prot · GB0918 · 1987-12-31 00:00:00 — har frågat min företrädare närriksdagen får besked med anledning av åklagarkommitténs betänkande. GunillaAndré har vidare frågat min företrädare om riksåklagaren redan har fått löftefrån honom angående omorganisation av vissa åklagardistrikt. Som svar på första fråga kan jag lämnaföljande upplysningar. förslag bedöms i justitiedepartementet.Det sker mot bakgrund av den fördjupade beskrivning och analys av verksamhetensom riksåklagaren har lämnat i samband med förslag om en försöksverksamhet medtreårsbudget för åklagarväsendet. Regeringens ställningstagande tillkommitténs betänkande kommer att redovisas i anslutning till budgetproposition. Svaret på den andra frågan är attvarken jag eller min företrädare har lämnat några löften till riksåklagaren omen omorganisation av några åklagardistrikt. Som jag nämnde bereds dessafrågor fortfarande i departementet. Jag kan emellertid slå fast attjag av flera skäl känner en viss tveksamhet till kommitténs förslag om ensammanläggning av de mindre åklagardistrikten. Generellt sett är det minuppfattning att det måste gå att finna praktiska lösningar, så att man kanuppnå de större myndigheternas fördelar utan att verksamhetens lokalaanknytning försvinner. 90GUNILLA (): Jag vill tacka justitieministern för svaret påmin interpellation. Det är positivt att regeringen inte tagit ställning ifrågan och än mera positivt att deklarerar en viss tveksamhettill kommitténs förslag om sammanläggning av de mindre åklagardistrikten. Jag vill lämna några synpunkter i frågan och ge ord påvägen inför det slutgiltiga avgörandet. majoritet vill sätta i gång en storomflyttningskarusell. Åklagardistrikt skall upphöra sorn självständigamyndigheter och verksamheten föras över till större distrikt. Enligt förslagetskall Eslövs distrikt föras fill Lunds och distrikt fill Ystads,läggas samman med Malmödistriktet, slåsihop med , distrikt föras till , Karlskogadistriktet läggas samman med och Falu distrikt föras tillBoriänge distriktet. I fråga om föreslås också ensammanläggning med som kansliort och som stationeringsort.Stationeringarna i och bör enligt förslaget dras in. Dessutomvill riksåklagaren föra över åklagardistrikt till . Väl attmärka är att redan tidigare förlorat både och Skaraåklagardistrikt. Varför föreslås denna flyttkarusell? Har verksamhetenmisskötts vid dessa mindre myndigheter? Såvitt jag vet har ingen påstått detta.Tvärtom har myndigheter som samarbetar med åklagarna, i första hand polisen,hävdat att arbetet flyter smidigt och kan bedrivas effektivt när åklagarnafinns nära till hands. Den dagliga direktkontakten leder till ett rationelltarbete. Om vi centraliserar åklagarna blir följden att dessa tvingas tillbringaåtskilliga fimmar på resande fot. Det blir bilkörning i stället för arbete.Verksamheten blir ineffektiv. Jag vill återge några av remissinstansernas synpunkter. Deär hämtade ur svar som kommit från åklagare som arbetar på fältet och kännerförhållandena. - Ettgenomförande av förslaget skulle vara helt olämpligt ur effekfivitets-ochservicesynpunkt och dessutom medföra ökade kostnader. - Kommittén harfullständigt ignorerat de prakfiska olägenheter som en flyttning skulleinnebära. - Det har sålundainte förelegat några som helst svårigheter att genomföra arbetsuppgifterna urden synpunkten, att distriktet skulle vara för litet. - Vad beträffarförslagen till ändring i distriktsindelning så är dessa helt och hålletbyråkratisk-teknokratiska produkter utan förankring i verkligheten. - Arbetstagarkonsulthar också lämnat synpunkter, kommentarer och förslag med anledning avåklagarkommitténs förslag. Jag vill här lyfta fram några synpunkter som ärsärskilt tänkvärda. - Åklagarverksamhetenkan inte behandlas isolerat utan fyller sin funkfion i kombination med andrarättsvårdande organ, och då främst polis och domstol. - Det finns ingastordriftsfördelar i åklagarverksamheten. Varje åklagare är sig själv nog ochhar ett eget personligt ansvar för sitt arbete. som klargörutredningsmajoritetens motstridande argument och bristandeverklighetsförankring rekommenderar att sammanslagning av distrikten inteskall ske. Det finns således en bred opinion mot förslaget, och jagvill påstå att opinionen är byggd på sakskäl. Nog borde det finnasangelägnare uppgifter inom vårt rättsväsende än att sätta i gång med enomfattande flyttkarusell inom åklagarväsendet. 8 protokoll 1987/88:17-18 Om åtgärder mot den ökande brottsligheten i Avslutningsvis vin jag ge några ord på vägen inför detslutgntiga ställningstagandet. Lyssna på berörda remissinstanser. Fatta detenda riktiga beslutet i den här frågan - avstå fråndistriktssammanläggningarna. Det skullege arbetsro och vara fill fördel för verksamheten. Överläggningen var härmed avslutad. 21 §Svar på interpellation 1987/88:28 om åtgärder mot den ökande brottsligheten iMalmö i har frågat minföreträdare om han är beredd att vidta åtgärder så att polisens möjligheter attagera mot den ökade brottsligheten i i allmänhet och runt Möllevångstorgeti synnerhet förbättras. Brottshgheten skall självfallet bekämpas med kraft bådepå i och på andra platser i landet. Jag vill erinra StenAndersson om att det i regeringens och riktlinjer för prioriteringenav polisverksamheten för det löpande budgetåret har framhållits attpolismyndigheterna skall sträva mot en särskilt hög nivå på insatserna när detgäller kampen mot narkotikabrottsligheten, den ekonomiska brottsligheten ochvåldsbrottsligheten. Ett särskilt program för åtgärder mot vålds- ochegendomsbrott har också lagts fram för och håller nu på attfullföljas. I första hand ankommer det på de lokala polismyndigheternaatt besluta om hur tillgängliga resurser skall fördelas och vilka arbetsmetodersom skall användas. Det är också den lokala myndighetens sak att bestämma i vadmån någon särskild allmän, plats skall ägnas speciell uppmärksamhet. Jag trorvidare att kan hålla med mig om att de lokala myndigheterna harde bästa förutsättningarna för att bedöma om och på vilket sätt olika lokalaproblem lämpligen bör lösas. Också polisstyrelserna har naturligtvis en viktiguppgift i det sammanhanget. har satsat särskilda resurser för att kommatni rätta med brottsligheten kring . Man har satt in bådeuniformerad polispersonal och civilklädda spanäre. Polisen har dessutomutvecklat sina arbetsmetoder och sitt samarbete med en rad olika samhällsorganpå olika nivåer för att kunna verka på så bred front som möjligt. För att underlätta myndigheternas satsningar på detprioriterade område vi nu diskuterar har regeringen inrättat sammanlagt380 nya polistjänster. ökas redan under innevarande budgetåraspirantantagningen till till det dubbla, dvs. från 150 till 300aspiranter. Jag kan alltså påstå att regeringen vidtagit kraftfullaåtgärder för att skapa bättre förutsättningar för polisens brottsbekämpandeverksamhet, såväl i som på andra orter i landet. 92STEN i (m): Jag riktade en interpellation till dåvarandestatsrådet om åtgärder som han kunde tänkas vidta för att förhindrabrottsligheten i i allmänhet och runt i synnerhet. Förraveckan fick jag skriftligen ungefär samma svar som det statsrådet nysslämnat här i kammaren. Av kända skäl blev svaret försenat. När man läser svaret kan man få uppfattningen att det rörsig om ett kraftfullt agerande och att statsrådet verkligen tänker satsa hårtpå att lösa dessa problem. Men, fru talman, hur ser verkligheten ut? När mantittar i tidningarna, ser på TV och lyssnar på radio är det, tycker jag, denlättaste sak i världen att konstatera att om det är något vi har misslyckatsmed så är det att lösa problemet med den starkt ökande brottsligheten. Människor, och det gäller människor från alla partier,upplever det som en stor otrygghet att vistas ute i samhället. Man ärrädd om de sina och man är rädd om sitt hem. Låt mig komma med ett citat: "Det är likabra att andra tar över. För det är inte roligt att vara polis i ett samhällesom tar bättre hand om brottslingarna än deras offer. Det måste vara något felnär polisens enda råd till folk är att låsa ordentligt om sig och stanna hemmaoch ta en bra försäkring." Detta uttalande, fru statsråd, är inte gjort av vem somhelst. Det är gjort av en kommissarie vid som går i pensionefter tjänst. Den personen sitter inne med inte så litet sakkunskap påområdet. Statsrådet kan sedan skönmåla bäst hon vill. Trots att en massa statsråd har uttalat sig om ochom Malmös borgerliga politiker , har vi egendomligtnog inte hört någon företrädare för statsrådets departement. Det är dock klartatt departementet vill glömma den utveckling som det är ansvarigt för - och detganska snabbt. är en stad som är drabbad av en enormt högbrottslighet. Jag förmodar därför att en pensionär skulle kunna säga på följandesätt: Jag har en god lägenhet och jag har en bra pension, men samtidigtupplever jag det som om jag sitter i en cell, eftersom jag är rädd för att gåut. Det må vara rätt eller fel att reagera på det sättet, menfaktum är att i våra storstäder - och är förvisso inget undantag - ärmånga gamla och många kvinnor rädda för att vistas på gator och torg. Det ärbeklagligt att det i , som vi kallar välfärdens speciella hemvist, 1987finns så många människor som känner stor oro. Statsrådet frågar mig om jag inte tycker att det är rättatt polisen själv skall få lov att bestämma hur den skall fördela sinaresurser. Visst, det argumentet köper jag, men det gäller att ha någonting attfördela, och det har polisen kommit att sakna alltmer. På är polisen makflös. Man knackar på hosen klubblokal eller en restauranglokal. Dörren öppnas inte förrän efter femminuter, och då är all kriminell verksamhet som bortblåst. och malmöborna vill ha förslag till åtgärder,och jag vet att håller på att utarbeta ett förslag som man kommeratt skicka till statsrådet. Jag hoppas att det kan ha effekt i form av minskadbrottslighet i . Om åtgärder mot den ökande brottsligheten i Om åtgärder mot den ökande brottsligheten i Sedan måste jag säga att jag är förvånad. Vi trodde, närvi fick ett nytt statsråd på jusfitiedepartementet, att den personen inteskulle använda samma felaktiga argument som det förra statsrådet gjorde. Tyvärrhar inte sopkvasten roterat bland rådgivarna så mycket som den borde ha gjort. Statsrådet står här och säger att regeringen beslutatinrätta sammanlagt 380 nya polistjänster. Med det vill man inbilla folk att detkommer fill 380 nya poliser, men detta är lögn - L, Ö, G, N! Det finns i dagmassor av poliser som icke har fasta tjänster men som gör en fullgodpolisinsats. Det är dessa som kommer att få de nya tjänsterna. 380 nya tjänster innebär icke en enda ny polis. Därför ärdet förvånansvärt att statsrådet fortsätter att köra med den felaktigaargumentationen. Sedan fill sist: Det är heller inte imponerande när detsägs att man nu 1987 skall öka antalet aspiranter från 150 till 300. Det har vimoderater krävt i många, , och vi har år hört hur den centralapolisstyrelsen i har sagt att med det antal nya poliser som börjarvarje år får landet totalt färre poliser. Vi ser effekten: Brottskurvan ökar iSverige som aldrig . Man behöver inte ha studenten för att begripa att detkan ha någonting att göra med att polisen får allt mindre resurser. säger att han inte är imponeradav att vi ökar aspirantintagningen och att harföreslagit den ökning som sker. Det är möjligt att han inte är imponerad,men de facto kommmer detta att innebära att vi får fler poliser. Det är denvägen vi har möjlighet att få fler poliser, och därför är det ett viktigtbeslut som vi nu har fattat om fler aspiranter. Jag håller med egentligen på en enda punkt,och då gäller det något som jag förstod låg under en del av hans inlägg,nämligen att vi i ökad utsträckning måste fundera över offrens situation. Jagtror att vi i många stycken har tagit för lätt på den situation som människorsom drabbas av brottslighet befinner sig i. Jag hade tillfälle att här ikammaren för ungefär sedan också beröra den frågan. Det är min avsiktatt på olika sätt försöka medverka till förbättringar för dem som drabbas avbrottslighet, att vi ägnar dem både ekonomiskt och på annat sätt meruppmärksamhet än vad som skett tidigare. Sedan tycker jag att i sitt inlägg bidrartill att göra det svårare för polisen. Polisen har säkert en mängd svårigheteri sitt arbete, runt och på andra ställen. Det är naturligtvisinte så lätt att komma till rätta med den illegala spelverksamhet som vi vetförekommer, och som ju för övrigt genom olika beslut har försöktförhindra. Men det blir ju inte bättre av att ansvariga riksdagsledamöterframställer polisen som helt maktlös. Polisen är inte maktlös, och skall intevara det. Jag tror inte heller att allmänhetens förtroende för våra gemensammamöjligheter att bekämpa och förhindra brottslighet blir större av uttalandensom de i nu gjorde. Jag tycker att en av våra viktigaste uppgifter här iriksdagen är att medverka till att folk i samhället kan känna trygghet på gatoroch torg, att inte minst kvinnor kan känna trygghet. Precis som väldigt mångaandra - och även mycket upprörd över de enskilda fall som under harutspelats, med grovt våld riktat mot enskilda människor. Det finns mångaviktiga frågor som vi gemensamt måste försöka lösa. Dit hör just frågan omenskilda människors trygghet, både när det gäller egendom och när det gälleratt kunna vistas på gator och torg utan att riskera att bli nedslagna - ochutan att riskera att bli nedslagna i sina egna bostäder, som tyvärr alltförmånga kvinnor blir. Polisen har här ett viktigt arbete, och det är vår uppgiftatt stödja polisen i det arbetet. Jag tror inte att man gör det genom sådanauttalanden som gjorde. Omåtgärder mot gatulangningen av narkotika Anf.94 i (m): Statsrådet har här en något egendomlig argumentation. Hon säger att honkan hålla med mig bara på en enda punkt. Sedan tillstår hon efter hand på punktefter punkt att det trots allt finns en hel del problem i vårt samhälle när detgäller brottsligheten. Detär inte jag, fru statsråd, som är ursprunget till uppfattningen att polisenanser sig vara makflös. Det är den lättaste sak i världen att gå ut och frågapoliserna i , , - ja, runt om i hela . Deuppfattar ofta sin situation som maktlös, t. o. m. hopplös. Jag tror att det ärmånga i den klubben som skriver under på det påståendet. Sedanfick jag ändå inte något svar när jag sade att statsrådet rent av ljög i sittinterpellationssvar, när hon försökte inbilla mig och alla andra som eventuelltföljer den här debatten och läser protokollet, att 380 nya polistjänsterinnebär att vi får 380 nya poliser. Det innebär att de poliser som gör enfullgod polisinsats, poliser av kött och blod, kan söka och få dessa tjänster.Men det blir inte en enda ny polis. Det blir nya poliser när man utökar antaletaspiranter. Och det har vi från krävt länge -självfallet inte föratt vi vill ha ett samhälle fullt av poliser. Vi tycker att människor, framförallt pensionärer och kvinnor, som har jobbat ett helt liv ochbetalat skatt, på sin ålderdom inte skall behöva riskera att utsättas föröverfall eller rån när de lämnar hemmets portar. Detär trots allt helt klart att vi då socialdemokraterna haft makteni har fått en våldsam ökning av antalet brott. Jag kan t. o. m. hänvisatill en statsrådet mycket närstående kvällstidning i , som gjordeenkät bland läsarna om vad de tyckte om poHsen och dess möjligheter. hade chans att läsa om den telefonstorm som utbröt bland tidningensköpare, så har jag svårt att tänka mig att hon kunde sova så gott -följandenatt åtminstone. Överläggningenvar härmed avslutad. 22 § Svar påinterpellation 1987/88:31 om åtgärder mot gatulangningen av narkotika 95 : Fru talman! har frågat min företrädare vilkaåtgärder han avser att vidta för att gatulangningen av narkotika skall minskaoch, sålunda, för att lagstiftningenskall få bättre genomslag i det praktiska arbetet. Det är enligt min mening uppenbart att åtgärder motgatuförsäljningen av narkotika måste ingå som en viktig del i de samladeinsatser som behövs för att vi effektivt skall kunna bekämpanarkotikabrottsligheten. Det är i första hand de lokala polismyndigheterna somsjälva och på eget ansvar skall besluta om hur mycket resurser som skallavsättas för narkotikabekämpningen och vilka arbetsmetoder som skall väljas.De lokala myndigheterna måste emellertid följa de allmänna riktlinjer somregering och riksdag har beslutat om. Det innebär att verksamheten skallhögprioriteras. Regeringen har dessutom i årets regleringsbrev uttryckligenföreskrivit att det vid de största polismyndigheterna skall finnas särskiltavdelad personal för bekämpning av gatulangning. Det särskilda samarbetsorganet för narkotikafrågor iregeringskansliet, Samnark, har också engagerat sig i utformningen ochomfattningen av gatulangningskontrollen. Det är naturligtvis också angelägetatt man i de olika polisdistrikten tar till vara erfarenheter frånpolisdistrikt där man varit särskilt framgångsrik. Med anledning av att i interpellationen berörfrågan om kriminalisering av själva bruket av narkotika vill jag erinra om attregeringen har remitterat ett förslag om detta till lagrådet. Om åtgärder mot gatulangningen av narkotika 96ROSA ÖSTH (c): Jag tackar justitieministern för svaret på mininterpellation. Det framgår att statsrådet delar min uppfattning att det ärvikfigt med kraftfulla åtgärder mot gatuförsäljningen av narkotika. Något annathade jag inte heller väntat mig. I propositionen om en samordnad och intensifieradnarkofikapolitik, som lades på bord , sägs det mångakloka ord om hur viktigt det är med en konsekvent pohtik genom vilken manbekämpar narkotikamissbruket i alla dess led - från produktion, införsel ochspridning till efterfrågan, vård och rehabilitering. Jag håller helt med omdetta. Missar man en länk i en åtgärdskedja kan det vara förödande för helaarbetet. finns det förvisso också brister när det gäller vården, men detbehöver vi inte ta upp i detta sammanhang. Det framgår inte av svaret, men jag utgår från attjustitieministern också känner till att gatulangningen åter har ökat. Attsituationen nu är värre än den varit på länge bekräftas av både polisen ochsocialtjänsten. Det är tämligen enkelt att på gatan inhandla olika slagav narkotika, även tung sådan. För många kan tyvärr just kontakten medgatuförsäljningen bli debuten till ett missbruk. Det här är naturligtvis allvarligt under allaomständigheter men blir det i ännu högre grad mot bakgrund av HIV-smittan somvi har att bekämpa. I den proposition som jag tidigare nämnt kan man ocksåläsa följande; Genom kontrollerande åtgärder kan tillförsel och handel mednarkotika stoppas. Om langning och gatuhantering försvåras minskar ocksåantalet nya missbrukare. Ja, visst är det så. Men tvyärr har gatulangningen iStockholm inte alls störts i den grad som har varit önskvärd. Under lång tidhar polisen inte haft någon personal allsavdelad för gatulangningskontrollen, och det är först på den allra senastetiden som verksamheten kommit i gång, och då i mycket liten omfattning, dettatrots regeringens regleringsbrev. Jagmåste fråga justitieministern om hon anser att förhållandet har varit och ärtillfredsställande med tanke på intentionerna i lagstiftningen. Jag hoppasförstås att svaret blir nej. I så fall vill jag fråga: Har polismyndigheten iStockholm, med sin befogenhet i det här sammanhanget, disponerat sina resurserfel och inte prioriterat narkotikabekämpningen som det är förutsatt, eller harpolisen för små resurser totalt för att orka med den här uppgiften? Jagär också intresserad av att få veta om Samnark:s engagemang kommer att ledatill något initiativ från regeringen. Beträffande den sista frågan vill jag säga att samarbetsorganetplanerar att ordna en särskild hearing kring dessa frågor. Enligtregeringens beslut skall det finnas grupper för kontroll av gatulangning iStockholm, och . Man kan konstatera att verksamheten fungerat brai och men att verksamheten i ,precis som sade, inte fungerat tillfredsställande. harverksamheten i börjat komma i gång. Det är naturligvis minförhoppning att man skan kunna bryta den tidigare utvecklingen och att vi kanfå en bra verksamhet mot gatulangning också i . Det är min avsikt attnoga följa utvecklingen och att försöka medverka till att klara uppsituationen. Jagär, precis som , naturligtvis oroad av de uppgifter som kommit påsenare tid om att langningen tycks öka bland de yngsta åldersgrupperna. Det görnaturligtvis att vi kommer att ägna frågan skärpt uppmärksamhet, så att vi intefår en utveckling i fel riktning. Anf.98 (): Som jag sade och som justitieministern bekräftade har gatulangningen ökat.Bekämpningen av den har legat nere under en lång fid, närmare uttryckt frånbörjan av 1986 fram till början av denna höst. Då frågar man sig naturligtvisom det är så små marginaler i polisens resurser, att extra påfrestningar påpolisens verksamhet betyder att den här prioriterade verksamheten helt får ståtillbaka. Man kan inte tillåta att kontrollen avgatulangningen ligger nere, för då kan det man byggt upp tidigare raseras. Jagfick inget svar på min fråga om justitieministern är av den uppfattningen attpolisen i har prioriterat sin verksamhet fel och använt resurserna påett oriktigt sätt eller om marginalerna, som jag antydde, kan vara så småtotalt att det krävs extra resurser. Omåtgärder mot gatulangningen av narkotika Överläggningen var härmedavslutad. 23 § Föredrogs ochhänvisades 1987/88:24 tillkulturutskottet 1987/88:35 tillbostadsutskottet 24§ Föredrogs och hänvisades 1987/88:12 tillutrikesutskottet 25§ Föredrogs och hänvisades 1987/88:Ju4 tilljustitieutskottet 26§ Anmäldes och bordlades 1987/88:44 om jämkningar iskyldigheten att lämna kontrolluppgifter på räntor,m. 1987/88:51 om inbetalningskvot vid avsättning till allmäninvesteringsfond ochskatteregler vid fusion mellan ekonomiska föreningar 1987/88:52 om beskattningav naturaförmåner, m. m. 27§ Anmäldes och bordlades 1987/88:7 Riksdagensförvaltningskontors förslag om förvärv av en fastighet i och om anslagpå tilläggsbudget för /88 för ombyggnad av fastigheten. 28§ Meddelande om interpellationer Meddelades att följande interpellationerframställts 1987/88:82 av () till finansministern om taxeringsrevision av databaseraträkenskapsmaterial: Taxeringslagen innehåller i 56-58 §§ utförligaregler om institutet taxeringsrevision. Det är med dessas hjälp somskattemyndigheterna kan kontrollera de skattskyldigas deklarationer på sådanapunkter där deklarationen innehåller endast slutsiffror som framkommit somresultat av många fakfiska transaktioner. I huvudsak är taxeringsrevisionen engranskning av den skattskyldiges bokföring, men även annat material som avtaloch korrespondens ingår i det material som får granskas. Lagsfiftningen om taxeringsrevision härrör från1950-talet, dvs. från tiden före datoriseringen. finns en mycket stordel av material som granskas vid en taxeringsrevision i datorer och äråtkomligt endast genom de olika program som personer med terminalåtkomstdisponerar. Sedanlång tid föreligger stora svårigheter att tillämpa dessa regler omtaxeringsmaterial på datasituationen. Det finns ingen klar motsvarighet till dehandlingar som beskrivs i taxeringslagen vad gäller ADB-behandlat material. Detär inte handgripligt åtkomligt och flyttbart på det sätt som gäller i fråga omkassaböcker och andra räkenskapshandlingar. Ett fritt letande hos denskattskyldige bland hans handlingar och arkivalier tillåter intetaxeringslagen, men skall då taxeririgsrevisorn ha rätt att slå sig ned vid denskattskyldiges dataterminal och där agera fritt? Han kan komma att omedvetetutplåna material som finns i datorn, han kan kopplas in i helt andra datasystem,måhända förlagda till andra länder, och till andra världsdelar, därför att denskattskyldiges datasystem har förbindelse med dessa andra system. Regeringenhar tillställt lagrådet lagförslag för att lösa dessafrågor. Lagförslagen har emellertid inte varit baserade på någon verkligutredning om hur de privata datasystem som omfattar redovisning m. m. ärutformade och om de praktiska problem som är av den art som ovan angivits.