prot · GB0922 · 1987-12-31 00:00:00 — kan en anpassning ofta vara i svenskt intresse.Vi vill att våra produkter skall accepteras på den stora västeuropeiskamarknaden på samma villkor som våra konkurrenters produkter. Vi vill, somkonsumenter, att utländska produkter skall kunna marknadsföras här utan onödig. Debatt om Europa- . fördyrandeomprövning eller specialutföranden. Det här ställer krav på myndigheterna atttänka europeiskt. Den dimensionen måste finnas med vid varje beslut om regleroch krav. Jag vill också av andra skäl peka på att en harmoniseringav regler och normer inte nödvändigtvis behöver innebära en anpassning nedåt.När många länder skall jämka samman regelsystem med varierande nivåer ochutformning kan mycket väl det omvända inträffa, dvs. att nivåerna tenderar atthöjas. Vi står inte ensamma i våra krav på hög säkerhet och godmiljö, utan många såväl inom som utom EG delar våra uppfattningar. Det är ettmisstag att tro att vi, i massarbetslöshetens , inte skall mötauppskattning och få stöd för en sysselsättningspolitik som har visat sig varaså framgångsrik. undrar jag om vi inte litet till mans gör ossskyldiga till en dubbel underskattning i detta sammanhang. Vi undervärderar deinsatser som görs i andra västeuropeiska länder för att förbättra arbetsmiljönoch produktsäkerheten. Vi underskattar dessutom oss själva och andra ländersintresse av att dra nytta av våra erfarenheter. Jag har själv kunnatnotera det stora intresse som visats svenska förslag på det konsumentpolitiskaområdet. Med detta har jag redovisat regeringens principiella synpå europeisk integration i allmänhet och vårt förhållande till EG i synnerhet. Vi står nu inför uppgiften att ta ställning till en långrad konkreta frågor som rör vår roll i den europeiska integrationen. Ettomfattande arbete pågår i för att kartlägga ochbedöma alla de förslag som tillsammans skall förverkliga EG:s s.k. inre marknadföre utgång. Huvuddelen av de sonderande samtal eller förhandlingar somi dag förekommer mellan och EG sker via EFTA. Arbetet utgår frånLuxemburgdeklarationen . Vid mötet i deltog företrädare förregeringarna i alla dåvarande EFTA- och . Man enades i deklarationenom att skapa ett, som det kallas, dynamiskt europeiskt ekonomiskt område. Detskall omfatta EG och samtliga EFTA-länder. Som delmål nämns att harmoniserastandarder, att eliminera tekniska handelshinder, att förenkla gränsformaliteteroch ursprungsregler, att ta bort konkurrenssnedvridning genom t. ex. statligastödåtgärder, att öppna den offentliga upphandlingen m. m. Också forskning ochutveckling nämns i deklarationen. Vid Luxemburgmötet bestämdes en informell struktur församarbetet mellan EFTA-länderna och . Detta har successivt vuxitoch omfattar 15 gemensamma arbetsgrupper. I arbetsgrupperna behandlasfrågor rörande ursprungsregler, offentlig upphandling, statsstöd, provning ochcertifiering, varumärkesförfalskning, produktansvar, konsumentpolitik ochmiljövård. Vid ett möte i Interlaken mellan EFTA-ministrarnaoch EG;s kommissionsledamot de Clercq undertecknades en konvention om ettenhetligt tulldokument och en transitkonvention. De var de första multilateralasamarbetsavtalen mellan EG och EFTA, och vi tror och hoppas att de kommer attföljas av flera, kanske redan vid nästa möte i . Det är viktigt att vi inte glömmer bort EFTA;s betydelseför i den europeiska integrationen. Samtliga EFTA-länder utom ochIsland är a. därför finns det inom ett flertal EFTA-länder ett starkt intresse av attfå till stånd en gemensam västeuropeisk marknad utan krav på medlemskap i . Det är, mot den här bakgrunden, också naturligt attEFTA-samarbetet intensifieras i takt med att planerna på en inre marknad i EGtar fastare form. När EFTA-ländernas intressen och mål för den europeiskaintegrationen i så hög grad sammanfaller, bör också våra diskussioner ochförhandlingar med EG i största möjliga utsträckning ske gemensamt.' Sverigehar ordförandeskapet i EFTA, och vi följs i vår av Finland.Det innebär att EFTA-samarbetefär ett prioriterat område för den , och jag resor och besök haft överläggningar med de flestaav mina motparter i EFTA. Jag kan intyga att det finns en klar vilja hos de sexmedlemsländerna att vitalisera EFTA. Ett vitalt EFTA är en stor tillgång i den långa ochkomplicerade integrationsprocess som vi står inför. Omfattningen av dennaprocess framgår inte minst av EG;ss. k. vitbok, där över 300 förslag, somtillsammans skall förverkliga den gemensamma inre marknaden, redovisas. I detta väldiga reformarbete måste' spela en aktivroll. Våra möjligheter att påverka utformningen av det dynamiska ekonomiskaområdet i är större ju tidigare vi framför våra önskemål och krav iolika sakfrågor. Det nordiska samarbetet spelar också en mycket betydelsefullroll i detta Europaperspektiv och kommer att vara en viktig punkt pådagordningen när de nordiska utrikeshandelsministrarna möts. måste vi ha klart för oss att våra möjligheteratt påverka takten i förändringsarbetet är begränsade. Det här ställer krav påsåväl tidigare förberedelser som förmåga att välja rätt tillfälle att redovisavåra synsätt. kommer regeringen att lägga en skrivelse omEuropafrågorna på bord. Syftet är bl. a. att redovisa utvecklingeninom EFTA och EG och att klargöra regeringens hållning i det fortsattavästeuropeiska samarbetet. Det finns all anledning att tro att även denallmänna debatten om vårt förhållande till kommer att skjutaytterligare fart . Detta är välkommet. Detär önskvärt att våraställningstaganden i dessa viktiga frågor får impulser från så många sommöjligt i en öppen debatt. Och våra möjligheter att åstadkomma bra lösningar ärsjälvfallet störst med bredaste möjliga enighet om de grundläggande principernaoch målen för vår Europapolitik. 6JÖRN (vpk); Denna debatt är intressant och i mångaavseenden avslöjande, därför att den visar på just de problem som vi börfördjupa oss mera i. Den visar också på mycket olika synsätt i fråga om vad somär Europapolitik. Vissa talare nämner bara , som för dem är Europa.Carl Bildt säger att splittrades i EEC och EFTA, Existerade inte någonannan del av sorn drabbades av det tragiska öde som den europeiskahistorien medförde öch som vi haft förbindelser med? Vad vpk menar, något som också ligger i linje med en delav det som antyder, är att man aldrig får ha denna ensidigasyn påEuropa, dvs. att Europaär lika med . är lika med sådant det historiskt har utvecklats.Varför måste man ha detta synsätt? Jo, därför att man måste vidga perspektivetutanför dessa begränsade linjer. är en helhet. Alla länders öde i ärsammanlänkat, och det är en säkerhetsfråga, en framtidsfråga av största vikt.Det är därför som det inte får göras en begränsning, en fördjupadregionalisering av handel och andra förbindelser, utan regionaliseringen måstebrytas och atfityderna bli öppnare mot som helhet. Det spelar en oerhörtstor roll för avspänningen och säkerheten att denna regionalisering ickefördjupas utan att det skapas en helhetssyn som präglar förbindelserna. Detspelar också en mycket stor roll inte minst för de mindre randstaterna i östraEuropa, som med en sådan positiv alleuropeisk utveckling skulle komma att uppnåen betydligt större självständighet gentemot den stormakt som de alltför längehar varit alltför starkt beroende av. De säkerhetspolitiska perspektiv som jag här drar upp äroerhört väsentliga. Jag vill ställa frågan till Bildt och : Ser niinte dessa större perspekfiv? Spelar de ingen som helst roll för er, eftersomni inte med ett enda ord berör dem i era inledande, grundläggande anföranden?Det är beklämmande. Jag tar också upp ett annat problem, där en av de tvåtalare som följde närmast efter mig just påpekade att integrationen inom EGskapar nya barriärer mellan EG och omvärlden. Ja visst, men det är ju det somär ett allvarligt problem, därför att det står i motsättning mot den vidareinternationalisering av ekonomin som pågår och som är önskvärd. Det skaparockså en typ av handelsrelationer som inte stämmer med de strävanden som harpräglat t. ex. och som utgår från den klassiska principen om mest gynnadnation. Just världsekonomins regionalisering är ett av de stora problem som manmåste komma ifrån. Det handlar inte bara om detta ensidiga perspektiv som Bildtoch tar upp. Jag är helt överens med om att så storenighet som möjligt gentemot EG när det gäller positioner i olika polifiska ochekonomiska frågor naturligtvis är en väldigt stark förutsättning för att manskall lyckas bra i konsultationer och förhandlingar, vilket jag betonade redani mitt inledningsanförande. Då är det litet äventyrspolitik över förslaget frånmoderaterna och att vi skulle ha någon sorts ståendeobservatörsgrupp, någon sorts officiellt erkänd representation vid ett annatlands eller en annan ländergrupps parlament, en typ av representation som viinte har någonstans, inte hos något annat parlament i världen. I praktikenborde detta inte vara nödvändigt; det föreligger ju inga problem med att fåinformation. Vi kan ju alla få tillgång till och läsa Europaparlamentetshandlingar, vi kan alla göra informella besök där- studiebesök. Vi kansystematisera våra informationer därifrån. Detta är inte något problem rentpraktiskt. Om vi emellertid skulle ha något slags officiell status pårepresentationen är detta en typ av markering som omvärlden inte kan undgå attuppfatta. Det menar jag är en risk, och kring detta kan det inte gärna blienighet i - inte från dem som vill ha en vidare syftning, en merinternationalistisk syftning, och en Europapolitik som ser till helakontinenten. De kan inte skriva under på en sådan diplomatisk ellerparlamentarisk specialbehandling av en viss grupp av länder. Detta är ett exempel på den typ av speciella positionersom just och vill upprätta, där de villdriva längre in i det här beroendet än vad andra parfier vill. Detta ären farlig hållning. Skall vi nämligen stå starka gentemot EG och kunna hävdavåra intressen och våra villkor måste vi vara överens om att vi inte skallställa denna typ av specialkrav. 7CARL BILDT (m): Jag måste erkänna att jag inte bhr alldelesklok på vad egentligen vill. Det är fullt klart av det han sägervad han är emot -det är kristallklart. Han verkar vara emot det mesta vadgäller västeuropeiskt samarbete. Men det kanske kunde vara intressant förkammaren att höra vad egentligen är för. Han polemiserar nu med stor styrka mot att vi skulle hanågot som helst deltagande i några parlamentariska institutioner som baraomfattar . Jag vet inte om detta skall uppfattas som ett förord föratt skall lämna , där vi är representerade i dessparlamentariska församling. Vi är också representerade i andra parlamentariskaförsamlingar, t. ex. , som vi alla fäster mycket stor vikt vid.Ett förslag om att vi som partigrupper skulle sända individuella observatörerför att på ort och ställe kunna följa diskussioner tyckerjag ligger väl i linje med varje parlaments ansvar för att skaffa siginformation och för att också göra sin egen stämma hörd utanför sitt egetlands gränser, I övrigt är , som bekant, emot västeuropeisktsamarbete. I sitt inledningsanförande hade han ju anledning att konstatera att"den motinställning som de svenska kommunisterna har inte är representativens för den västeuropeiska kommunismen i dess helhet. Faktum är ju, JörnSvensson, att det inte finns någon betydelsefull politisk gruppering i iövrigt, i eller , som motsätter sig EG-samarbetet. Skallman finna stöd för de Svenssonska teserna inom EG-området får man söka sig tillrent excentriska eller direkt extremisfiska grupperingar, och där tror jag inteatt vill höra hemma. Jag beklagar, vilket jag också ofta djupt gör från dennatalarstol, att vi fortfarande lever i ett där det finns murar och därdet finns taggtråd och där det finns en gränslinje mellan frihet och ofrihet.Jag drömmer också om den dag då vi kan tala om ett som lika självklartinkluderar som , men jag är tillräckligt mycket realist föratt veta att detta än så länge bara är en dröm. Denna dröm får inte bli ett hinder för att nu göra det somfaktiskt kan göras. Att säga att varje form av regionalt samarbete är fel, somJörn verkar vilja göra, är att bromsa varje form av historiskaframsteg när det gäller internationellt samarbete. Med samma argument kan heladen nordiska samarbetstanken rivas upp. Med samma argument kan varje form avregional samverkan, om det så är i eller i eller i Asieneller i , rivas upp. Då gör man det internationella samarbetet till denminsta gemensamma nämnare där vi aldrig kan göra något framsteg förrän den somär mest emot har gett sitt ja. Med denna typ av argumentation tycker jag JörnSvensson har bekräftat den allt tydligare bilden av kommunismen som enreaktionär historisk kraft. Till : Det är mycket vi är ense om. Jag tyckerdet är speciellt viktigt, som sade. att mycket av denargumentation som vi hör i mediadebatten - och ett svagt eko därav i dennakammare - mot Europasamarbetet vittnar om en bristande självkänsla när detgäller svenska ståndpunkter, liksom de vittnar om att man har en bristandeförståelse för de framsteg som faktiskt gjorts i andra västeuropeiska länderför att lösa de problem som är gemensamma för oss alla. Vi har inte i Sverigenågot unikt monopol på all vishet när det gäller att lösa samhällsproblemen. Vihar mycket att hämta från andra länder. I av ökad internationellsamverkan blir det alltmer uppenbart att vi måste söka lösa problem övergränserna, med de andra nordiska länderna, med de västeuropeiska länder somdelar våra demokratiska ideal. I mitt anförande varnade jag litet för att bara haka uppden svenska EG-politiken på EFTA. Vi har åtskilligt gemensamt medEFTA-länderna, men det finns också frågor där vi kanske har all anledning attmarkera den svenska ståndpunkten med större styrka än vad som är möjligt om vibara håller oss till EFTA. Jag vill gärna ta upp den tråd som fanns i , där han ställde frågan: Hur knyter vi närmare banden mellan detnordiska och det europeiska samarbetet? Det nordiska samarbetet är viktigt, mendet räcker inte längre, det måste vidgas gentemot . Om vi kan finnainstitutionella eller andra former, i samband med att EG nu går vidare med deninre marknaden, för att knyta det nordiska och västeuropeiska samarbetetnärmare samman, tror jag att vi har skapat en väg som kan vara väl så viktigsom den som EFTA-samarbetet representerar. Låt mig sedan bara notera den enighet som verkar finnas idenna debatt om vikten av att regeringen också tar fasta på de viktigautvecklingar som ligger i t. ex. ERASMUS-samarbetet. Jag hoppas att detta kantjäna som en signal till regeringen i dess fortsatta arbete med denna och medandra frågor. Anf.8 (); Jag tycker att den attityd som visar uppemot EG är verklighetsfrämmande på många olika sätt. För, det första är denviktigaste effekten av den europeiska gemenskapen att vi, som jag sade i mittinledningsanförande, snart har haft en längre fredlig period i än påmånga . Man kan inte blunda för att det var detta politiska mål som vardet viktigaste när den europeiska gemensamma marknaden drevs fram på 1950-taletoch att man på den punkten faktiskt har nått detta politiska mål. Jag menar attmycket av den ekonomiska integrationen i visserligen har skettvisserligen med EG som drivkraft men också kommit att omfatta andra länder. Attvi har haft denna fredliga utveckling tror jag emellertid hänger mycket näraihop med det nära samarbete som framför allt och har haftinom europeiska gemenskapen. Självfallet ser vi mycket positivt på ett vidareeuropeiskt samarbete, men man måste i högre grad än vad möjligenär förmögen att göra skilja på demokrati och diktatur. För oss är det naturligtatt ha ett närmare samarbete med de demokratiska staterna än med deösteuropeiska diktaturerna. Men vi skulle gärna se att dessa stater kommer sålångt i sin utveckling att de kanriva murarna, att man kan rulla in de taggtrådar som ligger utrullade i ,Jag kan möjligen förstå att har liten känsla för skillnadenmellan demokrati och diktatur, men för oss är detta ändå en oerhört avgörandefaktor. Det är litet märkligt när står i talarstolenoch låter som en varm frihandelsanhängare som kritiserar EG för att bedrivanågot slags protektionistisk politik. Det är ändå ett faktum att EG tillsammansmed andra stora länderområden och enskilda länder har medverkat till att minskade murar som har försvårat handeln mellan länder. När vi t. ex. frånfolkpartiet i denna kammare driver krav på att skall riva dehandelshinder som vi fortfarande har mot omväriden, då känner vi sällan att vihar med på samma barrikader. Hur brukar vpk rösta när vi t. ex.diskuterar tekorestriktioner eller hinder för olika trädgårdsprodukter? Jagtycker att man skall föregå med gott exempel innan man sätter sig på sina högahästar och kritiserar andra ländergrupper. utvecklade vältaligt och som jag tycker påett alldeles riktigt sätt värdet av den svenska alliansfria politiken. Jag troratt den syn som och jag och den stora majoriteten i kammaren harockså delas av många människor och många ledande politiker och regeringar iEuropa. Just därför är utsikterna ganska goda att vi i de kontakter som skallske med - jag tänker i första hand på EG - skallta hänsyn till värdet av den svenska alliansfriheten och att det i sin turskall underlätta för oss att nå det nära samarbete på olika områden som vieftersträvar. Det har varit intressant att följa dendebatt som pågår i och som i ganska hög grad är initierad avÖsterrikes förbundskansler . Vid sitt besök i häromveckanframförde han en önskan från om en närmare anknytning till EG och omdeltagande i EG ;s inre marknad. Vranitzky förklarade att en sådan utvecklingvar ett steg i riktning mot förverkligandet äv Europatanken och ettösterrikiskt bidrag till ett integrerat . Han hade också med sig en"arbetskatalog", som han kallade det, till , och i den togs deviktigaste frågorna upp som vill diskutera med EG och beträffandevilka man gärna vill få stöd vid de fortsatta samtalen. Vranitzkyunderströk att var berett till ömsesidiga förpliktelser och attÖsterrike inte avsåg att försöka plocka russinen ur kakan, som det ibland harsagts från ledande EG-kommissionä-rers sida, när vi från EFTA-länderna harnärmat oss den europeiska gemenskapen. Intressant är att Vranitzky också sade att han i ettlängre perspektiv - och då tänkte han bortom 1992 - inte uteslöt attÖsterrike skulle kunna bli en fullvärdig medlem av EG. Han utgick från att ettmedlemskap i så fall inte var oförenligt med den österrikiska neutraliteten.Den varken vill vi eller kommer vi att uppge, sade han enligt ett refererat itidningen . Det skulle vara värdefullt att få hörautrikeshandelsministerns bedömning av de här österrikiska tankarna. Det äralldeles uppenbart att det skulle påverka även den svenska debatten omÖsterrike och kanske skulle anse neutralitetspolitiken förenlig med ettännu närmare samarbete med EG än det som sker ifrihandelsavtalen. Jag vill upprepa min fråga till omvilka planer regeringen har för att på olika sätt underlätta för svenskastudenter att studera vid universitet i . Det är möjligt att de uppgifterjag fått om deltagande i är alltför pessimistiska,men det är dock de uppgifter jag har för dagen. Är de riktiga tycker jag det ärangeläget att regeringen mycket snabbt vidtar åtgärder i form av statligastipendier och under alla förhållanden ändringar i det svenska studiemedelssystemetsom underlättar för svenska studenter att studera vid europeiska universitet. 9OLOF (); Jag är glad att utrikeshandelsministernvidgade perspektivet i denna debatt utanför det rent handelspolitiska. Det ärhelt enkelt nödvändigt, annars griper lätt en allmän egocentricitet omkringsig. Vi skall komma ihåg att inte överallt i världen uppfattas somvärldens centrum. Det räcker med att vända blicken mot och sehur de länder som omger talar om sin framtid, om The Pacific ,just de stormakter som är ekonomiskt ledande i världen och som finns runtStilla havet. Det som dessutom var mycket värdefullt var denneutralitetspolitiska deklarationen, men jag vill markera vad jagsade i min inledning att neutralitetspolifiken aldrig kan bli någonanpassningspolitik. Dess trovärdighet bygger på dess långsiktighet, och om vihandlar på ett sådant sätt att vi undergräver trovärdigheten ineutralitetspolifiken - vilket man kan göra på olika sätt, både ekonomiskt ochhandelspolitiskt om det vill sig illa, t. ex. om man inte skaffar sig denförsörjningsberedskap som krävs - kommer man lätt in i problem. Detperspektivet tog utrikeshandelsministern inte upp särsknt mycket, nämligen vadneutralitetspolitiken egentligen kräver för att vara trovärdig, alldelesbortsett från det formella med. att inte bli medlem i EG. De politiskt-ideologiska perspektiven är naturligtvisstora och outtömliga. Den dynamik som skapas i en stor marknad och genom attdenna marknad mer och mer integreras väcker frågor både om hur marknadenfungerar i sina olika delar och om formerna för beslutsfattande. Jag skall taett exempel för att belysa detta något. Beslutet om vilka områden som skall vara regionalpolitisktprioriterade kan inte fattas av det enskilda landet inom den europeiskagemenskapen, utan det måste fattas i samråd med EG och inom ett ansvarigtEG-organ. Regionalpolitiskt stöd kan som bekant uppfattas som etthandelshinder, och därför sker en överprövning. Sänkta arbetsgivaravgifter ochlokaliseringsstöd med subventionerade lån är exempel på sådant stöd som prövasav den europeiska gemenskapen. Om t.ex. EG:s överprövning omfattade svenskregionalpolitik skulle sänkta arbetsgivaravgifter i inte ha varitmöjliga att genomföra, och förmodligen inte heller flera andra av de svenskaregionalpolitiska stöden. Regeringen skulle inte heller ha fått ge ochSaab ekonomiska fördelar för bilfabrikerna i resp. . Regionalpolitiken är ett viktigt område för ochborde vara det för alla partier. Jag menar att kraven på regionalpolitiskasatsningar och på regionalpolitikens inriktning ökar i takt med att denekonomiska integratio- nen fortgår i . Vikan aldrig bortse från att vi är en ur centraleuropeisk synpunkt perifer del avEuropa. Somjag sade tidigare finns det grundläggande obalanser redan i inledningen.Därför vore det intressant att höra vilka slutsatser som dras och vilkadiskussioner som förs i denna fråga, som jag uppfattade att utrikeshandelsministerngick ganska snabbt förbi eller rubricerade mera som fördelningspolitik iallmänhet. Detta är verkligen en mycket viktig del av en fördelningspolitik påen stor marknad. Tillsist, eftersom de frågorna har kommit upp, skulle jag vilja säga följandebeträffande informationen. Öppenhet mot övriga innebär i hög grad kravpå bättre informationskanaler för ömsesidig information. Det handlar inte ompropagandacentraler eller liknande, och jag vet att man inom EG är väl medvetenom vad som krävs i det fallet. Det är bara när vi inte vet vad vi själva villsom vi kommer i underiäge vid en ömsesidig information. Frågan ominformationskanalerna gäller inte minst oss som parlamentariker, mensjälvfallet är den intressant också för den breda allmänheten. Vi är många somsamarbetar med och träffar politiker i , t. ex. i . Vi ärmånga som besökt och kommissionen och som här i tagit emotgästande parlamentariker från den europeiska gemenskapen. Men många har inteden kontaktytan, och det är viktigt att det blir fler. Därför måste denömsesidiga informationen förstärkas. I exakt vilka former det skall ske kanalltid diskuteras, men jag är övertygad om att den informationsförstärkningenmåste till. efterlyste roll i det västeuropeiskaintegrationsarbetet. Jag vill säga att den är engagerad föratt det nordiska samarbetet skall vara en naturlig utgångspunkt för ocksåEuropasamarbetet. Den svenske samarbetsministern har också på det möte somnyligen hölls på föreslagit - och jag tror att han fick gehörför det - att man inför nästkommande session också skall kunna använda som en plattform för dialog i de här frågorna. På det sättet blir båderegeringar och parlament involverade.