prot · GB0944 · 1987-12-31 00:00:00 — Ikommunerna har vi genomgångsbostäder för asylsökande. Man vill här vidga dettatill att också gälla dem som har uppehållstillstånd. Det är möjligt att ensådan ordning i något avseende skulle kunna underlätta förhållandena. Om vi finner att så är fallet, kommer vi att ge ettpositivt svar på förslaget. Det gäller då verkligen att kommunerna är med pådet hela, så att det inte bara blir en teoretisk modell. Om man sätter i gången försöksverksamhet bör man veta att det finns ett antal kommuner, där man harobjekt som går att utnyttja och där det finns en vilja att bygga upp ett sådanthär system. 50 (vpk): Jag vill gärna beröra ett område som jag inte hann ta upptidigare. Det är de svårigheter som finns i olika kommuner i vad gällerflyktingsamordningen. Ansvaret för det kommunala flyktingmottagandet vilar intesällan på den enskilda flyktingsamordnaren, som ofta med mycket bristfälligkunskap om invandrarfrågor skall lösa svåra problem av praktisk natur. sägerinvandrarministern att flyktingsamordnarna erbjuds en tredagarskurs innan debörjar sitt arbete. Jag anser att denna utbildning är helt otillräcklig. Detsom saknas är den kontinuerliga kontakten med invandrarverket. Från flykting får uppehållstillstånd och bosättningstillstånd i en kommun är haninvandrare, dvs. föremål för alla invandrarpolitiska åtgärder som harbeslutat om. Den enskilda flyktingsamordnaren har ansvar för detta och måste dåkunna få råd från invandrarverket om hur allt skall skötas. För detta behöverflyktingsamordnaren hjälp från invandrarverket. Jag förutsätter, i den allmäntpositiva anda som råder i debatten , att invandrarministern vidtarnödvändiga åtgärder och förstärker möjligheterna för invandrarverketssamördningsbyrå att fullfölja sin uppgift vad gäller förverkligandet avinvandrarpolitiken i olika kommuner. Det finns en annan positiverfarenhet som jag gärna vill delge invandrarministern. Den gäller de positivaerfarenheterna i kommuner som har folkhögskolor med bostäder för invandrare.Samtidigt bedrivs invandrarun-dervisning på dessa folkhögskolor. Erfarenheternaav denna verksamhet är mycket positiva, och jag anser att man bör undersökamöjligheterna till sådan verksamhet ytterligare. Den kommunalaflyktingmottagningen i de kommuner där det finns folkhögskolor som är bereddaatt ta emot flyktingar och bedriva invandrarundervisning samt har möjligheteratt tillhandahålla bostäder fungerar mycket bra. 51MARIA (): Jag är glad över att invandrarministern harredovisat en positiv inställning till invandrarverkets förslag om kommunalamottagningscentra. Det ger en liten vägledning . Men jag måsteändå fråga om det behöver ta så för attfundera över dessa frågor. Borde man inte vid det här laget ha kunnat skaffasig information om kommunernas inställning i frågan? Det finns ytterligare ett argument - jag har inte tidigaretagit upp det - för hur viktigt det vore med denna typ av kommunalamottagningscentra som Om flyktingarna har kommit ut i kommunerna och befinner sig på enförläggning där blir det ett mycket påtagligt bevis för att det finns ett antalflyktingar i resp. kommuner som behöver permanenta bostäder. Det kommerförmodligen att öka påtryckningarna på kommunerna att sätta i gång arbetet påområdet och se till att det finns permanenta bostäder. Jag vill därför ställaen fråga till invandrarministern: När kan vi emotse ett besked från regeringenom inställningen till de kommunala mottagningscentra? Om tillämpningen av visumbestämmelserna Överläggningenvar härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 1987/88:120 om tillämpningen avvisumbestämmelserna har frågat mig om jagär beredd att vidta åtgärder som innebär att visumbestämmelserna inte tillämpasså att de hindrar människor från att besöka sina anhöriga i . har i stor enighet beslutat att reglerainvandringen till . Detta innebär bl. a. att en utlänning som villbosätta sig här i princip måste ha beviljats tillstånd till detta innan haneller hon reser in i landet. För att upprätthålla regleringen tillämpar Sverigekrav pä visering för medborgare i ett stort antal länder, däribland länder frånvilka det finns ett påtagligt invandringstryck. Beslut angående visering fattassjälvständigt av statens invandrarverk eller i vissa fall av utlandsmyndigheternaefter delegation från invandrarverket. Enligt verkets praxis ges nära anhörigasom regel visering om avsikten bedöms vara att endast besöka nära släkting iSverige. I propositionen 1984 (1983/84:144) om invandrings- ochflyktingpolifiken uttalade min företrädare att invandrarverketsstyrelse bör leda utvecklingen av viseringspolitiken. Utgångspunkten skalldärvid vara den generositet som uttrycktes i propositionen. Dessa riktlinjergavs emellertid då antalet utlänningar som sökteuppehållstillstånd i var betydligt lägre än . Under år 1983beviljades ca 4 900 asylsökande tillstånd att stanna i landet, medanmotsvarande siffra för beräknas bli ca 20 000. Till följd av den ökadeinvandringen har antalet viseringsansök-ningar för besök också ökat mycketkraftigt. Benägenheten att stanna kvar i efterviseringsfidens slut har visat sig var mycket stor bland personer från vissaländer. För de grupper där risken för avhopp erfarenhetsmässigt är särskilt stortillämpar invandrarverket en praxis som innebär att det i princip är sökandensjälv som måste göra det troligt att syftet med resan till är besök ochinte bosättning. Det är naturligtvis beklagligt om önskvärda släktbesökförsvåras genom viseringsreglerna. Vill vi emellertid även i fortsättningenfölja beslut om reglerad invandring, anser jag det inte möjligt attnu aktualisera ändring av rådande viseringspolitik. Om tillämpningen av visumbestämmelserna Anf.53 (vpk): Först vill jag tacka invandrarministern för svaret. Mensedan måste jag notera en mycket stor kontrast mellan den konstruktiva debattsom vi har haft hitfills när det gäller det kpmmunala flyktingmottagandet ochdet svar som invandrarministern ger när det gäller tillämpningen av visumbestämmelserna.Denna kontrast gör mig förbryllad. Invandrarministern påpekar att istor enighet har beslutat att reglera invandringen till . a. att de som vill bosätta sig i i princip måste beviljastillstånd till detta, innan han eller hon reser in i landet. Som bekant finns det tre typer av invandring. Den förstaär arbetskraftsinvandring. har i enighet fattat beslut om enreglering av denna invandring. Den andra typen är anknytningsinvandringen.Denna regleras genom en speciell lagsfiftning. Den tredje typen ärflyktinginvandringen. Den typ av invandring som vi har reglerat ärarbetskraftsinvandringen, ingen annan. har aldrig fattat något beslutom att reglera flyktinginvandringen eller anknytningsinvandringen. Situationen är sådan att när människorfrån olika länder, exempelvis , , , osv., ansöker om visum, inteför att bosätta sig i landet som invandrarministern påpekar, utan för attbesöka sin släkt, får de alltså inte visum för att göra det. Då undrar manvarför. Vad går denna paranoida rädsla från invandrarverket ochinvandrarministern ut på? Jo, de är rädda för att de människor som för sin resaåberopar besök av släkt som bor i skall kunna hoppa av och stanna ilandet. Min första fråga lyder: Är det möjligt för en människa som vill bosättasig i landet att bara komma hit och säga att han eller hon vill bosätta sig iSverige och fä lov att göra det? Är det inte myndigheterna som skall granska deskäl som denna person kan åberopa för att bosätta sig i landet? Om en personsom kommer till för att besöka sin släkt ångrar sig och vill stannamåste väl denna person åberopa skäl för detta? De skäl som kan åberopas ärflyktingpolitiska eller anknytningspolitiska skäl. I bägge dessa fall har videls myndigheter som skall övervaka dessa skäl, dels lagstiftningen som skallreglera det hela. I den mån dessa människor inte är berättigade till politiskasyl skall de skickas tillbaka. Men för den sakens skull behöver man intehindra människor att träffa sina barn. Som exempel kan jag nämna en familj från . Den bestårav två föräldrar som två gånger har ansökt om visum av myndigheterna för attbesöka sina tre barn som vistas i . Dessa föräldrar bedyrar att de intetänker bosätta sig i . De redovisar sina yrken och sin förmögenhetssituationi . Modern har en skönhetssalong, och fadern arbetar inom oljebranschen. Detalar om att de har välbetalda arbeten och att de inte tänker hoppa av. De villbara besöka sina tre barn som bor i , och det får de alltså intetillstånd till av de svenska myndigheterna. Ensamstående mamma med tre barn från som bor iSverige, utan att ha några bekanta i landet och utan att ha någon anknytningtill någon person i , söker visum för sin egen mamma, så att denna kankomma från och besöka henne. Men det får hon alltså inte, därför inom invandrarverket, tydligen också inom regeringen, är rädd att personeni fråga, lägg märke till detta, är berättigad att få stanna i , och detvill Är personen inte berättigad, skulle den eventuella ansökanundersökas av myndigheterna och skickas tillbaka. Där står man inför ettproblem. Hela känner fill fallet . Helalandet har engagerat sig i fallet - statsministern, partiledarria, olikapartier, kyrkan, det har blivit en följetong i massmedia och med rätta. Helalandet gläds nu åt att familjen har återförenats. Men det verkar som om manmåste komma från ett visst land för att kunna besöka sina släktingar i Sverige.Det verkar som om samma återföreningsmöjligheter inte finns för personer somkommer från . Det handlar alltså inte om återförening i bemärkelsen attpersonen skulle stanna här, utan det gäller bara att besöka sina släktingar. rriån som massmedierna inte är intresserade av att enbart framställaSverige som en demokratisk och humanitär idyll kan de uppmärksamma den härsituationen. Samma land som inte sparar på resurser för att tillhandahållaMihail Stoican ett fritt land att leva i med sin familj förhindrar systematisktoch medvetet folk att träffa sina släktingar, med den enda förevändningen attdet föreligger risk att dessa personer är berättigade att stanna i landet. ' Detta kan jag inte, fru talman, tolka på något annat sättän att det är offentligt hyckleri! Om tillämpningen av visumbestämmelserna 54MARIA (): Svaret på skapar fler frågetecken än det uträtar. En del av dessafrågetecken är av mera allvarligt slag. Därför vill jag ställa ett par frågortill invandrarministern. I den proposition som åberopas iinterpellationssvaret sägs ätt utgångspunkten när det gäller viseringar är skall vara generös. Sedan nämner invandrarministern att det här skrevs närantalet asylsökande öch invandrare var lägre. Jag skulle vilja ställa frågan:Är det så att den generositet som slås fast i propositionen varierar medantalet personer som söker politisk asyl och alltså automafiskt minskar närantalet flyktingar blir större? I så fall, hur kan det vara så? I vilkenlagtext finns en sådan undantagsparagraf? Jag skulle vidare vilja fråga: Hurkommer det sig att just kategorin flyktingar skall ha svårare än andra att taemot besök av sina släktingar? För flyktingar är det kanske det enda sättet atten gång till i livet få träffa sina släktingar, fill skillnad från reguljärainvandrare som ju faktiskt kan åka hem och besöka sina släktingar och vänner ihemlandet. Därför är det en helt annan situation för en invandrare än för enflykting. Varför skall man säga att den som tvingas fly från sitt land, därföratt han fruktar förföljelse, inte skall ha rätt att träffa sina släkfingar,medan den som invandrat av andra skäl och har möjlighet att när han vill åkatillbaka kan ta emot sina släktingar i ? Detta är inte rimligt. Ofta förekommer tyvärr att man när det gällerviseringsregler blandar ihop invandringspolifiken med flyktingpolitiken, dvs.med rätten att söka asyl. Det har gjorts tidigare, inte minst i fråga omöverenskommelsen med DDR om att människor som vi visste skulle söka asyl iSverige inte längre fick komma in via , därför att de inte hadegiltigt visum, detta trots att asylsökande inte behöver ha visum för att kommain i . På detstora hela förefaller regeringen, just när det gäller viseringar. Om tillämpningen av visumbestämmelserna konstantanta att det rör sig om invandrare när man vet att det handlar om asylsökande.Det är ett sätt att reglera asylinvandringen, och att reglera det på ett sättsom det egentligen inte finns något stöd för. Både och ganska hårda ord. a. om hyckleri. Jagtycker att det finns skäl att tona ner debattläget något. Naturligtvis är alla dessa frågor förenade med mycketstora problem. Vi var eniga om att flyktingpolitiken i ärutomordentligt generös men att vi brottas med stora problem. Det vore fel att inästa andetag helt bortse från detta. ansökte, för att ta ett exempel, drygt 9 500iranska medborgare om visum till . Antalet ansökningar förväntas underinnevarande år bli ännu större. Bara kom 1 500 iranskaviseringsansökningar till invandrarverket. beviljades i avfallen visum till . av dem som fick visum stannade kvarefter viseringstidens utgång, trots den relativt starka begränsningen avbifallen. Därför beslutade invandrarverkets styrelse i är att krävaatt de iranska medborgare som söker visum skall, som jag sade tidigare, göradet troligt att syftet med resan till endast är besök. De flesta stater i världen ställer krav på att en utländskmedborgare skall ha pass och visum för att tillåtas resa in i landet. Baragenom avtal mellan enskilda länder eller grupper av länder har denna principfrångåtts, och då endast beträffande enskilda medborgare i de avtalsslutandestaterna. Det är att lägga märke fill att viseringskravet saknarbetydelse för en asylsökande. Alla som kommer till den svenska gränsen ochsöker asyl har rätt att få sin sak prövad. Ingen asylsökande kan avvisas endastpå grund av att han saknar visum. Naturligtvis innebär pass- och visumkravet ivissa avseenden problem för flyktingar som saknar dokument. För den som flyrdirekt till innebär det emellertid inte några större svårigheter. Jag har velat lämna dessa kommentarer för att belysasituationen och för att beskriva hur man från invandrarverkets sida ändå anserdet nödvändigt att arbeta med dessa frågor. Jag förstår att man i väldigt mångaolika sammanhang vill åberopa kamp. Jag tycker att man inteskall dra orimliga konsekvenser av det fallet. Familjeåterföreningar ser vi somnågonting utomordentligt viktigt och säger ja när det gäller den s. k.kärnfamiljen. Denna grundregel gäller också för viseringsbestämmelserna ochöver huvud taget för reglering av invandringen. Ingen har aktualiserat någraförändringar i det avseendet. 56ALEXANDER CHRISOPOULOS (vpk): Invandrarministern försöker säga att 9 000iranier söker visering i , att av de ansökningarna beviljas, ochatt många av dem hoppade av och fick stanna i . Men det gjorde de välinte bara för att bosätta sig här? Jag antar att dessa människor hadeberättigade skäl att få politisk asyl och att det var därför som de fickstanna. Invandrarministernsäger att den som kommer till våra gränser och söker politiskasyl inte behöver ha visum. Nej, men för att komma hit fill behöver manha visum. Det är det som regeringen nu försöker stoppa. handlar det inte om detta, utan det gäller folk somvill komma hit och besöka sin släkt och som man stoppar därför att man befararatt de kan tänkas hoppa av och stanna i . Men i så fall får manundersöka deras fall och de eventuella skälen till att de vill stanna här. Ochöverensstämmer skälen med vad som anges i den svenska lagstiftningen, då fårman bevilja ansökningarna. Annars får man skicka tillbaka personerna igen. Är det så att man inte kan kontrollera detta? Är det såatt man är rädd för en massiv invandring från ? I så fall får man ändra pålagstiftningen, invandrarministern. Så länge som vi har den lagstiftning som vihar -som säger att vi inte har någon reglerad invandringför flyktingar eller för anknytningsinvandring-då får man följa lagstiftningen.Annars riskerar man att visa denna dubbelmoral. Invandrarministern säger att vi som bekant har svårighetervad gäller invandrarpolitiken. Ja, men gäller inte de svårigheterna även falletAnna-Lisa Stoican? Varför är det svårigheter just i fråga om de personer somkommer från , och ? Varför skall man visa två olika attityder itvå olika fall? Är det så att man har råd att visa ett humanitärt ansikte ifallet Stoican därför att man inte befarar någon massiv invandring från justdet landet? är man ju ytterst restriktiv också i fråga om humanitetvad gäller folk som kommer från andra länder. Å ena sidan har vi ett välkomnande där hela landet ställerupp och gläds åt att familjen återförenas. Å andra sidan har vi föräldrar somsöker tillstånd upprepade gånger för att besöka sina tre barn som bor iSverige, soiii bedyrar att de inte tänker stanna här och som redovisar sinekonomiska ställning i hemlandet som bevis för att de inte tänker stanna - mensom alltså inte får komma hit. Varför skall den svenska humaniteten ha två olikaansikten? Är inte detta dubbelmoral? Hur skall man annars beteckna det? Om tillämpningen av visumbestämmelserna 57MARIA (): Invandrarministern kom med ett viktigtklarläggande, att ingen flykting eller asylsökande avvisas från därföratt visum saknas. Jag tycker det är värdefullt att detta slås fast igen. Dessutom ställer invandrarministern fortfarande upp på -om jag förstått saken rätt - att man skall ha rätt att besöka också en släktingi som är asylsökande. Ändå avvisas besök, med motiveringen att dessafamiljemedlemmar förmodligen kommer att' söka politisk asyl i . Det ären ganska märklig situation. För det första kan man inte utesluta att dessa människorfaktiskt vill besöka sina släktingar i . De har samma rättigheter tilldetta som människor som har släktingar som är regelrätta invandrare utan attdärför vara flyktingar eller asylsökande. För det andra: Om dessa släktingar kommer hit inte enbartför besök utan också söker politisk asyl, kän vi naturligtvis inte utvisa demom vi i enlighet med vår lagstiftning finner att de har klara flyktingskäl. Vimåste ta emot dem 4 protokoll 1987/88:44 Omvillkoren för förvärv av jordbruksfastigheter om vi efter utredningfinner att de fakfiskt är flyktingar. Men att vägra dessa människor besöksvisummed motiveringen att de kanske skulle beviljas asyl i och därmed ökaantalet flyktingar här, det är ett mycket märkligt agerande. Så kan man bara intefortsätta att göra, och därför måste praxis i fråga om visering för släkfingartill asylsökande ändras, och det med det snaraste. Fördet tredje tycker jag att det är litet konsfigt att man kan gradera människorsbehov av familjebesök, så att vi placerar invandrare och flykfingar i var sinkategori, där flykfingarna skulle ha mindre behov av att träffa sinasläktingar. Jaghoppades att invandrarministern skulle kunna ta avstånd från den olyckligaformuleringen i svaret, där invandrarministern hävdar att fillämpningen avriksdagsbeslutet om generositet vid viseringar påverkas av alt antaletasylsökande här ökat . Det hoppas jag bara var en olyckligformulering, så att det inte handlar om en gummiparagraf som innebär att vi närantalet asylsökande är högre har en lägre grad av generositet. Det hoppas jagatt invandrarministern kan ta avstånd från. Överläggningenvar härmed avslutad. 10 § Svar påinterpellation 1987/88:86 om villkoren för förvärv av jordbruksfastigheter har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta föratt tillse att beslut om ny jordförvärvslag följs så att en osundprisstegring pä jordbruksfastigheter och förvärv i kapitalplaceringssyftemotverkas. KarlErik citerar i interpellationen en promemoria från lantbruksstyrelsen ivilken bl. a. sägs att någon risk för allmän osund prisutveckling förnärvarande inte föreligger. Den aktuella promemorian är daterad den 25 juni1987, alltså innan de nya reglerna i jordförvärvslagen trädde i kraft.Styrelsen håller nu på att utarbeta nya allmänna råd till jordförvärvslagen ochföljer även prisutvecklingen. Ändringarnai jordförvärvslagens prisprövningsregel gjordes mot bl. a. den bakgrunden attpriserna på jordbruksfastigheter fallit kraftigt och att någonosund prisstegring således inte kunde anses föreligga vid tiden förlagändringen. Ändringarnatillstyrktes av jordbruksutskottet. Utskottet påpekade emellerfid attbegreppet "egendomens marknadsvärde" för de minsta jordbruksfastigheternakan vara beroende mer av t. ex. villapriserna på orten och mindre av jordbruks-eller skogsdelens avkastningsvärde. När det gäller större enheter; såsomfamiljejordbruken, måste enligt utskottets mening fastighetens avkastningsvärdei betydligt högre grad påverka bedömningen av marknadsvärdet. Utskottetuttalade även att ett av huvudsyftena med jordförvärvslagstiftningen är att stärkasambandet mellan brukande och ägande. Avmotiveringen i propositionen framgår att även den revideradepris-kontrollbestämmelsen är avsedd att motverka köp som görs i kapitalplaceringssyfte.I likhet med vad jag framhöll i propositionen fann utskottet att dennabestämmelse inte är den enda som motverkar kapitalplaceringar som strider motlagens syften. Av särskild betydelse framhölls de begränsningar vara som enligt5 § gäller för juridiska personers förvärv samt de krav på bosättning, brukandeoch yrkeskunskap som gäller enligt 6 §. Utskottet konstaterade dels att detframlagda lagförslaget inte innebär någon ändrad syn på förvärv ikapitalplaceringssyfte, dels att jordförvärvslagen även framgent ger möjlighetatt förhindra sådana förvärv. beslutade i enlighet med utskottetshemställan. Regeringen kommer givetvisatt följa beslut. Denaktuella prisutvecklingen på jordbruksfastigheter följs konfinuerligt avregeringen genom den köpeskillingsstatistik som tas fram av statistiskacentralbyrån och bearbetas av lantbruksstyrelsen. Om regeringen vidtillämpningen av jordförvärvslagen, i överklagande- eller ansökningsären-' denkonstaterar att en osund allmän prisstegring eller kapitalplacering föreligger,kommer regeringen givetvis att använda sig av de möjligheter att ingripa somjordförvärvslagens nuvarande prisprövningsregel ger. Detta innebär attförvärvstillstånd kommer att vägras om det är uppenbart att köpeskillingeneller någon annan ersättning avsevärt överstiger egendomens marknadsvärde.Regeringen har inte ännu funnit anledning att, i de ärenden som förts upp tillregeringens prövning, vägra förvärvstillstånd med stöd av jordförvärvslägensnuvarande prisprövningsregel, men regeringen följer självfallet nogaprisutvecklingen på jordbruksfastigheter efter lagändringen. Omvillkoren för förvärv av jordbruksfastigheter 59 (): Jag ber att få tacka jordbruksministern för svaret på mininterpellation. Närden nya jordförvärvslagen antogs var det ju med sikte på att slå vaktom familjeiantbruket, främja skogsbrukets rationalisering, begränsa juridiskapersoners förvärvsrätt och göra det möjligt att ta till varasysselsättningsmöjligheterna i glesbygden. Från centerparfiet hade vi upprepadegånger fört fram tankegångarna att det bör bli lättare både att inneha och attförvärva mindre jordbruk. Den nya lagen innebar delvis en omsvängning, eftersomman tryckte tillbaka rationaliseringsmålet något som man lyfte frambetydelsen av att värna om sysselsättningen och bebyggelsen samt boendet pålandsbygden. En annan fråga som länge diskuterades innan den nya lagen antogsvar frågan om man skulle ha kvar en så hård prisprövningsregel som den somfanns lag. Detinterpellationen i huvudsak handlar om är två frågor, dels den ändradeprisprövningsregeln, dels den försvunna kapitalplaceringsparagrafen. När detgäller prisprövningen hette det fidigare att man kunde vägra förvärvsfill-ståndom priset "icke endast obetydligt översteg avkastningsvärdet". Nuheter det i stället "avsevärt överstiger marknadsvärdet". I dettasammanhang är det intressant att notera hur jordbruksutskottet anser att dennya prisbedömningen skall göras. Utskottet anser, precis som jordbruksministernframhöll i sitt svar, att man skall ta olika hänsyn beroende på om det är Omvillkoren för förvärv av jordbruksfastigheter