prot · GB0932 · 1987-12-31 00:00:00 — Vad jag saknade i anförande var något litetomnämnande av den besvärliga situafion som folkrörelserna befinner sig i. Jagskulle vilja fråga : Visst måste det väl bli svårare att bedrivafolkrörelseverksamhet när bidragen urholkas, när bidragen till tidskrifternadras in och när kulturbidragen skärs ned? Något som inte minst vi har påtalatär att ledarfrågan nu blir akut i många av dessa rörelser, och man behöver ettstöd. Detär bra att man talar om utredningen och vad den skall ge till resultat, men vitycker ändå att vi har ansvar gentemot folkrörelserna, och det är därför vi harvelat föra fram de här frågorna . 37BERIT (): Till vill jag säga att det juinte är kulturtidskriftsstödet som vi behandlar utan det allmänna stödettill folkrörelser. Det har tagits en rad olika initiativ frånregeringens sida - låt mig bara anföra några. I Aktivt folkstyre tas folkrörelsernas stora betydelse förden kommunala demokratin upp. Vi har debatterat folkrörelseutredningen, som viju vet syftar till att underlätta för folkrörelserna att driva verksamhet. Jagtänker vidare på de tilläggsdirektiv som regeringen utfärdat för att se överstödet till barn- och ungdomsorganisationerna och även på lotteriutredningen,som vi nyhgen debatterat. - Visst har det tagits initiativ från regeringenssida, och visst har man framhållit att folkrörelser är viktiga! Jag kan instämma i att de problem som togupp finns. Ledarfrågan är ett stort problem för de flesta organisationer. Detfinns också andra problem som jag gärna skulle se att vi kunde lösa. Men folkrörelseutredningen och de andra utredningar somjag har nämnt har haft till syfte att granska den verksamhet som folkrörelsernabedriver och de bekymmer de haft, och dessa utredningar har framlagt sinaförslag. Folkrörelserna själva måste nu med utgångspunkt i de förslagen avgörahur stödet skall bli så bra som över huvud taget är möjligt för folkrörelsernasjälva. Det är viktigt att vi väntar på de synpunkterna och att vi sedan fårett förslag från regeringen att debattera. och harmöjligheter att anlägga synpunkter på det förslaget när det kommer. Jag skulle vilja fråga: Vad tror ochcenterpartiet att de skulle åstadkomma tillsammans med i eneventuell borgerlig regering? Flera av de förslag som har framlagts har juinneburit en försämring av stödet från statens sida till folkrörelserna. Dendebatt som fördes om kasinoverksamheten är ytterligare ett exempel på hursplittrade de tre borgerliga partierna är. Visst kan vi vara överens med ochfolkpartiet i mycket, men låt oss debattera frågan när vi får den på riksdagensbord igen. Jag yrkar alltså avslag på båda reservationerna och bifall till utskottetshemställan. 38MARGARETA (): Till vill jag säga attåtminstone den ena av de motioner från oss som behandlas handlar om justdet borttagna organisationstidskriftsstödet - jag tror inte att jag nämndekulturtidskrifterna. Däremot är det så att alla de här organisationerna fickmöjlighet att söka tidskriftsstöd via de anslag som finns påkulturtidskriftssidan. Men eftersom man har helt andra normer för att dela utstöd till kulturfidskrifter än man hade för att ge stöd till de allmännaorganisationstidskrifterna har många gått miste om det stöd de tidigare hade.Det har visat sig att vid de tre ansökningstillfällen /87 dåkulturrådet haft att dela ut stöd har sammanlagt 269 organisationstidskrifterfått avslag på sina ansökningar. Man kan tänka sig att alla dessa 269organisationstidskrifter får problem med sin ekonomi och med utgivningen ifortsättningen. Jag kan geett exempel: tillhör en av de organisationer som avkulturrådet har fått avslag på sin ansökan om stöd till sina tidskrifter. Detär en besvärlig situation för organisationen. Det är märkligt att de aktiva organisationernainte får de resurser de behöver för att kunna sprida information, eftersom detstörsta sociala problemet anses vara alkoholproblemet. 39 (): Vi diskuterar inte, , vare sigkulturtidskriftsstödet eller organisationstidskriftsstödet, utan det allmännastödet till folkrörelserna. Det finns inte anledning att binda uppkommande förslag. avvaktar vi i stället vad folkrörelserna själva anser varadet stora problemet med det stöd som vi ger . Vi får sedan lägga fram ettförslag om ett stöd som passar folkrörelserna själva och som gör att vi får enbred, aktiv folkrörelseverksamhet även . 40 (): Jag hävdar fortfarande att vi har anledningatt diskutera tidskriftsstödet. Reservation 2 tar ju upp stödet, och även i vårmotion tar vi lipp problemet med organisationstidskriftsstödet. Bortfallet avstödet har förorsakat stora problem för en hel del av dessa organisationer. Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om näringsutskottetsbetänkande 3.) Kammaren övergick till att debattera kulturutskottetsbetänkande 4 om vissa kulturfrågor rörande . 41 (): Som framgår av utskottets betänkande som nubehandlas, har jag i en motion under det föregående allmännamotionstid föreslagit att åtgärder måste vidtas i syfte att bevara och utvecklatornedals-finskan och kulturen i . Hur detta skall ske är för mig ogörligt att ange vare sigi motionen eller här från talarstol. Detta borde, enligt mittförmenande, bli föremål för någon form av utredning i nära samarbete med STR-T,- Torniolaksolaiset -, en organisation somtillkommit bl. a. i syfte att värna om den tornedalska kulturen. Tornedalsfinskan är en mycket viktig kulturbärare i denöstra delen av län. Genom detta vårt språk, tornedalsfinska, har vien direkt broförbindelse till ett av våra grannländer, vilket är av störstabetydelse inte minst i det nordiska samarbetet. Tyvärr måste man konstatera att med den utvecklingsom varit och som fortfarande pågår, är det närmast en tidsfråga om ingetytterligare görs, innan vi på ömse sidor om älv och Muonio älv, som utgörgräns mellan och , får använda oss av ett tredje språk,troligtvis engelska, för att kunna umgås. Det är den gräns som oftabeskrivs, och det med 3 protokoll 1987/88:32-33 Prot.1987/88:32 rätta, såsom världens fredligaste. Den dagen det sker kan vi intelängre kalla denna gräns för världens fredligaste. Orsakerna fill denna negativa utveckling är många, avvilka jag vill ange två. Den första är den kraffiga befolkningsminskningen iTornedalskommu-nerna under hela efterkrigsfiden som på grund av det hårtansträngda arbetsmarknadsläget i hög grad har bidragit fill den negativautvecklingen. kommun, där jag är född och uppvuxen, har exempelvis sedanmitten av halverat sin befolkning och står fortfarande, trots dennautveckling, på första plats bland samtliga svenska kommuner i fråga omarbetslöshet. Den andra orsaken är den hundraåriga försvenskningen avTornedalen som var motiverad bi. a. av säkerhetspolifiska skäl. Man var heltenkelt rädd för ryssen. tillhörde då , och man var rädd föratt skulle ha anspråk på det finskspråkiga . Dessa säkerhetspolitiskaskäl beskrevs också i på sin fid såsom lika angelägna som fillkomstenav . Med en kortfattad redovisning i betänkandet om de insatsersom gjorts avvisar utskottet min motion och anser det inte erforderligt mednågra ytterligare åtgärder från sida. Jag är dock övertygad om att utskottets skrivning fått ettannat innehåll och kanske utmynnat i ett positivare förslag, om någon ellernågra av utskottets ledamöter, liksom jag under min skolgång och liksom såmånga andra tornedalingar, fått utstå såväl psykiskt som fysiskt lidande fördet som då betraktades som brottsligt, nämligen att tala sitt eget modersmål,tornedalsfinska. Vi fick lära oss att hata finskan, lära oss att det var ettnegafivt värde i att tala finska. Vi fick helt enkelt förneka vår egen identitet.Många av oss kände sig som främlingar i sitt eget hemland. Vi har två minoriteter i vårt land, nämligen samerna ochtornedalingarna, som borde inta en särställning i vårt samhälle. Samerna intari dag en särställning gentemot majoritetsbefolkningen, och det tycker jag ärbra. När det gäller finskspråkiga befolkning är problembilden enannan än samernas. Det föreligger inte samma uttalade stöd från statsmakternaför tornedalingarna som för samerna. Detta uttalade stöd måste komma till ståndom , med dess minoritetsbefolkning, skall ha en möjlighet att bevaraen del av kulturarvet i en levande bygd. Jag har, fru talman, inget yrkande utan har för avsikt attåterkomma i denna fråga vid senare fillfälle. 42 (vpk): I detta betänkande från kulturutskottetbehandlas vissa kulturfrågor som berör . a. behandlas en motion av som berör Tornedalsbefolkningen. I den motionen finns det två yrkanden: dels att skall göra ett uttalande om att de tornedalska ortnamnen bör ges officiell status och accepteras jämsides med de svenska, dels om en utredning med syfte att föreslå åtgärder för att tillgodose den tornedalska befolkningens kulturella och språkliga intressen som etnisk 34 minoritet. Då man läserutskottsbetänkandet ser man att utskottet tydligen bemödatsig om positiva skrivningar när det gäller frågor om minoritetsspråk ochminoritetskultur. Tyvärr har dessa allmänt positiva skrivningar inte följts uppmed några som helst konkreta förslag som på ett avgörande sätt skulle kunnastärka de lokala insatser som görs och som jag här vill nämna. Det är helt klart, och det underströks verkligen av BrunoPoromaa, att det behövs insatser för att utveckla tornedalsfinskan som språk.Det betydande arbete som vissa sång- och teatergrupper inom läggerned är berömvärt och borde ges ett bättre stöd. Jag måste ställa några frågor till utskottets företrädare.Har utskottet ingen mening när det gäller inrättandet av en professur itornedalsfinska vid högskolan i ? Kan det vara så att tanken på statligainsatser för tornedalsfinskan och för kulturen inom detta område måste nötas ini medvetandet hos ledamöterna i kulturutskott och riksdag? Är det allmäntposifiva yttrandet ett slags ursäkt för att inte ge mera konkreta förslag påinsatser för tornedalsfinskan och dess minoritetskulturella ställning? Jag tycker dessa frågor är intressanta, och jag hoppasutskottets företrädare har något svar. Jag kan inte se något som tyder på att stödettill Tornedalskul-turen och tornedalsfinskan förstärks eller förs framåt meddet beslut som snart kommer att fattas i anledning av utskottets betänkande. Ilikhet med tror jag att denna fråga återkommer till riksdagen.Man kan ha förhoppningen att intresset för minoritetsfrågor ochminoritetskulturer kommer att förstärkas, så att både kulturutskottet ochriksdagen blir mogna att i konkret handling bevisa detta intresse. Fru talman!Inte heller jag har något yrkande. 43ING-MARIE (): Jag tycker att det är ett litet, men väldigtviktigt betänkande vi nu behandlar. Jag vill inledningsvis säga att den motionsom vi här också har behandlat om och den pionjärinsats förNorrbotten som han har gjort, är viktig och värd att framhålla. Vi hoppasverkligen att de kunskaper och det forskningsunderlag detta medfört skall tastill vara. Sedan några ord om stödet för tornedalsfinskan ochTornedalsfinnarna. Vi har två språkliga minoriteter i detta land, samerna ochTornedalsfinnarna. Vi svenskar har gjort grova försyndelser när det gäller attta till vara och värna dessa språkliga minoriteter. Vi har ändå gjort vissaförbättringar. Det har skett ett uppvaknande. sade att intressetför minoritetsfrågorna måste mogna. Jag tror att det är på väg att göra det. Sverigeär ett litet land, och vi börjar nu se i ett större perspektiv hur vi självahotas. har det ofta förekommit engelskspråkiga termerhär i kammaren, som jag tror att ledamöterna inte själva är medvetna om. När det gäller vill jag citera vad statsrådetBengt skrev i propositionen om ortnamn och bevarande av ursprungliganamn. Han skriver: "De finska och samiska ortnamnen är i likhet med desvenska namnen bärare av en levande kultur och kulturhistoria. En förutsättningför att de skall kunna leva vidare är att de i så stor utsträckning som möjligtanvänds jämsides i officiella sammanhang t. ex. på kårtor och vägskyltar." De tvåtidigare talarna sade här att vi var mycket kortfattade i utskottets Vi har ganska ingående utvecklat vad som har gjorts och vad som görsför att stärka tornedalsfinskan och för att slå vakt om den. Det är mycketväsentligt att kunskapen om detta lyfts fram och naturligtvis också att det gesstöd till detta. Upplysningarna i anslutning till motionerna om språkfrågan ochortnamnen är så väsentUga att de bör komma fill större kännedom. Detta gälleräven regionalt uppe i , där tornedalingarna kanske behöver få enförstärkt ställning. Att det finns problem genom utflyttning och att det behövsriktade insatser är vi helt överens om. Initiativet till t. ex. utarbetandet avett lexikon med tornedalsfinska uttryck, som länsskolnämnden i ochstatens kulturråd har gett sitt stöd fill, är en viktig sak. Vi har också pekat på högskolan i . Högskolansflerkulturutbildning har på vissa utbildningslinjer både samisk och tornedalskinriktning. Man kan räkna upp andra insatser som har gjorts när det gällerspråkundervisning, och det är naturligtvis avgörande. Men när det gäller ortnamnen och kartframställningen ärdet litet anmärkningsvärt att man ifrån i läntydligen har avstyrkt införande av dubbla namn. Det gäller ju en region som avtradifion och hävd har så mycket av sin kulturhistoria i namnen. Det pågår tydligen ett arbete där LMV:s ortnamnsrådsamarbetar i dessa frågor med . Det är viktigtatt man fortsätter att diskutera denna fråga innan kunskapen om de rättanamnen, stavningarna och historien bakom namnen försvinner. Jag vill särskilt lyfta fram den biten. Tornedalskaortnamn skall ha officiell status och användas jämsides med de svenska namnen,enligt de intentioner som låg i propositionen och som ställde sigbakom. Det är kanske värt att uppmärksamma detta när utskottet säger att det ärangeläget att de insatser som görs stöds av ansvariga myndigheter. Frågan om professuren i tornedalsfinska handläggs iriksdagen av utbildningsutskottet. Det har aldrig hänt att utskottet ellerriksdagen skulle ha initierat tillsättningen av professuren. Det är ettsamrådsförfarande där de olika universiteten, fakulteterna och regeringenkommer med förslag. har sedan i sin tur att ta ställning tillförslagen. Med hänsyn till att frågan inte handläggs avkulturutskottet och att det inte finns något underlag, har kulturutskottet intekunnat ta ställning fill denna fråga. 44BRUNO POROMAA (s): De konkreta frågor och förslag som här harnämnts gäller egentligen bara en del av det arbete som krävs för att man skallutveckla Tornedalskulturen och se till att den har en möjlighet att överleva.Det viktigaste av allt, som jag ser det, är att kräva ett uttalat stöd frånstatsmakternas sida för människor, precis som för samerna.Kulturutskottets ställningstagande är av mycket stor betydelse i det fortsattaarbetet. Jag tycker trots allt att utskottets ordförande var mer posifiv i sittanförande än vad utskottets betänkande är. Även om vi inte har uppnått någraframgångar genom våra motioner har jag ändå uppfattat utskottets ordförandesom positiv, och det finns all anledning att återkomma i dessa frågor. 45JOHN (vpk): Det är ju rikfigt att det inte ärkulturutskottet som filisätter professurer, men det kunde ha varit fill godhjälp i det fortsatta arbetet om utskottet hade haft en uppfattning, en mening,i den frågan. När det gäller åtgärder som enligt betänkandet harvidtagits i syfte att bevara och utveckla det tornedalsfinska språket ochkulturen kan man konstatera att det är på lokal och regional nivå som dessaåtgärder har vidtagits. Det sägs i betänkandet att det är angeläget att deinsatser som görs också stöds av ansvariga myndigheter. Det är väl bra, och motdetta finns alltså ingenting att anmärka. är emellertid kulturutskottet inteen myndighet, så egenfiigen skulle jag väl inte ställa någon fråga, men jagvill ändå rent allmänt fråga utskottets företrädare: När får denna sak ett meraktivt stöd även från kulturutskottet i form av konkreta åtgärder, eftersomTornedalen och den minoritet som bor där behöver ett uttalat stöd frånstatsmakterna? 46 (): Jag tycker att det har varit av stort intresseatt följa denna debatt, och jag vill bara erinra och om att man även inom har beaktat dessa frågor. Man harinom kulturutskott lagt stor vikt vid att kulturen påNordkalotten,. både samekulturen och kulturen med hänsyn tagen till de olikaspråk och språksvårigheter som finns inom detta område. Man har också givitanslag för främjande av kultur på . Jag vill erinra om att justTornedalsfinskan är ett av de områden som har beaktats i detta samarbete. Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om näringsutskottetsbetänkande 3.) Kammaren övergick till attdebattera kulturutskottets betänkande 5 om filmarkiv. 47INGRID (): Ingen sätter i fråga medborgarnas rätt att hatillgång till offentligt tryckt material. Kanske sätter ingen heller i frågamedborgarnas rätt att få fillgång till sådant radio- och TV-material som harvisats i media eller avlyssnats i radio. Ändå upplever många enskilda personer,kulturorganisationer, hembygdsforskare och bibliotek av olika slag storasvårigheter att få tillgång till inspelat och visat material som skulle vara avvärde för deras verksamhet. Orsaken är bl. a. monopolföretagets prissättning påframtagande av materialet i fråga. Frågan kompliceras av att riksdagengodkände att sidoakfiviteter till sändningsverksamheten skallvara självbärande. Jag instämmer i det. Däremot vilar vissa oklarheter överhur prissättningen sker. Vi moderater i utskottet har avgett ett särskiltyttrande som är fogat till utskottsbetänkandet.Där har vi påpekat att det ärangeläget att fortsättningsvis följa denna utveckling. Vi gör det inte såmycket därför att vi menaratt skulle ta ut överpriser i annat avseende än att man gerprisreduktioner till vissa fattigare organisationer och tar igen på gungornavad man förlorat på den karusellen, utan mer därför att det måste vara enprincipsak att alla skall få fillgång till offentligt material som är sänt avSveriges Radio - självfallet med beaktande av upphovsrättsliga förhållanden. Jag vill bara här erinra om att ljud- ochbildbevarandekommittén i sitt betänkande i princip anser att ljud- ochbildmaterial hos arkivet för ljud och bild borde vara tillgängligt också förandra ändamål än sådana som kan definieras som forskning. Jag har inget yrkande utan ansluter migtill utskottets hemställan i betänkande 5. 48ING-MARIE (): Betänkandet och motionen bakom betänkandethandlar egentligen om prissättningen, inte om tillgången till filmer som finnsi . Vi har fått en redogörelse för vilkaprissättningsprinciper som är tillämpliga. Som sade ärbakgrunden den att och Television skall tillämpasjälvkostnadsprincipen. Principerna för prissättningen tycker jag ärförvånansvärda och kanske litet ovanliga men ändå genomtänkta. Det kan finnasflera områden där man skulle behöva ta hänsyn till vilka rimliga ekonomiskaförutsättningar olika intressenter har just med hänsyn fill tillgängligheten.Därför tar man ut ett lägre pris när det gäller undervisning, utbildning,föreningar och museer, medan man naturligtvis vid försäljning avvärldsrättigheter och visning i alla media bör ta ut ett högre pris. Det voreganska orimligt om de inspelade filmer som finns i skullesäljas för subventionerade priser till satellit-TV. De är ganska attraktiva i sådanasammanhang. Sådana kanaler bör kunna betala vad som är rimligt och skäligt inomallmänna riktUnjer för prissättningen. Det är riktigt att man skall ha tillgång till dettamaterial. Enligt upphovsrättsprincipen får man betala för denna tillgänglighet.När man i det här fallet gör avvägningar mellan användare och användaresförutsättningar tycker jag att det hela blir ganska väl tillgodosett. Det ärviktigt att få kännedom om detta. Den kommitté som hänvisade till framhållerockså att man i överläggningarna med företrädare för upphovsrättshavarna harmött starka invändningar mot en utvidgning av tillgången till materialet. Jag tror att det vore ytterligt olyckligt om vi i sådanahär sammanhang försökte tubba på upphoVsrättsprinciperna. De principerna måstevi verkligen slå vakt om, särskilt inom kulturutskottet, eftersomupphovsrättshavarna har rätt till ersättning. De har naturligtvis lagt nedarbete och kunnande, och då blir det en ersättningsfråga där man inte fårförbise upphovsrättshavarna. Det är fråga om äganderätt fill vad man harproducerat. Jag är litet förvånad över de kommentarer som moderaternahar i det här fallet. Det aktuella ärendet är litet, men det skevar iprinciperna när man inte tycker att det är självklart att upphovsrätten ochSveriges Radios självkostnadsprincip måste gälla. 49 (): Det är möjligt att vice ordföranden inte hörde att jag i mitt anförandesade "självfaUet med beaktande av upphovsrättsliga förhållanden".Att hon hänvisade till att jag skulle ha en motsatt uppfattning måste helt ochhållet ha berott på ett missförstånd. gjorde sig kanske också skyldig tiU ett annat missförstånd i sin tolkning.Det gällde skillnaden mellan självbärande verksamhet och självkostnadspris. Omdet vore självkostnadspris skulle prissättningen från sidaske genom att man räknade ut vad framtagning osv. kostar för varje visningeller för utlämnande av band av någon sort. Men har ju slagit fastatt verksamheten skall vara självbärande. Det är just den formuleringen som gerSveriges Radio möjligheter att agera utan att ta ut självkostnadspris. Som jagsade tar man igen på gungorna vad man förlorar på karusellen. Detta tycker jagär rätt, det vill jag säga för att inte vice ordföranden skall missförstå mig.Det är just detta som i någon mån underlättar för små hembygdsföreningar ellerenskilda personer att skaffa material som de behöver i sin verksamhet eller försin dokumentation, och det tycker jag alltså är riktigt. Principenom fri tillgång har kunnat genomföras i fråga om tryckt material och bild. Manfår betala, och vissa regler gäller. Vi menar att samma friheter skall gällaäven material och kanske också arkivet för ljud och bild. Anf.50 (): När man nu hör förstår man ännu mindre varförmoderaterna har fogat ett särskilt yttrande till det här betänkandet. I sakinstämmer ju egentligen i bedömningen att man med hänsyn tillangelägenheten av att ha tillgång till materialet kan ha en prissättning somvarierar beroende på användarens syfte och förhållanden. Men i det särskildayttrandet säger man att man reagerar mot att den här flexibiliteten finns ochvill ha ett klarläggande i fråga om debiteringsprinciperna. Såvitt jag förstårfinns risken att det blir ett enhetUgt system där man inte tar hänsyn till attdet i vissa sammanhang kan vara skäligt att ta ut en lägre kostnad och i andrasammanhang är mofiverat att man håller sig till en prissättning som motsvararförhållandena på marknaden. Jag tycker att agerar på ettföredömligt sätt, och jag tycker att betänkandet är bra eftersom det klarläggervad som gäller i den här frågan. Vi är alla måna om att tillgång tillmaterialet skall ges. Men fri tillgång finns inte - korrigerademycket riktigt sig själv - eftersom man naturligtvis måste respekteraupphovsrätten och eventuellt träffa avtal. Det är gängse regler. 51 (): Det finns kanske orsak att erinra vice ordföranden om att utskottet vidbehandUngen av det här ärendet hade ett yttrande från . Detvar utomordentligt dåligt skrivet, och dessutom påstods bl. a., om jag minnsrätt, att kostnaden låg i en skala från 2 tiU 10 000 kr.Utskottet har fått ett förtydligande och rättat till . Prot.1987/88:32 Detta tycker jag visar att man också från hade vissa 26november 1987 tvivel om hur det här egentligen fungerade. ~~ ~ ' Orsaken till vårt yttrande är heltenkelt att en friare prissättning, som Kollektivsakförsäkring .... , , , ,, ...,,.., ° innebaratt verksamheten skall vara självbärande, ger utrymme for ett visst godtycke.Och när ett monopolföretag har möjlighet till ett visst godtycke, kan detinte vara felaktigt att man påpekar att man vill följa utvecklingen. 52 (): Vi har ju i betänkandet redogjort för den härprisskalan, , och också förklarat vad som motiverarskillnaderna.