prot · GB0980 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag skulle vilja fråga finansministern: regeringenberedd att vidta några åtgärder för att skapa totalt sett mera rättvisaskattevillkor för småföretagare i ? Skatter och avgifter skall användas för att styra rätt iekonomin. Vi förordar införande av en särskild svavelavgift för att minska deförsurande utsläppen. Skatteinstrumentet måste användas mera aktivt päenergipolitikens område. Om vi skall avveckla kärnkraften, varför är dåkärnbränslet, uranet, den energikälla som inte beskattas? vill införaen särskild uranskatt som stöd för kärnkraftsavvecklingen. Det är riktigt att gå vidare på område efter område medskatter och avgifter på miljösidan. Då kan man lätta på skattetrycket pä annat,t. ex. på arbete. Miljöskatter och avgifter är inte någon långsiktigfinansieringskälla, men den är tillräckligt långsiktig för att en omställningskall vara möjlig. Det gäller att styra rätt om man skall få resurser för attbygga en bra framtid. Det varförresten intressant att höra hur man resonerar inom Där sade man, i samband med den affär som ASEA aviserade, att hårdamiljökrav våren tillgång för ett miljöföretag. Det ökade deras marknad ochderas möjligheter. Det är på det viset vi kan se positivt på möjligheterna försvensk industri. Om vi skärper våra krav här hemma, kan våra miljöföretagfortsätta att vara i spetsen i den internationella utvecklingen. På den socialdemokrafiska partikongressen gjordestatsministern skolan till ett huvudnummer. Det var bra. Där kom det ocksålöften. Vi har ännu inte sett några konkreta förslag här i . Sä sentsom avvisade socialdemokraterna förslag om särskilt stödför att förbättra läromedelssituationen i skolorna. finns chansen att stödjaett sådant förslag. Vi föreslår vidare att elevantalet i klasserna sänks till25 i alla klasser i . Det innebär att man kan ha sammaklassindelning genom hela och inte behöver arbeta med olikadelningstal. Det finns effektivitetsvinster och kvalitetsvinster att hämta meden sådan åtgärd. Löntagarfonder styr fel. De styr mot ett centralistisktekonomiskt system. Det blir de centrala institutionerna som får bestämma om denekonomiska utvecklingen. I stället borde man styra i riktning mot ett ökatpersonligt ägande. Dä kan de enskilda människorna påverka sin egen situationoch ha ett direkt ägande i företagen. Vårt förslag att avveckla löntagarfonderna och därigenomstimulera ett sparande från hushållens sida skall ses som en helhet. Varjemedborgare har möjlighet att sätta av en hundring från nu och två årframöver. Därigenom kan alla få del av den sparstimulans som vi lägger in ilöntagarfondsavvecklingen. Därutöver reserverar vi resurser för forskningsarbete,t. ex. på miljösidan, vilket också tryggar en varaktig fillväxt i svenskekonomi. Personliga investeringskonton skulle kunna bli en viktigkälla för utveckling av den svenska ekonomin i decentralistisk riktning. Våridé år att det skall vara möjligt att avsätta medel motsvarande ett halvtbasbelopp för personliga investeringar. Detta skulle möjliggöra ettpersonligt sparande för boende, för studier, för pensionstrygghet eller tillkapital för företagande. Den största reform som vi i inrymmer i vårtbudgetalternativ är förslaget om beskattat vårdnadsbidrag till alla familjermed barn i förskoleåldern. och barn sombeskattat vårdnadsbidrag, en motsvarande avdragsrätt för barnomsorgskostnaderoch en justering av statsbidraget till barnomsorgen med . per barn ochheltidsplats. Detta är en reform som ger bättre valfrihet för barnfamiljernanär det gäller att välja omsorg. Det ger rättvisa åt familjer att det finns olikaval, och förslaget ger rättvisa åt olika regioner. Detta är en efterfrågadreform, som det nu finns möjlighet att få igenom i om vi får etttillräckligt brett stöd. Vi finansierar det här förslaget dels genom förändringarav statsbidragssystemet och genom de pengar som kommer tillbaka skattevägen,dels genom att sänka schablonavdraget . Vidare yrkar viavslag på förslaget om ersättningar till kommunerna för uteblivenföretagsbeskattning och garantibeskattning. Ännu sälänge står regeringen utan förslag på familjepolitikens område. Det endabesked barnfamiljerna har fått är att pensionärerna skall komma före. Vi harhört att pensionärerna eventuellt skall fä någonkompensation. Vi får se vad det blir av det i verkligheten. Vi förvånades när regeringen föreslog att friåret isjukvården för pensionärer skulle slopas från . Centernmotsatte sig det förslaget. Regeringen insåg sedan att ett slopat friar inteskulle göra sig särskilt bra i den socialdemokratiska valrörelsen. Därförbeslöt man skjuta ikraftträdandet till . Vi motsätter oss lägger denna börda på de pensionärer som behöver mycket sjukvård . En annan, fråga där socialdemokraterna inte är klara isina besked är den som gäller ålderdomshemmens framtid. Jag tror att vi förravåren lyckades åstadkomma en sinnesförändring i socialdemokratin.Socialdemokraterna hade till att börja med uppfattningen att ålderdomshemmenskulle bort, men sedan fick vi mer positiva uttalanden. Det skulle vara möjligtatt införa statliga lån för upprustning-för att ta ett konkret exempel. Menfortfarande kvarstår frågan om statsbidrag till personalen på ålderdomshemskall kunna utgå på samma sätt som statsbidrag till personalen på servicehus.Om inte den frågan får en positiv lösning har inte ålderdomshemmen en chans attöverleva. Då försvinner ett eftersökt boendealternativ och många av våra äldreförlorar i valfrihet vad gäller boende och livskvalitet. En ytterligare fråga som gäller de äldre: När tänkerregeringen röja undan den sista orättvisan mot undantagandepensionärerna? Desenaste åren har vi tagit bit för bit, men fortfarande finns det några tusenpensionärer, mest äldre småföretagare, som står utan möjligheter tillpensionstillskott. De får nöja sig med enbart folkpensiori. Det är orimligt ochorättvist. Det visar att intresset för grundtryggheten från regeringspartietinte är lika starkt som det varit tidigare. Vi har från fogat en reservation till betänkandetom just den fördelningspolitiska inriktningen. Vi ser att det fortfarande finnsstora brister i det svenska folkhemmet. Socialdemokraterna är inte alltidlängre de som slår vakt om de sämst ställda grupperna. 'Inkomstbortfallsprincipen styr i stället det mesta. Den kritiken kommer ocksåofta från arbetarrörelsens led. Arbetarförfattaren talade i enintervju i tidningen om Det fuskbyggda folkhemmet. Är detvad svensk arbetarrörelse har uträttat då det gäller grundtryggheten - ettfuskbygge? Finansdebatten skall vara en debatt dels omekonomiskpolitiska strategier, dels om budget och budgetbalanser. I den senaredelen är finansdebatten numera närmast omöjlig. Med facit i hand ser vi attFeldts budgetsaldon inte ens varit kvalificerade gissningar. Det ärfrämst beroende på att sedan han blev finansminister sammanlagt harräknat fel på ca . Jag konstaterar att finansutskottetssocialistiska majoritet med tystnad har accepterat detta år . Vi har eftersträvat att inrymma våra reformer i sammaekonomiska ram som den regeringen har använt för sina förslag. Vi gör det genomomfattande omfördelningar. Det gäller inom momssystemet, där vi gör en totalomfördelning, och inom arbetsgivaravgiftssystemet - för att ta två exempel. Vigör det också genom vårt förslag om uranskatt och svavelavgift, kombinerat medmöjliga skattesänkningar på den kommunala sidan och Vi föreslår ökade inleveranser från de statliga företagen ochverken. Det är rimligt att de ger en marknadsmässig förräntning på det kapitalsom de har att förvalta. Vi föreslår besparingar genom sänkt statsbidrag tillA-kassan. En karakteristik av finansplanens ekonomisk-politiskastrategi blir att regeringen vädjar om hjälp i det korta perspektivet och ärhelt utan visioner i det längre. Man skall inte förneka att ivissa avseenden gör ett ganska bra hantverk, men han och regeringen förmår ändåinte ge ledning för den ekonomiska utvecklingen, sedd i ett längre perspektiv.Det är därför som ekonomiskt svagare regioner får sitta emellan, det är därförsom människor med svag ekonomi kommer i kläm och det är därför sommiljöfrågorna möts med mer prat än handling. Det är också därför som vi behöver ta nya tag med en nypolitik och det är därför vi behöver ha en ny regering. Jag vill med detta yrka bifall till de reservationer ifinansutskottets betänkande som bär mitt och namn. 4HANS i (vpk): Jag skall under mina försökabeskriva det alternativ i den svenska politiken som vänsterpartietkommunisterna står för. Förutom de mer långsiktiga förslagen, som vi ställer föratt lägga grunden för en förändring av vårt samhälle, anser vi att det nu ärhög tid att genomföra vissa viktiga reformer som inslag i en mer rättvisfördelningspolitik. Vi tar också - det vill jag säga inledningsvis- fullt utavstånd från den tvångströja på fackföreningsrörelsen som lönetaket om 4 %innebär. Vi anser att detta tak är ett ingrepp som begränsar den friaförhandlingsrätten och att det pä den offentliga sidan innebär att man skjuteröver ansvaret på de anställda, som har att välja mellan en som deupplever - vilket ofta också år riktigt - nödvändig löneökning för mångalåglönegrupper och en begränsning av verksamheten. Jag menar att detta ansvarborde tas av politikerna i stället för att genom ett lönetak skjutas över på deanställda. Innan jag går in mer i detalj på dessa ochandra saker, måste jag säga att det verkligen märks att det är valår . Deborgerliga partierna gjorde för någon vecka sedan bekant för allmänheten att deenat sig i en gemensam reservation om den ekonomiska politiken. De borgerligavill tydligen få folk att tro att de utgör något slags alternativ tillsocialdemokratin. Den borgerliga pressens ledaravdelningar var inte sena attkommentera och med glädje vidarebefordra dessa påståenden om en enig borgerligekonomisk politik. Utifrån kommunisternas synsätt är frågorsom arbetstidsförkortning, arbetsmiljö, orörd natur och en ekologiskt inriktadekonomi viktiga mål för den ekonomiska politiken. På samma sätt är det medfördelningspolitiken och den regionala utjämningen. Frågan hur och inom vilkaområden den ekonomiska tillväxten skall ske hör också dit. börjar tala om samma saker som viktiga förden ekonomiska politikens utformning, och jag vill ta upp detta. Det visar sigatt man inte kan få med de andra borgerliga partierna på detta, utancenterpartiet tvingas göra en egen extra reservation för att få fram sådana härviktiga saker till Längre än så sträckte sig alltsåinte den borgerliga enigheten. De för framtiden kanske allra viktigastefrågorna i den ekonomiska politiken tvingas man ställa utanför! För vpk hör dessa frågor till den ekonomiska politikensområde, och man kan inte, enligt vårt sätt att se, föra en ekonomisk politikutan att vara överens också om dessa saker. Därför vill jag fråga främstcentern: Hur länge skall ni lura er själva och väljarna att de borgerligapartierna utgör ett alternativ? Har de ekologiska sambanden den betydelse somni vill göra gällande i debatten, eller kan ni tänka er att föra en ekonomiskpolitik tillsammans med de andra borgerliga partierna? Det är en omöjligmotsättning som måste redas ut. Jag vill nämna detta därför att det måste tasfram i en sådan här debatt. Om regeringens ekonomiska politik och desseftergifter gentemot kapitalägarnas krav på allt högre vinster finns mycket attsäga. Industriägarna har vunnit mest på regeringens ekonomiska politik. Löntagarnasandel av kakan har minskat i motsvarande grad. Industriägarnas andel avförädlingsvärdet i industrin har mer än fördubblats . Aktievärdena harmångdubblats, och de spekulativa inslagen i ekonomin har ökat. Dessutom harutlandsinvesteringarna ökat mycket kraffigt . Hushållens disponibla inkomster har ,- trots att reallöneförluster har förekommit - kunnathållas uppe något så när genom en ökad arbetsinsats. a. har många kvinnorökat sin arbetstid. Reallönerna har, om man ser till individernas löner ochmöjligheter att försörja sig, ökat först , 1986-1987. Menom regeringens lönetak nu håller, om resultatet av avtalen blir ,kommer det återigen att innebära reallönesänkningar, enligt trovärdigaberäkningar. Kritiken mot fördelningspolitiken formulerades mycketkonkret av en metallarbetare som jag talade med vid ett arbetsplatsbesök på enav de större exportindustrierna. Han sade: 1982 - när den tredje vägenintroducerades -fick vi lära oss att hålla igen lönerna för att det skulle blistora vinster att investera av. - när börsvärdena rasade - får vilära oss att hålla igen, för annars kan det bli sämre vinster och sämre tider.Hur skall de ha det? När skall vi få ut någonting? När skall vår andel avvärdeökningarna kunna räknas oss till del? Vi diskuterade detta bl. a. mot bakgrund av att mångalågavlönade kräver stora lönehöjningar och att det är en väldig oro påarbetsmarknaden med anledning av detta. Denne metallarbetare hade naturligtvis rätt. Regeringenfortsätter på den inslagna vägen. Man fixerar sig vid lönerna och derasutveckling, sätter lönetak på den offentliga sidan och hoppas att det skallgälla och vara normgivande för hela avtalsområdet, men släpper framenorma chefslöner, överger den solidariska lönepolitiken och släpper medvetetfram rekordvinster i näringslivet. Utifrån detta läge bedriver regeringen enekonomisk-politisk argumentation och en kampanj mot rättvisa löneökningar, medmofivet att efterfrågan ökar för snabbt och att lönerna orsakar inflation. Vpk:s svarpå detta är att en rejäl omfördelning av efterfrågan är både Kan man inte acceptera det finns det över huvud taget inget hoppför de sämst ställda. Skall de aldrig få en förbättring, med hänvisning tillatt det ökar efterfrågan totalt i samhället? Lönernas minskade andel avförädlingsvärdet, som också har räknats fram av SCB och ,motsäger talet om att lönerna skulle vara inflafionsdri-vande. kommunisterna anser därför att det nu ärhög fid att genomföra en del viktiga reformer, som vi har föreslagit i motionertill årets riksdag. Vi menar att den omfördelning som har pågått under mer från de vanliga löntagarna till kapitalägarna nu måste ersättas av enpolitik som ger tillbaka till dem som har förlorat. Det skulle föra för långtatt göra en uppräkning av alla de förslag som vi har lagt fram, men några kannämnas som är principiellt viktiga. Vpk vill utveckla den gemensamma sektorn mer än vad deandra partierna vill. Vi vill satsa på vård, omsorg och utbildning i förstahand. Barnomsorgen måste ges resurser att byggas ut, så att den motsvarar defina målsättningarna. Föräldraförsäkringen skall enligt vår mening byggas utfill 18 månader, och pensionärerna skall i våra förslag få den kompensation fördevalveringen som utlovats. I går sades det i nyhetsprogrammen att regeringen kommer att presentera ett förslag i den riktningen. Jag tror att det blirså med flera av de förslag som vi har lagt fram i vår budget , attdet undan för undan kommer förslag från regeringen på samma områden. Det är plågsamt att notera att det måste till enormaopinionsstormar, i detta fall från pensionärerna, och ett starkt tryck ute isamhället för att regeringen skall förmås föreslå dessa nödvändiga reformer.Genom att regeringen inte redovisade i januaribudgeten vad man tänkte göra blirdet mycket svårt att jämföra de olika parfiernas förslag och ställa dem motregeringens. Det finns utrymme för vikfiga reformer, och de bör genomföras. Skattepolitiken är en viktig ingrediens i en polifik förrättvisa och utjämning, och den diskuteras så gott som allfid. Inte minst deborgerliga partierna försöker göra skattepolitiken - sänkta skatter - till enviktig valfråga. Vpk;s skattepolitik är inriktad på att minska bördorna förlönearbetare, barnfamiljer och pensionärer samt att öka skatteuttaget frånstora inkomster, förmögenheter, bolags- och spekulationsvinster ochaktieomsättning. Det är en rättfärdig skattepolitik. Det talas ofta i debatten om att skattetrycket inte fåröka, men det talas alldeles för litet om hur skattetrycket är fördelat.Kommunalskatten är en av de tyngsta skatterna, eftersom den är procentuelltlika för alla, i jämförelse med den lilla andel statsskatt som finns kvar ochsom är progressiv. Jag noterar från dagens debatt det moderata missnöjet medatt vi kommunister har medverkat i en politik som inte tar någotytterligare från kommunerna, som inte begränsar transfereringen fillkommunerna. är alltså missnöjda med att kommunerna kan få enrimlig ekonomisk utveckling och på så vis hålla tillbaka kommunalskatter ochavgifter som är så tunga för vanligt folk. Jag kan säga till de borgerliga attvpk kommer att fortsätta strävandena att i varje läge föra en politik somgynnar en skattepolitik som drabbar rättvist. I det ligger att kommunerna inteskall plågas ekonomiskt. En ändring av skatterna måste alltså innebära att maninriktar sig på att lindra. trycket på kommunal- och landstingsskatter och attmatmomsen slopas. I förlängningen behövs det en produktionsskatt, som tas utdirekt i produktionen, och en statskommunal enhetsskatt, som är lika för allakommuner. Därmed kommer jag in på frågan om matmomsen, som centernnumera också tar upp - det är värmande att höra att ett annat parti gör det.Men medan och vpk diskuterar finansieringen av slopad matmoms för attutfallet skall bli bra, måste jag konstatera att motviljan mot reformen blandde andra partierna är kompakt och närmast oförståelig. Matpriser och hyror ökar mer än andra priser. Så har detvarit , och av det skälet vill vi att matmomsen slopas.Skatten på maten är fördyrande och orättvis. Redan nu kan regeringen i årets budget gå oss till mötesgenom att öka livsmedelssubventionerna och inte genomföra det som man harföreslagit, dvs. att med stöd av minska subventionerna på mjölken,vilket naturhgtvis medverkar till att höja matpriserna och inte sänka dem,vilket är angeläget. En kamp mot de ständigt ökande - och mer än andra priserökande - matpriserna kan inte föras genom en medveten höjning av dem, somregeringen har föreslagit. Det är helt oacceptabelt. Vpk;s ekonomiska politik har en utgångspunkt irättvisefrågorna: Rättvis fördelning av ekonomiska resurser. Rätten attbestämma över sitt eget liv utan att underkasta sig kapitalmakt och överhet.Rätten att utvecklas och förädlas som människa genom tillgång till utbildningoch kultur. Rätten att vårda sin hälsa, att få fillgång till bra och snabbvård. Rätten till god arbets-och livsmiljö. Detta är viktiga rättvisefrågor somär oerhört intimt sammanknippade med ekonomisk politik. När det gäller budgeten för året har vi från vpkföreslagit inkomster som täcker utgifterna. Som vanligt har det gjorts försökatt räkna sönder våra förslag, trots att man vet att de egna siffrorna inte ärsäkrare än våra. Naturligtvis är det också ett försök att komma ifrån dendebatt om nödvändiga reformer och rättvisa som vi vill föra. kan man intelängre peka på ett stort budgetunderskott, nu måste man försöka hitta på någotannat argument för att stå emot trycket från oss. Jag tycker, herr talman, att en ekonomisk debattnaturligtvis skall handla om budgeten och det förslag som läggs fram för året,även om inte allt kan redovisas. Men det är också mycket viktigt att litet flerframtidsfrågor kommer upp. De är en viktig del av den ekonomiska politiken, menalltför ofta ställs de åt sidan. Vi kommunister anser att det är viktigt med ett litetlängre perspektiv -både bakåt och framåt. Man bör ibland blicka tillbaka föratt bättre kunna se vad som har hänt och förstå vad som händer i . Detkorta perspektivet, budgetårsperspektivet, fördunklar ofta. Vi kan inte se vartvi är på väg. Men vi kan lära av det vi ser om vi gör en liten återblick, ochdå kan vi lägga förslag som också är framåtriktade. I detta litet längre perspektiv bakåt kan vi se hur avregleringarinom ekonomin banat vägen för marknadskrafterna. Den .förda ekonomiskapolitikens huvudinriktning, säga vad man vill om den i övrigt - jag vet att ,finansministern och andra socialdemokrater kommer att dra fram väldigt mångasaker som de tycker att de har förbättrat - är ett befästande av kapitalismenoch ett bevarande av nuvarande maktförhållanden. Det är odiskutabelt.Transnationaliseringen ökar snabbt. Hotet mot vårt lands ekonomiskasjälvbestämmande ökar. De regionala problemen förstärks. Koncentration av maktoch ägande pågår, som den regionala koncentrationen och ojämlikhetentilltar. Förslitning av de arbetande, minskad löneandel av den s. k. kakan,omflyttningar och rotlöshet, bostadsköer och trafikproblem, ökad maktlöshet ochmindre möjlighet att påverka sin egen livssituafion följer också med enförstärkt kapitalism. Så också här i vårt land. Den ekonomiska krisen lurarrunt hörnet och fordrar snara åtgärder. Propagandan för att sabotera beslutetatt avveckla kärnkraften är i full gång från kapitalstarka intressen med enöverlägsen informationsmakt. Anpassning och underkastelse till EG presenterassom en förmån och en nödvändighet i dagens ekonomiska debatt. Här kommer jag till en annan, i och för sig liten, sak somhar anknytning till det talesman sade. Människor som lever under småekonomiska förhållanden har lockats att inteckna framtiden via dyra lån, tilldet man skulle ha kallat ockerräntor. Men åt den som har skallvarda givet. Då passade centertalaren på att säga att de var glada att de slappta ansvar för spardelegationen, dess arbete och den annonskampanj som pågår.Jag vill säga att det är en alldeles fantastiskt bra annonskampanj som pågår.Den talar om för människor att det kan vara dubbelt så dyrt att köpa på kredit.Den försöker tala om vad den oreglerade kapitalismen - i detta fall påkreditområdet - innebär för människor som inte kan tränga in i allaturer kring lån och räntor, och som kanske inte är så stora kunder i banken attde automatiskt får den lägsta räntan. På det här området har avregleringen avvåra ekonomiska realiteter verkligen skapat ojämlika förhållanden. Jag kanpåminna om att när tillsammans med de andra borgerligapartierna ville fälla och sopa bort spardelegationen, medverkade vänsterpartietkommunisterna till att en kampanj nu bedrivs i skolorna om ett ekologisktinriktat sparande, om nödvändigheten av resurssparande, återbruk och varsamhetmed de resurser vi har. Jag kan inte förstå hur kan ta avstånd frånpropaganda med en sådan inriktning, som sker . Detta var en utvikning medanledning av det talare sade. Mot dessa avreglerade förstärkta marknadskrafter, mot denförstärkta kapitalismen, krävs naturligtvis en ny politik. Arbetarrörelsenmåste återta sin historiska uppgift att omdana samhället, att skapa alternativtill kapitalismen.' Men då fordras naturligtvis ett nytt ekonomiskt tänkande istora avsnitt. De alternativ som formuleras kommer til! uttryck i de oUkaproteströrelser som växer fram. är det miljörörelsen som är viktigast. Dessarörelser måste sammanlänkas med arbetarrörelsens intressen. Arbetarrörelsenborde-leda protesterna mot det etablerade, mot det bestående samhället istället för att försvara sig mot protester och mot människor som vill haförändringar. Arbetarrörelsen måste återta sin progressiva roll. Vi har formulerat några viktiga mål för den ekonomiskapolitiken. Jag vill här nämna några: Vi vill ha en demokratisk styrning av de övergripanderiktlinjerna för ekonomins utveckling. Vad menas med det? Först och främstinnebär det ett ' slut på bankers och storföretags maktmonopol överinvesteringarna. Men det betyder också att löntagarfonderna bör ersättas avsamhällsfonder som kan motsvara de förväntningar som en gång ställdes på dessafonder. Den ekonomiska demokratin får inte bara bli slagord första maj, utanden måste också motsvaras av realiteter. En omfördelning, som jag talat mycket om, av samhälletsresurser till de breda folklagren betyder inte bara ekonomiska reformer. Detbetyder t. ex. att arbetarklassens barn skall kunna vidareutbilda sig i sammaomfattning som andra. Det betyder större tillgång till kultur, utbildning ochen rad andra saker som inte är jämnt fördelade i samhället . Större resurser till infrastruktur och till den gemensammasektorn. Det måste bh en bättre regional fördelning.