prot · GB09104 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:104 Förhandlingarna leddes till en början av förste vicetalmannen. 1 § Justerades protokollet för den 12 innevarande månad. 2 § Föredrogs och hänvisades 1987/88:18till socialförsäkringsutskottet 3 § Föredrogs men bordlades åter betänkanden /88:12-15, 17 och 19 1987/88:20om vissa för den grundläggande högskoleutbildningen gemensamma frågor (prop.1987/88:100 delvis), 1987/88:21 om anslag till universitets- ochhögskoleämbetet, m. m. 1987/88:100 delvis), 1987/88:22 om anslag till utbildningför tekniska yrken (prop. delvis), 1987/88:23 om anslag till utbildning föradministrativa, ekonomiska och sociala yrken (prop. 1987/88:100 delvis), 1987/88:26 omanslag till utbildning för kultur- och informationsyrken (prop. 1987/88:100 delvis), 1987/88:27 om anslag till lokala ochindividuella linjer och fristående kurser 1987/88:100 delvis) samt 1987/88:9 om särskildaregionalpolitiska insatser i delar av Bergslagen och norraSveriges inland (prop. 1987/88:64 delvis). Förste vice talmannen meddelade attbetänkandena skulle avgöras i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptogs till behandling betänkandena 20, 21, 22, 23,26 och 27 om högskoleutbildning, m. m., vilka skulle debatteras gemensamt. Högskoleutbildning, m. m. Högskoleutbildning, m. m. 1 (): Vi skall nu diskutera sex betänkanden omuniversitet och högskolor. Det är naturligtvis omöjligt att gå in på alladetaljer, vilket jag inte heller kommer att göra, men jag kommer att ta uppvissa principiella frågor till belysning. Den första fråga som jag skall ta upp gäller kravet på enparlamentarisk översyn av UHÄ;s arbetsuppgifter. Det diskuteras nu hur dencentrala myndighetsnivån skall se ut, vilken dimensionering den bör ha ochvilka andra myndigheter som bör finnas i sammanhanget. UHÄ för en egendiskussion, vilket ocksä framgår av UHÄ:s anslagsframställning, där man pekarpä fyra olika roller. Den första rollen innebär att vara verkställare avstatens beslut, den andra att vara beredningsorgan åt regeringen, den tredjeatt vara företrädare för universitet och högskolor gentemot regeringen, och denfjärde att vara företrädare för högskolan i allmänhet gentemot samhäUet iövrigt. Alla dessa uppgifter bör UHÄ ha om hand enligt utbildningsministernsmening. Till detta kommer ocksä tillsyn och kontroll. Vi kan emellertid inte komma ifrån att det för närvaranderåder ett något oklart läge beträffande UHÄ:s ställning. Därför har vi ansettdet vara befogat med en parlamentarisk översyn av hela denna frågeställning.Det är inte bara vi, utan man skulle kunna säga att samtliga tre borgerligapartier är inne på att det behövs en sådan översyn, även om är mestdrastiskt och vill gå längst när det gäller att i detta fall även skära ned endel av uppgifterna. Den andra problemställningen som jag skulle vilja erinraom gäller balansen mellan den grundläggande utbildningen om forskningen. Idetta sammanhang är utskottet överens om att det behövs en helhetssyn.Forskning och grundläggande utbildning förutsätter varandra. Vi kan Iconstateraatt det råder en påtaglig obalans till den grundläggande utbildningensnackdel. Vad vi i detta, sammanhang skulle behöva göra är att selitet närmare på anslags- och styrsystemet för högskolan. I fråga om detta harregeringen aviserat en proposition. Någon sådan proposition har vi emellertidinte sett. Vi har inte heller fått något meddelande om att en sådan propositioninte skall läggas fram, orsakerna till det eller när den eventuellt skallläggas fram. Det vore därför bra om regeringspartiets företrädare ville göraklart för oss hur länge vi skall behöva vänta pä en sådan proposition, så attvi på det sättet kan organisera vårt kommande arbete. Det är nämligen alldelesuppenbart att propositionen kommer att påverka hela systemet. Balansen somsådan mellan grundläggande utbildning och forskning är en viktig företeelse,inte minst av det skälet att om den grundläggande utbildningen inte fårtillräckliga resurser kommer detta också att göra rekryteringen tillforskarutbildningen betydligt sämre. Den tredje punkten som jag skulle vilja diskutera gällerde fasta forskningsresurserna. finns det fastaforskningsresurser pä sju universitets- och högskoleorter. Men det råder välinget tvivel om att hela systemet har kommit i gungning genom tillkomsten av demånga små och Vi har fått mänga olikamellanvarianter av forskningen, och det är alldeles klart att sista ordet ännulångt ifrån är sagt. Jag vill erinra om att högskolelektorerna ute på alla demindre högskolorna har samma möjligheter som andra högskolelektorer att forska.I detta sammanhang har den vid det här laget ganska kända Karlstadsmodellenuppstått. Den innebär att man har adjungerade professorer, som kan fungera vidde mindre högskolorna men som kan ha sin verksamhet förlagd fillnågot större universitet. Men att i det här läget ge de mindre högskolorna egnamedel för att adjungera professorer synes, i varje fall för oss moderater, förnärvarande vara ett alltför stort vågspel. Det skulle sätta principerna om defasta forskningsresurserna ur spel. Jag vill ocksä starkt understryka att många tycks tro attom man bara tillsätter en professur så är allt frid och fröjd, och att mandärigenom får i gång den stora forskningen, allt rullar och det blir fart påregionen, osv. Så enkelt är det naturligtvis inte. En svala gör ingen sommar,brukar det heta, och en professor skapar förvisso inte någon tillräckligforskningsatmosfär. Det är i stället den kritiska massan som måste finnas, dvs.alla de medarbetare eller andra kolleger som finns runt en professur. Jagskulle kunna säga att det i ett normalämne inte går att få till stånd någon somhelst vettig forskningsatmosfär med mindre än att man har 5-10 aktiva forskare.För den skull vore det felaktigt att splittra landets ganska små resurser. Vifår i stället i första hand koncentrera oss till att ha de fastaforskningsresurserna vid de sju orter som det nu är fråga om. Det finns ytterligare ett problem i detta sammanhang,nämligen de mindre och medelstora högskolornas ställning. Vi kommer mycketsnart att ha en högskola i varje län. Ett undantag är emellerfid . Mankan dä konstatera att vi snart har lika mänga högskolor som vi hade gymnasier imitten . Dessa högskolor kanske också i många fall inte kan levaupp till den standard som man skulle vilja förutsätta att de har. Det finns ivarje fall en klar risk för att vi skall fä A- och B-högskolor . Vi moderater menar att man måste göra en åtskillnad mellanarbetsuppgifterna mellan å ena sidan universiteten och de större högskolornaoch å andra sidan de mindre regionala högskolorna. Vi har därför försökt talaom bl. a. den forskningsförberedande utbildningen, vilket kanske är ett dåligtordval. Men det bör klart framgå vad vi menar, nämligen den traditionellauniversitets- och högskoleutbildningen. Den bör omhänderhas av justuniversiteten och de.större högskolorna. J det här fallet åsyftar vi inte minstde gamla universitetsfilialerna i , och . De mindrehögskolorna bör koncentrera sig framför allt pä en yrkesinriktad kortareutbildning, som ofta är anpassad efter regionens behov. De bör också försökahitta speciella nischer där de kan vara riksrekryterande. Detta har vi sagtfidigare, och det finns anledning att upprepa det. Jag tror inte att man kommernågonstans förrän man gjort en sådan ordentlig gränsdragning. En utbildning i traditionella universitetsämnen vid demindre högskolorna måste väl också fä förekomma? Ja, men den bör i första handske i form av en decentraliserad utbildning eller i form av distansutbildning,där universiteten eller de större högskolorna stär som ansvariga föranordnandet av utbildningen. Högskoleutbildning, m. m. Prot.1987/88:104 20aprill988 Högskoleutbildning, m. m. Om jag gär vidare och tittar på några principiella frågor,så skulle jag vilja nämna internationaliseringen. Vi menar att det ärsynnerligen viktigt att UHÄ:s arbete med utvärdering av den utländska högreutbildningen måste intensifieras. Det är pä tok för långa handläggningstiderför närvarande. måste visa en trovärdighet när det gäller detinternationella samarbetet. Vi har inte minst tryckt på nödvändigheten av att vi skallkomma med i. Det gäller i första hand , men ävenCO-METT kan nämnas.i detta sammanhang. Det är synnerligen angeläget om vi inteskall hamna på efterkälken. I detta sammanhang har föreslagit att manskall anslå 5 milj. kr. Vi skulle gärna ha gått med på det för vårtvidkommande, om vi hade fått en garanti för att det var just den summan sombehövdes. Tyvärr kommer varken den summan eller någon annan summa att bliaktuell'att betala ut under det kommande budgetåret. Det gäller fast mera attintensifiera arbetet på att över huvud taget få avtal till stånd. Vi kanemellertid trycka på regeringen ordentligt, så att någonting händer. Det finns vidare i dessa betänkanden några specialfrågorsom jag vill beröra. En fråga gäUer en materialfysiklinje. Den skuUe varastationerad i , men under senare delen av utbildningen utlokaliserastill högsko-loirna i och . Vi har motsatt ossdetta av det enkla skälet att utbildningen vid KTH har storarekryteringssvårigheter. UHÄ har sagt nej. Vi menar att man bör ordna en samverkan med industrin iFalun-Borlänge- och Gävle-Sandviken-regionerna. Examensarbeten är ett exempelpå sådan samverkan. Att av, som del heter, regionalpolitiska skäl ordna sådanahär allmänna utbildningslinjer anser vi vara ohållbart. Utbildningen får inte:användas hur slappt som helst i regionalpolitiska syften. Vi måste också se till att vi får studerande. Det finns också problem när det gäller tekniskfysik-linjen i . Vi har sagt att civilingenjörsutbildningen skallbedrivas i . Den matematisk-naturvetenskapliga grundläggande utbildningenskall däremot bedrivas i . Tekniska fysik-Unjen i skulle nu bli ettundantag ifrån den regeln. Det är emellertid högst dubiöst om det finnsförutsättningar för att få till stånd den utbildningen i . Det kommer attsaknas lärare i mänga ämnen. Den ingenjörsmässiga bakgrunden firins inte. UHÄ har för sitt vidkommande också sagt nej till det hela.Man har utrett frågan om den nya matematisk-naturvetenskapliga utbildningenoch menar att den bör ordnas i fr. o. m. /90. Regeringenhar gått tvärtemot de sakkunniga och vill ordna teknisk fysik-linjen i Umeå.För vårt vidkommande menar vi att mari skall fortsätta att ha kvarfysikerlinjen i , till dess att den nya matematisknaturvetenskapligautbildningen införs. I detta sammanhang har vi också pekat på nödvändigheten avatt förstärka civilingenjörsutbildningen. De tre borgerliga partierna är istort sett ense. Det är bara summan som skiljer sig en aning. Vi vill lägga på2 miljoner. vill lägga på 4 miljoner. vill lägga på 2miljoner på civilingenjörsutbildningen och ytterligare litet grand påingenjörsutbildningen i övrigt. Våra ambitioner har tyvärr inte blivittillgodosedda. Jag kommer in på själva kvalitetsproblemen, i synnerhetnär det gäller den samhällsvetenskapliga utbildningen. Vi moderater harmotionerat om att skall ge regeringen sin mening till känna om i nästa budgetproposition borde lägga fram förslag beträffandekvalitetsproblemen inom hela denna sektor. Vi har blivit delvis tillgodoseddainom utskottet. Utskottet anför följande; Utskottet delar som tidigare anförts motionärernas oroöver att resiirssi-tuationen för flera av utbildningarna inom sektorn kommeratt fä allvarliga konsekvenser för kvaliteten i utbildningen om inte åtgärdersnarast vidtas. Utskottet utgår därför frän att såväl UHÄ som regeringen nogaföljer dessa frågor och att ytterligare förslag om förstärkningar framläggs såsnart som möjligt. Vi menar att hela sektorn måste ses över, precis somutskottet har sagt. Att bara försöka lappa och säga att nu skall vi förstärkaden ena utbildningen efter den andra leder inte fill de åsyftade resultaten.Det behövs nu ett samlat grepp. Mot bakgrund av vad jag har sagt tidigare är det heltkonsekvent att vi moderater säger nej till en lokalisering av ekonomlinjensfördjupningsdel till , och . Engränsdragning mellan högskolorna och deras uppgifter måste komma till stånd.Den ekonomiska utbildningen är närmast av forskningsförberedande karaktär ochkräver stor kompetens av de lärare som skall handha den. Den bör följaktligenockså anordnas av de större universiteten och högskolorna. Detta gäller ocksä den systémvetenskapliga linjen. Man kanföra samma principiella resonemang i det avseendet. Dét gör också att vi sägernej fill införandet av en systemvetenskaplig linje vid högskolan iSundsvall-Härnösand. De resurser som anslås fill detta bör i stället användasför att förstärka hela linjen som sådan. vill jag erinra om att vi, nu som allfid, villförstärka LIE-anslaget. Det är ett viktigt anslag. Det är förutsättningen förmycket av utbildningen på universiteten och högskolorna. 5 milj. kr.ytterligare skulle här utgöra en välkommen kvalitetsförstärkning. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill samtliga reservationer som bär moderata namn. Högskoleutbildning, m. m. 2 (): Utbildningsminister fyller 60år . Det ursäktar givetvis att han inte är närvarande i kammareri. Det görockså att jag aningen tänker dämpa den kritik som jag annars skulle häframfört. Även polifiken bör ju präglas av vissa mänskliga hänsyn. Detta är den sista stora debatten om högskolan under denhär mandatperioden. Därför, och eftersom de betänkanden vi behandlar spänneröver ett brett fält, hade jag tänkt att göra ett försök att utvärdera vad somhar hänt på högskoleområdet . När jag fick klartför mig att regeringen återigen har försenat, för att inte säga förhalat, denutlovade propositionen om högskolans fortsatta decentralisering, var jagnärmast benägen att utveckla temat att utbildningsministern måste få uriderkäntför Prot:1987/88:104 sitt fögderi. Men eftersom det alltså är hans födelsedag, skalljag nöja mig med att konstatera att det i varjefall inte kan bli spets på de insatser han har m. m. ° 6' har jag dä och då uttryckt denförhoppningen att vi bevittnaren omsvängning i den socialdemokratiska högskolepolitiken. skulle jagsnarare vilja säga att mycket tyder på att man är så oense inbördes och såtvehågsen att kraften i den nya högskolepolitiken är helt otillräcklig. Pånågra punkter har man ändå tvingats ge upp sitt motstånd och accepteratangelägna reformer. Jag tänker t. ex. på att vi nu har fått ett förslag om enbra studiemedelsreform. Vi får nu bort regionsstyrelserna. Vi har fått viktigaförbättringar i forskningspolitiken, t. ex. bättre villkor för deforskarstuderande. Vi har fått tillbaka filosofie kandidat-examen, som är ettvikfigt inslag i strävan att skapa mera av fördjupning i högskolans grundutbildning.Mot dessa positiva inslag står emellertid ett antal negativa. För det förstahar man inte tagit tillräckliga steg för att öka högskolornas självständighet.När vi behandlade den proposition som kallades Fortsattdecentralisering inom högskolan, sade många att det var egendomligt att ta uppbl. a. förslaget om avskaffande av regionstyrelserna för sig. a. vi ifolkpartiet hävdade att det borde ha tagits upp i sitt sammanhang, tillsammansmed en total förändring av högskolans anslags- och styrningssystem. Ettenhälligt utbildningsutskott skrev dä att man såg den förändringen som ett ledi en större process och att man väntade sig ytterligare förslag i 1988 ärsbudgetproposition. Det var uppenbarligen också den ambition regeringen hade.När vi fick budgetpropositionen framgick emellertid att regeringeninte var färdig, utan vi fick nöja oss med ett besked ipropositionsförteckningen att en proposition skulle komma . Vikan nu konstatera att den propositionen inte har kommit och att denuppenbarligen inte kommer i sådan tid att hinner behandla den i vår.Därmed skjuts detta mycket angelägna reformarbete ytterligare framåt i tiden. En andrapunkt som måste sättas upp på den negativa sidan är att man inte har gjort tillräckligt för att minska byråkratin inom högskolan. Detta hör för ' övrigt direkt samman med den förstapunkten. Man har t. ex. inte åstadkom- mit dedecentraliseringar som skulle göra det möjligt att skära ned på den centralahögskoleadministrationen. För det tredje borde man ha föreslagit en betydligtambitiösare tillträdesreform än den som ingår i det förslag som föreläggsriksdagen. För det fjärde hade det behövts större satsningar påkvaliteten inom grundutbildningen. Regeringen brukar på detta område hänvisatill att man har lyckats tigga till sig ett antal hundra miljoner frånbankerna, som används till i första hand forskningsändamål. Man menar att det inågon mån också kan komma att gagna grundutbildningen. Jag vill emellertidpåstå att dessa bankmiljoner snarare har förstärkt de balansproblem vi harpekat på. Vi förde en debatt om detta , och också den saken här tidigare. Behoven är fortfarande mycket storainom ett antal sektorer inom grundutbildningen. Det är beklagligt att vi intehar kunnat komma längre när det gäller att åtgärda de problemen. En sista punkt på den negativasidan som jag vill nämna är att vi inte har kommit tillräckligt långt när detgäller högskolans internationalisering. Vi har föreslagit störrebelopp till detta ändamål. har ett nytt element kommit in i den debatten.Birger Hagård var inne på det. Det gäller förhällandet mellan utbildning iSverige och utbildning i . Vi har den uppfattningen att regeringeninte har gjort tillräckligt för att garantera att kommer med i desamarbetsprojekt som finns inom EG på detta område. Vi grundar denuppfattningen på de kontakter vi har haft inom . Flera av de frågor som jag här har nämnt berörs i debetänkanden som har föranlett denna debatt. I grunden ligger att iär, liksom de tidigare åren , vill göra en nettosatsning pähögskolan. Vi anser att bristerna på detta område, särskilt i ettinternationellt perspektiv, är så stora att det är nödvändigt att tillföraekonomiska resurser. Eftersom vi inte vill höja skatterna eller ökabudgetunderskottet är vi mycket noga med att i vårt budgetalternativ finansieravåra satsningar på annat sätt. Jag skall strax återkomma till några av de punkter där detär nödvändigt med ökade resurser till högskolan. Lät mig emellertid först slåfast att vi självfallet är väl medvetna om att högskolans problem inte baraberor på brist på pengar. Ett antal åtgärder som i hög grad bidrar till attförbättra det kreativa klimatet inom undervisning och forskning kan genomförasutan kostnad. En minskning av byråkrafin är här en viktig faktor. Det ärsorgligt när man talar med forskare och de berättar hur stor del av deras tidsom gär åt till pappershantering och annan verksamhet som ligger ganska fjärranfrån den kärnverksamhet de helst skulle vilja koncentrera sig på. Vår långsiktiga vision är autonoma högskolor. Det har jagsagt fiera gånger tidigare från denna talarstol. Vi vill ha högskolor som kanspela en roll i samhällslivet och samhällsdebatten så oberoende som möjligt avmaktcentra av olika slag, även det maktcentrum som statsmakten utgör. Detkräver förändringar av anslagssystemet. Det är mycket intressant att deborgerliga partierna har fört in ett nytt element i dennadiskussion, nämligen att man i samband med avvecklingen av löntagarfondernaskulle kunna, som det brukar heta, slå två flugor i en smäll. Man skulle kunnabli av med löntagarfonderna som man ökar högskolornas autonomi, genomatt tillföra högskolorna delar av löntagarfonderna. Högskolorna skulle kunnasjälvständigt förvalta dem och använda avkastningen i sin verksamhet och därmedbli mindre beroende av anslag från staten och andra anslagsgivare. En fråga som handlar om det kreativa klimatet och som intei första hand har med pengar att göra är vilka restriktioner som skall gällaför verksamheten vid de mindre och medelstora högskolorna. Jag vill först sägaatt den stora vitalitet och entusiasm som finns på många av de mindre ochmedelstora högskolorna är en mycket positiv faktor i vår högskolevärld. Detfinns där en väldig utvecklingskraft, och säkert också en storutvecklingspotential. Det försiggår en levande dialog om hurverksamheten på dessa orter skall organiseras, så att vi når så bra resultatsom möjligt totalt sett för . Vi har för vår del kommit fram till attdet nu är dags att ta ett nytt steg i denna utveckling. Verksamheten vid de f.d. universitetsfilialerna, dvs. Högskoleutbildning; m. m. Högskoleutbildning, m. m. ,och , är nu ganska omfattande. Det förekommer redan så mycketforskningsverksamhet på de orterna, att det skulle vara av värde, både för deorterna och för högre utbildning och forskning i hela landet, att högskolornadär fick möjlighet att själva inrätta professurer. Vi vet alla att det redanfinns professorer som arbetar på dessa orter. Skillnaden skulle alltså bli tillförde dessa f. d. filialer egna medel som de skulle kunna använda föratt inrätta, låt oss kalla det adjungerade professurer. Det påminner om det sombrukar kallas Karlstadsmodellen. I ett av de betänkanden vi nu diskuterar behandlasregeringens förslag om en ny mellaningenjörsutbildning. Det är bra att dennafråga äntligen har fått en lösning. Det finns säkert ett stort behov avpersoner med denna typ av utbildning. Det är bra att en alltför avosäkerhet om huvudmannaskap för och organisation av denna utbildning får sittslut. Lösningen innebär att man på ett stort antal orter skall inrätta gruppermed 30 studenter, som skall få denna tekniska utbildning. På ett par orter rördet sig t. o. m. om grupper med bara 15 studenter. I praktiken innebärförslaget att tekniska gymnasier omvandlas till högskolor. Vi intresserar oss alltid för kvaliteten inom högskolan,och vi bekymrar oss också för den . Även om vi i grunden är positiva tilldetta förslag, är vi något oroliga för i vad mån kvaliteten på denna utbildningkommer att kunna upprätthållas. Blir det fråga om en högskola medforskningsanknytning och annat som hör till en högskoleutbildning, eller baraom en fortsatt gymnasieutbildning med så att säga en annan skylt på huset ochlitet garnering? För att garantera en god kvalitet på undervisningen på demånga orterna och deras ganska små undervisningsgrupper har vi velat ge ett extraanslag. ex. noterat att undervisningen, enligt vadsom uppgjorts, påingen av dessa orter kommer att bedrivas av lärare som disputerat. Detta talarju också för att forskningsanknytningen i verksamheten kommer att bliotillräcklig. Vi tror att det behövs pengar för att på olika sätt garanterakvaliteten, t. ex. forskningsanknytning. Det finns, som var innepå, behov av kvalitetsförstärkningar över huvud taget på den tekniska sektorn.Det gäller även civilingenjörsutbildningen, somvi också vill tillföra medel.Även inom AES-sektorn finns det ju stora brister, något som vi som ingår iutbildningsutskottet genom uppvaktningar, brev och på annat sätt ofta bliruppmärksammade på. Vi har funnit det nödvändigt att filiföra medel också tilldenna sektor. Jag vill avsluta med en mindre fråga, som dock i ettlängre perspektiv kan vara nog så viktig. När vi tillför medel, gör vi detockså för att förbättra den pedagogiska kvaliteten på undervisningen ihögskolan. När man talar med nyblivna studenter och frågar dem om skillnadengentemot gymnasieskolan, pekar de ofta på att det på många sätt är roligare ochintressantare att läsa på högskolan. Det är mer av tvärvetenskap,forskningsanknytning etc. Men jag har rätt ofta också mött synpunkten att denpedagogiska kvaliteten på en del av lärarna är lägre. Det finns anledning attta seriöst på dessa synpunkter. Vi har därför velat satsa ytterligare medel föratt med hjälp av kursverksamhet och pä annat sätt öka den pedagogiskakvaliteten hos högskolelärare. Med det anförda-ber jag att få yrka bifalltill de reservationer som stär bakom i dessa betänkanden. 3 (): gjorde ju för en del år sedandet principiella ställningstagandet att utbildningsområdet bör vara undantagetfrån besparingar och att man i stället långsiktigt skall satsa på att bygga utvåra utbildningsresurser. Detta gjorde vi därför att vi anser att det man satsarpå utbildning är investeringar för framtiden, och det är dålig ekonomi attskära ned på framtidsinvesteringarna.