prot · GB0999 · 1987-12-31 00:00:00 — En sådan grundhållningger utrymme för flexibilitet i den viktiga uppgiften att ge de sämst ställdahyggliga chanser. Också detta är en viktig princip för folkpartietsarbetsmarknadspolitik. Men flexibilitet innebär inte bara olika möjligheterinom samhällsföretagsgruppen. Det måste vara möjligt att i hög grad förläggaverksamhet på annat håll, t.ex. i inbyggda verkstäder. Utskottet ställer upp påtanken att det är positivt med försök med inbyggda verkstäder ochentreprenader där de handikappade kommer litet närmare "vanliga företag"och därigenom får större chans att gå över till en reguljäranställning. Detta visar en utvärdering som gjordes . Med utgångspunkt i enigheten i utskottet om värdet av inbyggda verkstäder beklagar vi att majoriteten inte vill gå vidare när det gäller att pröva nya vägar och tillåta att antalet handikappade på de inbyggda verkstäderna blir färre-än fem. Om man slopar kravet att de handikappade måste vara minst fem, innebär det att även mindre företag kan ta emot handikappade. Dels blir det fler företag, dels kan det inom mindre företag finnas ett uttalat engagemang och intresse från både ägares och anställdas sida. Enannan mycket viktig sak är att ett arbete i ett "vanligt företag" kanverka statushöjande för de arbetshandikappade. Vi menar dessutom att de socialamålen kan uppnås med litet god vilja. Vi yrkar bifall till reservation71." Rentekonomiskt får man konstatera att SamhaU går bra. Faktureringen har ökat , och faktureringsökningen beräknas kunna bibehållas på denna nivå under denärmaste åren. Det sammanlagda värdet av exportproduktionen uppgick till hela600 milj. kr., vilket motsvarar ungefär en fjärdedel av företagsgruppens totalaförsäljning. Med hänsyn till svårigheterr na för de svårt handikappade attverkligen få arbete och till att företagsgruppen kan sysselsätta ytterligarepersoner till en mycket låg marginalkostnad, anser vi att man nu skall tachansen att öka verksamheten med 500 personer. Skall vi nu leva upp till måletom arbete åt alla, bör vi passa på att utöka verksamheten när arbetsplatser idenna form behövs och efterfrågas. Jag yrkar bifall till reservationerna 76 och80. Slutsatsen av det sagda och av folkpartiförslagen i stort är att vivill hävda arbetslinjen att vara öppna för både behov och positivaförändringar. hävdar att full sysselsättning måste vara det högstprioriterade målet för den ekonomiska politiken. Därför hänger de olikapolitikerområdena ihop. måste vi både konstatera och vara öppna förde förändringar som i realiteten redan har ägt rum men där våra former atthantera nya behov inte i samma grad har följt med. Därför är en större frihetför nytänkande och kreativitet någonting nödvändigt, men inriktningen avarbetsmarknadspolitiken måste ha en klart social prägel. Jag yrkar bifall till folkpartireservationerna i detta.betänkande nr11 och i övrigt till utskottets hemställan. 63 (): förordar arbetslinjen i arbetsmarknadspolitiken. Viförenar arbetslinjen med förslag om allmän arbetslöshetsförsäkring, eller låtoss kalla den allmän trygghetsförsäkring. I den frågan verkar nu fåen majoritet. Det blir bara socialdemokratin kvar-på när det gäller attförsvara dagens orättvisa system. erhåller som bekant av dearbetslösa ingen som helst ersättning. I dessa jämlikhetens tider borde fruarbetsmarknadsministern tänka på att det är främst kvinnor och ungdomar som fårvara arbetslösa utan ersättning. Arbetsmarknadspolitikenär också en viktig del, om man som har målsättningen att utveckla helalandet. I vårt land har förts en utpräglad koncentrations- pchflyttlasspolitik. Den har satt, och sätter. förfärande spår över trefjärdedelar av vårt land. Arbetslöshetstalen i , i sydöstra ochi utsatta kommuner över huvud taget har kunnat hållas nere enbart genom enmassiv ungdomsutflyttning. Ungdomar som har kommit till arbetsförmedlingen hari de flesta faU fått erbjudande om enkelbiljett till framför . Förnågon vecka sedan hörde jag ett radioinslag från , vilket gladde migmycket. skulle man från länsarbetsnämndens och arbetsförmedlingarnas sidagå in för en helt annorlunda politik. Ungdomarna skulle erbjudas arbete,utbildning och andra offensiva åtgärder för att stanna i länet. AMS harutarbetat rikthnjer för långt gående lokala anpassningar. Detär detta som länsarbetsdirektören i nu har gjort, med starkuppbackning från sina anställda och från,länets förtroendevalda. Jag skulleegentligen i denna kammare vilja föreslå både en.applåd och ett hurra för dennelänsarbetsdirektör, men jag förstår att talmannen inte skulle gå med på detta,och därför avstår jag från det. Dettalokala initiativ ger hopp. och regeringens regionalpolitik geringet hopp för större delen av vårt land. Initiativet från länsarbetsdirektöreni ger till,näringslivet mycket klara signaler. De säger attNorrbotten har bestämt sig för att på olika sätt och med kraft försöka behålladen viktigaste framtidsresursen, nämligen länets ungdomar. De säger tillregionens näringsliv att vi kommer att förse dess företag och arbetsplatser medvälutbildad toppenarbetskraft. De säger till företag som furiderar på att läggaut fiUaler eller på att i sin helhet lokalisera sig till att de, omde kommer till , får välutbildad och duktig arbetskraft, som underåren framöver blir en mycket viktig resurs. . Det här är, som jag ser det, inteen utan en omläggning av politiken. Jag hälsar somcenterpartist detta med glädje och tillfredsställelse. Denna politik har iNorrbotten redan lett till att AMU-utbildningarna och utbildningen över huvudtaget har ökat kraftigt. Men man har höga mål. Det kommer att behövas dyrautbildningar i ny och kvalificerad teknik, för ingenting säger att Norrbottenskall ligga på en lägre teknisk nivå än t. ex. . Detkommer också att kosta pengar per utbildningsplats. Jagvill mot denna bakgrund sända en fråga till arbetsmarknadsministern, eftersomdet är på hennes nivå som svaren måste ges: Är arbetsmarknadsministern gladöver det offensiva sätt på vilket nu är berett att ta tag iproblemen, och är hon beredd att skjuta till de ytterligare pengar som kommeratt behövas för denna offensiva linje och för dessa kvalificerade utbildningar? är det inte bara soni behöver lägga om sinlänsarbetsnämnds arbetsförmedlingspolifik i denna riktning. Samtliga skogslänbehöver gå in för den här skisserade NorrbottensmodeUen. Detsamma ärförhållandet i sydöstra . I flerparten av länen finns det stora områdendär man behöver få samma inriktning på arbetsmarknadspolitiken. Det gårnämligen inte att fortsätta att flytta ut större delen av ungdomsgenerationefter ungdomsgeneration - då får vi inte något bra land. Jagvill i arbetsmarknadsministerns frånvaro ställa frågan om hon och regeringen ärberedda att dela denna syn på skogslänen, på sydöstra och på stora delarav ett flertal av de övriga länen. Den innebär att vi skall jobba för atterbjuda arbete och kvalificerad utbildning, få ett stopp på flyttlasstänkandetoch i stället få ett tänkande som syftar till att utveckla hela länet. Jagvill avslutningsvis yrka bifall till de 23 reservationer som vi står förantingen ensamma eller tillsammans med andra partier. Anf.64 (vpk): Rätten till arbete kan aldrig förverkligas hand i hand med kapital ochstorfinans, säger vi från vpk. Vi menar också att det är en objektiv sanning.Lika fullt förespeglar regeringen i sin politik en inriktning på fullsysselsättning och arbete åt alla, genom en ekonomisk-politisk strategi justför att understödja storfinansens utveckling. Nuskryter regeringen över sin förträfflighet i arbetsmarknadspolitiken.Resultatet av den förda politiken får tala för sig självt, säger utskottsmajoriteten.I och i hela västvärlden lever vi kanske i efterdyningen av enovanligt lång högkonjunktur. Runt hörnet väntar en avmattning. Sysselsättningenär på topp, och statistiken visar på en förhållandevis låg arbetslöshet vid eninternationell jämförelse. Men i denna framgångsstund, statistiskt sett,glömmer man ofta de reellt existerande arbetslösa människorna, de som är öppetarbetslösa, i utbildning eller utsorterade på ett eller annat sätt.. Det talasmycket tyst om framgångens baksida, om det pris som arbetarklassens människoroch andra får bära för denna utveckUng. Siffrornai den officiella arbetslöshetsstatistiken är egentligen mot bakgrund avhögkonjunkturens långvarighet höga och grymma. Regeringens poUtik innebär enanpassning till en snabbt tilltagande strukturomvandling, som fortsätter varjedag. Följden blir en monopolisering och en maktkoncentration inom helanäringslivet samt en anpassning till internationella förhållanden och till detransnationella företagens villkor. En annan konsekvens är att det svenskanäringslivet blir sårbart. DennautveckUng drabbar människor i form av ökad regional obalans, medflyttlasspolifik och utarmning av regioner som följd. ökar ocksåklassklyftorna drastiskt. Vi kan nu se framför oss stora inkomst- ochutbildningsskillnader. Kanske kommer utbildningsklyftorna att bli den stora fråganpå . Denna utveckling bekräftas inte minst av . Den visar att vi vid 1980-talets mitthade stora öch mycket fast rotade klasskillnader. Tilldenna medaljens baksida hör att vi har 78 000 öppet redovisade arbetslösa,uppåt 160 000 personer i någon form av arbetsmarknadspolitiska åtgärder, 90 000som är långtidssjukskrivna, framför allt på grund av att de inte får plats påarbetsmarknaden, 335 000 förtidspensionerade - i huvudsak människor somegentligen skulle kunna arbeta, om det fanns arbetsuppgifter som var anpassadetill människorna. I verkligheten har vi utanför arbetsmarknaden över en halvmiljon människor. Det är alltså arbetsmarknadens orimliga villkor som skapardenna förutsättning för att stampa ut människor på ett eller annat sätt. Pålängre sikt är utvecklingen allvarlig, eftersom det inte heller finns någonpolitisk beredskap och framförhållning för en sämre konjunktur. sorterat ut människor,koncentrerat makten och flyttat verksamhet utom- Prot. 1987/88:99 lands. Devinster som har skapats i denna högkonjunktur, med stöd från 13 april 1988regeringens polifik, har inte fillnärmelsevis fillräckligt investerats ilandets näringsliv efter det behov vi har för framtiden, utan vinsterna användsframför allt för spekulation på ett eller annat sätt. Detfinns alltså ingen politik för framtiden som tryggar arbetet, och detta är dentredje vägens politik, som kanske vid en nedgång i konjunkturen kommer att visasitt definitivt rätta ansikte. Regeringenochutskbttets socialdemokrater säger nu att resultatet av den förda politikenhar varit gott och att bruttonationalprodukten har ökat, industriproduktionenvuxit, arbetslösheten minskat och sysselsättningen ökat mellan åren 1982 och1987; Dét är en enormt fin bild. Men hur mycket av detta har regeringenbidragit till? Hur aktiv industri- och näringspolitik har regeringen fört? Harman skapat nya marknader och en breddad marknad i ? Nej, det är intenågon planerad politik på det här området som ligger bakom detta, utan det ärframför allt den högkonjunktur som vi upplever i och västvärlden somindustrin har kunnat utnyttja. Regeringen har också spelat en aktiv roll föratt understödja kapitalets möjligheter till ökad exportinriktning och därmedökad sårbarhet för . Kapitalexport har understötts av regeringen.Framför allt kan regeringen tillgodoräkna sig som ett huvudbidfag en politikför högre vinster i företagen, som har skapat denna enorma spekulafionssektor. Regeringenhar på det sättet bidragit tiU koncentrationspolitiken i landet och därmed tillatt de regionala obalanserna förstärkts. Människor flyttar snabbt till deproduktionsluckor som finns; Naturligtvis är det en insats, närarbetsmarknadspolifiken inriktas på det. Men för vem förflyttar man människorpå det här sättet i längden? Arbetarrörelsens gamla målsättning var ändå attinte flytta människorna till jobben utan att försöka göra tvärtom. Socialdemokraternaberömmer sig även för att de har minskat budgetun derskottet, som enligt regeringens beräkningar skall vara nere på 10 miljarder, och för att inflationen har halverats. Visst kan man förhäva sig. Men priset för budgetunderskottet har inte de bärkraftiga i samhället betalat. Det är tvärtom de som finns i den offentliga verksamheten, som är beroende av den eller som efterfrågar den, samt hela arbetarklassen som har fått stå för dessa fioler. Resultatet av politiken är att vi har både en vård- och en omsorgskris, en kris i skolan samt flera kriser inom den offentliga verksamhe ten. Resurserna inom denna sektor har begränsats för att kapitalet skall få sitt. Regeringen kan också tillskriva sig en lönenedpressningspolitik som kanske är unik i världen, och den har genomförts med s. k. facklig-politisk samverkan. Följdenär en utveckUng där löneklyftornä ökar mycket dramafiskt i värt land.Prestationsnormerna och arbetsmiljön i vid mening försämras också snabbt inför90-talet. Dessutom har kvinnornas löneläge i förhållande fillmännens också försämrats. Närsocialdemokraterna nu skryter över den här utvecklingen - ser ni dä inte dessaeffekter på kapitalets bakgård, verkligheten för de vanliga människor som viinom arbetarrörelsen i första hand skall företräda? Regeringen har krävtuppoffringar av den arbetande befolkriingen. ' Prot; 1987/88:99Högkonjunkturen har gett en låg arbetslöshet. Men vilken utdelning i övrigt 13aprill988 får den svenska arbetaren? Reformstoppet består ju,och en nedgång i konjunkturen finns detinga motåtgärder,mot som man kan se . Detär därför som vi menar att regeringens politik hotar att undergräva samhälletsutveckling och framtid. Sammanfattningsvis innebär regeringspolitiken ettaccepterande av en permanent arbetslöshet, utsortering från arbetsmarknaden ochen fortsatt regional obalans. Äldre arbetskraft skall slås ut frånarbetsmarknaden. Ungdomen får svårt att fä fast arbete. Kvinnorna hänvisas tillde sämst värderade jobben, de lägsta lönerna och de sämsta arbetsförhållandena.De handikappade har fortsatt svårt att finna en plats på arbetsmarknaden.Löne-, utbildnings- och hälsoklyftorna ökar, och arbetarklassens ocharbetarrörelsens politiska medvetenhet minskar i takt med socialdemokratins ochregeringens klassamarbetspolitik. Dentredje vägen går åt samma håU som kapitalets väg. Och regeringens bil körsnabbare på den vägen än borgarnas bU - den är effektivare. Men det är sammavillkor; att acceptera makt- och koncentrafionspoUtik, bidra tiU ökadeförmögenhets- och inkomstskillnader samt avstå från varje effektivfördelningspolitisk åtgärd. Att framhäva att man är snabbast på kapitalets vägär inte mycket att skryta med när man kör åt rakt fel håll i politiken mot vadsom är arbetarrörelsens klassiska målsättningar, som man kämpat för genomårtiondena:, jämlikhet och rättvisa, solidaritet och gemenskap samt ettdemokratiskt inflytande för de arbetande över samhällsutvecklingen. Vpkföreslår och kämpar för en politik som utgår från arbetarrörelsens värderingar.Landets ekonomiska politik och statens insatser måste inriktas på att bekämpaall arbetslöshet. Vi menar också att de instrument som samhället har i form avstatsföretag, löntagarfonder och regionalpolitik skall omvandlas till kraftfuUaredskap fören arbetsskapande politik. Utifrån den grunden skulle man kanskekunna skapa en politik som gick i samklang med hela arbetarrörelsens tradition,skapa ett näringsliv och ett arbetsliv med en nationeUt självständig grund sombas, utforma produktion, tjänster, service och konsumtion i samklang med socialnytta, bra miljö, ett människovärdigt arbetsUv utan utslagning, regionalbalans, eliminerande av klassklyftor och odemokratisk maktutövning samt ettförhindrande i så stor utsträckning som möjligt av ett liv i kommersiellriktning. Vivill skapa étt nationellt program för industrialisering i samhällets regi, ettprogram som tar sikte på att ge industrin en nationell bas, så att den inteblir så enormt beroende av den internationella konjunkturen och de rörelser somfinns internationellt. Det behövs också en ny struktur på vår industri. I daghåller den på att säljas ut på mänga händer. Maktkoncentrationen är enorm, ochfusionerna pågår . Och det sker inte för att skapa fler jobb och eristabilare grilnd för arbete i vårt land utan för att man vill berika sig ochöka maktkoncentrationen. Detbehövs också ett omfattande program för samhällets grundläggande sociala behov,ett program som tar upp vård, omsorg, service, undervisning och kultur.Beträffande servicedelen skall vi komma ihåg att det finns många tunga bitar,inte minst kommunikationen. Frånvpk har vi föreslagit att 4 miljarder skall satsas på fasta jobb, att en del 74 eller nästan alla av de fillfällighetslösningar somvi har skall omvandlas till fasta arbeten och attvi skall se till att våra behov täcks på ett bra sätt, inte minst vad gällervården, som är mycket aktuell , och inte minst inom , där vihar en konkret mofion om utbildning för mänriiskor som arbetar i hemtjänsten.Men vi ser inga kraftfulla åtgärder från regeringens sida. Vi ser ingasärskilda satsningar pä att här uppnå någon form av social rättvisa. Detta ärju dagens verklighet när det gäller denna utveckUng. Närdet gäller ungdomarna fortsätter man med särlösnirigar, vilkas främsta syfte äratt så att säga ha kontroll över ungdomarna genom att försöka få nedarbetslöshetssiffrorna. Man slussar dem genom en mängd oUka särlösningar: Mendet enda radikala för att ge ungdomarna ett värde pä arbetsmarknaden äregentligen att se till att det finns fasta arbeten. Och eftersom det intesaknas arbetsuppgifter innebär det ju en förnedring av ungdomen att det i daginte skapas de fasta arbeten som så väl behövs, inte minst när det gäller attförverkliga en social rättvisa i vårt land. Enarbetstidsförkortning håller på att helt förfuskas i dagens samhälle. En sådan skullet. o. m. kunna vara ett led i en planerad arbetsmarknadspolitik, där vi skulleförkorta arbetsdagen i stället för att hänge oss åt alla dessa flexiblalösningar - eller arbetstidsbanker, som en del vill lansera och som innebärnågon sorts konjunkturanpassad eller flexibel arbetstid. Frånvår sida vill vi att arbetsmarknadspolitiken reformeras och inriktas på attskapa fler arbeten och färre provisorier. Vi menar att man inte minst måstesamordna arbetsmarknadspolitiken med regionalpolitiken och ekonomisk poUtikför att ge arbete åt alla. är det ju AMS som är förvaltaren avarbetsmarknadspolitiken. AMS har skrutit om sinserviceinriktning. Man är serviceinriktad när det gäller både företagen och dearbetslösa. Men denna serviceinriktning är i första hand en service tillföretagen och åt utvecklingen. Även i utskottet säger man ju att kapitaletsomstrukturering kräver rörlighet på arbetsmarknaden. En arbetsförmedlare ochorganisationen av en arbetsförmedling ute i bygderna kan vara. hur effektivasom helst, kan skapa och odla hur många nya kontakter som helst, erbjudatjänster och - om de är rikfigt duktiga - även se vilket behov som finns påplatsen. Men när det inte finns arbeten att erbjuda är det intearbetsförmedlingens eller AMS uppgift att slå larm och tala om att det pä enort eller i en region behövs regionalpolitiska eller näringspolitiska insatser:I stället trycker man på sin nya fina dator och ser att det är i södra jobben finns - det är flyttlasspolitiken som pä ett bräde. Detta ärverkligheten för dem som kan göra ett mycket bra arbete inomarbetsmarknadsverket-; Och detta blir också arbetsmarknadsverketsroll, om man inte får möjlighet att gripa in i utvecklingsfasen. Det är därförsom arbetsmarknadspolitiken måste ha en helt annan inriktning . Med detta yrkar jag bifall till samtliga vpk-reservationer i dettabetänkande. Underdetta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Prot.1987/88:99 13aprill988 65 ()replik: Jag ställde en mycket kort fråga till . Han berörde deninte alls. Jag får därför upprepa den: Hurkan det komma sig att vpk är berett att stödja ett socialdemokratisktregeringsförslag som innebär att i stort sett av enskildaarbetslöshetskassemedlemmars pengar kommer att överlämnas till i huvudsakkommunistfientligt instäUda socialdemokratiska fackförbund? Anf.66 (vpk) replik; För det första; Jag är rörd över moderaten omsorg omvpk. Fördet andra: får tillfälle att senare diskutera denna fråga mycketingående bäde i utskottet och här i kammaren. Fördet tredje; Om vi nu skall diskutera detta som kallades socialdemokratiskfientlighet, vill jag säga att jag, som är verksam inom fackföreningsrörelsen,har kunnat märka att denna inte längre gär hem. Allt fler av fackets medlemmarförstår och märker nämligen att den politik som vpk företräder är enfortsättning på den tradition som arbetarrörelsens pionjärer inledde. Anf.67 () replik: Det stämmer alldeles utmärkt att vi kommer att fä tillfälle att senarediskutera denna fråga i detalj. Jag kan lova att vi ocksåskall göra detta. Men det här är en principiellt så pass viktig fråga att jagförutsatte att vpk hade funderat över den ordentligt när man skrev sin motionoch gjorde sitt ställningstagande. Jagställde inte frågan av omsorg om vpk, . Det kan inte vara frågaom omsorg om vpk, utan snarare om mindre om vpk och mera om andra. Jag gjordedet av omsorg om de enskilda kassamedlemmar som direkt eUer indirekt harbidragit till att bygga upp dessa fonder, vilkas syfte, , äratt användas för att garantera skydd vid arbetslöshet. Detta gällernaturligtvis också eventuella vpk-väljare och vpk-medlemmar. Jagtror inte sä mycket på detta som sades beträffande behandlingen av vpk ifackföreningssammanhang. Det räcker att man nämner i etc. Mendet är naturligtvis upp till vpk att bemöta. Jagtycker som sagt att det är viktigt att fä svar på frågan, -inte så mycket för att vi skall få besked som för att skaU få det - de som utför ett hårt arbete och har det ganskaslitsamt ute på socialdemokratiskt dominerade arbetsplatser och isocialdemokratiskt dominerade fackförbund och som ser sitt eget partitiUföra denna gruppering av medlemmarnas pengar. Anf.68 (vpk) replik: Jag får tacka för den uppmärksamhet som ger vpk i den härfrågan. Jag vill bara ta upp diskussionen om arbetslöshetskassornas uppkomst -frågor om medlemmarnas insatser och traditioner återkommer vi till senare, ochdet mycket noggrant. Jagskulle kunna vända pä frågan och i stället fråga vem som skulle ta hand om depengar som medlemmarna har satsat. Men inför den debatt som kanske kommer, viU jagsäga att det är klart att vi om arbetsmarknadsutskottet är berett att höjadagpenningen och förkorta avstängningsregler beträffande KAS ochutbildningsbidrag etc. naturligtvis kan diskutera att ta något av pengarna urdessa fonder - om vi inte kan ta dem på något annat sätt, vilket vi infe ärhelt främmande för. Detta får vi emellertid se detta skulle bliaktuellt. Tredjevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fäantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 69 BO (): Låt mig börja med att yrka bifall till hemställan i arbetsmarknadsutskottetsbetänkande 11 och avslag på samfiiga reservationer och motioner. Jagskall i mitt anförande ta upp några frågor som rör förutsättningarna för ochinriktningen av arbetsmarknadspolitiken. och kommersenare att ta upp övriga delar av betänkandet. Densvenska arbetsmarknadspolitiken tilldrar sig stortinternationellt intresse. För någon vecka sedan genomfördes ett stortSverigeseminarium i den amerikanska kongressen. Det var det ekonomiskautskottet som ville veta vad som ligger bakom de ekonomiska framgångarna iSverige . En av de svenskar som framträdde var AMS-chefenAllan . Den aktiva arbetsmarknadspolitiken är ett instrument för atthävda vår internationella konkurrenskraft, sade bl. - Jag trorvi har mycket att lära av de svenska erfarenheterna, sade amerikanska LO:schefekonom , som särskilt framhöll uppslutningen kring den fullasysselsättningen och trepartssamarbetet i . Efterdenna internationeUa utblick vill jag återgå till situationen i Sverige.Antalet arbetslösa är nu nere i 71 000 mot 94 000 ,aUtså en minskning med 23 000. har antalet sysselsatta ökat från 4266 000 till 4 339 000 eller med hela 73 000.