prot · GB09119 · 1987-12-31 00:00:00 — Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 7 av m. fl. -bifölls med acklamafion. Mom.16 (bevissäkringslagen) Utskottetshemsfällan - som ställdes mot reservation 8 av m. fl. -bifölls med acklamation. Mom.17 (betalningssäkringslagen) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 9 av m. fl. -bifölls med acklamafion. Mom.18 (förenklad självdeklaration) Utskottetshemställan - som ställdes mot reservafion 10 av m.fl. -bifölls med acklamation. Mom.19 (en översyn av skattelagstiftningen) Utskottets hemställan - som ställdes motreservation 11 av m.fl.- bifölls med acklamation. Mom. 20 a och b (fidsgräns för beslut om avvikelse från självdeklaration, m. Utskottetshemställan - som ställdes mot reservation 12 av m. fl. -bifölls med acklamation. Prot.1987/88:119 Mom. 21 (handläggningen i länsrätt) Skatteregler och skatteförvaltning, m.m. Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 13 avKnut m.fl.- bifölls med acklamation. Mom. 22 (det allmännas processföring) Utskottets hemställan - som ställdesmot reservation 14 av m. fl. - bifölls med acklamafion. Mom. 23(eftertaxering) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 15 avKnut m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 24 (taxeringsrevision) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 16 avKnut m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 25 (skattetillägg) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 17 avKnut m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 27 (avdrags- och uppgiftsskyldighet) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 18 avKnut m.fl.- bifölls med acklamation. Mom. 28 (arbetsgivares ansvar för arbetstagares skatt m.m.) Utskottets hemställan bifölls med 164 röster mot 149 förreservation 19 av m.fl. Mom. 29 (ställföreträdares ansvar för ej inbetald skatt m.m.) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 20 avKnut m. fl. - bifölls med acklamation. Mom. 32 (anstånd) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 21 avKnut m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 34 (kvarskatteavgift) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 22 avKnut m.fl. - bifölls med acklamation. Mom. 35 (internationellt avtal mot skatteflykt) Utskottets hemställan - som ställdes mot reservation 23 avStig Josefson och - bifölls med acklamation. Övriga moment Utskottets hemställanbifölls. 1987/88:24om anslag till utbildning för vårdyrken, m. m. 10), 1987/88:28 om anslag till forskning ochforskarutbildning, m. m. 1987/88:100 bil. 10 och 11), 1987/88:29 om anslag tillforskningsrådsnämnden, m. m. Högre utbildning och forskning, m. m. 1987/88:21 om anslag pätilläggsbudget IItill statsbudgeten /88 (prop. 1987/88:125 bil. Tredje vice talmannen meddelade attbetänkandena skulle avgöras i ett sammanhang efter avslutad debatt. Först upptogs till behandling utbildningsutskottetsbetänkanden 24,28 och 29, vilka betänkanden skulle debatteras gemensamt. Högre utbildning och forskning, m. m. 28 (): De betänkanden som vi nu har att debatteragäller vårdyrkesutbildningen och forskningsfrågorna. Betänkande 24 berör alltsåvårdyrkesutbildningen. Där kan vi moderater konstatera när det gällerläkarutbildningen att utskottsmajoriteten tillstyrkt ett krav som vi fört frami en partimotion, att förutsättningarna att flytta 20 utbildningsplatser tillUmeå skall utredas. Men den fråga som jag kanske framför allt är intresseradav i detta betänkande är tandläkarutbildningen. Det är inget tvivel om atttandläkarutbildningen i landet befinner sig i en kris.Utskottet har lagt ned stor möda på att skaffa in sakuppgifter. Vi har hörtfolk från UHÄ, och vi har hört folk från de olika fakulteterna. Det är ingettvivel om att vi riskerar att få brist på tandläkare - prognosernaär visserligen väldigt besvärliga, och man får aldrig helt klara svar. Klart ärdock att intagningen till tandläkarlinjerna inte har varit tillfredsställande.Det har kommit in studerande med egentligen alltför dåliga förkunskaper, dvs.alltför låga poäng, för att de skall klara av utbildningen. Det märks också iexaminationsfrekvensen, som sjunkit ned till och i vissa fall där under. Detta bekymrar utskottet, och utskottet har utförligaskrivningar kring detta. UHÄ har vidtagit åtgärder, och man har också vidtagitåtgärder vid de olika tandläkarhögskolorna. Hela frågan om dimensioneringen ochutbildningens längd och innehåll har av regeringen överlämnats tilluniversitetsdirektören i för en utredning. Han skallse på en eventuell integrering av tandläkarutbildningen med andra typer av tandvårdsutbildning.Han skall vara klar med sitt arbete före utgången av 1988. Detta riktar uppmärksamheten mot . harförut beslutat att utbildningen av tandläkare i skall läggas ned, medanden odontologiska forskningen skall behållas där. Som jag förut nämnde finns Högreutbildningoch forskning, m.m. sådant som talar för attvi riskerar att få en brist på tandläkare. Vi kan redan nukonstatera att i varje faU de ungdomar som bor i de sydsvenska länenuppenbarligen inte känner någon större dragning till , ochUmeå. Det finns praktiskt taget inte några fler studerande från vid dessahögskolor. har, sedan man beslutade att utbildningen där skulle läggasned, vidtagit en rad olika åtgärder för att intensifiera verksamheten ochförbättra kvaliteten. Där finns forskning, forskarutbildning, svensk ochinternationell vidareutbildning, efterutbild-ning, olika former avuppdragsutbildning och annat. Dessutom har fått internationellterkännade. Man har utbildning i Världshälsoorganisafio-nens regi.Tandhygienistutbildning förekommer också. Dessutom kan vi glädjas åt att ,liksom , har uppmärksammats internationellt för sin framståendeforskning. Vadsom skall hända med Majmö och utbildningarna där har inte utskottet velat taställning till utan vill hålla det öppet för utredningsmannen. Utskottet serdet som positivt att man får en reell valfrihet när det gäller anordnandet avutbildningen för framtiden. Jag vill citera ur utskottets betänkande, där detstår bl. a. följande: "uppfattning är det av vikt att det föreligger en reell valfrihet förriksdag och regering när beslut skall fattas om den framtida omfattningen ochorganisationen av den odontologiska utbildningen och forskningen. Därför börden pågående utredningen om tandläkarutbildningen utgå bl. a. från depersonella och materiella förutsättningar som finns på de fyra orternamed odontologisk fakultet." Detligger alltså i öppen dager vad som skall ske framöver. Detta tycker jag är såpositiv behandling som man kan ge i en situation där en utredningsmanarbetar. Vi moderater är egentligen helt överens med utskottsmajoriteten närdet gäller de flesta punkterna i betänkandet, men det finns några reservationersom vi sett oss nödsakade att leverera. Den ena gäller skärpta krav påförkunskaper för sjuksköterskeutbildningen. Det är inte tillfredsställande somdet är . Det pågår en försöksverksamhet som vi hade velat skulle permanenta, men utskottet har alltså inte velat gå med på det. Vihar också önskat att den ettåriga kompletteringskursen för sådana som inte hargått igenom vårdutbildning skulle permanentas. Inte heller på denna punkt harutskottsmajoriteten velat gå oss till mötes. Vi beklagar detta, men hoppas attdet inte skall dröja så länge, innan någonting händer på detta område. Likasåhar vi önskat att det från skulle bli en reguljärpåbyggnadsutbildning för logopeder. UHÄ har önskat detsamma, men inte heller pådenna punkt har man tillmötesgått våra krav. Närdet sedan gäller de andra frågorna, om forskningen, som tas upp i tvåbetänkanden vill jag först säga att samordningen på bibliotekssidan kommer attnärmare beharidlas av . Också beträffande de här betänkandena finnsdet rätt mycket enighet, men på några punkter har vi velat markera ensäruppfattning. Vi stöder i dess krav på att återbesättande avtjänster som professorer bör kunna handläggas av UHÄ. Det behöver inte gå upptill regeringen. Man har övertygande kunnat visa att det har valts en onödigadministrativ omväg. Självfallet vill vi också stryka under attdoktorsexamen bör utgöra behörighetsvillkor för vissa statliga tjänster. Pä70-talet började man upphäva en rad av de behörighetsvillkor som tidigarefanns. Villkoren gällde t. ex. förtjänster vid våra arkiv och bibliotek. Vimenaratt det är bättre att ha stränga behörighetsvillkor som man kan ge dispensifrån än att inte ha några behörighetsvillkor alls. Regeringen bör inventeraoch se vid vilka tjänster doktorsexamen bör krävas i fortsättningen. Det är enstimulans för dem som ägnar sig åt forskarutbildning. Alla skall veta att densfimulansen behovs. Vikunde läsa att av dem som påbörjade'sin doktorsutbildning och1973 hade inte ens hälften disputerat . På den humanistiska sidanhade disputerat, medan siffran för den samhällsvetenskapligafakulteten var något högre. är nu genomsnittstiden för avläggande av endoktorsexamen. Formellt är det , men det håller inte. Vid den medicinskafakulteten är det något bättre. Där hade klarat av sina doktorsstudierefter , mycket sammanhängande med att disputationen ingår som ett led iyrkeskarriären. Vid den tekniska fakulteten var siffran . Detär kort sagt inte alls bra. Vi har svårt att rekrytera fill forskarutbildning,och vi har svårt att till doktorsexamen få fram dem som befinner sig iforskarutbildning. När de sedan blivit doktorer har vi inte längre arbeten atterbjuda dem. Så får det naturligtvis inte vara. Detta är sådant som böruppmärksammas på allvar. Iövrigt har vi understrukit det angelägna i att regeringen ser övermöjligheterna att inrätta ytterligare några professurer. Det gäller detsäkerhetspolitiska området liksom också demensforskningen. Som många tror ärdet inte normalt för den åldrande att bli dement, eller som det kallas"senil" eller "åderförkalkad". Några av våra främstaforskare, docenterna , framhåller i en arfikel ifidskriften Forskning och Framsteg att ett sjukligt psykiskt åldrande kan beropå många olika sjukdomar och skador. Forskningen befinner sig bära i sinbörjan. Det är emellertid dåligt med resurser i . Pengar måste, som detheter, raggas upp i . Det skulle vara en stor mänsklig vinst, om vi kunde nålängre. En professur på området skulle betyda mycket, inte bara för enskildamänniskor utan också för samhället i dess helhet. Meddessa ord ber jag, herr talman, att få yrka bifall till samtliga reservationerdär det förekommer moderater. Högreutbildning och forskning, m. m. 29 (): I de betänkanden från utbildningsutskottet, nr 24,28 och 29, som vi nuskall behandla tas det upp ett antal frågor beträffande grundutbildning ochframför allt forskning såväl vid våra högskolor som i forskningsråd ochforskningsrådsnämnden. Låt mig börja med att yrka bifall till samtligareservationer med folkpartinamn, men låt mig också göra några personligareflexioner som suppleant i utbildnirigsutskottet. Gångpå gång återkommer såväl politiker som andra till den stora betydelse somutbildning och forskning har för ett länds och enskilda individers utveckling.För oss riksdagsledamöter är det faktiskt så, att just summorna tillutbildningsdepartementet är näst summorna till socialdeparte- Högre utbildning och forskning, mm. mentet deallra största. Till skillnad från vad som gäller innebär jusatsningar som avser - satsningar på verksamhet vidhögskolor och betalning av lärarlöner - inte bara transfereringar av pengar.Ändå är det så svårt för oss att på något sätt få till stånd en principiellutbildningspolitisk debatt. Det handlar om en mängd små detaljer, som vi ståroch yrkar bifall till, utan att det hela egentligen sätts in i ett störresammanhang. Det är också svårt för oss att förstå var skiljelinjernagår mellan de olika partierna. Ofta kan skiljelinjerna tyckas vara små. Ändåskulle jag vilja säga att det när det gäller betänkandena 28 och 29, somhandlar om forskning, faktiskt finns vissa principiella skillnader. De beslutsom vi skall fatta beträffande forskning gäller ju hela 4miljarder kronor till fakulteter och forskningsråd. I och med att vi harövergått till treåriga perioder för forskningsanslag skulle vi kanske överhuvud taget inte behöva diskutera forskning mellan forskningsproposifionerna.Det var ju som vi tog ställning till den storaforskningspropositionen. Men jag tror i alla fall att det finns ett antalprincipiella beslut som det är viktigt att återkomma till. inrättarju professurer och antar principer för tillsättande av professurer. Framförallt uppmuntrar vi faktiskt på olika sätt unga människor att ägna sig åtforskning genom att uppmuntra dem till att disputera. Som gammal forskare villjag livUgt understryka hur viktig miljön är för forskare. Arbetsmiljön för enforskare måste vara kreativ. Självfallet är det nu oroväckande att det harblivit svårare att rekrytera forskarstuderande. Än mer oroväckande är det attde som har rekryterats inte fullföljer sina studier. berörde de larmrapporter som visar att barabortåt hälften av de.studerande fullföljer sina forskarstudier, och det efterlång tid. Orsakerna härtill kan säkert vara många. Det handlar om försörjning,men det rör sig också om vad som händer när man har disputerat. Den som skalldisputera måste ju veta att det finns goda möjligheter att efter studieåren fåett arbete som motsvarar utbildningen. var det självklart att allainnehavare av högre tjänster vid de vetenskapliga biblioteken, arkiven ochmuseerna hade disputerat, eftersom det arbete som dessa tjänstemän har jukräver vetenskaplig erfarenhet. Sedan man upphävt kravet på disputation då detrör sig om dessa högre tjänster, liksom kravet på disputation för lektorer vidgymnasierna, har det blivit bra mycket svårare att rekrytera forskarstuderande,inte minst när det gäller humaniora och samhällskunskap. Att forska har nästanblivit som att delta i en studiecirkel år . Det är ju många unga studenter som frågar sig vadman skall ha en doktorsexamen till. Om inte statliga myndigheter och gymnasieranställer dem som har doktorerat, vem skall dä göra det? Det krav som viborgerliga företrädare framför i reservation 5 är självfallet viktigt för helamiljön vid våra universitet. En annan viktig fråga är biblioteken vid våra universitet.Även om vi befinner oss i datorernas våld, är böcker och tidskrifter alltjämtalla forskares viktigaste hjälpmedel. En ökning av anslaget med 5 milj. kr.till de vetenskapliga biblioteken, som vi folkpartister har föreslagit, skulleverkligen innebära en rejäl satsning. Förgäves har vi väntatpå en proposition om styrning av högskolan. Från sida har vi imotion efter motion hävdat att bör besluta att detaljstyrningen avhögskolan skall upphöra. skulle inte bestämma antaletintagningsplatser och inte heller besluta om tillsättandet av precis varendaprofessur, utan ge högskolorna en större frihet att själva bestämma över sinaresurser. Detta skulle ställa större krav på UHÄ att utvärdera hur resursernafaktiskt används. Än väntar vi på denna proposition. Både utskottets ordförandeoch departementstjänstemän säger nu att propositionen faktiskt existerar isinnevärlden - den har bara inte kommit till hända. Med spänningemotser vi denna proposition. Kan den möjligen innebära att våra krav ireservation 4 tillgodoses? skälls det ju sa mycket på byråkratin inomhögskolan. Det är faktiskt inte alltid så lätt att konkretisera denna kritik.Men jag skall faktiskt ge ett ypperligt exempel: var UHÄ högsta instans för prövning avåterbesättande av professurer. har UHÄ bara varitnäst högsta instans. Faktum är att regeringen själv prövar allaprofessurer som skall återbesättas. Skall detta verkligen vara en fråga förregeringen? Nog känns det märkligt att konstatera att det av de 180 professurersom regeringen har prövat bara är 6 fall där detverkligen har skett en prövning, där regeringen alltså har gjort ett egetställningstagande. Tänk, vilket onödigt pappersflöde och så många onödigasammanträden och möten som denna bestämmelse har krävt! Om regeringen avstod från denna prövning, är jag säker påatt regeringen skulle få gott om medel över för att inrätta de två nyaomvårdnadsprofessurer som vi i har krävt. pekadevi på det faktum att omvårdnadsforskningen, som är ett nytt forskningsfält,gång på gång måste konkurrera med traditionell medicinsk forskning och dåoftast kommer till korta. Detta beror inte minst på att omvårdnadsforskningenbåde är tvärvetenskaplig och oftast utövas av kvinnor - sannerligen tvåhandikapp i den traditionella forskarvärlden. Vi är fullt medvetna om att extra professurer inomomvårdnadsforskningen nu börjar finansieras av råd, landsfing och kommuner.Men varför skall inte omvårdnadsforskning få egna, ordinarie statligtfinansierade professurer? Våra vårdhögskolor behöver en klar forskningsanknytning.Eleverna vid vårdhögskolorna, som oftast är kvinnor, behöver fidigt under sinastudier komma i kontakt med omvårdnadsforskning. De behöver också få förebilder. har en lång tradition som forskarnation på detmedicinska området. Men de senaste månadernas diskussion om den s. k.vårdkrisen och de många patienternas klagomål - inte på den medicinskabehandlingen, utan på omvårdnaden - visar sannerligen på det stora behovet avomvårdnadsforskning. Att vi från upprepar detta krav från förraåret sammanhänger -det skall jag erkänna - med att utbildnings- ochjordbruksministrarna inom mindre än efter framläggandet av fjolåretstreåriga forskningsprogram faktiskt föreslog ett antal nya professurer i fysiskfostran. Inom minst ett av Högre utbildning och forskning, m. m. Högre utbildning och forskning, m. m. dessaområden - idrottshistoria - lär det ju inte finnas någon kompetens inom landet.Därför hade denna professur sannerligen kunnat vänta till 1990. Inomomvårdnadsforskningen finns det däremot kompetens. Den regering som talar såmycket och så välvilligt om jämställdhet i forskning och utbildning bordesnarare ha föreslagit professurer i omvårdnad än i fysisk fostran. På tal om kvinnor, nog hade väl majoriteten kunnat gå medpå kravet från , och vpk på att bevilja ytterligare 1 milj.kr. till jämställdhetsforskning inom ramen för de ca ianslag som vi nu skall besluta om? Jag undrar verkligen vad företrädaren förmajoriteten har för argument för att inte ens i extra anslagskulle kunna gå till jämställdhetsforskningen. Gång på gång har vi i utskottet hört välvilligt tal omvikten av jämställdhet vid våra universitet. Jag vågar påstå att det är fåorganisationer inom universiteten som med hjälp av så små medel som har varitfallet beträffande Fora för kvinnliga forskningar harkunnat bidra till att bygga upp ett både vetenskapligt och socialt nätverkmellan kvinnor. några ord om betänkande 24, som handlar omvårdyrkesutbildningarna. lippehöll sig länge vidtandläkarutbildningen. Jag vill instämma i mycket av vad han sade. Men låt migfå koncentrera mig på framför allt läkarlinjen i . Alla är överens om att åtgärder måste vidtas för att lösaproblemet med läkarbristen i . Vi har konkret föreslagit att, vilket vitycker är självklart, 20 platser skall flyttas från tillUmeå. Vi vet ju att många studerande blir kvar i eller nära sin studiemiljö. Vi visar dessutom på vårt stöd till genom att yrka påytteriigare 1 milj. kr. till läkarlinjen där. Faktum är att jag tror att ävendenna miljon delvis skulle kunna anses gå till kvinnor - läkarna har ju i allthögre grad kommit att vara kvinnor. 30LARZ (): Till de betänkanden från utbildningsutskottetsom vi behandlar finns fogade ett ganska stort antal centerreservationer.Jag kommer att kommentera några av dem. Jag vill emellerfid inledningsvis yrkabifall till samtliga centerreservationer. Vi kan alldeles säkert vara överens om att det finns enlång rad grundläggande faktorer som talar för en utökad läkarutbildning. Vi serframför oss ett alltjämt växande vårdbehov. Vi får allt fler äldre, och köernatill delar av vården ökar. Många talar om en vårdkris. Vidare ser vi storaregionala obalanser när det gäller läkarförsörjningen. Det är, som Kersfin Keentidigare sade, belagt att benägenheten att stanna kvar och utöva sitt yrke inärheten av utbildningsorten också är mycket tydlig. Mot denna bakgrund är det egentligen naturligt att iförsta hand yrka på en utökad dimensionering av läkarutbildningen. Detta ärockså den uppfattning som vi i i själva verket har. I detta fall har viemellertid valt att ändå pröva möjligheten att kunna bilda en majoritet iriksdagen för att i första hand genom omfördelningar kunna utökaläkarutbildningen i . Vi hade naturligtvis hoppats på att ett sådantförslag också skulle kunna vinna en majoriteti , men socialdemokrater och moderater har nöjt sig med att utredafrågan. Vi hade som sagt hoppats att i varje fall skulle ha kunnatvara litet djärvare än så, men det var de tydligen inte. Nästafråga gäller tandläkarutbildningen. Man kan nu konstatera att det fanns en benägenhet här i att lägga ned utbildningar avolika slag: tandläkarutbildning i , förskollärarutbild-ning i ochUppsala, lärarutbildning i /och , utbildning avtidigarelärare i osv. Efter hand har vi kunnat se följderna, ochriksdagen är nu på väg att korrigera en hel del av dessa beslut. Det sömrimligen borde stå näst i tur är beslutet att lägga ned tandläkarutbildningeni , som naturligtvis var mycket olyckligt. Trots att man kan se framförsig en tandläkarbrist vet vi att det ändå är relativt svårt att rekryterabehöriga sökande till utbildningen. Det behövs att vi från politiskt håll görklart att vi ser tandläkaryrket som ett framtidsyrke, att det är något som detkan löna sig att satsa sina utbildningsår på, att tandläkarutbildningen har enframtid. Vi vet att vi också har - jag tror att det var sompåpekade det - få tandläkarstuderande från ; få söker sig tillandra utbildningsorter. Det i sin tur talar också för att tandläkarutbildningeni borde återupprättas. Detta är vårt konkreta förslag, men inte hellerdet har räckt till för att intressera utskottsmajoriteten, som nöjer sig medatt vilja utreda frågan. Med hänvisning fill vad jag sade tidigare om andranedlagda utbildningar hyser vi ett gott hopp om att tiden närmar sig den dag dåtandläkarutbildningen i kan återuppstå. Dentredje fråga beträffande vårdyrkena som jag skulle vilja kommentera gällerpåbyggnadslinjen inom hälso- och sjukvård. Det finns en tendens - det har variten ganska ofta återkommande åtgärd från regeringens sida - att skära nedutbildningskapaciteten, när det inte finns tillräckligt med sökande till enutbildningsväg inom vårdområdet. Jag tycker att man i första hand bör ställasig frågan: Har vi behov av den här utbildade personalen? Om svaret är ja - ochdet är det obetingat när det gäller alla vårdyrken - så bör man i ställetbehälla utbildningskapaciteten och se vilka möjligheter det finns att ökarekryteringen. Vi kommer i annat sammanhang att diskutera vårdyrkeslärarutbildningen,där regeringens tankegångar varit precis desamma. Vi har för få sökande -alltså skär vi ner utbildningen. Visserligen vet vi att vi har utbildningsbehovinom vården - vi behöver utbilda sjuksköterskor och behöver säkert dåvårdyrkeslärare - men, säger man, eftersom det inte finns tillräckligt mångasökande är vi beredda att skära ned. Där kommer det dess bättre att finnas enmajoritet som går emot regeringen. Vi hade hoppats att man skulle kunna se påden här aktuella typen av påbyggnadsutbildningar på samma sätt. Vi vet att detfinns utbildningsbehov. Vi vef att vi har användning för personal med en vidgadkompetens. Då borde vi sträva efter att öka rekryteringen i stället för attskära ned antalet utbildningsplatser. Låtmig sedan gå över till ett helt annat ärende, nämligen det som handlar om vadvi i dagligt tal brukar kalla för en idrottshögskola. sedanförklarade - ett enigt utbildningsutskott stod bakom - att frågan omen självständig högskoleenhet för fysisk fostran och idrott skyndsamt bordeprövas av regeringen. Nog har det skyndsamt prövats allfid - takten kan maninte klaga på. Däremot är vi mycket tveksamma till Högreutbildning och forskning, m. m. Högre utbildning och forskning, m. m. resultatet.Vad man gör är egentligen att man disponerar om en del resurser här i Stockholm.Av den särskilda högskoleenheten blir det då inte särskilt mycket.