prot · GB0921 · 1987-12-31 00:00:00 — Att , 1987, komma och sägaatt det skall göras en konsekvensutredning, är att svika det socialdemokratiskakvinnoförbundet, som har drivit frågan. Det måste vara ett perhört svek motden opinion som finns. 24 (): Hur vi ser på flexibel arbetstid har jagförsökt beskriva i mitt huvudanförande, och har fyllt på deargumenten. vet mycket väl vad vi tycker. Han behöver intefundera över det. När vi talar om barnfamiljer eller vård av äldre ellermöjlighet att göra insatser för missionen, i biståndsarbete eller andra socialainsatser, då tar fram sina typiska argument, de socialistiskaargumenten. När vi talar om missionsarbete, socialt arbete eller andra insatsersom är viktiga i ett positivt samhälle, då går vi SAF:s ärenden, säger . Jag förstår inte varför ni är så rädda för att belysa dehär frågorna. Vågar ni inte låta den enskilda människan få möjlighet att välja?Kan vi inte se efter vilka argument som finns för att folk skall kunna väljaunder olika skeden av sitt liv hur de vill förlägga sin arbetstid? Är det fel,, att göra på det sättet? Varför kan ni inte överlåta åt MonaSahlin och kommittén att belysa de här frågorna, för att enskilda människorskall få en förläggning av sin arbetsfid under olika skeden av livet som passardem bättre? Jag är förvånad över att vpk inte vågar ställa upp. 25ANDERS G HÖGMARK (m); Som jag nämnde i intedningsanförandet, valdevi moderater att inte avge någon reservation, för vi tyckte att det är rim ochreson att den utredning som är filisatt verkligen får genomföra en ordentliganalys av hur den nuvarande lagstiftningen och de avtal som reglerarförhållandena på arbetstidsområdet fungerar. Jag gav uttryck för förhoppningenatt man inte bara skall avlyssna hur centrala parter av olika slag tycker attdet fungerar utan även studerar hur det fungerar i verkligheten, om jag fåranvända det uttrycket. Man skulle med andra ord ta reda på hur det ser ut i bådesmå och stora företag, inom och utom den offentliga sektorn, och utifrån denanalysen försöka geen heltäckande och bra bild, så att den sittande regeringen - den regering somsitter när utredningen är klar - kan dra sina slutsatser. Det är klart att vi moderater skulle bli utomordentligtbesvikna om utredningen, oaktat vår medverkan, skulle komma fram till att alltär bra med det nuvarande systemet. Vi skulle vara utomordentligt besvikna om viinte i utredningen såg resultat av analysen på den lokala nivån. Eftersom vitror att utredningen under ledning av sin ordförande kan utföra ett sådantarbete på ett bra sätt och att vi själva i utredningen kan bidra med någonfing,har vi stannat vid det som utskottet nu säger, nämligen att överiåta frågornatill utredningen. Både och socialdemokraternakan vara övertygade om att vi kommer tillbaka, om vi skulle upptäcka attutredningen ger en för dålig bild av verkligheten. Självfallet kommer vi påolika sätt att agera för att dä förändra lagstiftningen och de centralaregelsystemen. Men vi tror fortfarande att det bästa systemet för flexibilitetär den lokala anpassningen. Det är just där de svaga gynnas och kan få ut de möjlighetersom även bör komma dem till del, inte bara de starka som enligt moderatuppfattning gynnas av centrala regler, ofta mycket svåra och tillkrånglade. 26LARS-OVE (vpk): Jag är utomordenfligt förvånad över att departier som har deltagit i DELFA inte har underlag för ett beslut , att deinte vet tillräckligt efter detta utredningsarbete. Vad har ni gjort förnågonting där? Eftersom det ser ut som om vpk:s krav kommer att avslås,vill jag säga till att visst kommer vi att vara med och belysafrågorna ytterligare. Men vi menar att måste fatta ett beslut nu omvägvalet, om att förkorta arbetsdagen. Jag skäms inte för att försöka göra en analys utifrånteoretiska utgångspunkter och säga att den som har den ideologiska maktenutvecklar samhället och att SAF:s krav på arbetslivet går i en heltannan riktning än en förkortning av arbetsdagen. Det skulle vi egentligen intebehöva vara oense om, men det är väl så att inte har någonting emotdetta, vilket jag däremot har. Därför ställer jag krav på förkortning avarbetsdagen. Sedan undrar jag om möjligheten för den som vill jobba imissionen utomlands är större, om det inte finns någon lag som säger att densom vill göra denna goda gärning har rätt till detta under vissa villkor. Justdessa rättigheter anser vi skall finnas i en lag, men SAF vill i stället ha enflexibel lösning som innebär att har man en arbetsgivare som tillåter det, dåfår man den här möjligheten, inte annars. Den sortens flexibla lösning gagnar inte det att han syftar fill. Jag tycker att han helt talar mot det han säger sigvilja uppnå. vill ha avreglering av arbetstiderna och låta alltinglösas lokalt. Han kan naturligtvis ställa frågan om jag inte tror på de lokalaparterna, men jag vill då fortfarande göra den värderingen att de lokalaarbetsgivarna har det väldigt trångt. Om man skall lösa detta tokalt, är det väl så här, AndersG Högmark. Inom t. ex. barnomsorgen, även den som sköts av det privataPysslingen, är det en enorm press på personalen. Personalen minskar undan förundan, medan överinskrivningenökar dag för dag. Denna ekonomiska politik minskar också möjligheten tillflexibilitet, möjligheten för dem som arbetar att förlägga arbetstiden enligtegna önskemål. Därför måste vi ha en generell lagstiftning som ger demöjligheter som är bäst för personalen som kollektiv, nämligen en kortarearbetsdag och att personalen inte behöver bli utnyttjad genom att tvingas attarbeta en massa övertid. Allra viktigast måste det vara för dem som arbetar ochhar små barn. Flexibilitet och avreglering av arbetstidssystemet är denmotsatta vägen mot att förkorta arbetsdagen. 27 (): säger att när vpk;s krav haravslagits, då skall vpk självfallet delta i kommittén och försöka belysa de härfrågorna. säger att han vet svaren på frågorna. Såegentligen behövs ingen kommitté. Det är kontentan av vad . Varför deltar ni då i kommittén? Varför tvingar ni ersjälva att sätta er ner där, när ni redan vet svaren? tror på den enskilda människans förmåga attsjälv bestämma hur han skall förlägga sina arbetstider. Låt oss belysamöjligheterna och sedan återkomma till denna fråga när vi vet svaret. Jag delarinte uppfattning om att vi har svaren . Vi behöver fåfrågorna belysta. 28 (vpk); , vi sitter med i kommittén föratt få de fyra övriga partierna att förstå, att det som sagts under en tio årlång arbetstidsdebatt till stor del är självklarheter och att det borde finnasen klarhet om målinriktningen. Jag hoppas att vi kan övertyga någon, t.ex.folkparfiets representant, i kommittén om detta. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om skatteutskottetsbetänkande 3.) Kammaren övergick till attdebattera arbetsmarknadsutskottets betänkande 1 om statlig personalpolitik. 29JOHN (vpk): Det har slagits fast, inte minstfrån denna talarstol, att oavsett var man bor i landet skall man ha fillgångtill arbete, god service och en bra miljö. Det återstår mycket för att dennamålsättning skall bli uppfylld. I många regioner går utvecklingen åt detmotsatta hållet. Läget försämras alltmer. För att kunna åtgärda dessa problemmåste den här situationen mötas med ännu större ansträngningar. Inte någotområde i samhällsverksamheten får lämnas därhän i arbetet med att förbättra situationen i de utsattaregionerna. Som en sådan åtgärd kommer här självfallet frågan om en regionaloch lokal personalutbildning in i bilden. Den frågan har jag aktualiserat i enmotion som behandlas i betänkande 1 från arbetsmarknadsutskottet. Dethar pågått en försöksverksamhet på detta område, där bl. a. mitt län,, har varit med. fick i iuppdrag att på försök organisera en samordnad statiig personalutbildning ilänet. lämnades en slutrapport. Man kunde påvisa att staten skulletjäna mycket pengar. Vi behöver inte låsa fast oss vid vissa summor.Beräkningar visade att man skulle kunna tjäna in ca 4 milj. kr. iVästerbotten om man införde personalutbildning i länet. Det motsvarar ungefär16 000 lokala utbildningsdagar. Länsstyrelseni är självfallet mycket intresserad av att få verksamheten permanentadoch utökad. Jag har tagit upp detta i min motion och krävt att de berördamyndigheterna skall få klarare riktlinjer för en sådan utbildning på regionaloch lokal nivå. När utskottet nu har behandlat mitt motionskrav har jag noteratatt det inte finns några skiljaktiga uppfattningar om värdet av en sådandecentraliserad personalutbildning. Man kan då tycka att denna debatt äröverflödig. Det finns ändå problem i detta sammanhang som måste åtgärdas. Dessaproblem har jag pekat på i min motion, men utskottet har inte berört dem. Fördet första: En erfarenhet som har dragits i länet är att centralstyrningen avmyndigheterna är ett allvarligt hinder för den regionala och lokalautbildningen. Fördet andra: En stor del av dessa myndigheter har icke själva de ekonomiskaresurser som behövs på regional nivå för att de själva skall kunna besluta omatt delta i en sådan utbildning. I försöksverksamheten i år 1984deltog 41 olika myndigheter. Men det var endast 17 av dessa 41 som hade egnautbildningsanslag och därmed rätt att själva besluta om deltagande iutbildning. Fördet tredje: I länet har man hänvisat till statens förnyelsefond ochmöjligheterna att ur den få pengar till att finansiera utbildningen. Sålångt är vi överens, att regional och lokal utbildning är bra och har gettlovande resultat. Men jag tror att man också måste undanröja de återståendehindren för att detta skall bli så lyckat som möjligt. Detskulle vara intressant att få höra vad utskottets representant har att anföra.Jag yrkar bifall fill vår reservation. 30 (): betänkande om statlig personalpolitik tar uppsju mofioner, som behandlar frågor som ledigförklaring av statliga tjänster,meritvärderingar, nattraktamente, tjänsfledighet vid biståndsarbete ochpersonalutbildning. Ingenav dessa motioner har påkallat förslag från arbetsmarknadsutskottet om attriksdagen skall vidta några åtgärder. Medanledning av anförande tänkte jag beröra frågan om denregionala personalutbildningen. Regeringen uppdrog åt attsamordna och planera den statliga personalutbildningen. samhet somstartades gällde det framför allt att gå igenom den nya förvaltningslagen. Jagtror att det är av stort värde att detta har blivit gjort på regional nivå. Detär en viktig demokratisk åtgärd att den nya förvaltningslagen förs ut till deberörda. Den utvärdering som gjordes lämnades tillcivildepartementet . Man kan där konstatera - det tror jag är viktigtatt säga till trots att han själv påpekar det - att det intefinns några skiljaktiga meningar om en decentraliserad personalutbildning. Denförsöksverksamhet som har bedrivits och utvärderats kan övergå tillfullskalig verksamhet. Vi borde kunna vara överens om att det som tas upp imotionen ändå har blivit tillgodosett. Med det anförda vill jag yrka bifall tillutskottets hemställan och därmed avslag på samtliga motioner. 31 (vpk): Det hjälper inte att upprepa att vi äröverens om nyttan av utbildning på regional och lokal nivå. Vi måste ocksåförsöka få bort de sista hindren. Min mofion var tänkt att ge en extra puff föratt åtgärda detta. Den gick t. ex. ut på att de centrala myndigheterna måstedelegera beslutsbefogenheter inom personal- och ekonomiområden till regionalaoch lokala myndigheter. De regionala och lokala myndigheterna måste få rätt attbesluta över resurser så att man kan delta i utbildningen. Som jag nämnde hade bara 17 av de 41 myndigheter somdeltog i utbildningen i eget utbildningsanslag. Men man måste jugöra sig mindre beroende av centrala verk. Detta har arbetsmarknadsutskottethelt förbigått när det behandlat motionen. I övrigt, i den stora frågan, är viöverens. Varför vill man då inte dra sitt strå i stacken och ställa sig bakomdessa synpunkter för att få delfrågorna lösta? Det skulle ge ännu störremöjligheter till regional och lokal utbildning. Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om skatteutskottetsbetänkande 3.) Kammaren övergick till attdebattera arbetsmarknadsutskottets betänkande 4 om arbetsrättsligberedskapslag. 32BENGT WITTBOM (m): Sent omsider har regeringen nu presenteratett förslag för som avser reglering av de arbetsrättsligaförhållandena på arbetsmarknaden under krig och beredskap. Utskottetsbetänkande är i princip enhälligt. Från moderata utgångspunkter, herr talman,har vi dock en del synpunkter på delar av förslaget, vilka vi också presenterati en motion. Dessa följs upp i en reservation till utskottets betänkande. Vi tycker, herr talman, att de förslag som majoriteten nulägger på bord andas litet aningslöshet, kanske t. o. m. naivitet ivissa delar. På områden som t. ex.gäller möjligheten att upprätthålla det centrala i de arbetsrättsliga reglernaoch i den förhandlingsordning som reglerar dem i beredskap och krig med storsannohkhet inte alls är desamma som under fredstillstånd. Vi tycker att man idet förslag som ligger inte på något sätt tar hänsyn till de risker somSverige utsätts för i framför allt krigstillstånd men också i ett läge precisföre ett krigsfillstånd. Det handlar inte bara om en extern fiendes möjligheteratt skada vårt land och ställa till problem för oss. Det handlar precis likamycket om en fiende som redan finns i landet, som via subversiv verksamhet,sabotage och annat, kan ställa fill bekymmer, en fiende som inte bara uppträderi form av en krigsmaskin utan en fiende som också har allt intresse i världenatt ta reda på produktionsförhållandena i vårt land under krig, var strategiskavaror produceras och som dessutom, herr talman, också vill förhindra produktionav strategiska varor. Att i en sådan situation förutsätta att i stort settsamma regler för regleringen av ansvaret för olovliga konflikter skall gällaunder krig och beredskap som i fredstid är, herr talman, enligt vår mening interealistiskt. Vi tror inte heller att det är realistiskt att en lokalavtalstvist under krig eller beredskap lika lätt som under fredsförhållandenskall kunna föras vid centrala förhandlingar. Vi tror att det i många fallkommer att innebära en tidsutdräkt, särskilt om det finns intressen inblandadesom försöker se fill att det tar så som möjligt att komma tillslutgiltiga lösningar, vilket direkt kommer att påverka våra möjligheter attupprätthålla produktionen. Därför tycker vi att det är orealistiskt att tänkasig centrala förhandlingar. Vi tror också att förhandlingarna, oavsett om detbland parterna på arbetsmarknaden under krig eller beredskap finns ett mycketstort gemensamt intresse att försöka få det hela att fungera, kan störas avkrafter som man inte riktigt tycks ha räknat med när man från regeringens sidahar lagt fram förslaget om arbetsrättslig beredskapslag. Vi tycker inte hellerdet skall vara möjligt att under krig eller beredskap sätta i gång olovligakonflikter utan att följderna av dessa egentligen inte skall vara några alls.Ett bevarande av tvåhundrakronorsska-deståndet vid olovliga konflikter undersådana förhållanden som den här lagen avser reglera är fullständigtorealistiskt och väldigt naivt. Det måste naturligtvis finnas regler ochpåföljder för olovliga konflikter som står i proportion till de nödvändigakraven på upprätthållande i en beredskaps-, avspärrnings- eller krigssituationav den produktion som vårt land behöver. Det tycker vi är en uppenbarsjälvklarhet. Därför, herr talman, har vi från moderata samlingsparfiet lagtfram förslag som innebär att regeringen ytterligare bör se på dessa frågor och kommatillbaka fill med förslag som på ett bättre och mera realisfiskt sättsvarar mot de olika situationer som med mycket stor sannolikhet kommer attuppstå under beredskap, förstadiet till krig eller när är inblandat idirekta krigshandlingar. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall till den moderata reservationen iarbetsmarknadsutskottets betänkande 4. 33 (): I det föreliggande betänkandet behandlas förslag om arbetsrättsligberedskapslag. Den föreslagna lagen kompletterar den nöd- 3 protokoll 1987/88:21 vändigaberedskapslagstiftningen på andra områden med lag för arbetsrättens område.Liksom den fredstida arbetsrättsliga lagstiftningen förutsätter den nu föreslagnaatt parterna kommer att träffa kompletterande avtal om lagens tillämpning inomde ramar som lagen anger. När sådana avtal träffats kan ytterligarekompletterande lagstiftning komma att behövas. Som framgår av propositionen och av betänkandets sammanfattningav propositionen är principen den att lagen träder i tillämpning utan inskränkningom riket kommer i krig. I beredskapslägen tillämpas bestämmelserna helt ellerdelvis efter regeringens bestämmande; I lagens 7, 8 och 9 §§ ges regeringenbemyndigande att i krigsläge föreskriva de ytterligare ändringar i denarbetsrättsliga lagstiftningen som behövs av hänsyn till totalförsvaret. Mankan uttrycka det som så att dispositionsrätt föreligger för regeringenalltefter krislägets allvar. I den moderata motionen och reservationentill betänkandet känner man väl igen motsvarande invändningar och yrkanden sommoderaterna har till den fredstida nu gällande lagstiftningen pä området. Detgäller vetoreglerna, informafion, centrala förhandlingar, högre skadestånd fördeltagande i olovlig konflikt och saklig grund för avsked i samma situation,osv. Om vårt land, vilket vi hoppas att få slippa, hamnar i enkris- eller krigssituation, då kan man räkna med - och det skriver moderaternasjälva i sin reservation - att det kommer att krävas stora uppoffringar ochansträngningar. Man kan utgå ifrån att praktiskt taget alla kommer att görasitt yttersta till landets värn, antingen militärt eller i form av annanberedskapstjänst, eller i den produktion som samhället i stor utsträckningkommer att behöva för totalförsvarets behov. Då behövs i stället mer ännågonsin ett engagemang av alla, inte minst av de anställda, och detta kanutövas bl. a. genom de regler i lag som enligt propositionen kan gälla även i ofärdstider.Det bör än en gång understrykas att lagen skall gälla såväl under beredskapsläge,då det mesta i landet kan fungera någorlunda normalt, som under enkrigssituation. Därför är vi inte beredda att anlägga den syn sommoderaterna gör i sin motion och reservation, dvs. att begränsa lagstiftningentill det absolut oundgängliga för att skydda de anställdas demokratiska fri-och rättigheter. Vi är alltså i nuvarande läge inte beredda att gå så långt.Som jag sagt kan regeringen i kraft av lagens paragrafer, om detskulle behövas, föreskriva andra och längre gående bestämmelser. Jag yrkar avslag på reservationen och bifalltill utskottets hemställan. 34BENGT WITTBOM (m); Bara en fråga till : Tycker StenÖstlund att det är rimligt att tänka sig att en fiende, som på något sättfördolt har tagit sig in i landet och kan uppträda som alldeles vanliga normalasvenskar på arbetsmarknaden, utan större förhinder - eftersom dennalagstiftning inte innebär några stora hinder - skall kunna vara verksam på vårastora arbetsplatser där viktig produktion sker? Skall en fiende kunna genom denstora frihet och de få hinder som finns dra i gång olovliga konflikter som störproduktionen och på det sättet skapa svårigheter för oss att upprätthållaen strategisk och Prot. 1987/88:21 väsentlig produktion eller att hålla enfungerande produktionsapparat i gång under skymnings-eller krigstillstånd? Tycker att det är rimligt att den endapåföljden för detta möjligtvis skall bli . i böter, utdömt avarbetsdomstolen? 35 STENOSTLUND (s): Jag utgår från att den situation som BengtWittbom målar upp knappast kommer att vara relevant i ett sådant läge. Andramyndigheter måste kunna ingripa och rensa upp om våra arbetsplatser har blivitinfiltrerade. Då är det närmast.en uppgift för säkerhetspolis och andramyndigheter att ingripa. Det är knappast något vi kan reglera genom skrivningarpå arbetsrättens område, vare sig det gäller den fredstida ellerberedskapsrättsliga lagstiftningen. 36 (): Det är säkert så, , att det dåblir en uppgift för andra myndigheter. Ensamma personer som uppträder påsvenska arbetsplatser med sådana här syften kanske inte kan åstadkomma såmycket skada, men de kan verka genom att förmå arbetstagare att gå urproduktionen i t. ex. olovliga konflikter. Vore det då inte ansvarsfullt attredan nu se till att benägenheten minskar hos de människor som används sominstrument för att skapa problem för den svenska produktionsapparaten i ettberedskaps- eller krigstillstånd? Man borde försöka minska benägenheten fördessa människor att ge sig in på att sprida missnöje och argumentera. Är det inte lika bra, , att förutse att detmed stor sannolikhet kommer att bli på detta sätt? Ett beredskaps- ellerkrigstillstånd kräver särskilda uppoffringar, men det krävs också ettansvarstagande från statsmaktens sida, ett ansvarstagande som manifesterasredan nu, innan vi befinner oss i ett sådant tillstånd, och när vi faktiskt ilugn och ro kan sitta ner och överväga vilka situationer som arbetsmarknadensparter, människor på arbetsmarknaden, riksdag och regering och andra väsentligainstitutioner kommer att ställas inför vid ett skymningsläge eller krig. 37 (): Nej, jag kan inte dela.Bengt Wittbomstankegångar. Det är inte lätt att i fredstid få svenska arbetstagare att deltai olovliga konflikter. Det tror jag mig ha en viss erfarenhet av. Och det blirdefinitivt inte lätt för någon utomstående att infiltrera och åstadkommaolovliga konflikter i. ofärdstid. målar upp en bild som inte harnågon relevans i verkligheten. Överläggningen i detta ärende var härmed avslutad. (Beslut fattades efter debatten om skatteutskottetsbetänkande 3.) Kammaren övergick till attdebattera betänkande 5 om datafrågor. Anf.38 (): Detta betänkande behandlar datafrågor, men det är datafrågor som isjälva verket berör den enskildes integritet. Det kan mot den bakgrunden varaintressant att kort reflektera över vad som är avgörande och intressant för denenskilde medborgarens integritet och för möjligheten till skydd av det egnaprivatlivet. Ävenom man inte kan fastställa någOn absolut gräns som klargör var man går denenskildes integritet för när, skuHe man kunna definiera graden av integritetsom graden av den enskildes möjlighet att själv avgöra hur mycket insyn andra,inkl. det offentliga, skall kunna ha i privatlivet samt i vilken utsträckningden enskilde skall ha kontroll över vart utlämnade uppgifter tar vägen och vadde används till. Detta är två dimensioner som direkt berör den enskilde medborgarensintegritet. Det är nästan ironiskt att den enda kraftfulla åtgärd som densocialdemokratiska regeringen har genomfört i syfte att stärka den enskildesintegritet har varit när man slagit till mot riksradions Ekoredakfionsmöjligheter att lagra offenfliga uttalanden från offenfliga personer i denoffentliga debatten. låter man den enskildes integritet inom en mängdandra områden successivt urholkas och accepterar man att offentligtregistrerade uppgifter, vare sig de är sekretessbelagda eller ej, betraktas somen fri nyttighet av myndigheter och forskare. Vi ser denna urholkning av den enskildes integritet uppträda inom enlång rad olika områden. Vi ser den i form av den lag som stiftade ivåras angående kronofogdemyndigheternas centrala register, det s. k.REX-registret. Vi ser den i form av det nya båtregistret, och vi ser den genomden beslutade förenklade självdeklarationen, som just byggerpå en mängd olika samkörningar. Vi ser den i form av den fortsattadatoriseringen av sjukvården, som sker utan att man egentligen har gjort klartför sig vilket sekretesskydd som den enskilde skall ha eller under vilka formersom olika institutioner inom sjukvårdens olika myndigheter skall få bytauppgifter om de enskilda patienterna med varandra. Vi ser den slutgiltigt iform av en datalag, som inte tillräckligt starkt kan skydda den enskildesintegritet. Viser denna underminering ytterligare genom att vi i kan konstatera en urholkningav sekretesslagen. Den urholkningen sker på två olika sätt, herr talman.