prot · GB0940 · 1987-12-31 00:00:00 — Däremot har svenskarfått följa med på en finsk expedition, som naturligtvis inte följer samma ruttsom en svensk expedition skulle ha haft. Man har fått göra mätningar av detslag och i den omfattning som det finska expeditionsprogrammet har fillåtit.Den svenska expeditionen har inställts. Dethär innebär att en stor mängd mätdata som vi normalt skulle ha fått inte harkommit fram. Detta har reella konsekvenser genom att våra kunskaper omhavsområdet i fråga blir mindre, liksom också vårt underlag för åtgärder på bl.a. miljöområdet. Dessutomhar detta konsekvenser för vår internationella trovärdighet. Skall vi få någonrätsida på miljöproblem gäller det att alla strandstater ställer upphelhjärtat. har gjort anspråk på att vara föregångslandet när detgäller vidtagande av åtgärder mot miljöproblem. Men vad trorkommunikationsministern att man tänker i andra huvudstäder när man upptäckeratt plötsligt inte uppfyller redan gjorda internationella åtagandenbeträffande internationell sjömätning, dvs. att - jagtror att det är där som skon klämmer - rödpenna väger tyngre än våraöverensikommelser med andra stater om att vi skall insamla miljödata? Vilkengrund ger det för kommande diskussioner med andra länder? Regeringenvet att felet är att för litet pengar har anslagits, och ändå är man inteberedd att tillskjuta medel för att mätningarna skall kunna genomföras.Självfallet slår detta mycket hårt mot regeringens trovärdighet på det härområdet. 23 (); Det är ju bra att kommunikationsrriinistern medger beräkningsmissen,men det räcker inte när vi ser att den får faktiska följder. Naturligtvis ärdet inte helt avgörande för området i fråga om undersökningar görs eller inte,men faktum är att verksamheten är nedlagd i , och . Naturligtvis är def inte heller valet av fartyg som är avgörande. Det ärointressant huruvida det är fråga om ett inhyrt fartyg eller inte. Det ärantalet mätningar som är avgörande. Faktum är att 35 mätpunkter har minskatstill 5. Alltså blir underlaget mycket sämre, och basen för den s. k.PMK-verksamheten dras undan. Jag fick inget svar från kommunikationsministernom vad han tänker göra åt detta. Det är inte jag som har gjort någon överdrift,utan detta är vad har sagt, och jag förutsätter att har sakkunskapenpå detta område. Dessutomsvarar infe kommunikationsministern på vad den tänker göranär det gäller att den inte uppfyller kraven enligt ochenligt det bilaterala avtalet mellan och . De kanske inte hellerbetyder så mycket? Jagvill ställa ytterligare en fråga tiU kommunikationsministern. Kan regeringeninte svara på alla dessa frågor på grund av att man i utredningen ommiljövårdens organisation inte har behandlat var i denna sektor skaU ingå? Är det helt enkelt på det sättet att man inte riktigt vethur man skall ha det? Anf.24 (vpk); Jag påstår inte atf hela miljövårdspolitiken står på spel därför attantalet undersökningar har minskat. Men vad det är fråga om är att vi i Sverigenu har tillgång till en, även internafionellt sett, unik serie av mätdata somsträcker sig över . Värdet av denna tidsserie minskar naturligtvis omvi får hack i redovisningen. Det avgörande för hur vi skall lyckas tacklaproblemen i är naturligtvis att vi vet vad som har hänt. har vi enkunskap som det är synnerligen oklokt att minska och att försvåra framtidajämförelser utifrån. Detsom kommunikationsministern gav svar på är att regeringen intetänker göra något åt detta, utan att det är O.K. att mätningar har inställts. SMHIser helt annorlunda på detta. Jag skall läsa upp en del ur samma brev som jagläste ur tidigare i debatten. "Vi på beklagardjupt denna händelseutveckling. att dessa frågor löses harSMHI träffat en överenskommelse med Havsforsk-ningsinstifufet i Helsingfors.Överenskommelsen innebär att under veckan 16-20 november deltar två av SMHTsoceanografer i en finsk expedition med U/F Aranda i . Genomdetta arrangemang kan genomföra åtminstone sitt minimiåtagande gentemotHelsingforskommissionen." Ambitionen är alltså att uppfyllasina minimiåtaganden och inte de stolta deklarationer som har kommit från dennatalarstol och i planer från regeringen. Det kan inte betyda annat än att dendel i kommunikationsministerns anförande som handlar om framtida pengar ochsom kan tolkas som ett halvt löfte kommer att regleras i budgetpropositionen.Låt oss få ett klart besked, kommunikationsministern. Kommer dessa pengar atttas med i nästa års budget, så att mätningarna kan återupptas till förutvarandenivå? 25 KommunikationsministerSVEN HULTERSTRÖM: ju att regeringen, så länge budgetarbetet pågår, inte kan diskutera enskilda budgetposter.Jag tycker att det är rimligt att vi tar ned denna fråga till rimliga Vad vi talarom är ett räknefel i storleksordningen . 6Riksdagens protokoll 1987/88:39-40 samband med den utredningsom föregick överföringen av denna verksamhet från till SMHI.För detta har def beslutats om ett tilläggsanslag på . Då är man, omjag har räknat rätt, nere i ett belopp i storleksordningen . när detgäUer den fråga som diskussionen i handlar om. Och det gäller alltsåen institution som har ett årsanslag på drygt 100 milj. kr. Jag vet inte om detär nödvändigt att diskuterar anslag i denna storleksordning ellerdelar av en verksamhet i denna storleksordning. Om man verkligen ansåg att allade farhågor förelåg som här beskrivits, att man skulle förstöra en mångårigverksamhet, att man skulle göra ett allvarligt brott mot miljöskyddet, osv.,hade det visst funnits möjligheter att göra omprioriteringar så att det skulleha varit möjUgt att fortsätta med verksamheten. Men man har tydligen intebedömt det nödvändigt utan i stället hållit igen och avvaktat något. Då får vitillfälle att diskutera detta framöver i anslutning till budgeten och ianslutning till miljöpropositionen. Men jag reagerar mot att'man beskriverdetta som något av en formlig katastrof för miljöarbetet i , Så kan det inte vara. Hade det varit så, utgår jag från att SMHIhade gjort den omprioritering som det uppenbarligen har möjlighet att göra. Anf.26 (); Jag tycker att kommunikationsministerns attityd i denna fråga är litetanmärkningsvärd. Anledningen till att jag interpellerat och några kollegerställt frågor är inte frågan om . hit eller dit utan det faktum attmiljömätningarna i och med den svenska expeditionen harinställts. Det är faktiskt allvarligt. Katastrof eller inte - det är ett allvarligtbakslag i ett viktigt arbete. Det tycker åtminstone vi som tycker att miljön iÖstersjöområdet är viktig. Det innebär att inte heller på ettgodtagbart sätt uppfyller sina internationella förpliktelser på ett område därvi försöker få andra länder att engagera sig mera. Och det innebär alltså attde politiska ikonsekvenserna för våra kontakter med andra länder förmodligenblir betydligt större än vad frågans vikt i och för sig motiverar. Det här,kommunikationsministern, kan inte vara en fråga för ett enskilt institut att såatt säga skönsmässigt avgöra. Ansvaret för om skaffar sig ordentligtkunskapsunderlag när det gäller miljösituationen i och ansvaret förom uppfyller sina internationella åtaganden på ett bra sätt ligger hosregeringen. Det är regeringens ansvar att se till att miljömätningarnagenomförs på ett godtagbart sätt. Om det sedan sker genom omprioriteringar inomSMHLs verksamhet eller genom tilläggsanslag må egentligen ligga i regeringensverkställighetsansvar att bestämma. Vi är intresserade av att dessa miljömätningargenomförs. Vi gör regeringen ansvarig för att dessa nu inte genomförs på detsätt som borde ske. Det ansvaret kan regeringen aldrig skylla ifrån sig påunderliggande organ, utan regeringen måste ta på sig def fulla ansvaret. 27 (): Kommunikationsministern talar om rimUga proportioner och ifrågasätterom det är nödvändigt att i diskutera denna del av verksamheten och omvi kan tala om katastrof. Men faktum är att undersökningarna inte görsenUgt ingångna överenskommelser och avtal. Faktum är också, herrkommunikationsminister, att oceanografiska laboratoriet faktiskt har encentral och grundläggande roll i övervakning och beskrivning av tillstånd ochförändringar i våra omgivande hav. Därför är det synnerligen viktigt. Med hjälpav undersökningsfartyg genomförs regelbundet provtagningar och observationer ihela det svenska havsområdet. Provtagningsprogrammet löper reguljärt som en delav internationellt samordnad provtagning. Detta är alltså faktum. Jaghar fortfarande inte fått svar av kommunikationsministern på min fråga. Det ärsamma fråga som har ställt till regeringen, nämligen; När tänker Sverigeomförhandla med i och med att vi inte fullföljer de ingångnaöverenskommelserna? Överläggningenvar härmed avslutad. 6§ Svar på interpellation 1987/88:98 om kvicksilverförgiftning hostandsköterskor har frågat mig varför de kvinnliga tandsköterskornasärbehandlas i sina försök att få sina skador klassade som arbetsskador. Omen person varit utsatt för skadlig inverkan i sitt arbete skall enligt 2 kap. 2§ lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring en skada som han ådragit sig iarbetet godkännas som arbetsskada om inte betydligt starkare skäl talar motdet. Denna regel gäller lika för alla som är verksamma på den svenskaarbetsmarknaden. hävdar att det är svårt för tandsköterskor som drabbats avkvicksilverförgiftning att få sina skador godkända som arbetsskador. Motbakgrund av vad jag sagt torde det röra sig om en ren bevisfråga. Kansköterskan visa att hon varit utsatt för skadlig inverkan i sitt arbete skallen skada hon drabbats av godkännas som arbetsskada om inte betydligt starkareskäl talar däremot. Det ankommer på försäkringskassorna och försäkringsdomstolarnaatt avgöra om skadan är att betrakta som en arbetsskada. Någon särbehandling avtandsköterskor i det här avseendet skall inte förekomma. Underdefta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. 29 (): Jag vill tacka socialministern för svaret men säga att jaginte är förvånad över det svar som jag fick. Socialministernhänvisar till 2 kap. 2 § lagen om arbetsskadeförsäkring, där def står, att omen person varit utsatt för skadlig inverkan i sitt arbete, skall en skada somhan ådragit sig i arbetet godkännas som arbetsskada om inte betydligt starkareskäl talar mot detta. sägersocialministern: "Denna regel gäller Uka för alla som är verksamma på den svenskaarbetsmarknaden." Men det är ju just så det inte är. Detandsköterskor som anser sig ha blivit skadade av hanteringen av amalgam harhela tiden känt sig motarbetade av fack, yrkesmedicin ocharbetarskyddsstyrelsen, och även förhåller sig sval i sinainsatser för att hjälpa denna utsatta grupp. Tandsköterskorna har själva fåttsamla in material och information, och bevisbördan läggs på tandsköterskorna.Innebär det lika bedömning som för andra verksamma på den svenskaarbetsmarknaden? Iförsäkringskassans bestämmelser står det att man skall acceptera allergiskeller annan avvikande reaktion. Men där glömmer man helt bort delen "annanavvikande reaktion". Därigenom har de tandsköterskor som har annanavvikande reaktion inte en chans, varken hos förtroendetandläkareeller hos handläggare. Ansersocialministern det vara riktigt att man hos accepterar baraallergisk reaktion och inte annan awikande reaktion? Tänker socialministernvidta någon åtgärd när det konstaterats att man infe följer de bestämdareglerna? JagviU citera litet grand ur . I den står det på s. 26: "Amalgam är ett ur toxikologisk synvinkel olämpligt tandfyllnadsmaterial. Expertgruppen vill därför föreslå följande åtgärder . Socialstyrelsenföreslås stimulera utvecklingen av nya tandfyllnadsmaterial, som är teknisktoch biologiskt/toxikologiskt tillfredsställande." Därmedhar man konstaterat att amalgam är otillfredsställande. Jag fortsätter attcitera; "Närsådana finns tillgängliga föreslår expertgruppen att användandet av amalgamawecklas. Medtanke på den potentiellt fosterskadande effekten av metalliskt kvicksilver föreslås avråda från omfattande amalgamarbeten under graviditet. Socialstyrelsenföreslås ta initiativ till att arbetarskyddsstyrelsen gör en inventering av arbetssituationen när det gäller kvicksilver/amalgam inom tandvården. Baserat på denna inventering bör instruktioner angående hanteringen av kvicksilver/amalgam utfärdas och erforderliga hälsounder sökningar utföras. Socialstyrelsenföreslås ta initiativ till att en analys av tillgängliga registerdata rörandeabort- och missbildningsfrekvens hos tandvårdspersonal kommer tillstånd." 23 i samma utredning står: "Tandvårdspersonal är en yrkesgrupp somutsätts för kvicksilverexponering i sitt dagliga arbete. Det rör sig om ångafrån metalliskt kvicksilver. De moment: som framförallt medförkvicksilverexponering är beredning av amalgam och uppborrning av gamlafyllningar. För några decennier sedan torde kvicksilverexponeringen ha varitbetydande." 25 står också följande: "För några decennier sedan var exponering för kvicksilver på tandvårdskliniker med all sannplikhet hög. Expone ringen för kvicksilver på landets tandvårdskliniker är enligt utförda under sökningar numera som regel låg. I ett par fall har emellertid påvisats kraftigt förhöjda kvicksilverhalteri hypofysen hos avlidna tandläkare. epidemiologiskundersökning av tandvårdspersonal har visat överrisk för elakartadehjärntumörer." Ärdet inte underligt, socialministern, att utredningen konstaterar att amalgam ärolämpligt som tandfyllnadsmaterial och därför skall awecklas, atttandvårdspersonal utsätts för kvicksilverexponering, att exponeringen avkvicksilver har varit betydande, särskilt för några decennier sedan, men attdet trots detta fortfarande förekommer exponering, låt vara att den är låg. Ärdet vidare inte underligt att de som är och har varit mest utsatta, dvs. tandsköterskorna,inte får någon hjälp när de anser sig skadade av sitt arbete? Närexperter nu påtalar dessa risker och initierar inventeringar och instruktionergör de väl inte detta utan anledning? Detta vittnar väl om att det är betydligtstarkare skäl som talar för än emot de sjuka tandsköterskorna. Varjedag anmäler sig sjuka tandsköterskor till . Förramånaden var det 50, och när jag hörde mig för var antalet uppe i 63. Hurmånga skaU det bli, innan myndigheterna tar sitt ansvar och använder sinaresurser till att hjälpa tandsköterskorna att bli friska och få leva ettdrägligt liv i stället för att använda resurserna till att motarbeta dem? Hurmånga skall egentiigen behöva dö i den elakartade tumören? Hur många flertandsköterskor skall behöva bli barnlösa? Ja, listan kan göras ganska lång. Detär bedrövligt, socialministern, att en grupp kvinnor behandlas på dettaupprörande sätt. Jag känner naturligtvis till expertgrupp och denrapport som gruppen har avlämnat. Jag har haft mycket att göra med densituation som gäller för många patienter beträffande de här frågorna. Detfinns två aspekter på det som tar upp. Det hon tar upp som gällerarbetssituationen för många av tandsköterskorna är ju bl. a. enarbetsmiljöfråga, som alltså gäller insatser på arbetsplatsen. Arbetarskyddsstyrelsensuppgift att se till att man har en arbetsmiljö där man inte utsätts förskadliga ämnen ligger så att säga inte direkt under arbetsskadeförsäkringen. Somjag har sagt i mitt interpellationssvar gäUer det att för att få något godkäntsom arbetsskada enligt arbetsskadeförsäkringen framlägga bevis. Det finns hosförsäkringsöverdomstolen ingen praxis när det gäUer tandsköterskor som hardrabbats av kvicksilverförgiftning. Jaganser atf man skall driva ett sådant fall - eller de många fall, som det enligtSiw är fråga om - för att få ett utslag i försäkringsöverdomstolen.Det är ju därför vi har dessa möjligheter att få denna rättsliga prövning. Jag vill återigen hävda att tandsköterskorna intepå något sätt särbehandlas när det gäller rätten till ersättning frånärbetsskadeförsäkringen. 31 (): Också jag är väl medveten om aft det finns flera aspekter på amalgam-och kvicksilverproblemafiken. Det är också riktigt att det är en arbetsmiljöfråga.Men också här rör det sig om två saker, socialministern. Dels är frågan vad manskall rätta fill, så att arbetsförhållandena i framfiden blir drägliga. Delshandlar det om det faktum aft tidigare arbetsförhållanden för tandsköterskornahar inneburit att de har exponerats på ett ofillåtet sätt, vilket utredningenockså har konstaterat. När det gäller bevisfrågan är det ju atf göra det mycketenkelt för sig,om man säger att man skall kunna bevisa att det handlar om enarbetsskada. Kraven på bevisföringen kan ju sättas på en sådan nivå att detinte finns en rimlig chans att klara bevisföringen. Man kan också arbeta påolika sätt. Man kan från olika myndigheters sida arbeta på ett sådant sätt hjälper tandsköterskorna, men man kan också arbeta på ett sådant sätt aftman stjälper dem. Vad jag tycker är bedrövligt är att tandsköterskorna fårarbeta så mycket själva för sin rätt. De får för egna medel samla inupplysningar och informafion och slåss för den rätt söm de tyckerborde vara självklar. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 1987/88:103 omarbetsskadeförsäkringen har frågat mig om regeringenämnar vidta snabba åtgärder för atf stoppa utgiftsexplosionen och den ökandeadministrationen för arbetsskadeförsäkringen. Antalet arbetsskadeärenden har ökat och med detta ocksåförsäkringsut-gifferna. En del av förklaringen är att en snabb utveckling skettav praxis och därigenom också av försäkringskassornas godkännandefrekvens. Resurser har tillförts försäkringskassorna för' derasadministration av försäkringen. Inom har en särskildarbetsskadebyrå inrättats för att snabbt sprida kunskaper om praxis ocharbetsmetoder fill försäkringskassorna. Även inom följs utvecklingennoga. Jag vill framhålla att det krävs omfattande och ingåendekunskaper för atf klarlägga de förhållanden som ligger bakom den nuvarandeutvecklingen inom arbetsskadeförsäkringen. Arbete pågår för att bättre kunnaförstå hela detta problemområde. Jag är mot denna bakgrund inteberedd att riu, som efterlyser, föreslå regeringen att vidtanågra snabba åtgärder inom arbefsska-deförsäkringens område. 33GULLAN (): Jag ber att få tacka socialministern försvaret, men jag måste säga att jag är besviken. Jag har framställt min interpellafion, därför att situafionen i vad gäller arbetsskadeförsäkringen är rent katastrofal, vilket torde ha framgått av vad jag anfört i interpellationen. Jag skall här bara redovisa några fakta ur den. ' Kostnadernaför försäkringen har fördubblats def och uppgår nu till ca 4,5 miljarderkronor. /91 beräknas kostnaden bli 15 miljarder. Arbetsskadefondenhar ett underskott på 500-600 milj. kr. Arbetsskadeavgiften harnyligen höjts från 0,3 till men måste enligt riksförsäkringsverketsberäkningar höjas till , om inget radikalt görs åt försäkringen. 330nya tjänster har begärts bara för att ärendebalanserna inte skall öka. Märkväl, det är infe för att man skall hinna arbeta av fler ärenden utan för attbalanserna inte skall bli ännu större än vad de är ! Trots45 milj. kr; i tillskott def - först 15 miljoner och därefter 30miljoner som ett engångsanslag - och trots att försäkringskassorna harrationaUserat och ökat produktiviteten på det här området, uppgår antaletoavgjorda ärenden till minst 60 000 . Det hjälper inte med merpengar - det är bara aft sila ännu mer vatten i eft ännu större såll, frusocialminister. Innanett ärende är avgjort i försäkringsöverdomstolen dröjer det fem till ,och sker knappast några rehabiliteringsåtgärder iarbetsskadefallen. Detta är uppgifter som jag har inhämtat bl. a. från denförsäkringskassa där jag är anställd. Personalen är mycket bekymradöver de rådande förhållandena, eftersom rehabiliteringsfrågorna är avsynnerligen stor vikt. De långa sjukskrivningarna, de långvariga skadefallen ärförst och främst väldigt besvärliga för patienten i fråga, för den sjuke, menhar naturligtvis också stor nationalekonomisk betydelse. Innan ett ärende äravgjort i försäkringsöverdomstolen dröjer det, som jag sade, fem till sexår. Det är naturligtvis också en mycket prövande tid för den som skall behövavänta så länge på avgörandet. Jagmåste fråga; Oroar det inte socialministern att arbetsskadeförsäkringenutvecklats in absurdum? Det är ju faktiskt vad som har skett. Harinte socialministern uppmärksammat att generaldirektörsagt att arbetsskadeförsäkringen är på väg mot den totala katastrofen, om intestatsmakterna vidtar kraftfulla åtgärder? Regeringenhar ju själv låtit titta på RFV;s anslagsäskanden - somdär anses tilltagna i underkant! - och fått rådet att ompröva helaförsäkringen. Riksförsäkringsverkethar begärt en ny utredning, och ansåg riksdagenssocialförsäkringsutskott att regeringen åtminstone bör låta utreda den storaÖkningen av antalet ärenden. Jag tycker dock inte att utskottsmajoriteten allshar förstått hur allvarligt läget är i fråga om arbetsskadeförsäkringen. Socialministernnöjer sig tydligen med att konstatera aft antalet ansökningar har ökat och atten snabb utveckling av praxis skett, varför fler ärenden blir godkända. Noghade jag vänfat mig något annat svar än att regeringen följer utvecklingen! Jagvill fråga; Vilket arbete är def som pågår inom ? Kan viförvänta oss en ny, förutsättningslös utredning av arbetsskadeförsäkringen? Ensådan utredning är ju önskad från flera håll och borde ha tillsatts för längesedan. Kommer det kanske några förslag i samband med budgetpropositionen? 1987/88:408 december 1987 Detmest radikala - vilket vi moderater föreslagit i en motion till årets riksdag -vore att helt utmönstra försäkringen ur det allmänna försäkringssystemet ochlägga den på avtalsförsäkringar. Men det finns andra förslag. a. harriksförsäkringsverkets generaldirektör föreslagit att man kunde ge sammasjukpenning oavsett om det rör sig om sjukdom eller arbetsskada. Han hadenärmast tänkt sig en hundraprocentig ersättning, men det lär kosta cirka enhalv miljard kronor, och det tror jag inte finansministern är villig att släppatill. Man kan tänka sig en förlängning av'samordningstiden mellansjukförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen så,att prövningen begränsas tillde långvariga fallen. I och för sig är dessa de mest behjärfansvärda, menavsikten skulle också vara att få ned ärendefrekvensen. Man kunde vidare tänka sigatt i lagstiftning slå fast vilka skador som godkänns resp. inte godkänns. Jagvill ha litet mer besked - för jag vill inte tro att regeringen bara blundarför utvecklingen när det gäller ärbetsskadeförsäkringen. Anf.34 (): Jag måste tyvärr konstatera att det är ett mycket magertinterpellationssvar som socialministern ger när det gäller arbetsskadeförsäkringen- inte minst med tanke på att det här är ett problemområde som bUr alltmerkatastrofalt. Tar regeringen verkligen på fullt allvar den mycket bekymmersammautveckling som sker när det gäller arbetsskadeförsäkringen? Vii socialförsäkringsutskottet ser mycket allvarligt på den uppkomna situationen.Vi har visserligen olika uppfattningar när def gäller både orsaken till denkris vi befinner oss i och förslagen till lösningar. Alla ser dock såallvarligt på utvecklingen att ett enigt utskott nu har begärt atf regeringensnarast skaU ta initiativ till en analys av orsakerna till det ökade antaletarbetsskadeanmälningar. Socialministernsäger i sitt interpellafionssvar inte eft ord om denna begäran frånsocialförsäkringsutskottet eller om regeringens planer med anledning avriksdagens nu fattade beslut. Statsrådet uttalar inte ens någon oro över denuvarande förhållandena. I svaret sägs bara att man inom regeringskansUetföljer utvecklingen noga. Men detta räcker ju inte, när det är samma besked somgetts tidigare. Regeringenslinje tycks vara att ständigt öka administrationen hos försäkringskassorna försjälva handläggningen av arbetsskador. 15 miljoner satsades förra budgetåretoch 30 miljoner innevarande budgetår. Somvi ser det är inte detta någon lösning. ökar kostnaderna förutbetalda arbetsskadeersättningar, och avgiften till arbetsskadefonden räckerdärför infe till. Denna höjs nu från till , men def räcker inteheller långt. Redan nu skulle en höjning behövas fill och under början av1990-talef fill .