prot · GB0986 · 1987-12-31 00:00:00 — Närdet gäller stålmarknaden har de inhemska företagen genomgått en mycket kraftigomstrukturering. Detta har inneburit att den svenska stålindustrin står mycket väl ijämförelse med konkurrenterna i och inom EG. På grund av att industrin är väl har utskottsmajoriteten ansettatt det är viktigt att utvecklingsmöjligheter inom den svenska råvaruindustrinskall tas till vara. Den skall därvid ta sikte på en god försörjning medmineralråvaror till den svenska industrin. Utnyttjandet av landetsmineraltillgångar skall ske med hänsyn till kraven på en god miljö och etteffektivt resursutnyttjande. Jag övergår nu till att kortfattat beröra några av reservationerna ibetänkandet. Ireservation 1 av , och tas NSG:s uppgifter upp. Man föreslår där en utredning av handläggningen av det statliga prospekteringsanslaget. Detta finner utskottsmajoriteten inget skäl för. Ireservation 2 av vpk föreslås en utökning av prospekteringsstödet med 140 milj.kr; behandlade utskottet regeringens förslag om ett nytt program förutökad prospektering. Då fann utskottet förslaget väl motiverat ochanslagsnivån väl avvägd. Ett motionsyrkande om ytteriigare medel avstyrktes. Ireservation 3 av vpk tas ett mineral- och gruvpolitiskt program för en offensivutveckling av gruvnäringen upp. Här vill jag peka på att tidigaremofionsyrkandén av vpk med samma eller likartad inriktning har avslagits avriksdagen vid ett flertal tillfällen. Så föreslås ske även . Ireservation 8 av vpk tas ett åtgärdsprogram för gruvnäringen i Västerbottenupp. Det är min fasta övertygelse att de överläggningar som pågår mellanindustridepartementet och om satsningar på gruvnäringen kommer att geett positivt resultat. Dessutom har staten och gått samman i ett nyttinvestmentbolag, . Detta bolag har till uppgift att verka för attföretag etableras i de regioner i vilka har eller har haft gruvor. Ireservation 9 av vpk behandlas zinkframställningen. Utskottets majoritet flera tillfällen avstyrkt liknande motionsyrkanden från vpk. Utskottet serinte heller nu anledning för att göra någon särskild framställningtill regeringen. Det är dock av vikt att regeringen noga följer utvecklingen avutbuds- och efterfrågesituationen för zink. Avslutningsvisvill jäg ta upp den maringeologiska karteringen. Både , folkpartietoch vpk har i motioner framfört behoven av en ökad kartering av den svenskakontinentalsockeln. Utskottet finner det också angeläget att regeringenskyndsamt undersöker möjligheterna att få till stånd en snabbare kartering. Enplan skall därför presenteras för senast . Jagvill till säga - trots att han nu har lämnat kammaren - attvi tackar för goda och väl underbyggda förslag även från . Tyvärr ärdessa få. Meddet sagda, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan och avslagpå samtliga reservationer. Anf.62 (vpk): Jag tänkte kort beröra vpk:s motion om prospektering. Jag tycker attdet är synd att man i utskottsbetänkandet inte besvarar vår motion bättre. Ibetänkandet på s. 9 står att det senare - när resultat föreligger från utredningenom marknadsförutsättningarna för olika mineralråvaror -kommer att finnasytterligare underlag för överväganden om den framtidaprospekteringsverksamheten i landet. Jag ställer mig litet frågande till vadman menar med detta. Det kan väl inte vara så att vi, om vi med en braprospektering finner malm och mineraler, inte skall utnyttja dessa. Det är Utetmissvisande. Man kunde åtminstone ha nämnt att vi på ett bättre sätt skallutnyttja de mineraler vi finner genom den prospektering som förekommer. Närdet gäller industrimineralerna har vi också pekat på den möjUghet som finns . Man har, enligt min mening, gjort en alltför blygsam satsning på attförsöka utvinna industrimineraler i . Behovet av industrimineraler sominsatsvaror har fortsatt att öka inom olika delar av industrin. som jagser det , ingen anledning till att den utvecklingen inte skulle fortsätta.1985 importerade vi industrimineraler för . Från vpk:s sidaanser vi att det är en mer eller mindre onödig utgift. Det har nämligenkonstaterats att största delen av de industrimineraler vi importerar i dagskulle kunna utvinnas i . Vi pekar i vår motion, och också i vårreservation, på att man skulle kunna utnyttja fyndigheterna av industrimineraleri , i delar av Bergslagen, och tillföra dessa bygder nyaarbetstillfällen, arbetstillfällen som stämmer överens med den industri man harhaft förut. Jag är besviken, och jag tycker att man tar lätt på saken iutskottets framställning där man motiverar avstyrkande av vpk-motionen. Jag kanhålla med om att dessa motioner har upprepats under . Men debehöver inte vara sämre för att de upprepas. Det har, åtminstone påindustrimineralsidan, skett en utökning. Vår reservation 8, som har fogats till betänkandet,handlar om ett åtgärdsprogram för gruvnäringen i . Det är nu högtid att vi gör någonting och kommer till skott när det gäller Västerbottensgruvnäring. Jag tycker att det är onödigt att den skall dö ut alldeles, utanatt man gör någonting för dessa bygder och för att ta till vara det kunnandesom finns. Gruvindustrin och de kunskaper som finns inom gruvnäringen i landetfår inte gå fill spillo. Det är bra att man fortsätter att bevakazinkframställningen. De prospek-teringsresultat man har fått, särskilt i ,visar att det finns goda förutsättningar för en utökning av brytningen avzinkmalm. vet vi inte hur det går om det belgiska företaget sin verksamhet. Skall den nye ägaren, vem det nu blir, fortsättaleverera sin malm fill för förädling? Det är en fråga som borde hatagits upp. Det är ingen nyhet att bolaget kanske kommer att försvinna. Detskulle vara bra om man tog reda på den zink som bryts och om manfortsättningsvis kunde förädla den i . Glädjande nog har folkparfiet skrivit ett särskiltyttrande om zinkframställning som har fogats till betänkandet. Vi ärvisserligen oense om den miljömässiga delen. Jag anser emellertid att det i teknik för att klara miljökraven. Om vi har en miljöteknik som passar inför framställning av en ren malm här i , skall vi utnyttja den. Det blirinte bättre för att vi levererar till ett annat land, där man inte utnyttjardet kunnande som finns . Vi får tillbaka den dåliga miljön på ett ellerannat sätt i alla fall. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:11 om gallring enligt socialtjänstlagen (prop.1987/88:76). Beträffande detta ärende konstaterade andre vice talmannenatt ingen talare var anmäld. (Beslut iärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 9 § Föredrogs socialutskottets betänkande 1987/88:21 omabortiagen. 63GÖTE (): Detta betänkande präglas av sökande ochosäkerhet. Jag tycker att man märker det mer ju längre debatten utifrånnuvarande abortlagstiftning har pågått. Jag vill citera ur betänkandet på s. 6.Det som står där visar så klart på majoritetens vånda när det gäller sättet atttackla dessa frågor utifrån nuvarande abortlag. Utskottet uttalade som sinmening "att förutsättningarna för en abortlagstiftning baserad på denangivna huvudprincipen om kvinnans rätt att själv inom vissa tidsgränserbesluta om abort rycks undan, om endast en misstanke uppstår att utsortering avindivider, som av olika skäl bedöms som mindre önskvärda, sker med lagenshjälp, eller att lagen tillämpas så 'generöst' att abort sker av , som -om de vore önskade - skulle kunna räddas till livet". Personligen har jagsvårt att se vad utskottsmajoritetenmenar, framförallt med den första delen i detta stycke, där man talar omutsortering. Vi vet att vi i abortproblemet möter sådana här svåra etiskabedömningsfrågor. Det är bl. a. utifrån detta som jag menar att vi måste seöver abortlagstiftningen. Jag tror också att majoriteten är medveten om dessaproblem men att den inte är villig att ta itu med frågeställningarna på ett somjag ser det nödvändigt sätt. Vad måste vi göra? Måste vi inte nu gå till grunden medhela denna fråga? Måste vi inte göra det utifrån den människosyn som vilar påden kristna västerländska grunden? Måste vi inte ställa oss frågan vad det ärför fel på det välfärdssamhälle där kvinnor måste göra 30 000 aborter ?Varför orkar man inte fullfölja en graviditet? Är pressen för stor påbarnfamiljer över huvud taget, eller ser vi inte värdet och glädjen i barnen?Är man rädd för förändringar? Finns det en ny form av utpräglad otrygghet ivårt samhälle, och är det detta som är grunden för de fortsatt högaabortsiffrorna? Här finns det anledning att verkligen pä nyttanalysera orsakerna och att också försöka att i ett tidigt skede bidra till attlösa de problem som kvinnor ställs inför i samband med graviditet. Vi måstegöra det på ett konstruktivt sätt med syftet att förebygga och minska antaletaborter. Det har hänt mycket sedan abortlagstiftningen infördes,men det har inte skett någon noggrann utredning efter beslutet. Låt migframhålla de diskussioner som förs även av majoriteten. Det gäller frågan om18-veckorsgränsen och frågan om livsdugligheten hos under olikatidsskeden. Utvecklingen har klart dokumenterat framför allt att grunden förabortlagstiftningen, alltså att fostret är en del av kvinnans kropp, har rycktsundan. Vi som har haft en annan syn i själva den etiska frågan haransett att den grunden har varit ohållbar. är det ändå klart bevisat föralla att denna grund inte är riktig som huvudprincip för en abortlagstiftning. Låt mig peka pade olika situationerdär jag menar att vi numåste utgå från ett övergripande resonemang när det gäller det mänskligafostrets rätts- 6 protokoll 1987/88:86 skydd.Förutom själva abortsituationen tänker jag på gentekniken,.foster-diagnosfiken,provrörsbefruktningen, transplantationskirurgin, forskning på embryon. Vi kaninte längre bortse från nödvändigheten av en övergripande . lagstiftning somger fostret ett generellt rättsskydd. Tanken bakom min reservation och mitt yrkande är attutredningen skall vara förutsättningslös och utan begränsningar men attmålsättningen skall vara ett övergripande rättsskydd för fostret. Det kanregleras genom olika lagstiftningar, allfifrån grundlag till föräldrabalk ellerannan lagstiftning. Jag menar att det nu är helt nödvändigt attutgå från denna huvudprincip. Sedan måste vi i olika situationer göra avkall påden huvudprincipen, men då skall det ske efter särskild prövning och utifrånvad beslutar i särskild lagstiftning. Jag beklagar att utskottsmajoriteten inte tarkonsekvenserna av sin vånda. Jag är medveten om att alla nu ser dessa frågorsom utomordentligt svåra. Men man är inte beredd att fullfölja en utredningutifrån huvudprincipen att vi i ett rättssamhälle måste se fostret som ettmänskligt liv och också slå fast det absoluta skyddsvärdet i detta mänskligaliv. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till min reservation. 64ANITA (): Det har inte gått så sedan visenast debatterade abortfrågan här i kammaren; det var närmare bestämt den 11november 1987. , har regeringen överlämnat de av riksdagengodkända betänkandena SOU 1986/87:5 om familjeplanering och abort, och SOU1987/88:2 om vissa abortfrågor, till utredningen om det ofödda barnet. Det utredningen skall ta upp och belysa är om enförändring behövs av 18-veckorsgränsen, samt utforma klarare regler för mycketsena aborter. Att utskottet begärt en översyn av en viss del av abortlagenberor på att den medicinsk-tekniska utveckling som ägt rum och80-talet har ändrat de förutsättningar på vilka abortlagens regler omtidsgränser bygger. Det gäller framför allt frågorna om fostrets livsduglighetoch vilka säkerhetsmarginaler som bör finnasför att ett beslut om en sen abortinte kan komma att fattas alltför nära den tidpunkt då ett kan bedömassom livsdugligt. De möjligheter som finns att rädda mycket tidigt föddabarn gör att man nu kan räkna med att ett barn kan överleva redan efter 22-23graviditetsveckor, och öve;rlever av barnen efter 26graviditetsveckor. Från utskottet vill vi understryka att det är angelägetatt detta utredningsarbete igångsätts utan dröjsmål. Däremot anser inteutskottets majoritet att det finns skäl att göra en ny förutsättningslösutredning av hela abortlagstiftningen. Den abortlag vi har - där kvinnan själv inom vissatidsgränser får avgöra om hon vill fullfölja en graviditet eller inte - är bra,men som jag tidigare sade bör en viss översyn ske äv tidsgränsen för senaaborter. Utskottet,har däremot inte funnit någon anledning att se över 12-veckors-gränsen. Samhällets målsättning måste vara att minskaantalet aborter så mycket som möjligt, och abort måste alltid ses som ennödfallsåtgärd. Det är därför viktigt att vi har en väl utbyggd ochfungerande preventivmedelsrådgivning samt att en abortsökande kvinna kanerbjudas ett psykosoci-alt stöd och att hon också kan få upplysningar omsamhällets olika hjälp- och stödåtgärder. Vi kan konstatera att av alla aborter skerföre 12;e havandeskapsveckan och att andelen tonårsaborter utgör ,vilket är den lägsta andelen . Vi kan dock aldrig vara nöjda meddessa siffror, utan vi måste ständigt följa utvecklingen och göra allt vi kanför att få ner antalet aborter. Men vi måste också vara medvetna om att aborter alltidförekommit. Innan vi fick nuvarande abortlag förekom illegala aborter, ellerockså for kvinnorna utomlands för att göra abort, där sådan var legal. Det varde som hade pengar som kunde få en abort riktigt utförd. De somhade det sämre ställt fick vända sig till klåpare, vars arbete kunde leda tillatt kvinnan fick sådana skador i underlivet att hon inte efter ingreppet kundefå barn, och i många fall ledde ingreppet till döden. har alla möjlighet att få en abort riktigt utförd,och som jag sade tidigare sker av alla aborter på ett tidigt stadium.Någon påtaglig ökning av antalet aborter har inte skett under den fidabortlagen varit i kraft. Det visade den utvärdering som abortkommittégjorde. Men, herr talman, för att undvika aborter är def ocksåviktigt att det sociala nätverket är väl utbyggt, t. ex. att det finns bostädertillgängliga för de blivande föräldrarna, att barnomsorgen är väl utbyggd ochatt det ekonomiska stödet till barnfamiljerna är tillräckligt. När det gäller reservafionen som fogats till dettabetänkande anser utskottet att det inte finns skäl att nu inifiera ytterligareutredningar, dels på grund av det uppdrag som överlämnats till utredningenom det ofödda barnet och det redan pågående arbetet i denna utredning, dels pågrund av det redan överlämnade förslaget från gen-etikkommittén, vilket beredsi . Jag yrkar bifall fill utskottets hemställanoch avslag på reservationen. 65INGRID RONNE-BJÖRKOVIST (fp): Det är bra att det numera råder enighet omatt det behövs en viss översyn av abortlagen. ställde sigriksdagen bakom utskottets uppfattning att övre gränsen för tillåten abortmåste ses över. Det berodde på att vården av nyfödda som sagt nu nått så långtatt fostret kan tänkas överleva vid sena aborter. har det gått treår, och ytterligare två riksdagsbeslut hann fattas innan regeringen äntligenföljde upp beslutet och gav nödvändiga tilläggsdirektiv till utredningen om detofödda barnet. Den senfärdigheten är överraskande, eftersom det faktiskt var enmotion från nuvarande socialministern som gjorde att utskottetförsta gången påtalade saken . lovade vid svar på min fråga för enmånad sedan att man äntligen skulle gå till posten med de aktuellautskottsbetänkandena och skicka dem fill utredningen om det ofödda barnet, ochdet löftet har hon uppenbarligen hållit, så nu har utredningen möjlighet att taitu med frågan om den övre abortgränsen. Menvarken motionärer eller utskott nöjer sig med det. Alla viU ha till stånd enmer omfattande översyn av abortlagen, bl. a. på grund av att den snabbautvecklingen av fosterdiagnostiken har ställt oss i en helt annan situation änden vi befann oss i när abortiagen antogs. Men vi har något olika uppfattningarom vad det är som skall omprövas i nuvarande abortlag. Utskottetsäger att principen om kvinnans rätt att själv bestämma och 12-veckorsgränseninte får omprövas. Längre fram i betänkandet gör man en helomvändning och sägeratt om det bara uppstår en misstanke om att oönskade individer väljs bort pågrund av abortlagen, skall huvudprincipen om kvinnans rätt att själv bestämmaryckas undan. Principen får alltså inte omprövas. Men om en omprövning ändågörs och den visar att lagen fungerar som urvalsinstrument skall principenupphävas! För det första förstår jaginte logiken i den utskottsskrivningen. Fördet andra sker en utsortering av individer med hjälp av abortlagen.Man kan bara peka på utsorteringen av mongoloida barn. Fördet tredje är det inte aUs självklart att rätten att bestämma skall tas över avsamhället, om fosterdiagnosfiken verkar medföra en tendens till att bara kvalitetskontrolleradeoch godkända barn får rätt att födas. Ansvaret kan visserligen bli orimligttungt för kvinnor som ensamma skall stå för beslutet. Men om samhället skallstå för det urvalet kan det bU sju resor värre. Då måste det upprättas någon formav listor över vilken typ av individer som inte skall få födas. Det skuUe kunnafå en förödande effekt, bl. a. på vår syn på människovärdet. Handikappade harmed all rätt uttryckt oro för en sådan utveckling. talar i sin reservation om en förutsättningslös utredning, men för densom läser hans motion och reservafion framgår det tydligt att hans variant avutredning ingalunda är förutsättningslös. Personligen skulle jag kunna tänkamig att ställa upp på hans reservation, även om jag själv inte skulle formuleraden som han gjort. Men om jag vill att andra skall respektera min oro ochlyssna på mina förslag måste också jag vara beredd att med stor öppenhet lyssnapå deras farhågor och förslag. När vi skall försöka pejla in en så rättfärdigfärdriktning som möjligt är det viktigare att vi får en öppen, varsam ochödmjuk dialog än att en uppfattning framhävs som den enda rätta. Närdet gäller de här svåra etiska ställningstagandena har ingen rätt att hindraandra uppfattningar eller argument att komma fram i samband med utredningen ochatt vägas in i besluten. Därför vill jag ha till stånd en förutsättningslösöversyn i ordets egentUga betydelse. Inga lagar i världen kan tvinga fram ettvisst beteende, om det inte är förankrat i folks rättsuppfattning. Situationenär så oroande att det är livsviktigt att vi tillsammans söker svar på dehär svåra frågorna i en öppen och saklig debatt. Vi måste med stor ödmjukhetoch öppenhet för varandras rättsuppfattning söka oss fram tiU en etiskvärdegemenskap som vi vill värna om som grund för lagstiftningen på det härområdet. Därföryrkar jag bifall till mofion 460 som är en trepartimotion undertecknad av mig,och och i vilken det yrkas på enförutsättningslös översyn av abortlag. 66ALF (): Hur ser samhället på rätten att födas? Svaretär något av en prövosten för samhällets efiska grund. Jag tror att det nugäller för alla politiska partier att se till att vi inte står svarslösa införden etiska debatt och oro som alldeles uppenbart sprider sig i vårt samhälle.Ropen efter etik, moral och människosyn hörs starkare än . Det var som sagt 1974 som beslutade undanröjaden mest fundamentala av alla mänskliga fri- och rätfigheter, nämligen rättenatt födas. Och man fattade sitt beslut på grundval av uppenbart oriktigabiologiska antaganden. Fostret - det ofödda barnet - sågs som ett"livmoder-innehåll", som "en del av kvinnans kropp".Slutledningen var att varje människa bör kunna bestämma över sin egen kropp.Och så hade enligt mitt förmenande med ens undanröjt första stycket i2 § 1 kap. i regeringsformen. Den lyder: "Den offentliga makten skallutövas med respekt för alla människors lika värde och för den enskildamänniskans frihet och värdighet." Medicinska och biologiska fakta fickvika för godtycket. Förarbetena till vår nuvarande abortlagutgick från fostret som en del av moderns kropp. Fostret anses enligt de tankarsom ligger bakom abortlagen få allt större rätt ju äldre det blir. Jag tror faktiskt att det är grundskottet mot varjedemokrati. Den senare forskningen, som kunnat pågå därför att just lagenavskaffade skyddet för det ofödda mänskliga livet, visar mycket tydligt på detorimliga i resonemanget om "en del av kvinnans kropp". Det går inteatt hålla fast vid en sådan syn när ägg som befruktats utanför kvinnans kropp,genom s.k. provrörsbefruktning, som embryon införs i s. k. surrogatmödrar.Därmed visas klart att det befruktade ägget - fostret - kan klara sig lika brautan sin biologiska moder och inte "utgör en del av hennes kropp".Detta är inga nya rön. Det är ett gammalt känt biologiskt faktum att det oföddabarnet och modern är genetiskt två olika individer - två olika personer. Utredningen om det ofödda barnet gör efter dennuvarande abortlagens ikraftträdande följande självklara uttalande: "Detär enligt vår uppfattning uppenbart att man kan betrakta modern ochdet blivande barnet som en enda individ. I synnerhet är det omöjligt att sefostret som en del av kvinnans kropp när man diskuterar fosterskador. Eftersomfostret är ett människoliv i utveckling kan fosterskador ge bestående men förden individ som senare föds. Ett skydd för fostret är därför ett skydd fördenna individ." Så skrev utredningen, som konstaterar att modern och detväntade barnet är två individer som båda är "skyddsvärda". är det så att det väntade barnet inte har något somhelst skydd från samhället förrän det är vad man kallar"livsdugligt", dvs. i ett mycket sent skede av graviditeten. Detta ärinnerst inne uttryck för en kuslig etik. Författaren skrev för någon tid sedan enartikel på i den här frågan. Så här skrev han: "På den här punkten i diskussionen brukar man få höradet egendomliga argumentet att är inte människor - de är bara en del avsin mors kropp! Men den enda oreducerbara innebörden av det argumentet är juatt fostret är absolut beroende av modern. Att utplåna någon som är absolutberoende av den handlande (och alltså absolut förtroendefull) måste, såvitt jagförstår. varamoraliskt mera förkastligt än att döda någon som endast är partielltberoende." Den nu gällande abortlagen styr det etiska tänkandet.Mycket tyder på att den människosyn som finns i lagen om fri abort är ettnormbildande inslag som påverkar allt större områden inom svensk lagstiftning.Utvecklingen har skett smygande. Frågan om hur samhället ser på rätten till liv är inte enisolerad enskild frågeställning utan fundamental för vårt sätt att bygga uppsamhället. Den nuvarande abortlagen främjar föraktet för det svaga. Och ettutbrett sådant synsätt kommer att leda till ett hårt, elitistiskt ochogästvänligt samhälle. I det moderna samhället rangordnar,man inte människorefter ålder; handikapp eller utifrån begrepp som "välkommen" eller"ovälkommen". Egentligen ger det argument som framfördes för dennuvarande lagen, nämligen om individens rätt att bestämma över sin kropp, skälför en restriktiv abortlag. Även det ofödda barnet bör ha rätt att bestämmaöver sin kropp. Eftersom denna rätt inte kan artikuleras självständigt, börsamhället ställa sig som garant för den svagaste av mänskliga varelser, detofödda barnet. Denna grundsyn, som jag här refererar i korta drag, kaninte socialutskottet ställa sig bakom, det skriver majoriteten i utskottet,med undantag för . Och det gör utskottet förstås därför att man haren annan grundsyn, som självfallet jag skall respektera. Därmed avfärdarutskottet, enligt mitt sätt att se, den mest grundläggande av alla etiskafrågor. Det är ju just här kring synen på människolivets okränkbarhet och allamänniskors unika värde som startpunkten till hela den etiska problematik som nuöversvämmar vårt samhälle finns. Det gläder mig att reservanten alltmer närmarsig den kristdemokratiska ståndpunkten i synen pä rätten att födas. Däremotförstår jag inte den som kan kräva en "förutsättningslös" översyn avabortlagen. Det är ungefär som att i direktiv till en trafikpolitisk utredningföreskriva att "förhindrande av dödsolyckor" inte skulle få vara ettbärande motiv för utredningen. Skall en översyn av en abortlag ske, bör det välvara utifrån något slags ståndpunkt i synen på rätten att födas.