prot · GB09133 · 1987-12-31 00:00:00 — Att starta eget medför nästanoöverkomliga svårigheter. Orsaken är aft det i praktiken råder offentligtmonopol inom sjukvården, äldreomsorgen och barnomsorgen. Visserligen finns inte direkta förbud att starta och drivaenskild verksamhet, men i praktiken gör regler, byråkrati, , styrandekommunala och statliga bidrag liksom skaftesystemet att det är så gott somomöjligt. Allt styr nämligen mot offenfiig verksamhet. Den som driver enskildverksamhet kan knappast konkurrera, om man inte får anslutning tillförsäkringskassa eller likvärdiga bidrag. Utskottet säger att stafistiken visar att kvinnoföretagenär på stark frammarsch. Detta är självfallet mycket bra. Men så säger utskottet att frågan om de offentligamonopolen och frågan om kvinnors företagande har helt oUka dimensioner. DeoffentUga monopolen tycks inte ha spelat någon avgörande roll vad gällerframväxten av nya företag, drivna av kvinnor, säger utskottet. Det är ett mycket märkligt uttalande. Det är självklartatt många kvinnor vill starta företag. Därför är det nödvändigt att underlättasmåföretagandet och därmed det kvinnliga företagandets villkor, så aff de somvill starta ett företag kan göra def eller de som redan har gjort det kanutveckla sitt företag. Men nyföretagandet måste också kunna ske inom områden därde flesta kvinnor är verksamma - sjukvård, äldreomsorg och barnomsorg - områdendär det finns så många kunniga, erfarna och inifiafivrika kvinnor, så mycketkvinnokraft! Att kvinnokraften vill blomma ut visar alla de enskildainifiafiv som starka kvinnor tagit - trots allt motstånd i form av högaskatter, byråkrafi och styrande regler. Men dessa kvinnor är starka, och de fåroftast betala ett högt pris i form av mycket hårt arbete. Det behövs flerinitiativ, och det behövs stimulans och infe motstånd. Varförskall inte en förskollärare kunna starta eget och driva en förskola Prot,1987/88:133 Prot, 1987/88:133 eller daghem som ett egetföretag? Eller kunna välja att arbeta i enskild barnomsorg? Varförskall inte ett sjukvårdsbiträde kunna starta eget sjukhem eller enskildhemtjänst och driva verksamheten i egen regi? Eller kunna välja aft arbeta ienskild regi? Varförskall inte en sjuksköterska kunna starta och driva en vårdcentral? Eller endistriktssköterska kunna starta egen mottagning? Eller kunna välja aft arbeta ienskild regi? Varförkan inte kvinnorna i vården uppmuntras fill aff starta egen verksamhet? Varförsätter man upp hinder för kvinnors inifiativ? Omalternativen släpps loss, kan alla de kvinnor som arbetar i offentligverksamhet och som har idéer och kreativitet använda dem för aft forma vård ochomsorg efter eget huvud. Och vi behöver ju nya idéer och nya modeller i vårtland! Tänkså många former av barnomsorg yi skulle få med ett vårdnadsbidrag, avdragsrättför barntillsynskostnader och ett likvärdigt stöd till alla former avbarnomsorg! Föräldrarna kan använda vårdnadsbidraget till den barnomsorgsformsom de anser bäst. Vi skulle få mänga alternativ och en barnomsorg som mycketbättre passar barns och föräldrars behov. Tänkså många som skulle forma vårdalternativ, om togs bort och om vi fick enallmän, obligatorisk sjukvårdsförsäkring, som - precis somtandvårdsförsäkringen - kunde följa patienten till valfri vård! Tänkså rnånga som skulle starta enskild äldreomsorg, om omsorgspengen följde denäldre till valfri äldreomsorg! Men de enskilda vård-, äldreomsorgs-och barnonisorgsalternativenskulle också ge möjligheter för all personal att välja arbetsgivare. Varförskall sjukvårdspersonal endast ha som arbetsgivare? Varför skallförskollärare och hemvårdare endast ha kommunen som arbetsgivare? Jagträffar under mina resor landet runt massor av kvinnor som arbetar i vård ochomsorg av olika slag. Så gott som alltid säger de att de beslutande slårdövörat fill för personalens synpunkter och påpekanden om vården,administrationen, organisationen. De känner att deras kunnande och deras viljainte fas fill vara. Dettaär djupt allvarligt. Den enorma kvinnokraften tas inte till vara. Den kan inteutvecklas. Det är infe aft undra över aff det är personalbrist i den offentligavården. Omalternativen sfimuleras, om offenfiig verksamhet får konkurrens med en växandeenskUd sektor, så får ju personalen en starkare ställning. Kommuner ochlandsting tvingas föra en bättre personalpolitik för att kunna behållapersonalen. Vi kommer alltid att behöva vård och omsorg. Ges den i olikaformer, kan personalen välja var och hos vem de vill arbeta. Mångavill säkert arbeta i den offentliga sektorn. Andra vill ha en annanarbetsgivare och kanske en annan inriktning på arbetet. Det måste finnas en friarbetsmarknad även inom vård och omsorg. Detta är den viktigastekvinnofrågan! Enstörre enskild sektor gör atf en arbetssökande kan finna just dearbetsförhållanden och tider vederbörande vill ha. Små enskilda enheter kanfillgodose önskemål betydUgt lättare än de jättestora enheter, storkoncerner på tusentals anställda,som kommuner och landsfing utgör. Konkurrensengör också kvaliteten bättre. Ett enskilt alternativ måste ju vara så bra aftmänniskor väljer det. Offenfiig verksamhet måste vara så bra atf personal ochpatienter vill vara kvar där. Personalen måste stärkas, man måste börja lyssnatill personalen. Kvinnorna i vården skulle äntligen få verkligt inflytande översitt arbete. Ytterligarenågra ord om familjepolitiken: Affföräldrar har valfrihet aff välja Uvsform och barnomsorg är vikfigt förkvinnors möjligheter. Det är ofta kvinnan i en familj som gör avkall på sinvalfrihet när familjens valfrihet brister. Att skatterna sänks, aff ett barnavdraginförs och atf den s. k. faffigdomsfällan undanröjs är nödvändigt förvalfriheten. Detär också nödvändigt med barnomsorg - men den behöver inte se likadan uf föralla, och den behöver inte vara organiserad och skötas av den offentligasektorn. Den kommunala barnomsorgen är nog bra, men den passar infe för alla.Avgörande är aff föräldrarna finner just den barnomsorgsform som de anser bästför barnet. Därför behövs många olika former. Vårdnadsbidraget öppnar föralternativ och fiexibilitef. Det ger också rättvisa mellan olika val. Därför ärvårdnadsbidraget så viktigt för jämställdheten. Socialdemokrafisk jämställdhetspolifik innebär fortsalt styrning ochfortsatt fastlåsning av kvinnorna i monopolyrkena. Moderat jämställdhetspolifikdäremot ger alternativ och mångfald. Den öppnar möjligheter för kvinnorna -möjligheter att starta eget och möjligheter atf välja arbetsgivare. Jagvill återigen ställa de frågor som jag i en interpellafionsdebatt den 16 majställde till statsrådet . Jag fick då iriga svar: Varförskall det i prakfiken vara näringsförbud där kvinnor arbetar, på områden där såmånga kvinnor är särskilt dukfiga - ja, där kvinnor är bäst? Varför kan def t.ex. inte utgå likvärdiga bidrag när två förskollärare med lång erfarenhet startareget daghem eller egen förskola? Statsrådetvill infe låta kvinnor i vården starta eget eller välja arbetsgivare. Varförvill infe statsrådet att all den kvinnokraft som finns i vården ochbarnomsorgen skall komma fill sin fulla rätt? Jagyrkar självfallet bifall fill samfliga moderata reservafioner i betänkandet. Prot,1987/88:133 83 (): Det är djupt beklagligt att den socialdemokrafiska regeringenmisslyckats med att föra en offensiv jämställdhefspoUtik. Vi kan konstatera atfdet gått bakåt med jämställdheten. När vi hade centerledda regeringar var defdäremot full fart framåt. Vi fick jämställdhetslag och jämställdhefsom-budsman.Vi hade en staflig jämställdhetskommitté som drev en mängd projekt, exempelvispå områdena arbetsliv, skola och idrott. Vi satte fart på kvinnoforskningen. Vihöll i gång debatten. Vi bildade opinion. Ute i landet inrättadesjämställdhetskommiftéer i kommuner och landsfing. Kvinnorna började räta påryggarna. Def hände saker och ting. Så kom regeringsskiftet . Knappt hade regeringentillträtt förrän den statliga jämsfälldhetskommitfén försvann. Arbetet skullefortsätta i , hette def. Det blev tyst. Én utredning somgjorts inom kom fram till atf def enda organ som fick godkäntvar JämO - jämsfälldhefsombudsmannen. Det är en ödets ironi aftsocialdemokraterna hårt motarbetade och även röstade mot inrättandet av JämO. Visst har olika jämsfälldhetsminisfrar talat och skrivitmycket vackert om jämställdhet . Så även ,men det är till intet förpliktande önskelistor. De småbelopp som anslagits till projektverksamhet för aftöka kvinnorepresentationen har i vanlig socialdemokratisk ordning delats utfill organisafioner som står socialdemokratin nära. Pengarna går fill deförsumliga och till de redan rika. Till kvinnoorganisationer som verkligensliter med frågan fanns def däremot inga pengar. Nog klingade def något falskt då jämställdhetsministern påKvinnor kan-mässan i som huvudbudskap basunerade ut att mer pengartiU jämsfälldhefsarbetet skulle anslås. Som Kersfi tidigare framhålUt har vi i centerngått på en annan linje när def gäUer att fördela pengarna. Det är fel attpremiera och ge pengar fill organisationer som inte nominerar kvinnor. Ställkrav på dem, och låt det bli konsekvenser om de inte sköter sig! Ge i ställetpengarna fill kvinnoorganisationerna! Där gör de större nytta. När , arbetsmarknads- ochjämsfälldhetsminister, presenterade den proposition som vi nu behandlarframhölls atf jämställdhetsmålef måste uppnås genom en aktivfördelningspolitik. Def är en slutsats som jag till fullo delar. Flertaletkvinnor arbetar i låglöneyrken som t. ex. vård, service och kontor. När kvinnornadessutom tar sitt föräldraansvar och därför förkortar sin arbetstid försämrasinkomsterna ytterligare. Och det är förvärvsinkomsten som räknas. Vårt socialafrygghefsnät är dessutom konstruerat så aff lönens storlek avgör hur högersättningen blir vid sjukdom, arbetslöshet och föräldraledighet samt hurmycket vi får i pension. Till och med nämndemannaarvodet är beroende avlönen från yrkesarbetet. Detta är ett system som ofrånkomligen diskriminerarkvinnor. Vi kan konstatera aff def infe är lönsamt att vara kvinna. Vad har dåden socialdemokratiska regeringspolitiken gett för resultat från fördelningssynpunkt?Har de kvinnor som tillhör låginkomstgrupperna fått def bättre? senaste beräkningar presenterades nu i vår.Av dessa framgår att det den senaste tioårsperioden skett en nedgång i privatekonomi. Minskningen av hushåUens tillgångar, sedan de nödvändigaste utgifternaär betalda, har i största utsträckning drabbat låglönegrupperna. Ett par medett barn har, om de tillhör låglönegrupperna, förlorat . imånaden, medan samma hushållstyp i höglönegruppen bara förlorat . Med andra ord: klyftorna har vidgats. De redan rika har kunnat öka förmögenheferna.Finansvalpar, fusionsmästare eller de som kan sälja bosfäder i Stockholmsinnerstad fillhör vinnarna. Def är nästan uteslutande män som tagit hemvinsterna av regeringens ekonomiska politik. Visst kan det vara bra aff detfinns människor som tjänar pengar, men oftast är def någon annan som fårbetala. Det är t. ex.snabbköpskassörskan från.Fisksäfra, kontorsassisfenfen från ellerhemvårdsbiträdet från , alltså kvinnor som har tunga och påfrestandejobb och som dessutom har omsorg om hem och barn. De får minsann vända påslantarna för aff få dem aft räcka fill. Det finns också många kvinnor som intekan få ett förvärvsarbete på hemorten. Affmånga infe kan få pengarna aft räcka fill ser vi i stafistiken över socialhjälpstagare.Trots goda tider ökar antalet personer som måste få ekonomisk hjälp. De behöverockså hjälp än tidigare, vilket är en ny alarmerandeutveckling. Pådetta sätt kan jag fortsätta och med exempel visa att den socialdemokrafiskaregeringens politik lett fill att de rika har blivit rikare och de fatfigafattigare. Och det är i första-hand kvinnorna som drabbas. Jagvill gärna tro atf menar allvar och verkligen vill få fill stånden aktiv fördelningspolifik. Men jag inser vilket giganfiskt arbete som krävsför atf ändra nuvarande inriktning. Förutomlöneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden är skillnader iarbetstiden mest framträdande. Mestadels förvärvsarbetar kvinnor deltid, mänhelfid. Kvinnors genomsnittliga arbetstid i hemmet motsvarar helfid, mäns kortdelfid. Många kvinnor har valt atf förkorta sin arbetstid för aff kunnakomibinera yrkesarbete med ansvar för hem och barn. Deras genomsnittligaarbetstid i förvärvsarbete är mot männens drygt 40timmar. Föross cenferkvinnor är def en självklarhet atf kvinnors arbetssituation måstefinnas med i bilden då arbetsfiden förkortas. Därför är vårt krav i första handen förkortning av den dagliga arbetstiden. Härvidlag är vi för övrigt också ettenigt centerparti. Inomsocialdemokrafin däremot finns de som mycket hårf kräver en sjättesemesfervecka. De tunga ordförandena i fackföreningsrörelsen och LeifBlomberg har tagit till brösttoner för aff få ochvill göra defta fill en stor polifisk valfråga. Detskulle vara av intresse att höra vad jämställdhetsminister harför uppfattning om arbetstidsförkortning. Vad skall def stå i detsocialdemokrafiska valmanifesfef? Skall herrarna i fackförbundstoppen med sinagammelmansögon eller def socialdemokratiska kvinnoförbundet, som åtminstonetidigare krävt förkortning av den dagliga arbetsfiden, bestämma inriktningen? Slutligennågra kommentarer fill def som förde in i debatten i går. Enligtden socialisfiska doktrinen går klasskampen före könskampen. Jag måste säga attjag blev mycket förvånad över aff den här doktrinen lever kvar hos dagenssocialdemokrater. Jag undrar om jämsfälldhetsminisfern delar härvidlag - enUgt min uppfattning är detta nämligen en fundamentalfelsyn. Def är faktum att i varje yrkesgrupp, på varje arbetsplats är detkvinnorna som har de lägst betalda jobben, de mest rutinbetonade jobben osv. Somvi ser def i är arbetet för bättre jämställdhet en av deviktigaste jämlikhetsfrågorna. Det finns alltså ingen motsättning härvidlag. Med det anförda vill jagyrka bifall fill centerreservafionerna. 1987/88:133 Anf. 84 (): När det socialdemokratiska kvinnoförbundet som den ---------- t; förstapolitiska organisationen i krävde sex timmars arbetsdag, fick Jämsiälldhetspolitiken mycketstor uppslutning bland kvinnorna. naturligt, eftersom kravetvar sprunget ur i första hand barnens och kvinnornas behov. Barn behöver sinaföräldrar, och det var nästan uteslutande kvinnor som hade en nära relationfill sina barn. Kvinnorna,som i hög utsträckning kommit uf på arbetsmarknaden på 1960-talef, blev mycketsnart klara över att kombinationen helfidsarbete och föräldraskap var omöjlig.Samfidigt var dess bättre medvetenheten och viljan atf infe tvingas väljamellan dessa två fing uppenbar och därför tedde sig kravet pä ett förändratarbefsUv som aUdeles nödvändigt. Meddetta exempel - som är ett i en lång rad - vill jag belysa den förankring somde förslag och åsikter som det socialdemokrafiska kvinnoförbundet driver harbland kvinnor. Grundenför jämställdhet är för oss aft alla vuxna, kvinnor och män, är individer medrätt att bestämma över sina egna liv. Bara människor med egenvärde, som tillåtsleva sitt liv, förblir i längden lyckliga människor. Mankan också uttrycka saken som så, att den individuella friheten, att själv kunnata ansvar och bestämma över sitt liv, är en förutsättning för jämställdhet. Harman den definitionen måste man också ställa följdfrågorna: Hur uppnår mandetta mål? Hur utvecklas kvinnor fill i grunden fria och självständigamänniskor? Inomdet, socialdemokrafiska kvinnoförbundet anser yi aft den egna försörjningen ärdet som skapar frihet. Det är i grunden samma motiv som den tidigaarbetarrörelsen förde fram för aff frigöra sig från förtryck och förnedring: * Aff inte behöva "be om". * Aft inte som vuxen vara ekonomiskt beroende avnågon annan. * Att infe leva genom någon annan. Kvinnohistorien är fylld av kvinnor som "bettom", varit beroende och levt genom sina män. Det är historia och skalljust så förbli. Därförär sysselsättningen en central fråga för oss inom det socialdemokratiskakvinnoförbundet. Rätten fill arbete som man kan leva på står överst på denpolifiska dagordningen. ökade den kvinnligaförvärvsfrekvensen mycket markant. Def var bra. Smolk i bägaren var dock attkvinnorna kom in i lågavlönade jobb, och på grund av att förvärvsarbete ochföräldraskap var oförenliga "valde" man deltid. Def medförde affmålsättningen förvärvsarbete som grund för ekonomiskt oberoende infe kunde näs.Och fortfarande återstår mycket att göra innan vi kommit så långt. Fortfarandeär inkomstskillnaderna stora och den tudelade arbetsmarknaden finns kvar.Jämsfälldhetspropositionens förslag är här vikfiga steg på väg. Jämställdhetensgrund är alltså den egna försörjningen. Genom den når man också andra delar ijämsfälldhefsarbetet, nämligen lika möjligheter och ansvar.Att delta i samhällsbygget är ett ansvar som kvinnor såväl som män måste åtasig. Där pekar representationsutredningen på stora brister, och målet är enligtvårt kvinnoförbund en jämri könsfördelning i de olika beslutandeförsamlingarna. Även här kommer förvärvsarbetet in. Här kan vi nämligen tydligtse vilket värde ett förvärvsarbete har - utöver aft ge en egen inkomst. Påarbetet börjar man diskutera sina villkor. Kanske handlar def först om hur detär på jobbet. Man börjar ifrågasätta det som infe är riktigt bra och ställakrav på förändring. Samma tänkande utvidgar sig fill andra delar av samhället,och så skapas ett intresse för samhällsbygget. Så har def varit i historien, såkommer def att vara framöver; människors ställning i samhället har varit ochkommer aff vara kopplad till deras ställning i produkfionen. En viktig förutsättning för kvinnorsförvärvsarbete och jämställdhet är en utbyggd barnomsorg. Men barnomsorgen har också ett egenvärde. Barnomsorg ärinfe enbart en tillsynsfråga. Tillsynen är ett motiv av tre. De övriga motivenär det sociala och det pedagogiska. Barn av behöver fler relafioner medvuxna och andra barn än dem som familjen kan erbjuda. Hela Uvet lever man i dagi olika kollektiv: i skolan, i arbetslivet, i familjen, i grupper på sinfritid. Ingen kan leva ett ensamliv - därför det sociala mofivet ibarnomsorgen. Det pedagogiska består i att det vuxenliv barnen så småningomkommer ut till är så mycket mer komplicerat än för bara , attde små barnens pedagogiska fostran, som i huvudsak skall skötas av föräldrarna,behöver def komplement som en god barnomsorg utgör. Tyvärr är komplementet -bra barnomsorg - så fördelat att det på sina håll förstärker skillnadernamellan olika grupper och deras barn. och har varit dukfiga aft på ettfidigt skede inse nyttan av daghem. är det andra gruppers tur. Därför ärbeslutet om en utbyggd barnomsorg för alla barn nödvändigt också avrättviseskäl och fördelningspolitiska skäl. En fråga i jämställdhetsdebaften som vi infekommit så långt med, och som vi kanske har diskuterat alltför litet, är männensförändrade roll. Jämställdhet handlar ju nämligen infe bara om aff kvinnorskall uf i förvärvslivet, skall åta sig politiska uppdrag osv., utan också om atfmännen skall fa del i det hemarbete som kvinnor av tradition allfid svarat för. Inom det socialdemokratiska kvinnoförbundet menar vi affföräldraförsäkringens utformning kan spela en avgörande roll för männensinställning fill barn och hem. Det är oerhört viktigt att männen motiveras attta ett större ansvar och aft ta ut en större del av föräldraförsäkringen än vadsom sker . I en kommande utbyggnad är def vår önskan aff fiden delasmellan kvinnor och män. En lagfäst kvotering skulle förutom det positiva irelationen pappa-barn innebära ett stöd för de många män som mer ellermindre uttalat blir mobbade på sina arbetsplatser, när de vill fa uf sin rätttill tid med barnen. Gårdagskvällens och dagens debatt omjämställdhet är intressant, även om den inte skiljer sig särskilt mycket fråntidigare års debatter i detta sammanhang. De borgerliga parfierna har tvågemensamma grunder för sin jämställdhet. För det första vill man avskaffa deoffenfiiga monopolen. För det andra gäller def deras gemensamma förslag.till I övrigt ärde lika splittrade som annars. Man kan konstatera att inget av de borgerligasförslag på något avgörande vis medverkar till jämställdhet för de storagrupperna. Vihörde i går av företrädare t. ex. atf individen inte har någotvärde för oss socialdemokrater. Så uttryckte sig nämligen pratar bara om grupper och ni ställer olika grupper mot varandra och vill haen utjämning mellan dem, sade hon. Jagvill då återkomma till en fråga som jag har ställt och som vi diskuteradei fjol: Hur är det med famUjen? Är inte familjen en grupp? Den gruppen talar nier ju varma för. Däremot talar ni sällan om individen i gruppen familjen. Föross socialdemokrater har varje individ, också i familjen, ett egenvärde. Därförstöttar vi kvinnor i familjen. Att ni för övrigt infe vill tala om grupper ochgruppers olika relationer till varandra förstår jag, för det är ju genom attsluta sig samman som man vinner styrka. Det är en historisk erfarenhet som viinom arbetarrörelsen har. Vi har också den historiska e:rfarenheten att vi pådenna punkt alltid har blivit motarbetade. har ju alltid försöktatt bekämpa oss i detta avseende. Vidaresade att barnfamiljerna infe har någon frihet i frågaom valet av barnomsorg. Men med tanke på de förslag som ni moderater hargemensamt med de andra borgerUga partierna och som, om de förverkligas, bl. a.skall finansieras genorn sänkta statsbidrag och ökade avgifter måste jag fråga:Hur blir det då med valfriheten? Vem skall bygga och bekosta vad som behövsinom barnomsorgen i det läget? Skall familjerna själva göra det? Heltklart är ändå atf med den dränering av kommunernas ekonomi sorn ni i olikasammanhang föreslår skall genomföras klarar kommunerna inte att sköta denbarnomsorg som föräldrarna faktiskt efterfrågar. Dessutomsäger sig värna om de familjer där en vill stanna hemma. Man kan dåfråga sig hur dessa familjer skall klara sin ekonomi. per dag är detganska svårt. Sedanskulle jag vilja ta upp en annan fråga, som jag vet aff driver. Defgäller de övriga förmåner som familjerna fakfiskt har. Ni vill jufillsammans med folkparfiet avskaffa bostadsbidraget. Men defta bidragbetyder väldigt mycket för just gruppen barnfamiljer. Och hur är del medbarnbidraget? Ni har gått emot höjningen av barnbidraget och säger atf ni påsikt vill avskaffa detta bidrag och ersätta det med någonfing annat. Menbarnbidraget är ju ett ovärderligt tillskott för barnfamiljerna och betalas utlika för alla. Nivill minska kompensationen för föräldraledigheten till . Folkpartietdäremot vill höja barnbidraget, och det är vackert. Det skall man göratillsammans med i en eventuell borgerlig regering. Man vill finansieraen höjning av barnbidraget genom att fa bort mjölksubvenfioner-na. Men se detvill infe ! Jagmåste säga att jag tycker synd om barnfamiljerna, speciellt i moderaternasSverige. är def så, aff en enförsörjarfamilj med t. ex. fem barn kan fåett tillskott på . i form av bostadsbidrag och barnbidrag. Menhur mycket får en fembarnsfamilj i ? De borgerliga partiernatycks ha ett gemensamt, vid sidan av de två saker som jag fidigare nämndenär det gäller jämsfäUdheten, Man använder nämligen denna som ett vapen i sinprivafiseringskampanj. Jämställdhet får vi om vi bara privatiserar riktigtordenfiigt. Kvinnors rätt när det gäller egen försörjning, en jämställdarbetsmarknad, en jämn fördelning av politiska uppdrag, en god barnomsorg föralla barn, en utbyggd föräldraförsäkring och kortare daglig arbetstid är enligtde socialdemokratiska kvinnoförbunden en absolut grund för jämställdhet. Jagvill gärna avsluta med atf säga några ord om det som jag inledningsvis taladeom, nämligen arbetstiderna. På70-talet tvingades kvinnorna att välja - och de fick själva betala - mellansexfimmars- och fyratimmarsdag. Det har kostat, och kommer atf kosta, kvinnornaavancemangsmöjlighefer, fortbildning, pengar och framfida pensionspoäng. Detär därför en generell arbetstidsförkortning är så vikfig. Idagarna har den framtida arbetsfiden diskuterats, och vissa fidningar ochdebattörer anser att def nu är dags aft skrota sexfimmarsdagen.