prot · GB0936 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:36 1§ Justerades protokollet för . 2§ Föredrogs och hänvisades 1987/88:K20-K23 fillkonstitutionsutskottet 3§ Föredrogs men bordlades åter betänkanden /88:6 och10-12 betänkanden /88:2 och 6 1987/88:7 om anhållandeoch häktning m.m. (prop. 1986/87:112), 1987/88:9 om delegeradbeslutanderätt i vissa domstolsärenden m. m. 1987/88:8),utrikesutskottets betänkande 1987/88:9 om godkännande av konventionen om upprättande av det multilateralainvesteringsgarantiorganet, m.m. (prop. 1987/88:9), - 1987/88:10 om ändring ilagen om immunitet och privilegier i vissa fall, m. m. (prop.1987/88:9 delvis och 1987/88:13), 1987/88:8 om underrättelser fill parterna omdom m. m. 1987/88:7), 1987/88:11 om fortsatt giltighet av lagen omtvångsåtgärder i spaningssyfte i vissafall (prop. 1987/88:17), 1987/88:17 om fortsatt giltighet av lagen medsärskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissabrottmål (prop. 1987/88:18), 1987/88:3 om förlängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen (1956:236) (prop. 1987/88:28), 1987/88:6 om dubbelbeskattningsavtal mellan Sverigeoch (prop. 1987/88:19) samt 1987/88:9 omupphovsrättsliga frågor. Talmannen meddelade att betänkandena skulledebatteras i angiven ordning och avgöras i ett sammanhang efter avslutaddebatt. Förstupptogs fill behandling jusfitieutskottets betänkande 7 om anhållande ochhäktning m.m. Anhållande och häktningm. 1 (): Ofta när jag tartill orda i frågor som har anknytning till justitieutskottetsverksamhetsområde, har jag anledning att inledningsvis påminna om att vi iSverige lever i en rättsstat. Det finns vissa brister i lagstiftningen, och detfinns naturligtvis några tjänstemän och domare som borde kunna uträtta sittvärv bättre. Men rent genereUt gäller att vi lever i ett rättssamhälle. Det ärinte någon som behöver frukta för att bli berövad friheten genom någonämbetsmans personliga nycker. Och ingen som förtjänar ett straff kan hellerköpa sig fri från det genom att muta någon tjänsteman. Jag nämner detta också av skäl som jag skall återkomma till . Denproposition som utskottet behandlar i detta betänkande är också delvis en följdav samma grundsatser. Vi i är medlemmar av . Vi har skrivitunder den europeiska konventionen om mänskliga rätfigheter och grundläggandefriheter. När det nu har visat sig att svensk lagstiftning inte genomgåendeföljer konventionen, är vi naturligtvis beredda att ändra vår lag. I enrättsstat skall avtal hållas och konventioner följas. Detär alltså helt naturligt att utskottet i stora drag helt har ställt sig bakomproposifionens förslag om förkortade tidsfrister mellan den tidpunkt då en förbrott misstänkt grips och den tidpunkt då han senast måste få sittfrihetsberövande prövat av domstol genom häktningsförhandling. Från utskottetssida har vi emellertid, när vi har prövat propositionen, funnit skäl att gålängre än regeringen när det gäller att precisera denna fidsfrist, och därförföreslår vi en justering av propositionens förslag beträffande 24 kap. 13 §andra stycket så till vida att vi anser att i stället ,som det står i propositionen, skall gälla. Det skulle kunna uppstå tveksamhet ien domstol eller hos en åklagare om uttrycket "på fjärde dagen", entveksamhet som skulle kunna innebära att frihetsberövandet blev längre än fyragånger 24 fimmar. Det vore olyckligt om det skulle uppstå minsta tveksamhet pådenna punkt. En sådan möjlighet fill tveksamhet anser vi vara undanröjd genomden formulering som utskottet nu i stället föreslår. Propositionen innehåller emellerfid också förslag om vissa, om än intesärskilt revolutionerande, förändringar när det gäller häktnings- I dendelen har det väckts några motioner som jag inte skall gå in på, eftersom vi iutskottets presidium har gjort den arbetsdelningen att vice ordföranden skallsköta debatten. Jag har ändå som utskottets ordförande ansett att jag bör tatill orda i denna fråga av just de skäl som jag inledningsvis nämnde. Jag litari princip på de svenska domstolarna och deras lagfillämpning. Jag tror inte attde svenska domstolarna tar de ändringar som föreslås, bl. a. för att åstadkommaen mer enhetlig nomenklatur, fill intäkt för att börja häkta dem som påsannolika skäl är misstänkta för allvarUga brott utan att noga prövaom beviskraven för de särskilda häktningsgrunderna, som på juristspråk kallasför flyktfara, kollusionsfara och recidivfara, är uppfyllda. Det finnsnaturligtvis de i vårt samhälle som gärna skulle se mycket flerfrihetsingripanden och mycket strängare straff generellt än , och kanskedärför också gärna skuUe vilja tillgripa häktning mycket oftare än som skerenligt nuvarande lagstiftning. Detfinns ute i samhället en berättigad upprördhet över åtalseftergifter ochhalvtidsfrigivningar liksom över fångar för vilka det.är lättare att rymma ändet är för en riksdagsman att bli utkvittad från en votering. Sådan upprördhetkan leda till aUtför stränga krav på straffrättens område, och det är viktigtatt vi är vaksamma, så att vi inte går från slapphet till dess motsattaöverdrift, nämligen en alltför stor straffbenägenhet. Det är viktigare, herrtalman, att vi ingriper och att vi gör det så fort som möjligt. Propositioneninnehåller alltså inte några nya häktningsgrunder i huvudfallet. Det är även ifortsättningen enbart brott av viss allvarligare art som kan ligga till grundför häktning, och därtill krävs att domstolen ordentligt prövar om det finnsrisk för att den anhållne kan komma att fly, undanröja bevis eller fortsättaden brottsliga verksamheten av samma art. Jagvill då bara understryka vad utskottet utförligt har påpekat angående det nyauttrycket "risk" för någon av de tre rekvisiten, nämligen att detsjälvfallet måste gälla att risken är konkret. Vi har funnit anledning att troatt domstolarna inte skulle finna skäl för häktning annat än när risken föravvikande, försvårande av utredningen eller fortsatt brottslighet verkligen ärbeaktansvärd. Jag tror att vi kan lita på att vi även i fortsättningen kommeratt ha förnuffiga domare. Ryttill mot , har en tidning, som ogillar förslaget att införa uttrycket"risk", uppmanat mig och utskottet. Låt mig då säga att jag för detförsta inte tycker att man skall ryta när det gäller så allvarliga frågor somfrihetsberövan-den. Då gäller det faktiskt att i stället vara sansad ocheftertänksam. För det andra har jag inte funnit anledning att i denna frågakrifisera regeringen. Det finns många andra frågor där justitieministern ochjag säkert kommer att bli oense, men då hoppas jag att vi skall kunna föra ensansad debatt. Men detta förslag har inte gett vare sig folkparfiet,eller anledning att ta fill brösttoner, och då skall viinte heller opponera för opponerandets egen skull. Därför yrkar jag bifall tiUförslaget i alla delar utom såvitt gäller moment 17 om terminalåtkomst tillkriminalregistret, där jag yrkar bifall till reservation 8, vilken tvåfolkpartister står bakom.- Frånfolkpartiets sida litar vi inte så starkt på datorerna och anser att det medhänsyn till de mycket känsliga säkerhetsfrågor det här gäller inte ärtillfredsställande utklarat att obehöriga inte får tillgång till uppgifter somde inte skall ha. Anhållandeoch häktning m. m. Anhållande och häktning m. m. 2GÖRAN (): Inledningsvis vill jag säga att jag delarmånga av de synpunkter som utskottets värderade ordförande hade,när hon yttrade sig om den rättssäkerhet som vi trots allt har i vårt land.Detta är viktigt att slå fast i en sådan här debatt. Men vi skall inte hellerskygga för de synpunkter vi kan ha på lagstiftningen. Vi måste angripa dedetaljer som inte är bra och som medför rättsförluster för människor. Jagtycker att vi skall vara öppna i denna kammare och föra en konstruktiv debatt. Det betänkande från justitieutskottet som ligger påriksdagens bord är betydUgt viktigare än vad antalet sidor ger intryck av. I regeringensproposition 112 föreslås en rad ändrade regler av destraffrättsproces-suella frihetsberövandena gripande, anhållande och häktning.Bakgrunden till propositionen är, som också påpekade, tvåkonventioner, dels från , dels från . Dehärstammar från rätt långt tillbaka. Det kan sägas att det är högtid att vi får ta ställning till ändrade regler på detta område. Det är viktigt, herr talman, att peka på de skildarättssystem som finns i . Rättssystemen i de nordiska ländernaöverensstämmer i allt väsentiigt med det vi har i . I Mellan- ochSydeuropa finns utpräglade utredningsdomssystem, där domstolen de facto lederförundersökningen. Regeringen hamnar i och med denna proposition i ett"mellanläge". Det innebär en rad komplikationer, vilka vi tagit upp ireservationerna till utskottets betänkande. Från moderata samlingspartiets utgångspunktär det väsentligt att slå fast att vi i grunden ställt oss positiva fill enöversyn och modernisering av reglerna i . Utifrån denna insikthar också till stor del vår kritik i rättssäkerhetsfrågan sprungit. Med dagens system kan t. ex. "svaga" gripandenav polisen omformas fill anhållanden. Regelmässigt består inte anhållandensärskilt länge - . Frihetsberövandena kan sägas vara många,anhållande många medan häktningarna är mycket få. Detta kan man se som någotpositivt i det rättssäkerhetssystem som vi har . Ufifrån en i grundenpositiv inställning till en förändring av har vi moderaterfunnit starka skäl för att till betänkandet foga fyra reservationer, och jagskall här kommentera dem. I den första reservationen tar vi upp tidsfristen föromprövningsförhandling. Bakgrunden till vår invändning är den att gällerför anhållande av utredningsskäl, att skälig misstanke föreligger mot denmisstänkte. För att domstolen skall häkta någon krävs dock en starkaremisstanke, nämligen sannolika skäl. Alltså: enligt nuvarande ordning kan manför utredningsanhållande anhålla på skälig misstanke, men för häktning krävsden starkare formen, nämligen sannolika skäl. I propositionen föreslår regeringen ett nyttstraffprocessuellt institut, nämligen utredningshäktning. Dennafrihetsberövandeform har som kännetecken en häktningtid på maximalt elva dagaroch som häktningsgrund skälig misstanke, dvs. nuvarande anhållningsgrund kan bli . Detta innebär, herr talman, att man efterreformen kan beröva folk friheten och med svagare bevisning äni dag. riktigt denna utvecklingvi moderater hade önskat. Utskottsmajoritetenpåstår i betänkandet, vilket får anses något uppseendeväckande, attdomstolarna i praxis inte upprätthållit någon skillnad mellan uttrycken skäligmisstanke och sannolika skäl. Det är med förlov sagt att skylla ifrån sig pådomstolarna. Det är inget tvivel om att detta innebär en sänkning av självarättssäkerhetsnivån. Enligt vår mening, herr talman, skall häktningstiden, närhäktning sker på svagare grunder, inte vara längre än den utan samma. Ireservation 5 tar vi moderater upp frågan om huruvida häktning skall ske medkortare varsel när någon häktas på "svag" grund. Vi menar attomständigheterna vid frihetsberövandet talar för att omprövning skall ske medkortare mellanrum. Därvid har vi moderater i utskottet menat atf är tillräcklig, medan utskottsmajoriteten förordar , sjudagar. Regeringens förslag om häktningsframställningens form innebär enanmärkningsvärd rättssäkerhetsförlust. Detta tar vi upp i reservation 6. Enligtnu gällande ordning, herr talman, skall åklagaren göra en skriftligframställning till rätten i häktningsfrågan. Därvid skall protokoll över elleranteckningar om vad som förevarit under förundersökningen företes. Därvid harsåväl rätten som den misstänktes försvar möjlighet att få översyn över deåtalspunkter som riktas mot den misstänkte. Försvaret kan aktivt förberedaförsvaret, och domstolen får en sund grund att fatta sitt beslut på. I propositionen föreslår regeringen att häktningsframställan kan görasmuntligen av åklagaren t. ex. på telefon, dvs. att åklagaren kan, utan reellmöjlighet för den misstänkte till försvar, ringa upp en rådman och dra ettärende med lågt beviskrav och få en person häktad under avsevärt änvad man kan sitta anhållen . Överraskande är att utskottsmajoriteten tycksha kommit underfund med att nuvarande ordning med ordentliga förhör medförsvararen närvarande närmast är en sämre ordning än den att åklagaren kortefter gripandet utan en stavelse på ett papper kan ringa en domare, föredra engärningsbeskrivning och få en person häktad. Ireservation 7 pekar vi moderater på att regeringen i alltför liten utsträckninggjort en nödvändig analys av de resurser som regeringens förslag kommer att tai anspråk. Regeringen har enUgt vår mening allvarligt underskattat de resursersom reformen kommer att ianspråkta. Inte minst visar beräkningarna som gjortsav riksåklagarens kansli att kostnaderna kommer att bli betydande. Det får,herr talman, anses som ett tämUgen allvarligt underlåtelsebrott att intekostnadsberäkna omvälvande reformer. Delvis kan en sådan halsstarrig teknikmedföra att reformen blir dålig, eftersom resurserna kan komma att vara mycketbristfälliga. Små resurser innebär ofta att vid reformer nya krav frånmyndigheter inte kan tillgodoses. Därmed, herr talman, yrkarjag bifall till reservationerna 3, 5, 6 och 7. 3 HANS (): interpellerade jag dåvarande justitieminis-. Jag frågade om regeringen var beredd att göra en översyn. av reglernaför gripande, anhållande och häktning i syfte att begränsa möjligheterna därtill.Rainers svar var positivt. I interpellationsdebatten sade han bl. a. att debegränsade ändringar som genomfördes inte hade minskat reformbehovet.Betydande förbättringar kunde enligt uppnås genom ändring avhäktningsreglerna, framför allt i de fall det fanns risk för fortsatt brottsligverksamhet. framhöll att man i första hand borde ta upp frågan omrecidivfaran. Han menade att utredningen också måste se på de andrahäktningsgrunderna, nämligen flyktfara och kollusionsfara. Där räknar jag med,sade , att man skall komma fram till förslag som begränsar användningenav häktning även på de grunderna. Detrådde samförstånd mellan och mig i debatten, och våra ståndpunkter stöddesbl. a. av dåvarande vice ordföranden i justitieutskottet, . Regeringenhar framlagt en proposition, som innebär att möjligheterna att anhålla ochhäkta utökas avsevärt. Det skall markeras att det är angeläget attmöjligheterna till straffprocessuella frihetsberövanden tas till vara när detframför allt gäller återfallsbrottslighet. Särskilt skall hänsyn tas till riskför återfall vid t. ex. bostadsinbrott. Riksåklagarenhar gjort en utredning som visar att antalet häktningsförhandlingar på grundav föreslagna lagändringar skulle öka med ca 5 000, i stället för drygt 3 000,som räknade med i propositionen. På den här punkten harutskottet i sitt betänkande gjort värdefulla invändningar. Antaletanhållanden uppgår till ca 30 000. Anhållandena föregås av att ca 75000 personer förs till polisen för förhör. Nästan hälften grips formellt avpolisen och resten, eller , hämtas eller medtas av polis. avde gripna blir frigivna, trots att gripandet förutsätter samma skäl somanhållande. Entredjedel av de anhållna begärs häktade. Resten friges därför att de inte harbegått något brott eller detta inte kan bevisas. av de något över8 000 häktningsframställningar som behandlas vid särskild häktningsförhandlingogillas. Den misstänkte försätts på fri fot därför att det inte finnshäktningsskäl. Bara ca 4 500 av alla gripna, anhållna och häktade får fängelse,helt enkelt av det skälet att det inte finns lagliga förutsättningar att berövade åtalade friheten. Il% av de fall där åtal har väckts har samtliga åtalspunkter som grundathäktningen ogillats. Ett betydligt större antal åtalade blir delvis frikända,även på väsentliga åtalspunkter. Beträffande så många som av de anhållnahar brott inte kunnat styrkas. Allt detta tyder på att dessa tvångsmedelanvänts i alltför stor utsträckning och inte sällan slentrianmässigt. Detfinns en ganska spridd förestäUning om att skulle vara ytterst liberaltoch tolerant då det gäller att döma till fängelse eller besluta omfrihetsberövande. Men så är inte fallet. , , , ochSpanien - för att ta en del exempel - har ett i förhållande till folkmängdenbetydligt lägre antal intagna på fångvårdsanstalter än . Somallmän förutsättning för att en person skall häktas gäller nu att dciinc påsannolika skäl skall vara misstänkt för brott för vilket är stadgat minst ciiårs fängelse. Utöver detta fordras vissa särskilda häktningsförutsättning.ii. nämligen att det medhänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktes förhåUanden eller annanomständighet "skäligen kan befaras" att han eller hon avviker ellerpå annat sätt undandrar sig lagföring eller straff, s. k. flyktfara, ellergenom undanröjande av bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning, s.k. kollusionsfara, eller också att "anledning förekommer" att haneller hon fortsätter sin brottsliga verksamhet, s. k. recidivfara. fall då häktning framstår som ett onödigt ingrepp i friheten kan denmisstänkte i stället få reseförbud eller anmälningsplikt. Men dessa alternativanvänds i praktiken i mycket liten utsträckning. Det finns restrikfioner omvilka som får häktas. Den som är får häktas endast undantagsviseller om det finns synnerliga skäl. Häktningär inte i något fall obligatorisk, men vid de grövsta brotten - med lägst tvåårs fängelse i straffskalan - skall häktning ske om det inte är uppenbart attdet saknas anledning tiU detta. Undantagsvis kan häktning ske för brott som harlägre straffminimum än fängelse. Det kan bli fallet om den misstänkteinte har någon stadig hemvist här i riket och det skäligen kan befaras att haneller hon avviker. socialdemokratisk riksdagsmotion sägs bl. a. att "anhållandei vissa fall sker på lösa grunder för att pressa fram ett erkännande. I varjefall är det uppenbart att åtgärder bör vidtas i syfte att ge ökade garantierför en mera tillförlitiig prövning av skuldfrågan i samband medanhållande." Motionärerna anför också att i vissa fall "tordegripande i stor utsträckning inte ha anmälts till åklagaren". Demotionärer som var ledamöter i justitieutskottet avgav en reservation, där detanmärktes att "praxis har gått vida längre än lagstiftaren avsett när detgäller häktning på grund av risk för fortsatt brottsUghet". Några av dessamotionärer och reservanter har varit med vid handläggningen av det aktuellaärendet, och de borde klargöra sin ändrade hållning. Propositionen,som har godkänts av majoriteten i utskottet, innebär inte någon minskning avmöjligheterna till häktning i förhållande till gällande ordning utan i ställetatt möjUgheterna ökar avsevärt, framför allt vid risk för fortsatt brottsligverksamhet. Utskottets skrivningar, som innebär vissa förbättringar iförhållande till propositionen, innebär dock inte någon avgörande förändring avregeringens förslag. I propositionen har man vad gäller beviskraven strukit detav häktningsutredningen föreslagna rekvisitet "påtaglig", och kvarblir bara i lagförslaget "risk". Detta innebär en klar försämring iförhållande till nu gällande lagstiftning. Ingen remissinstans av betydelse harföreslagit en sådan försämring. Ipropositionen har man bortsett från att recidivfaran är systemfrämmande,eftersom det lätt kan bli fråga om att häktning blir en förtidastraffverkställighet. Det anges också i propositionen att man vill användahäktning som ett kriminalpolitiskt sanktionsmedel. Att generellt särbedömaåterfall vid bostadsinbrott eller egendomsbrott är att gå alldeles för långt dådet gäller att ta ställning i häktningsfrågan. Det finns givetvis andra brottdär det skulle vara lika angeläget att stoppa fortsatt brottsUg verksamhetgenom anhållande och häktning. Det anges i propositionen att det nya enhetligabeviskravet "risk" "syftar till att markera bl. a. vikten av atthäktning används för att bryta en pågående seriebrottslighet". Detta äratt slå in öppna De nuvarandehäktningsreglerna tillämpas i dessa fall som regel strikt av domstolarna. Inteheller i övrigt kan påvisas att reglerna tillämpas för återhållsamt. I den månfelaktiga beslut fattas, skall givetvis parterna söka få rättelse genomöverklagande. Ipropositionen anges att det är "svårt att begära av allmänheten att dennaskall hysa förståelse för rättssystemet om den som gripits av polis för t. ex.upprepade inbrottsstölder släpps fri och fortsätter sin brottsligaverksamhet, som det kan dröja åtskillig tid innan lagföringen kommertill stånd". Som lagrådet påpekat finns det inte något belägg för att såskulle vara fallet. Någon undersökning har departementet inte företagit för attge stöd åt dylika påståenden. Det är svårbegripUgt att så viktigaställningstaganden görs på så lösa grunder. På den punkten har i utskottsbetänkandetgjorts värdefulla invändningar. Anhållandeoch häktning är provisoriska åtgärder. Det är av största vikt att denmisstänkte skall anses som oskyldig till dess lagakräftägande dom föreligger.SjälvfaUet innebär häktning i en hel del fall att man för frihetsberövandetsätter stopp för fortsatt brottslig verksamhet. Men å andra sidan måste mankomma ihåg att även den som häktas och döms till fängelse förr eller senarekommer ut. Risken för nya brott är under pågående utredning ochdomstolsförhandling mindre än den kommer att vara efter avtjänat straff. Det ärdärför som häktningsgrunden fara för fortsatt brottsUg verksamhet bör användasrestriktivt och förutsättningarna för dess tillämpning skärpas. Detta kan skegenom att uttrycket "påtaglig risk" används i stället för endastordet "risk". Det nuvarande uttrycket "skäligen kanbefaras" innebär större restriktivitet än uttrycket "risk".Uttrycket "anledning förekommer" har i rättstillämpningen som regeltolkats på samma sätt som uttrycket "skäligen kan befaras ". den hittillsvarande debatten och behandlingen förbisedd fråga är attbeviskravet sänks, inte bara i fråga om återfall, utan även då det gällerkollusionsfara och flyktfara. Detta sker genom att uttrycket "skäligen kanbefaras" ersätts med ordet "risk". Detta är betänkligt. Jag yrkar bifall till reservation 1 som Ugger i linje med motion Jul28av s-ledamöterna . Regeringenföreslår en helt ny häktningsregel, nämligen en regel om utredningshäktning.Häktning skall i detta fall kunna ske på "skälig misstanke", inte somnu på "sannolika skäl". Även detta förslag är riskabelt urrättssäkerhetssynpunkt. Det hjälper knappast att häktningsförhandling enligtförslaget skall äga rum inom efter häktningsbeslutet och att det vidden andra häktningsförhandlingen skall föreligga sannolika skäl. Uttrycket"sannoUka skäl" är i lagtextens mening ett betydligt restriktivareuttryck än "skälig misstanke". Utredningshäktningär ett krångligt, dyrbart och byråkratiskt rättsmedel. räknarmed 4 000 utredningshäktningar. Det medför ca 2 000 omprövningsförhandlingar avhäktningsfrågan . De svårigheter som beviskravet "risk" kommeratt medföra vid utredningsanhållande har inte beaktats. Ställningstagandet ipropositionen i denna del vilar på den outtalade premissen att man i praxis påegen hand delar upp "risk" i två grader: en för häktning och en förutredningsanhållande. Omman tillåts att gå under "risk" vid utredningsanhållande, måste"risk" bestämmas närmare i häktningsregeln. Detgår i många fall att bedriva utredning utan att en person är frihetsberövad.Häktning är långt mindre vanligt i de . Det finns andrarestriktioner aU tillgripa än frihetsberövande. Reglerna om reseförbud ochanmälningsskyldighet bör ändras så att det klart framgår att de utgörett alternativ till häktning. Men det är mer bekvämt för en utredare elleråklagare att ha den misstänkte inburad medan utredning pågår. Till detta kommeratt den särskilda häktningsgrunden kollusionsfara över huvud taget inteförekommer i . KerstinNordlöf gör i en nyligen presenterad doktorsavhandUng gällande att ettfrihetsberövande som enbart grundar sig på kollusionsfara måste anses vara istrid med internationella åtaganden. Eftersom konventionen endast geruttryck för vissa minimikrav måste enligt Nordlöf de grunder som anges där isamband med frihetsberövandet vid misstanke om brott anses vara uttömmande. Jag yrkar bifall till reservation 2 som Ukaledes är i linje med den avmig tidigare nämnda motionen.