningen att så är fallet och har därförföreslagit att schablontillägget skall utgå i stället. Jagtycker att man måste ha någon form av argumentation och inte bara konstateraatt "det behövs nog inte". Det skulle vara intressant att höra vadMarita har för skäl för detta. Sedantill frågan om betygen, där utskottsmajoriteten har landat på att man skall haen tvågradig skala: godkänd-icke godkänd. Den enda motivering man.har är attde studerande i särvux inte bör förvägras möjligheten att få betyg. Då är minfråga till : Alla de som skall få det s. k. betyget ickegodkänd, är de inte förvägrade någonting? Vi har tyckt att det ärhelt rimligt att säga att det för dem som skall studera i särvux är fullttillräckligt att få ett intyg över genomgången utbildning. Mot den här bakgrunden har vi ifrån ett antal reservationer, som jag ber att få yrka bifall till. Där har vi också förslag om anvisning av ytterligare medel för att förstärka den här utbildningen både kvantitativt och kvalitativt. . . Anf.149 (vpk): Jag ber först att få yrka bifall till de reservationer i detta betänkande där vpk finns med. . . Försökmed vuxenutbildning för vuxna utvecklingsstörda människor har pågått i . lägger regeringen fram ett förslag om en fastareorganisation för dessa människors vuxenutbildning, och så långt är det gott ochväl. Men resultatet av det betänkande vi nu behandlar blir att kommeratt besluta om att den här provisoriska verksamheten skall utredas igen. Varför?Jo, tydligen har utskottsmajoriteten inga utvärderingsresultat ellererfarenheter från provisorisk verksamhet. Detta är ytterstanmärkningsvärt. Utskottsmajoriteten har alltså inte tillgång till de nödvändigaerfarenheter som särskollärare, och har. Det är inte såmycket att tillägga till detta. Vifrån vpk menar att om man verkligen hade velat, hade man naturUgtvis kunnatinhämta de erfarenheter och den kunskapsmassa man behövt för att nu fattabeslut om vilka villkor de vuxenstuderande som vi nu talar om skall ha. Detär nödvändigt att man förstår människors särskilda behov, och detta är intekonstigare när det gäller psykiskt utvecklingsstörda människor än när detgäller vad man kan kalla normalt utvecklade elever - de som går i ,gymnasieskolan, komvux och grundvux. Eller är det de tydligare behov somutvecklingsstörda människor ibland uttrycker som gör att det är så svårt förutbildningsutskottets majoritet att klara gränsdragningar mellan vad som ärträning och vad som är utbildning i snäv bemärkelse? Frånvpk:s sida menar vi att om man verkligen viU ge.kompetens via vuxenutbildning,kan man inte kräva prestation inom kraftigt begränsade tidsramar. Särskiltgäller det påståendet de elever som. kommer att gå i särvux. Ärdet vad som kallas kompetensen som är vägledande eller är det inhämtadkompetens per tidsenhet? Frågan måste ställas till utskottsmajoriteten,eftersom det inom bildningens område liksom i fysiken är skillnad mellan att haen sträcka eller bildningsmassa och att utsättas för en färd på sträckan i enviss hastighet. Menarutskottsmajoriteten att det finns vattentäta skott av ansvarsfördelning mellanvad som kan ses som utbildning och vad som bör ses som en eventuell socialträning? är det faktiskt nödvändigt med vissa avbrott för olika socialaändamål - social träning - bara för att man skall nå de kompetensrelaterademålen. Det gäUer i komvux liksom i särvux, det gäller i ochgymnasieskolan. I fråga om och gymnasieskolan behöver man inteutreda vem som skall stå för vad, men när det gäller särvux måste vi tillsättaen utredning för att se på när det och det momentet Kompetensinriktadvuxenutbildning för psykiskt utvecklingsstörda, särvux Kompetensinriktadviaenutbildningför psykiskt utvecklingsstörda, särvux Jäg förstår intehur det skaU gå till rent bokföringsmässigt. Men vi kanske senare får svar avmajoritetsföreträdarna på de frågor jag har ställt. Tilldetta betänkande har också fogats en makalös reservation. Jag bestrider HansDaus påståendeatt vi från vpk skulle ha något gemensamt med . Vivill ta bort betygen, men i avvaktan på att vi får ett sådant beslut, somkommer förr eller senare, vill vi inte särbehandla människor som skall studerainorti särvux. Jagvill ställa frågan till företrädare: Om nu sympatiserarmed vår åsikt att man inte skaU särbehandla människor och när ni har föreslagitatt elever inom särvux skall få tvågradigt betyg, femgradigt betyg, intyg ochkanske något mer i form av bevis på aff man har gått igenom den utbildning dethandlar om - när skall då eller gymnasieskolans eUer komvuxelever få välja mellan olika bevis eller betyg som anger att de faktiskt gått iden utbildningen? När kommer all föreslå ätt eleverskall få välja mellan tvågradig och femgradig betygsskala? Vem är bäst aveleverna i särvux - den elev som väljer betyg enligt femgradigskala eller den som väljer intyg? Och vem skall göra valet -eleven ellerläraren eller eventuell vårdnadshavare? Frågornareser sig, och de kräver svar. Anf.150 (): Regeringen har i en särskild proposition föreslagit att den nu snärt18-åriga försöksverksamheten med vuxenutbildning för psykiskt utveckUngsstörda,särvux, skall bli reguljär fr. o.m. Det är mycket positivt. Detfinns 42 000 människor i som är psykiskt utvecklingsstörda. Därav är 38000 utvecklingsstörda från födseln, 2 000 har fått en hjärnskada senare ilivet, och 2 000 har s. k. barndomspsykos. Helagruppen delas ibland in i gravt utvecklingsstörda, måttligt utvecklingsstördaoch lätt utvecklingsstörda. De gravt utvecklingsstörda utgör av alla,och de bor i regel på institutioner under hela livet. De måttligtutvecklingsstörda, går i träningsskola och kan därefter fortsätta medyrkesträning eller i vissa fall yrkessärskola . De lätt utvecklingsstördagår i grundsärskolan och fortsätter sedan med en fyraårigyrkesutbildning. Regeringenföreslår en kompetensinriktad vuxenutbildning för de psykisktutvecklingsstörda. Med detta menar man att utbildningen skall förbereda förfortsatt utbildning eller yrkesliv. Ungdpmsutbildningen i har jusin motsvarighet för vuxna i grundvux eller komvux. Särvux skall på ett Uknandesätt ge vuxna psykiskt utvecklingsstörda en motsvarighet .fill grundsärskolan.Konsekvensen av detta är att det i första hand är studerande som tillhörgruppen lätt utvecklingsstörda som kan klara särvux i den föreslagna formen. rförsöksverksamheten som pågått har man vänt sig fill såväl lättUtveckUngsstörda som måttligt utvecklingsstörda. Det innebär att verksamheten isärvux motsvarat dels grundsärskolan, dels fräningsskolan. Det har varit enblandning av undervisning, folkbildning, habilitering och terapi. I SÖ:sutredning som ligger till grund för förslaget framkommer det att särvuxutbildningen somden bedrivs saknar profil. Kostnadernaför försöksverksamheten betalas till knappt en tredjedel av staten, vilket är 5 milj. kr., och fill drygt två tredjedelar av landstingskommunerna,vilket motsvarar 10 milj. kr. Det som görs reguljärt enligt regeringensförslag kan uppskattas till ungefär en tredjedel äv verksamheten och tillförsett anslag på 15 milj. kr. Det innebär inte att man drar ned på statensengagemang i särvuxverksamheten, utan innebär i stället att verksamhetentrefaldigas. Det är inte orimligt att utgå från att dé 10 milj. kr. somlandstingen satsar i försöksverksamheten till största delen gäller träningsskolanoch därmed också inbegriper habilitering. I propositionen förutsätts attlandstingen gör dessa insatser även i fortsättningen. Dethar varit mycket'svårt att få fram uppgifter om vad habilitering egenfligeninnebär. Ett försök att beskriva habilitering har gjorts av den s. k.Ansgargruppen. Så här skriver man: "Aktivainsatser behövs för att stimulera och utveckla den enskildes egna resurser.Insatserna skaU grundas på den enskildes behov öch planeras tillsammans meddenne och hans närmaste. Principen om helhetssyn bör här beaktas. Etttvärfackligt lagarbete, där såväl medicinska, psykologiska, sociala sompedagogiska aspekter av funktionsnedsättningen beaktas, för att erbjudafullgoda insatser för den enskildes utveckling.