prot · GB0912 · 1987-12-31 00:00:00 — När ett annat privat företag, inom tillverkningsbranschen,begärde samma stöd till inventarier för sin verksamhet fick man nej av denborgerhga regimen. Tala om konsekvens i inställningen fill privat verksamhet! Därefterinfördes kommunala bidrag per plats i Bullerbyn, och de räknades upp så sentsom . Och för en månad sedan tvingades kommunen gå in och köpaden fastighet som den halvprivata daghemsföreningen dittills ägt för att sedanhyra ut densamma fill föreningen. Ser man till resursinsatser sompersonaltäthet, utrymmesstandard, tillgänglighet o. d. jämfört med i dekommunala daghemmen går det över huvud taget inte att leda i bevis att BengtWesterbergs och omhuldade men något skamfilade skötebarnBullerbyn skulle vara billigare än de kommunala daghemmen. Fördet fjärde: Socialdemokraterna har ingalunda gjort allt som stått i vår maktför att stoppa Bullerbyn. Vad vi har gjort är att ställa den av BengtWesterberg och i alla sammanhang heliga valfriheten som villkor förekonomiska bidrag till Bullerbyn. Föross socialdemokrater har det varit en självklarhet att alla barn somville skulle få plats i denna typ av alternativ barnomsorg på samma villkor.Men Bullerbyn tog åtminstone inte emot barn med särskilda behov.Socialförvaltningen förmedlade inga barn dit. Kommunen åtog sig ingaförpliktelser gentemot barn eller personal i denna verksamhet, och föreningenåsidosatte - vilket är mycket allvarligt - t.o.m. gällande spelregler på arbetsmarknaden genom att vägra att tecknakollektivavtal med . "Skall vi teckna och följakollekfivavtal går verksamheten inte runt. Personalen är inte anställd i vanligbemärkelse." Med exakt dessa ord försvarade sig föreningens ledning, somtidigare inte heller följde arbetstidslagen. Är det denna typ av valfrihet som ochfolkpartiet förespråkar och vill ge ökat utrymme? Är det verksamheter av typBullerbyn i och Generalens i - det senare daghemmet har isina stadgar inskrivet att överskottet skall gå fill föreningens ordförande -som är kärnan i borgerlighetens paradtankar om systemskifte och ökad valfrihet?Valfrihet för vilka? Det beryktade Generalens i är utformat efterborgerliga uppfostringsideal med disciplin och bygger på ett system som meröverensstämmer med personalens behov av en problemfri arbetssituation än medbarnens behov av utveckling. Daghemmet bestämmer vem som skall få plats, hurhög avgiften skall vara och var daghemmet skall etableras. Denna verksamhetprioriteras trots att kön till barnomsorgen i uppgår till ca 1 400 barn.De borgerliga partierna ställer inga krav på de enskilda daghemmen som enstillgodoser elementära rättvisebehov. Den långa kön till barnomsorg skall bilda grunden för attde privata alternativen skall efterfrågas. Att hålla tillbaka daghemskön äralltså en förutsättning för att det över huvud taget skall bli en efterfråganpå alternativ som ingen eller mycket få har efterfrågat. I stället förökad valfrihet innebär detta inskränkt valfrihet, eftersom många barnfamiljersval blir alltmer begränsat. Kön i kommun minskade inte nämnvärt efterfillkomsten av Bullerbyn och två ytterligare s. k. föräldrakooperafiv. Jagsäger s. k., därför att de ursprungligen inte tillkom på föräldrarnas initiativutan styrdes fram genom politiska beslut om stimulansåtgärder. Däremot minskadekön och ökade valfriheten när kommunen på socialdemokratiskt initiativ somkomplement till de traditionella daghemmen startade s. k. mini- ellersmågruppsdaghem, dvs. utnyttjade möjligheterna att inom den sektor sommedborgarna kan påverka genom demokrafiska beslut välja mera flexibla ochbilligare lokallösningar. Mot bakgrund av dessa fall och flera andra enskildadaghemsformer måste man uttrycka allvarliga farhågor för att konflikter kanuppstå med den helhetssyn byggd på solidaritet och rättvisa som skall prägladen kommunala barnomsorgen, om verksamheten överlämnas till krafter som är meraintresserade av att tillfredsställa ideologisk experimentlusta än trygghet ochvalfrihet. Det kan inte vara rimligt att betala ut skattemedel utan attsamtidigt kunna påverka daghemstaxa och förmedling av barn till verksamheten.I ett demokratiskt och solidariskt samhälle skall det heller inte vara möjligtatt med skattebetalarnas stöd kunna köpa sig förbi köer fill sjukvård ochsocial omsorg. Låt mig understryka, för att inga missförstånd skalluppstå, att personalen vid Bullerbyn och annan privat och halvprivatdaghemsverksamhet givetvis oftast gör gedigna insatser och att det här finnsmånga exempel på god kvalitet i barnomsorgen. Det är inte om detta det handlar.Men i de fall jag haråberopat har det inte tillkommit några nya kvaliteter utöver dem som redanfinns i barnomsorg. Det har inte blivit billigare för föräldrarna,snarare tvärtom, som t. ex. i . Det har inte blivit större valfrihet, utommöjligtvis för personalen och vissa föräldrar. Genom politisk styrning - iandra sammanhang illa tåld av moderater och oftast också av folkpartister -hålls utbyggnaden av barnomsorg tillbaka, vilket i stället minskarvalfriheten för stora grupper. Ökad valfrihet blir det bara för dem som har derätta köntakterna och kan betala för sig. Tillgänglighetenhar inte blivit större, snarare tvärtom. Öppethållandefi-derna är ofta merabegränsade i den typ av privat barnomsorg som jag har givit exempel på, IGeneralens i tar man bara emot utvalda grupper av barn. Ja,mot denna bakgrund kan man faktiskt tala om ett haveri för strategi att med stöd av enskilda, ofta bestickande, intesällan insmickrande och ibland också gråtmilda exempel från svenskt vardagslivförsöka leda i bevis att valfriheten i samhället ökar bara man överför kommunalverksamhet i privat regi. Observera då också att privafiseringen skall ske medstatliga medel. Att privat verksamhet skall stå på egna ben, en borgerligkäpphäst i andra sammanhang, gäller uppenbarligen inte inom barnomsorgen.Socialism på inkomstsidan men marknadslösningar när det gäller ägandeformer,drift och avgifter är linje inom vård och barnomsorg. Om man hadesinne för valsloganer skulle man tipsa att säga: "Socialareformer med socialiserade inkomster." Det är nämligen precis det som dethandlar om. Ivalrörelsen åkte kring och kramade om alla barnen i Bullerbyni . av använts som fillhygge i denpolifiska debatten - fick väl också en kram. Jag vill säga till ochBengt - hans kollegor i kammaren kan väl förmedla budskapet - atthan är välkommen tillbaka till och verkligheten när han vill. Han fårdå kanske också tillfälle att än en gång krama om . Men då får hanåka till det kommunala daghemmet i . Det är nämligen där somPeggy Sträng numera jobbar som förskollärare. 41 (); Ett av syftena med den allmänpolitiska debatten är att de olikapartiernas företrädare skall få möjlighet att ge en allmän bild av sitt partispolitik, en allmän, allmängiltig och generell presentation. Jag tänker därförinte ge mig in på alltför mycket detaljer, de kan i stället vänta till dess attutskottsbetänkandena i olika ämnen föreligger för behandling här i kammaren. Likaväl som det föreligger en skyldighet för partierna att presentera sin egenpolitik finns det en skyldighet för oppositionspartierna att kritiskt granskaregeringens politik. Regeringensbostadspolitik är ungefär som man kan vänta sig. Den kännetecknas nu liksomtidigare av styrningar, regleringar, krångel, subvenfioner till ochfavorisering av allmännyttan och liknande beslut i samma riktning. Människorsfria val kringskärs. Valfriheten har inte blivit större. Varje problem och det som uppfattas som oriktigt eller som ettmissförhållande korrigeras med nya bestämmelser och ökad byråkrati. Detta äringen tillfällighet. För en socialdemokratisk regering och en socialdemokratiskbostadsminister är det tydligen naturligt att ytterligare reglera en redangenomreglerad sektor. Några andra lösningar än mer pohtik och ökad styrningfinns uppenbarligen inte. Men då kan man fråga; Har inte denna politik möjligen ändåinte haft avsedd effekt? Har inte alla de missförhållanden somsocialdemokraterna bekämpat röjts undan? Nej, så är det faktiskt inte. Låt mig ta ett exempel.Bostadsbristen - inte minst för ungdomen i - är större än påmycket . sade bostadsministern att nybyggandets tid istort sett var förbi. Viktigast var att vårda det bostadskapital somredan fanns. ROT-sektorn skulle prioriteras - givetvis genom en långtgåendereglering och styrning av åtgärderna. Resurserna styrdes också just mot dennasektor. Nybyggandet gick i botten. Så gick det också som det gick. Bostadsbrist uppstodganska snart. Tusentals ungdomar står i bostadskö. Åter kastar bostadsministern om kursen. är det stoppför renoveringar och åter en satsning på nybyggandet. Svårigheterna förbyggsektorn att hinna med i dessa svängar är mycket stora. Denna låt mig sägakvartalspolitik med toppstyrning är dömd att misslyckas. Socialdemokraternasförsök att reglera bort missförhållandena har misslyckats. Ett annat område som forflöpande får vidkännas"insnävningar" är bostadsrätterna. Av någon anledning ogillarsocialdemokraterna bostadsrätten där enskilda själva tagit initiativ tillbildande och köp. Bostadsministern ogillar detta i sådan grad att han villomöjliggöra försäljning av hyreshus som har räntestöd och där man avser attombilda lägenheterna fill bostadsrätter. Bråttom blev det när propositionenskulle framläggas - så bråttom att de vanliga trafikmedlen mellan ochStockholm ansågs för långsamma. Bostadsministern kom från en vistelse i Malmö.Ja, det blev så bråttom att bostadsministern flög helikopter för att hinna frami tid. Det gäller att handla snabbt när enskilda vill ordna sin bostadsfrågaefter egna önskemål. Denna s. k. helikopterproposition skall senare i höstbehandlas i . Debatten i detaljer får anstå till dess. En av effekterna av stoppet för bostadsrätter blir rakamotsatsen till det som bostadsministern i andra sammanhang sagt sig viljabekämpa, nämligen prisstegringarna. blir faktiskt bostadsrättsmarknaden ännumindre, och priserna pressas därför upp ytterligare. En annan effekt av förslaget blir att valfriheten ännu merkringskärs. Detta är socialdemokratisk bostadspolitik i praktiken. Det finnsmånga liknande exempel. Denna politik anser vi felaktig. Dels löser den inte deverkliga problemen, dels är den oförenlig med vad vi moderater anser att politikenskall ta hänsyn till. Den skall utgå från enskilda människors behov ochönskemål, och avgörandet skall i ökad utsträckning läggas hos dessa människor. I bostadsutskottet finns ett stort mått avsamsyn mellan , och oss moderater i flera avgörandebostadspolitiska frågor.Även om det i detaljer och i vissa frågor finns olika uppfattningar ärgrunduppfattningarna likartade. Det stora antalet gemensamma reservationertalar sitt tydliga språk. Det är på denna grund, herr talman, som jag anser attden fortsatta bostadspolifiken i vårt land bör bygga. Jag vill slutligen fråga bostadsminister det uppenbarligen inte går att lösa bostadspolitiska frågor med ökadstyrning och reglering, är då beredd att gå den motsatta vägenoch avreglera och avpolitisera bostadsmarknaden och därmed ge de boende ettökat inflytande? Jag får meddela att anslag nu harsatts upp om att detta sammanträde skall fortsätta efter . 43ERLING (): De boendes önskemål måste enligt folkpartietsuppfattning vara utgångspunkt för bostadspolitiken. Detta kräver att de boendehar valfrihet. Staten skall inte genom ekonomiska styrmedel elleradministrativa regleringar gynna eller missgynna vissa upplåtelseformer,bostadstyper eller fastighetsägare. Den enskilda människan måste ges förutsättningar att självta ansvar för sitt boende. Därför bör ökade möjligheter skapas för dem somönskar äga sin bostad. Det bör bli lättare att ombilda hyreshus tillbostadsrättsföreningar. Det är ett viktigt bostadssocialt mål att alla skall hatillgång till en bra bostad. Vi har också i allmänhet en hög bostadsstandard iSverige även om det fortfarande finns undantag. De som bor på institution bör ges en så hemlik miljö som möjligt och desom önskar skall ha rätt till eget rum. I proposition 168 föreslår regeringen åtgärder som främstsyftar till att hindra försäljning av allmännyttiga bostadshus tillbostadsrättsföreningar som bildats av de boende. Enligt propositionen skallinte räntebidrag lämnas för lån som övertas av de nya ägarna. Dessutom skallräntebidragen dras in om kommunens inflytande i ett tidigare allmännytfigtbostadsföretag upphör. Den socialdemokratiska bostadspolitiken bygger påregleringar och inskränkningar i de boendes valfrihet. Den nu föreliggandepropositionen utgör ytterligare ett Steg på denna väg bort från en fungerandebostadsmarknad. Bostadsministerns förslag utgör för det första en avsevärdinskränkning i den kommunala demokratin. Propositionen har sin udd riktad motde kommuner som vill öka andelen bostadsrätter och på detta sätt främja ettutökat inflytande och ansvarstagande från de boendes sida. Förslaget är i första hand riktat mot kommun. Dennya borgeriiga majoriteten hade inför valet lovat fler bostadsrätter. När dessautfästelser, som fick väljarnas stöd, nu skall omsättas i praktiken slår densocialdemokratiska regeringen till. Propositionen innebär därtill en orimligt hård reaktionmot de kommuner som inte följer den socialdemokratiska bostadspolitiken.Regeringen menar 5 protokoll 1987/88:12 atträntebidragen skall upphöra om kommunen inte längre har det bestämmandeinflytandet i ett tidigare allmännyttigt bostadsföretag. Detta"straff" står inte i någon som helst rimlig proportion till det"brott" kommunen - i regeringens ögon - har begått. Man hamnar vidare i den egenartade situationen att det ärfrågan om vem som varit ägare till ett bostadsföretag eller bostadshussom avgör om räntebidrag skall utgå eller ej. anser att bostadssubventionerna skall minskas.En möjlig metod är att sänka dem vid försäljning, oavsett upplåtelseform ochtidigare ägarförhållanden. Denna tanke hör hemma i ett större sammanhang därsubventionernas framtid och storlek prövas. Den bör inte användas som slagträmot en upplåtelseform och en utpekad grupp av boende. Vårt viktigaste skäl för att yrka avslag på den nu kommenteradepropositionen är dock att den i praktiken gör det omöjligt för hyresgäster sombor i allmännyttigt ägda bostadshus att - i bostadsrättens form - överta sinalägenheter. Det är viktigt att uppmuntra varsam ombyggnadoch stoppa utslagningen av smålägenheter. Det är nödvändigt att vid saneringar noga överväga hurmånga smålägenheter som skall sparas. Ombyggnadslån bör inte utgå vidombyggnader som innebär lägenhetssammanslagningar om inte fastighetsägaren kanpåvisa att det råder ett överskott på smålägenheter. Det bör också vara möjligtatt erhålla ombyggnadslån även om alla lägenheter inte fullt uppfyller de kravsom ställs på en ny lägenhet. Strävan efter en mer varsam ombyggnadsverksamhet bör bl.a. medföra att villkoren för ombyggnad ändras. Det räntebidrag som utgår förlån till ombyggnader bör vara lägre än det som utgår för nyproduktion, bl. a.för att bromsa s. k. lyxsaneringar. På detta sätt åstadkoms också en ökadinriktning på nyproduktion. Det är också angeläget att stödet till ombyggnad ochunderhåll utformas så att det blir mer förmånligt att göra en mer varsamupprustning, vilket ofta överensstämmer med hyresgästernas önskemål. Det ärdärför angeläget att ge de hyresgäster som berörs större möjligheter attpåverka det hela. Detta inflytande bör utövas av de hyresgäster som berörs avombyggnaden och inte av hyresgästorganisationen. Vi anser således att det s.k.hyresgästintyget som normalt krävs för att få byggnadslov för åtgärd utöverlägsta godtagbara standard bör utfärdas av de berörda hyresgästerna. På sammasätt bör ombyggnadslån för hyreshus normalt endast beviljas om de berörda hyresgästernatillstyrker ombyggnaden. Efter har det gjortsbetydande insatser för att mäta radioaktivt nedfall i landet. Regeringen harockså medverkat till att gränsvärdena för livsmedel satts lågt för att minskade skadeverkningar som kan uppkomma. Medrätta reagerar vi starkt på stora och dramatiska händelser somkärnkraftsolyckor. Vi är avsevärt sämre på att hantera smygande faror. Radoneti våra bostäder är ett oroande exempel. Radonet utgör med stor säkerhet det störstastrålningsproblemet vi har i vårt land - detta på grund av att många människorvistas i sina bostäder med högaradonhalter under stora delar av dygnet. I denna viktiga strålskyddsfrågamåste dock regeringens handlande betecknas som ytterst passivt och oengagerat. uppskattade att det fanns över35 000 lägenheter som låg över högsta tillåtna radondotterhalt på /m\ Detverkliga antalet lägenheter ligger sannolikt betydligt högre. Därutöver kommerden kanske största orsaken till oro, markradonet, som har uppmätts i myckethöga halter. I bostäder byggda på uranrik granit och rullstensåsar harradondotterhalter på långt över /m'' uppmätts. Mätresultat i sådanaområden har visat att halter på mellan 1 000 och 4 /m""förekommer. Även ännu högre värden har registrerats. I några bostadshus byggdapå rullstensåsar i och har radonhalter upp fill 20 000Bq/m' uppmätts. har sedan mitten av 1970-taletvarnat för cancerriskerna för dem som bor i radonhus. På SSI ser man allvarligtpå radonproblematiken. Enligt beräkningar kommer 1 100 personer attunder drabbas av lungcancer i som en följd av radonet. Att vi i har kunnat uppmäta höga radonhalter ibostäder har flera orsaker. En är att av urantillgångar finns ivåra marker, en annan är att det efter har byggts ca 300 000bostäder i blå lättbetong och att vi gått in för attbygga bostäder direkt på gjutna golv på marken. Även energisparåtgärder ikombination med minskad ventilation har påverkat. Beträffande markradonet hardock bostadshus byggda med källarplan eller på s. k. torpargrund med godventilation ett bra skydd mot radon. ligger medelvärdet för våra bostäder på /m. Detär ett internationellt sett ganska högt värde. För arbete i gruvor finns detett riktvärde på 100-200 Bq/m'. Uppskattningsvis 250 000 bostäder i haren radonhalt över högsta riktvärde för arbete i våra gruvor, dvs. över /mCa 15 000 bostäder har ett värde på mellan 600 och 1 /m', och antaletbostäder med en halt över 1 /m kan också uppskattas tin minst 15 000. Efter Tjernobyl har det anslagits 250-350 milj. kr. förolika åtgärder i samband med denna olycka. I jämförelse med detta har enblygsam summa anslagits för forskning om och åtgärder mot radonfaran. Under den borgerliga regeringsperioden presenterades enstatlig utredning: Preliminärt förslag till åtgärder mot strålrisker ibyggnader. Utredningens målsättning var att bostäder med en radonhalt på över400 Bq skulle saneras och att bostäder med én radonhalt på över skulle vara sanerade . har det gått åtskilliga år ochdetta har ännu inte gjorts. kritiserade den borgerligaregeringen för handläggningen av radonfrågan. har vi haft ensocialdemokratisk regering där nu även är ansvarig förmiljöpolitiken. Den socialdemokratiska regeringen har under denna tidavskaffat de särskilda bostadslån för radonåtgärder, de s. k. radonlånen, somden borgerliga regeringen införde. Radonlånen tillkom för att hjälpa bl. a.villaägare med att utföra åtgärder mot radon. Omavskaffande av skatter som reglerar löntagarfonderna frågedebatt med i begärde jag att få vetavilka åtgärder regeringen tänker föreslå som syftar fill att skydda människorfrån höga radonhalter i sina hem. Det besked jag fick var att radonfrågan är enav de mycket allvarliga hälso- och miljöfrågor vi måste ta itu med. Mot denbakgrunden kan man fråga sig vad regeringen sysslat med ,när inte mer har hänt. Iett interpellationssvar till , den 20oktober, har bostadsminister anfört: "Frågan prövas nu avregeringen i arbetet med statsbudgeten ." Detär självfallet bra men senfärdigt att regeringen nu äntligen prövar omåtgärdsprogram mot radon skall sättas in. Men, , när vi nu harlarmrapporter från SSI och om att tusentals människor i vårtland kommer att drabbas av lungcancer på grund av radonet,borde det inte då vara en självklarhet att redan nu kunna ge ett klart beskedfill de oroliga människorna som bor i radonhus, ett besked om att regeringentar sitt ansvar för att ett saneringsprogram genomförs av radonhus undersnabbast möjliga tid? 3§ Den allmänpolifiska debatten avbröts för dagens frågestund (forts.s. 4§ Svar på fråga 1987/88:10 om avskaffande av skatter som reglerarlöntagarfonderna De fem löntagarfondsstyrelserna fårsina medel från vinstdelningsskatten och en särskild del av ATP-avgiften.Medelstilldelningen upphör . Därefter sker alltså ingen ytterligaretillförsel av skatte-och avgiftsmedel till löntagarfondsstyrelserna. Det börrimligen innebära att den särskilda vinstdelningsskatten kan avskaffas och attavgiftsuttaget kan bestämmas enbart mot bakgrund av ATP-systemets krav. Jagvill dock tillägga att den närmare utformningen av den framtida företagsbeskattningenär beroende av de förslag som kommer från utredningen om reformeradföretagsbeskattning. 45 BO (): Kutymen bjuder att man tackar för ett svar, även om man inte är riktigtnöjd med def, och det vill jag naturligtvis göra. Svaretinnebär att finansministern inte är beredd att ge något besked om hur det blirmed skatteuttaget från företagen i samband med att löntagarfonderna inte skallfiliföras ytterligare medel efter 1990. Dendiskussion som äger rum i utredningen om reformeradföretagsbeskattning utgår från tanken på ett oförändrat skattetryck förföretagssektorn. Eftersom beslut med anledning av utredningens förslag kanträda i kraft fidigast efter 1990 innebär detta att utredningen rimligen börutgå från den nivå som följer av nuvarande regler exkl. vinstdelningsskatt. Det är härsom den verkliga frågan egentligen ligger. Efter uttalanden av tvivelaktig art från flera företrädareför regeringen, för det socialdemokratiska partiet och förfackföreningsrörelsen har jag fått uppfattningen att man överväger att ha kvardet höga skatteuttaget, även om man väljer att ta ut skatten i en annan form. Mot den bakgrunden vill jag fråga finansministern om denhöjning av skatteuttaget från företagen som införandet av vinstdelningsskattenmedförde kommer att försvinna eller om företagen även i fortsättningen kommeratt få betala detta belopp, även om det blir i en annan form. Finansministernfillämpar ofta tekniken att inte svara på frågor. Jag förutsätter att han idetta fall lämnar ett svar. Annars måste jag och de som följer debattenrimligen dra slutsatsen att regeringen tänker fortsätta att ta ut samma skatt,även om det sker i en annan form. Om huvudmannaskapet för folkbokföringen Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på fråga 1987/88:28 om huvudmannaskapet förfolkbokföringen har frågat civilministern omhan tänker ta något initiafiv med anledning av kyrkomötets ställningstagande ifrågan om huvudmannaskapet för folkbokföringen eller rätta sig efter dennyligen avhållna socialdemokrafiska partikongressens uppfattning därom. Enligtregeringens arbetsfördelning ankommer det på mig att svara på frågor omfolkbokföringen. Regeringen har i proposition nr 158till förra föreslagit att ansvaret för den löpande folkbokföringenskall föras över från pastorsämbetena till de lokala skattemyndigheterna den 1juli 1991. Propositionen behandlas nu av . Några andra initiafiv avserinte regeringen att ta. 47GÖTHE (): Jag tackar finansministern för svaret. Hankommer inte att ta några initiativ, säger han. När jag framställde frågan - det var på förstadag - hade utskottet ännu inte börjat behandla detta ärende. Man kunde hoppaspå att vårriksdagens beslut att uppskjuta behandlingen av ärendet till höstenskulle medföra någonfing gott. Men så har inte blivit fanet. Nyhetsmedia harberättat att utskottet kommer att lägga fram det mycket sorgliga förslaget attfolkbokföringen flyttas från kyrkan till borgerlig myndighet. Det talas om delokala skattemyndigheterna och försäkringskassorna i förening. Det innebär att man berövar kyrkan en hävdvunnen uppgift.Detta möter naturligtvis mycket skarp kritik inte bara inom kyrkan utan ävenlångt ute i folkdjupet. Flera utredningar har tidigare pekat på de negativaeffekter som uppstår vid en sådan här förändring.