prot · GB0994 · 1987-12-31 00:00:00 — Majoriteteni utskottet har också en positiv skrivning i frågan, rnen eftersomriksåklagaren för närvar;an-de går igenom rättstillämpningen i de miljöbrottsom har behandlats i domstol, vill vi avvakta utfallet av denna utredning.Översynen är befogad -det inser man när man har följt de verkligt storamiljömålen . Sanktionerna har inskränkt sig tillblygsamma böter, trots grova brott mot lagstiftningen. Förslaget om en särskildstatsåklagare avvisar vi däremot. Betänkandet behandlar också åtalsunderlåtelse ochrapporteftergift. Vi har inom utskottet behandlat den frågan så sent som förraåret, 1 , liksom i västliga rättsstater, gäller principen om absolut ochobligatorisk åtalsplikt. Det innebär att åklagaren skall vara skyldig att talaå brott som lyder under allmänt åtal. I östländerna arman betydligt strängare.1 många av dessa länder vet man inte vad det betyder att låta bli att åtala. Vi har i vårt land sedan långtid tillbaka regleromåtalsunderlåtelse. regler som alltså bryter igenom huvudprincipen. Men sedan1985 har vi regier genomförda av den socialdemokratiska regeringen som ärmycket långtgående när det gäller möjligheten att underlåta att väcka åtal, t.o. m. i fråga om brott där fängelse ingår i straffsanktionerna. Alt renabagatellbrott, s.k, smörklicksmål, kan leda till åtalsunderlåtelse ellerrapporteftergift har vi full förståelse för. Vi menar emellertid attmöjligheterna till åtalsunderlåtelse. förundersökningsbegränsning ochrapporteftergift har kommit att utvidgas alltför mycket. Besparingar inom olikasamhällsområden är säkert befogade men kan också få förödande effekter. Motkraven på besparingar och rationaliseringar står de grundläggandeförpliktelserna i ett demokratiskt rättssamhälle att slå vakt om de fundamentsom bär upp medborgarnas förtroende och respekt för rättsordningens funktioner. Reglerna om åtalsunderlåtelse kan inteaccepteras. De utgör ett led i regeringens kriminalpolitik som vi med alltstörre oro reagerar mot. Man väljer i ökad utsträckning strafförelägganden,väljer åtalsunderlåtelser och väljer villkorlig frigivning. I stället för attmöta brottsvågen med en familjepolitik som återupprättar familjens styrka ochintegritet, med en skolpolitik som återställer respekten för kunskap, ordningoch reda. med en politik mot narkotikabrottslighet som verkligen bryter detmönster som vi har levt med ända . väljer regeringen nu attsöka få så många som möjligt som begår brott bortgallrade från rättssystemet.Vi kan inte acceptera det synsättet och den politiken. Jag yrkar bifall till den borgerligatrepartiieservationen nr 3 i utskottsbetänkandet. 117 (): Till det betänkande som vi nu debatterar harfolkpartiets ledamöter i utskottet fogat två reservationer, som jag redaninledningsvis vill yrka bifall till. Det är reservationerna I och 3. Reservation 1 rör medborgarinflytandet inomåklagarväsendet. Ett utvidgat lekmannainflytande på lokal och regional nivåsyns knappast meningsfullt, tycker reservanterna. finns det iriksåklagarens kansli en rådgivande nämnd med lekmannamedverkan. deltar i behandlingen av större frågor och frågor avprincipiellt intresse, liksom den medverkar vid riksåklagarenstillsynsverksamhet. Ytterligare lekmannamedverkan skulle bara medföra onödigbyråkrati, vilket redan har varit inne på. Reservation 3, herr talman, handlar om åtalsunderlåtelse.1 vårt land råder principen om obligatorisk åtalsplikt. Till den generellahuvudregeln har funnits undantagsbestämmelser om s. k.åtalsunderlåtelse. utvidgades åklagarens möjligheter att låta bliatt åtala - inte av rättsskäl utan närmast av statsfinansiella orsaker. Dåmenade vi i att den absoluta åtalsplikten urholkades för mycket.Den urholkades betänkligt. Det tycker vi fortfarande, och vi vill därför ha enåtergång till de mer restriktiva reglerna för åtalsunderlåtelse,förundersökningsbegränsning och rapporteftergift. Vi anser detta mot den dystrabakgrunden att brottsligheten i vårt samhälle har ökat kraftigt. Våra skäl är desamma nu som , dåfolkpartisterna i utskott och riksdag gick emot förslaget att öka åklagarnasmöjligheter att låta bli att åtala. Vi anser att tilltron till rättskipningen ärviktigare än någonsin och kräver att brott utreds och beivras. För den allmännalaglydnaden är det inte bra när samhället till synes inte reagerar mot vissatyper av brott som anses bagatellartade. Qch tyvärr kan den utvidgade rättenför åklagare att underlåta åtal leda till att principen om likhet inför lageninte upprätthålls. Inte heller principen om förutsebarhet är tryggad i detnuvarande systemet. Och låt oss inte heller bortse från de negativa effekternaur preventiv synvinkel som kan bli följden när alltför många av dem som begårbrott inte drabbas av tillräcklig reaktion från samhällets sida. Framför alltför ungdomar är det viktigt att sarnhället ger klara besked om vad som är rättoch orätt, vad som kan accepteras och vad som är oacceptabelt. Låt oss återgå till de regler föråtalsunderlåtelse, förundersökningsbegränsning och rapporteftergift som gälldeföre den senaste lagändringen i ämnet! Får jag säga att reservation nr 2 om "Ensärskild sta. iklagare för miljömål" kan tyckas ha en del som talar försig. Men som sägs på s. 6. i betänkandet så har utbildningsinsatser beträffandemiljömål redan genomförts i riksåklagarens regi, och ytterligare insatser ärplanerade, varför vi i inte stödjer denna reservation. Men vikommer att noga följa att den här planerade utbildningen av åklagare ochpoliser blir av, så som utlovat är. Vi utgår från att utbildningen blir av, ochvi kommer att med uppmärksamhet följa ärendet. 118INGBRITT IRHAMMAR (c): I justitieutskottets betänkande 28 sombehandlar åklagarväsendet har vi från sida reservationer på tvåpunkter. Den ena frågan gäller miljöbrott och möjligheter att i högre gradbeivra dessa med hjälp av såväl en särskild statsåklagare i miljömål som bättreutbildning på området. Den andra reservationen, som är gemensam för ,moderata samlingspartiet och , avser krav på återgång till tidigaregällande regler för åtalsunderlåtelse - alltså en återgång till de regler somgällde före den senaste lagändringen i ämnet. Om detta har redan sagts ganskamycket av och . Jag kan instämma i vad dessa tvåledamöter har anfört och vill bara för del betona hur viktigt även vianser det vara att överträdelser av straffrättsliga bestämmelser leder till enreaktion från samhällets sida. Uteblir sanktioner så förlorar de uppställdareglerna sin trovärdighet. Detta är extra viktigt att beakta när det gällerunga lagöverträdare. Respekten för rättsväsendet går lätt förlorad, och detkan vi inte acceptera. Vad sedan miljöbrott beträffar kan konstateras attmiljöbrott uppdagas allt oftare - trots att mängder av brott mot miljönfortfarande inte uppdagas alls! Av detta drar jag slutsatsen att en mängd brottmot miljön ständigt sker, och det är allvarligt. anmäls misstankar ombrott mot miljön utan att detta sedan leder till domstolsprövning. harmiljöbrott lett till fällande domar, och i de få fall detta skett har endastringa bötesstraff utdömts, straff som kan jämföras med de bötesstraff somutdöms vid t. ex. snatteri. Dessa fakta borde ge oss alla en rejäl tankeställare.Något, eller snarare mycket, är fel. Det gäller naturligtvis brist på resurserför att uppdaga brott. Resurstillskott behövs såväl hos länsstyrelsernasnaturvårdsetiheter som hos kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder. Fråncenterns sida har vi väckt motioner på området som behandlas i andra utskott änjustitieutskottet. I justitieutskottet behandlas motioner som vi väckt omökade resurser till polisen, men motionerna gäller också kravet om bättreutbildning av åklagare i miljömål och yrkandet om en särskild åklagare imiljömål. Utskottet konstaterar att viss kompetens redan finns i miljömål ochatt ytterligare utbildningsinsatser skall sättas in. Det behövs sannerligen. Från sida kommer vi nu att noga följautvecklingen på området för att se om de tilltänkta insatserna räcker. Kravetpå en särskild statsåklagare för miljömål är vi i ensamma om att kämpaför. Det förvånar oss, för från regeringens sida har det ju fleragånger uttalats att man ser allvarligt på miljöbrott. har regeringenuttalat att den ser allvarligt på ekonomisk brottslighet. Av detta drog manslutsatsen att det behövdes en särskild statsåklagare på området, eftersomekobrott ansågs vara svåra att sätta sig in i och att driva till åtal. På miljöområdet är utredningsfrågorna väl så svåra. Det ärofta mycket komplicerade fall, där det behövs djupa kunskaper såväl på dettekniska området som i fråga om kemiska och biologiska frågor. Det är inteheller ovanligt att miljöbrott har ett samband med ekonomisk brottslighet,vilket gör att dessa brott ytterligare kompliceras. Utskottet tycks vara medvetet om att det finns behov av ensärskild statsåklagare för miljömål, för man avfärdar faktiskt inte tankenhelt. svararattskäl fördetta inte finns . Det är konstigt. Det är ju nu som det är Pröt.1987/88:94 extraangeläget med en sådan här åklagare, eftersom erfarenheterna hos 6 april1988 domarkårenpä miljöområdet är så begränsade . Snarare kan det enligt mitt sättatt se på saken tänkas att det , när större erfarenhet har uppnåttsoch det kan förutsättas att samtliga åklagare skaffat sig tillräcklig kunskap, intebehövs en särskild statsåklagare på området. det saknaserfarenhet, år det extra angeläget att förslaget genomförs. Jag frågar om det verkligen finns en vilja hos övrigapartier att bekämpa miljöbrott, når ni avstyrker yrkande om ensärskild statsåklagare för sådana här brott. Slutligen, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationerna 2 och 3, 119JÖRN (vpk); Jag har tagit mig friheten att begära ordetmed anledning av motion, som jag tycker förtjänar enkommentar litet utöver vad utskottet har kostat pä sig. ju att förundersökningsledar'skapet i vissa svårare brottmål skallobligatoriskt kunna övergå till riksåklagaren, och det är ju erfarenheternafrån som ligger bakom detta. Jag skall inte gå in på om denav föreslagna metoden är den i sak riktiga. Man kannaturligtvis tänka sig andra metoder. Åtminstone harriksåklagaren knappast de resurser som skulle behövas, om riksåklagaren gavs ensådan här speciell roll i dessa brottmål. Det som ändå är viktigt att betona äratt man inte ialltför stor utsträckning med tystnad skall förbigå de erfarenheter somPalmeutredningen gav. Vad som där förekom var faktiskt ett generalangrepp påden i fastställda svenska rättsordningen. Vi har ju - och jagtror att det i det här landet råder en bred enighet om att vi skall ha det så -ett fristående åklagarväsende, och det är inte som i vissa andra länder så, attåklagaren bara är processförande, medan hela förundersökningen ligger hospolisen. Vi har ett förundersökningsledarskap förankrat hos åklagaren därförätt vi vill garantera en rättssäkerhet och därför att vi vill ha enkvalificerad prövning av sådana tvångsåtgärder mot människor som i samband meden förundersökning kan tänkas bli aktuella. Det oroande med var hur lätt hela dennaordning kunde åsidosättas av en liten grupp maktlystna personer, som hade enhelt annan principiell uppfattning om hur förundersökning ochförundersökningsledarskap skulle vara organiserade. Ännu mer oroande varvilken ringa spärr som fanns mot det godtycke som utvecklades och hur svårt detvar för åklagarna att hävda sig. En rad åklagare som hade beröring medutredningen har samstämmigt vittnat om hur de upplevde att de hade ringa elleringet stöd för sin i fastlagda ställning. Det utvecklades isamband med konflikten mellan polis och åklagare i någon sortsegendomlig kompromissanda som innebar att del handlade om att garanterasamarbete på det sättet att man skulle så att säga sammanjämka två likvärdigaparter, vilket ju är en från synpunkt fullständigt felaktighållning. Man borde ha markerat åklagarens ledande ställning och sagt till demsom ville rubba denna ordning: Ni har fel-ni skall inte blanda er i det här.Det är inte ni som skall ta över förundersökningsledarskapet. 8 protokoll 1987/88:94 Man kan som sagt diskutera vilka formella metoder som kanvara möjliga för att se till att en sådan här kris inom en viktig del avrättsväsendet inte återuppr;epas. Jag är naturligtvis inte alls säker på attden av föreslagna metoden är den riktiga, men oavsett dettaoch oavsett vad den parlamentariska kommissionen rörande Palmesaken kommer framtill och redovisar , finns det stark anledning attbetona att det åtminstone när det gäller praxis finns skäl att framöver frånriksdagens sida markera att det icke får råda något tvivel om ledarskapet närdet gäller förundersökning, dvs. om åklagarämbetets ställning visavi polisen.Det får icke lämnas utrymme för några gråzoner i denna viktiga fråga. I övrigtvill jag yrka bifall fill utskottets hemställan. 120 (): 1 justitieutskottets betänkande nr 28behandlas regeringens förslag om anslag till åklagarväsendet och några motionermed anknytning till detsamma. Jag vill först konstatera att det råder enighet om deföreslagna ramanslagen om tillsammans drygt 339 milj. kr. Det har också SvenMunke redan konstaterat. Genom ramanslagsförfarandet ökar flexibiliteten hosåklagarmyndigheten, vilket i sig torde vara en effektivitetsvinst. Iförhållande till huvudförslaget om besparingar har åklagarväsendet fått engynnsam behandling i årets budgetproposition. I motion Ju302 anser motionären att riksåklagaren skallåläggas skyldighet att överta förundersökningen i vissa exceptionella fall. Denfrågan ligger inom ramen för den parlamentariska kommission som regeringentillsatt med anledning av mordet på . Den kommissionen skall övervägade principiella frågor som berör ansvarsförhållandena mellan berörda myndigheter.Därför yrkar jag avslag på motionen. Av budgetpropositionen framgår att departementschefentagit intryck av den kritik som remissinstanserna framfört över förslaget frånåklagarkorn-mittén om sammanläggning av de mindre åklagardistrikten. Därmedskulle motion Ju301 vara .tillgodosedd i sak. 1 motion Ju3()3 krävs en utredning med syfte att förstärkamedborgarinflytandet inom åklagarväsendet på såväl regional som lokal nivå. Generellt sett är medborgarmedverkan en tillgång förrättsväsendet. Därför har också en rådgivande nämnd inrättats vidriksåklagarens kansli. Genom riksåklagarens tillsynsverksanihet finns redan ettvisst lekmannainflytande även regionalt och lokalt. Utskottsmajoriteten vill inte stänga dörren för ettframtida utvidgande av lekmannainflytandet. Men vi anser att man först behövererfarenheter av den rådgivande nämndens verksamhet, innan ett ställningstagandegörs för att utvidga lekmannainflytandet regionalt och lokalt. Utskottets, moderater och folkpartister avstyrker ocksåmotionen i reservation 1, men de gör det med en betydligt restriktivareskrivning än vad utskottsmajoriteten gör. Det är anmärkningsvärt attfolkpartiets utskottsledamöter avspisar en motion från folkpartisten på detta sätt. Han har dock som chefsåklagare en viss kunnighetoch erfarenhet, som borde tas till vara. Det är, som-Ingbritt Irhammar påpekar, synnerligenangeläget att miljöbrott beivras. Detta sker i alltför litenutsträckning. Orsaken härtill finns att söka såväl inom rättsväsendet som hostillsynsmyndigheterna. I den miljöproposition som behandlas av riksdagenföreslås särskilda utbildningsinsatser för åklagare och polis. Sådana propåerfinns också i riksåklagarens anslagsframställan. Förslagen till utbildningsinsatser godtas av ett enhälligtutskott. Utbildningskravet i motion Ju304 har också övergivits av författarnatill reservation 2. I den reservationen kräver man införande av en särskildstatsåklagare för miljömål. Utskottsmajoriteten stänger inte heller i den härfrågan dörren för framtida överväganden i detta -hänseende, men finner inte attdet finns tillräckligt starka skäl för att inrätta en särskild statsåklagareför miljömål just . I en gemensam borgerlig reservation, som bygger påmotionerna 804, 811 och 812, föreslås en återgång till de regler som gällde föråtalsunderlåtelse före den ändring som genomfördes . Frågan är nu för fjärde gången föremål förriksdagsbehandling, och det är inte utan att argumenten känns igen så gott somord för ord. Syftet bakom åtalsunderlåtelse är att med de begränsade resursersom står till buds så effektivt som möjligt bekämpa den grövre brottsligheten.För allmänheten framstår det som stötande, om stora resurser används för attbeivra lagöverträdelser som i det enskilda fallet framstår som bagatellartadeeller av mindre beskaffenhet. Ett centralt moment i reservanternas kritik av dagensordning är att åtalsunderlåtelse inte skulle innebära en reaktion frånsamhällets sida mot den som har begått brott. Självfallet innebär anmälan,förundersökning och åklagarens beslutsfattande en högst otrevlig upplevelse förde flesta som berörs. Det finns också en strävan hos regeringen att finna nyapåföljder som bättre än de traditionella påföljderna är ägnade att främjalaglydnaderi, främst hos unga lagöverträdare. Ett exempel på detta är förslaget i proposition 1987/88:135om åtgärder mot unga lagöverträdare. Som en förutsättning för åtalsunderlåtelse skall detenligt förslaget ställas skärpta krav på den unge lagöverträdaren.Åtalsunderlåtelsen skall annars i värsta fall kunna återkallas och den ungeställas inför domstol. För att ge en snabbare reaktion får åklagaren bättremöjligheter att utfärda strafföreläggande. Polisen skall,också få möjlighet attanmoda unga lagöverträdare att ställa till rätta efter sig. Genom ett bättre samarbete mellan myndigheterna skalltiden mellan brott och straff förkortas. Detta är förslag som alla framförs ipropositionen om åtgärder mot unga lagöverträdare. Ett annat exempel på regeringens strävanden i dettaavseende är det arbete som pågår i angående samhällstjänst.Där finns ännu inga konkreta förslag, men arbetet pågår. De nuvarande reglerna'för åtalseftergift har' inte inneburit någon ökning av antaletåtalseftergifter, vilket de borgerliga företrädarna tidigare befarade. Inteheller i övrigt har något framkommit som föranleder utskottsmajoriteten attändra sitt tidigare ställningstagande. A nslag till åklagarväsendet Därmed, herr talman, vill jag yrka bifall till utskottetshemställan och avslag på samtliga motioner och reservationer. 121 (): får vi höra även av ser allvarligt på miljöbrott. har justitieministern uttalat sammaord. Vi har också hört miljöministern uttala dessa ord. Jag ser detta som ordmen brist på handling i många fall och på många områden. Hur stämmer detta medverkligheten? Hur kan man säga att man ser allvarligt på miljöbrott? Vi kanbara ta det senaste målet. har här skett ganska grova brott motmiljön. visar det sig att det ändå är svårt att åtala och svårt att bevisa -om man har haft tillstånd osv. I varje fall blev det relativt små bötesstraff,som faktiskt är att jämföra med påföljden för snatteri och fortkörning. Hur kandet då sägas att man ser allvarligt på miljöbrott? Visst skulle det ha behövtsen särskild statsåklagare i miljömål. Visst skulle det i sådana här fall habehövts all sakkunskap på detta område i rätten. Vi är överens om att det behövs resurser på många områden,att det inte bara är domarnas kunskap det gäller. Som vi sade tidigare gällerdet också polisens kunskap. Men vi från sida har ju härverkligen gått fram på bred front för att komma åt dessa miljöbrott. Här taladeBengt-Ola om att regeringen har lagt fram en miljöproposition, sominnebär extra resurser till länsstyrelsernas naturvårdsenheter. Ja, det är bra.Men vi tycker att det är otillräckligt, och vi föreslår 10 milj. kr. Nutillhör det inte justitieområdet. men det tillhör helhetsbilden när det gällersynen på miljövård. Vi har krav på en miljöombudsman. Vi vill ha mer pengartill poliser- så att vi kan få fler poliser och bättre utbildning. Bengt-OlaRyttar talar här om att även reservanterna har övergivit kraven på bättreutbildning. Men det är väl ändå inte sant, . Vi respekterar nu tillför mer medel för utbildning, och jag sade att vi noga skall följautvecklingen och se om dessa medel kommer att räcka till. Och gör de inte det,får vi återkomma med motionskrav på detta område. Jag fick faktiskt inte svar på min fråga tidigare: Visstfinns det väl större skäl att ha en statsåklagare i miljömål , när vi har såliten erfarenhet på det här området, än senare när vi har utbildat på ettbättre sätt? Så några ord om vårt krav på återgång till de regler föråtalsunderlåtelse som gällde . Det har skett förändringar. Under 1986meddelades 21 000 beslut om åtalsunderlåtelse. Detta skall då jämföras mednågonting, och de jämförelsesiffror jag har visar alt av antalet åtal somväcktes ledde till åtalsunderlåtelse 1975. 1985. värdet ,Jag tycker att man klart måste framhålla att det innebär en höjning. 122SVEN MUNKE (m): säger beträffandebagatellmålen att det kan vara stötande för allmänheten att man utreder dessabrott. Jag sade också i mitt anförande att det är helt naturligt att man inteskall öda någon större möda på sådana här "smörklicksmål". Men detär stötande för allmänhetennär grova brott inte leder till några sanktioner. En typisk situation är att enåklagare avstår från att åtala en person när denne står under åtal för ettannat brott, för vilket påföljden kan vara fängelsestraff. Det innebär attvederbörande "gratis" kan begå nya brott. Det är faktiskt de brottsaktivasom drar nytta av detta. Så nog behöver man se över det här området och minskaantalet åtalseftergifter. säger att det harförekommit utsläpp från Scandust. Men det har i själva verket gällt de tvåsenaste åren; jag känner mycket väl till det ärendet. Att man med anledningdärav skulle begära en särskild statsåklagare har jag litet svårt att förstå,eftersom riksåklagaren skall göra en översyn av just dessa brottmål som äravklarade och som har lett till förvånande låga sanktioner. Det är alldelesriktigt som säger, att dessa sanktioner ungefär motsvararstraffen för snatteri. Det är ju upprörande. Men eftersom det skall ske enöversyn behöver vi inte anställa en särskild statsåklagare för detta. A nslag tiU åklagarväsendet 11 § Kammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll. 12 § Förhandlingarna återupptogs under ledningav tredje vice talmannen. 13 § Anslag till åklagarväsendet (forts,justitieutskottets betänkande 28) 123LARS (): I sitt första anförande hävdade apropå motion om förstärkt medborgarinflytandeiriom åklagarväsendet att lekmannainflytande i princip är en tillgång. Jaginstämmer i detta. Men det skall tillföra saken något och inte främst ledatill en ökad byråkrati, vilket jag befarar att motionen i fråga kan komma attleda till. Naturligtvis är det så, , att enförundersökning och ett beslut om åtalseftergift är något obehagligt, och detuppfattas säkert så av många människor. Problemet är, enligt mitt sätt att se,att alltför många struntar i dessa samhällets beslut och tolkar dem felaktigt,och det är betänkligt särskilt när det gäller ungdomar. så lönar det sig att tjata. När viförra året diskuterade frågan om åtalseftergifter, så menade socialdemokraternastalesman att lagstiftningen gav en rimlig avvägning mellan olika intressen, ochhan kunde alls inte förstå våroro för att unga lagöverträdare kunde uppfattaåtalsunderlåtelser som något som det inte var någon anledning bry sig om, gör man från socialdemokratiskt håll en poäng av attregeringen har skickat en remiss till lagrådet om vissa frågor omåtalsunderlåtelse för unga lagöverträdare. Tala om omvändelse! Hörde jag rätt -talade inte positivt om samhällstjänst? Här gäller det atthänga med i svängarna. Prot.1987/88:94 det var första gången han gjorde det. Visst har antaletåtalsunderlåtelser ökat Ungefär hälften av dem som fick en sådanåtalsunderlåtelse var ungdomar mellan , vilket är oroande. Jag undrar om det inte är just sådana uppgifter som också oroat regeringen, som tycks arbeta med en proposition i ämnet tillvåren. 124 (): Jag skall kanske förtydliga mig, IngbrittIrhammar, när det gäller agerande i utbildningsfrågorna.