prot · GB0931 · 1987-12-31 00:00:00 — För varje person med något som helst ekonomisktsinne måste inse att arbetsskadeförsäkringen i sin nuvarande utformningär en ekonomisk skandal och ingenting annat. Jag tar inte tillbaka ett ord avdet. Att denna försäkring har överlevt sig själv är inte minaord. Det är mina kollegor, utredarna på , som säger detta, ochsom ber mig: Snälla rara gör något åt detta vansinne. Att det görs slappa bedömningar är inte mina ord heller.De kommer från den expertpanel om arbetsskadebedömningen som för någon fidsedan ställde upp på Stockholmskassan. Den bestod av tjänstemän på kassorna,läkare, och personal från arbetarskyddsstyrelsen. Eftersom att det är så betydelsefullt i arbetsmiljöhänseende kan jag återge vadläkaren vid arbetarskyddsstyrelsen sade: En annan effekt avförsäkringsdomstolarnas minskade krav på bedömning av skadlig inverkan iarbetet är att arbetsskadelagen tappat sin betydelse för att skapa bättrearbetsmiljöer. Det är självklart, eftersom man godkänner varje skada och anservarje form av arbete som farlig. Från detta får man ingen utgångspunkt för attförbättra arbetsmiljöerna. tycker trots allt att försäkringen har getten god kompensation. Det är väl en sanning med modifikation. Det handlar om utöver den vanliga sjukförsäkringen, och väldigt många frågar sig varför manskall få mer ersättning om man skadar sig i jobbet eller på väg till eller frånjobbet. Det gäller t. o.m.,om man ramlar på trappan, att falla utåt och inteinåt, för då faller man utom tävlan, så att säga. Man menar helt enkelt att detborde vara samma ersättning. Det är klart att man kan fråga sig om inte detvore det mest radikala. Men vi moderater har tyckt, att eftersom detta är våräldsta socialförsäkring vill vi lägga ett visst ansvar på arbetsgivarna.Kompensationen är den största från arbetsmarknadsförsäkringen. Det ärförsäkringskassans bedömningar som utgör inträdesporten fill bl. Det är därifrån man ofta får de stora pengarna. Jag tyckerfakfiskt att det vore mer renhårigt att låta avtalsförsäkringen klara heladetta område. Sedan vill jag fråga om han tycker att detär rimligt att vi fullständigt har gått ifrån den bedömning som socialministernpå sin tid gjorde av den nya lagen. Han sade: "Det kan inte accepteras attsjukdomar som drabbar den försäkrade, oavsett om vederbörande förvärvsarbetareller ej, skall kunna godkännas som arbetsskada." Det är precis det somgörs , eftersom man godkänner varje förslitningssjukdom som förvärrasnågot. Man kan få livränta på en försämring av en degenerativ skada. 143MARGARETA (): Jag skall bara göra en mycket kort kommentartill anförande. säger att han inte tror att vårbegäran om översyn av en eventuell förlängning av samordningsfiden skulleinnebära någon minskning av ärendebalanserna, utan kanske i stället enminskning av den enskildes ekonomiska ersättning. Vi menade att man bör pröva även denna utväg. Trots attregeringen har avsatt pengar, 15 miljoner för förra budgetåret och 30 miljonerför innevarande budgetår, har det inte hjälpt. Vi vet att kostnaderna samtidigtökar och att avgiften till arbetsskadefonden inte räcker till. 9 protokoll 1987/88:31 förut påpekarriksrevisionsverket att det inte går att göra ytterligare rationaliseringar mednuvarande regler. Vi hoppas naturligtvis att den arbetsgrupp som finns skallkunna åstadkomma en del förbättringar, men vi tror ändå att det är vikfigt ser över även samordningsfiden. Somjag sade tidigare kommer detta inte heller att innebära någon särskildekonomisk försämring för den enskilde. Skulle ersättningen minska med kanske entia efter skatt tror jag att det är en minskning som den enskilde föredrar, istället för att gå i väntan på ett besked. När inte ensriksrevisionsverket ser någon lösning på problemet med de nuvarande reglernatror jag inte heller att regeringen så lätt kan hitta någon.Riksförsäkringsverket säger i sin pefita att den genomsnittliga väntetiden är 10 månader, men beräknas 1990-1991 vara 33 månader. Vi tycker att detfinns skäl att se över även en eventuell förlängning av samordningstiden. Anf.144 (): Bara en liten kommentar beträffande äldre livräntor, som vi under ettantal år har motionerat om från sida. Det vore kanske ärligare avriksdagen att säga rakt ut att de människor som har äldre livräntor aldrigkommer att kunna räkna med att på något vis få kompensafion för den ekonomiskaförlust de har gjort. Det utredningsmaterial som utskottet pekar på och som manmenar skall lägga detta fill rätta litar jag inte alls på, utan jag tror att dehär människorna inte har stor chans att få någon ekonomisk kompensation. Loppetär för deras del antagligen kört. Anf.145 (vpk): Hur många medlemmar vi har på arbetsplatserna tycks vetabättre än jag. Men det är inte bara vpk-are som drabbas av arbetsskada. Iteorin ger försäkringen skydd och hjälp åt alla som drabbas av skada ellersjukdom i sitt arbete, men verkligheten ser annorlunda ut. Den som drabbas avskada eller sjukdom får inte denna godkänd som arbetsskada. Till det kommeratt lagen tillämpas olika från landsdel till landsdel, från försäkringskassatill försäkringskassa. Det som på en plats klassas som arbetsskada anses på enannan inte ha med yrkesverksamheten att göra. Jaghoppas att läste en artikelserie i en kvällsfid-ning,som jag tror står nära. Den handlade om arbetsskadorna ocharbetsskadornas verkan. Det var en mycket bra arfikel. Mycket av det som sadesi den artikeln är samma krifik som jag har riktat mot arbetsskadeförsäkringenoch den ärendebalans som finns. Detär inte bara vpk som framför denna krifik. LO skriver att man tycker att detbörjar likna skandal när väntetiderna utsträcks fill innan arbetsskadaär konstaterad och innan den skadade får ut något från försäkringen. Det finnsfall - och det är inte enstaka fall - där processen har fått drivas vidareefter det att den skadade avlidit. Då har man fått ut ersättning frånarbetsskadeförsäkringen. Det finns många områden där det är på det sättet. Jaghåller möjligtvis med om att ifall arbetsmiljön skulle förbättras ochbestämmelserna kring den skärpas, skulle man kanske komma till rätta medärendebalansen och på det viset minska arbetsskaderisken. 146 (): säger att hon skulle kunna avlossa fler sådana härsalvor, och det är jag helt övertygad om. Det tycks vara den uppgift GullanLindblad har i kammaren. Sedan vill hon inte föra debatten med inig utan medfinansministern. Jag kanske borde gå och sätta mig eftersom det är genant attdebattera med mig. GullanLindblad säger att man godkänner varje skada, och menar attnästan ingenting godkänns som arbetsskada. Det är ganska typiskt - sanningenligger väl någonstans mitt emellan. GullanLindblad säger att utöver sjukförsäkringen inte är mycket att ha och egentligen kan vara utan det. kan vara ganska mycket. Men, GullanLindblad, det finns mer. Ett av de viktigaste inslagen iarbetsskadeförsäkringen är hvräntan, och det är mycket . GullanLindblad frågar om det är rimligt att vi går ifrån dåvarande socialministernsintentioner, och det var väl som var socialminister när dettaskrevs. Jag är inte helt klar över vilka intentioner hade, men detär försäkringsöverdomstolen som bestämmer praxis, och efter denna praxis börsocialförsäkringsnämnderna rätta sig. Vi skulle få en massa domar som alla gickemot socialförsäkringsnämnderna om de dömde på ett sätt och man visste attförsäkringsöverdomstolen skulle döma på ett helt annat sätt. Man får väl varanågorlunda konsekvent i det man säger, har jagredan svarat, htar inte på den utredning som sitter och inte på att riksdagenskall göra någonfing åt dem som har gamla arbetsskador. Jag kan inte lovanågonting, men jag tycker att det är fel att ge upp så här. , det anmärkningsvärda var att vi behövde utlysa en tyst minut överarbetsskadeförsäkringen. Det fattade jag så att egentligeninte vill ha någon arbetsskadeförsäkring, och det förvånar mig verkligen. 147 (): Jag diskuterar mycket gärna med , men det vore roligt omvi kunde tala i sak. Tyvärr har mycket liten förståelse för ettekonomiskt resonemang. Nog måste väl erkänna att försäkringenhar urartat, när vi måste höja arbetsskadeavgifterna med kanske inom denärmaste åren, när vi ligger back med mellan 500 och 600 milj.kr. och när människor står i kö i upp till fem för att över huvud tagetfå ett beslut. Det kanske sämsta av allt är att hela rehabiliteringsarbetet idessa ärenden ligger nere. Nog är det en försäkring som tål att diskuteras. Jaghåller nog med att man bör hålla en tyst minut över mycketkring denna försäkring. Vadlagen innehåller, , det kan jag utan och innan. Jag är nog denenda i denna kammare som prakfiskt har handlagt arbetsskadeärenden. Därför vetjag också hur tokigt försäkringen har utvecklats. Man handlägger inte ärendenai enlighet med de intenfioner som från början låg till grund för försäkringen. Först anklagar mig för att jag säger att det är försäkrings- överdomstolen sombestämmer, men sedan säger han själv att det är försäkringsöverdomstolensbeslut som bildar praxis i ärendena. Ja, det är ju så. Så länge vi hade läkarnakvar i socialförsäkringsnämnderna begrep de i alla fall att det fanns någraärenden man kunde säga nej till. Men ni såg ju till att läkarna kom bort.Facket drev på gunås, som vanligt, och då lade sig socialdemokraterna platt.Därmed blev utvecklingen sådan den nu blev. Attdet görs politiska bedömningar i försäkringsöverdomstolen är heller inte minaord. Det har jag saxat från expertpanelen vid Stockholmskassan. De anser attdet är politiska bedömningar och att några medicinska bedömningar inte längregörs. När man blir sjuk i vanliga fall och inte tänker på att anmäla detsom arbetsskada, då får man bara sina , som enligt är så litet. Men om man är klok nog att lämna in enarbetsskadeanmälan får man i av fallen den hundraprocentiga ersättningen.Är detta en rättvis försäkring? Är det rimligt att försäkringsöverdomstolen gerarbetsskadeförsäkring i fall som detta? Jag har ett praktexempel från endomstolsdom som gällde en bagare som drabbats av karies, alltså tandröta. Hanfick arbetsskadeersättning för att han vistades i en miljö med mjöl- ochsockerdamm. Det finns ännu värre exempel. En militär som hade en alkoholhalt avtre promille i blodet sköt sig på sitt tjänsterum. Han begick självmord medandra ord. Han fick arbetsskadeersättning därför att det icke kunde bevisas attdet förelåg "betydligt starkare skäl mot ett samband". Dessa exempeltalar väl för sig själva! Närdet gäller uttalandet att det inte förekommer någon medicinskbedömning vill jag citera ur Svensk Ortopedisk Förenings styrelseprotokoll avden : "Behandlades begäran om sakkunniga tillförsäkringsrätterna. Föreningen har trots avsevärda försök ej funnit detmöjligt att avge förslag på lämpliga och villiga sakkunniga och vill medanledning av detta framhålla, att med den nuvarande lagstiftningens utformningter det sig allt mindre angeläget med medicinskt sakkunniga." Detta är välord som talar för sig själva. RalfLindström tycker att jag är krifisk, men det är min uppgift somoppositionspolitiker att opponera, och något så tokigt som denna försäkringhandläggs inte i denna kammare, det vågar jag påstå. Anf.148 (vpk): Jag har, , inte sagt att man inte får ut någon ersättningfrån arbetsskadeförsäkringen, men det är tyvärr många som inte får det och måstehålla på och processa. Det måste vi väl vara överens om? Jag har heller inte sagt att vi skall avskaffaförsäkringen. Jag tycker att skall höra på vad jag säger ochinte försöka göra en egen tolkning av vad jag har sagt. Då gör han samma misstagsom en viss potentat gjorde när han läste . 149 (): Jag lyssnarnaturligtvis på vad säger i talarstolen och rättar mig efterdet. Sedan till : Det är verkligen häpnadsväckande att Lindbladstår här i kammaren och tar fram exempel från - förmodar jag-försäkringsöverdomstolens domar. Hur känner sig de som vet vilka personer detgäller när de får höra sådant? Och lämnar inga andraupplysningar kring fallen. Det är omöjligt att börja diskutera så kortfattatrelaterade fall i kammaren. Det är fantastiskt att man kan ta fram sådana härsaker. anklagar försäkringsöverdomstolen för att dömafelaktigt. Men hon har inte svarat på frågan om hon har den åsikten attförsäkringsöverdomstolen gör polifiska bedömningar när den fattar sina beslut. MenarGullan verkligen det? Det är ju en fantastisk anklagelse mot försäkringsöverdomstolen,framförd från talarstol. Sedansäger att en del anmäler skada och andra inte. Det är ju så. kanske inte ens vill anmäla - det finns ganska många sådana, och det måstevi respektera. Men det löser man inte genom att privafisera det - det blirprecis samma sak ändå. Jag erkänner att det är bekymmer med den. Praxis harutvecklats på ett sätt som vi som lagstiftare för tio inte förutsåg.De problemen skall vi lösa, men vi skall inte göra det utan vidare - förstskall vi titta närmare på vad orsakerna är, och sedan får vi se vadfortsättningen blir. Anf.150 (): Jag trodde att , vilken som bekant är ordförande i enförsäkringskassa, hade klart för sig att försäkringsöverdomstolens domar äroffentHga handlingar. Mina exempel var hämtade ur verkligheten - det varärendebedömningar citerade ur domarna. De är lika tokiga som det förefaller.Det finns inga ursäkter i de ärendena. Detär faktiskt inte jag som har påstått att det görs politiska bedömningar -jagsade ätt det var en expertpanel, som bestod av läkare samt tjänstemän frånförsäkringskassorna, och arbetarskyddsstyrelsen, som hadedenna uppfattning. Anf.151 (): Jag är ordförande i en försäkringskassa och en socialförsäkringsnämnd,och har varit ordförande i en pensionsdelegation. Vi är flera ikammaren som har sådana uppgifter, så är inte alls ensam om attha erfarenhet av arbetsskadeförsäkringen - det var bara det jag ville säga. Överläggningenvar härmed avslutad. (Besluti ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:3 ombegravningshjälp genom den allmänna försäkringen. 1987/88:31 Beträffandedetta ärende konstaterade tredje vice talmannen att ingen ~ 7Tr 7~. (Besluti ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) socialförsäkringsutskottetsbetänkande /88:4 om socialförsäkringstillägg m. m. 152 INGA (vpk): Många människor i vårt land behöver samhällets stöd för att klara sittuppehälle. , eller 500 000 människor, är beroende av socialhjälp.Arbetslöshet, sjukdom, social utsatthet, drogmissbruk och rollen somensamförsörjare leder till ökat socialbidragsberoende. Därfill kommer dyrtidensverkningar i form av höga matkostnader och hyror, som gör att människor iblandtvingas begära hjälp, trots att de har ett förvärvsarbete. Menökningen av antalet socialbidragstagare ligger bland de arbetslösa. Låt mig nämna ett exempel från Bagarmosseni . Där är var femte ung person socialbidragstagare. Antaletbidragstagare ökar markant bland unga människor som inte har arbete.Fortfarande är ändå gruppen ensamstående män utan barn den största enskildagruppen av bidragstagare, och ensamstående mammor är kraftigtöverrepresenterade bland bidragstagarna. Itider av arbetslöshet och då många människor har svårt för att klara sigekonomiskt är det nödvändigt att staten tar ett större ansvar för att tryggamänniskors existens. utförsäkrades drygt 7000 människor från arbetslöshetskassorna - hade den siffran ökat till22 000. Förtidspensioneringen ökar liksom antalet människor som tvingas begärasocialhjälp. Socialtjänstlagenföreskriver att den enskilde skall tillförsäkras en skälig levnadsnivå menöverlåter åt kommunerna att .avgöra vad som skall rymmas inom det begreppet.Socialbidragstagarna är också utlämnade till kommunernas bedömningar av vadsom är ekonomiskt möjligt i respektive kommun. Detfinns stora skillnader mellan kommunerna när det gäller kostnaderna försocialbidrag. En viktig orsak till detta är att olika normer för vem som ärberättigad fill socialbidrag fillämpas. Det är självklart attsocialförsäkringar och pensioner skall vara lika över hela vårt land. Det borderåda sainma likhet när det gäller normer för socialbidragen. Så är det inte , även om det har skett en viss utjämning. Socialstyrelsenhar analyserat kommunernas socialbidragsnormer . Totalt 105 av landetskommuner, eller , hade det året en socialbidragsnorm som låg underriksskatteverkets existensminimum. I inte mindre än 192 kommuner låg förensamstående för lågt i förhållande till de behov som bidraget förutsätts täcka.Bara i 91 kommuner fanns en nivå som kunde sägas vara riktig i betydelsen attden enskilde kunde klara sina utgifter på bidraget. Enfamilj som råkar bo i en kommun som tillämpar en låg procentsats förlorarfaktiskt i förhållande fill en familj som råkar bo i en kommunsom har en annan syn på hur stort socialbidraget skall vara. Det är fråga omskillnader på . för en ensamstående vuxen och på . imånaden för en trebarnsfamilj. Detta är djupt orättvisa förhållanden. samma norm bör naturligtvis gälla beträffande storlek på socialbidragen,och regeringen bör utfärda bindande normer för socialbidragen i form av någonriksmininorm. Socialbidragensutformning hänger nära samman med frågan om det framtidasocialförsäkringssystemet och frågan om införande av ett socialförsäkringstillägg- det som man kallar SOFT. Det finns många skäl att införa SOFT, bl. a. behovetav att minska de uppenbara orättvisor som är förenade med det nuvarandesystemet. Med SOFT skulle man eliminera åtminstone vissa av dessa orättvisor.Förutom att ge bättre rättvisa åt socialbidragstagarna skulle det kunnamedverka till en ekonomisk utjämning mellan kommunerna. Förmodligen skulle en sådanallmängiltig norm få större effekt i utjämningssyfte än de olikaskatteutjämningsförslag som diskuteras, eftersom det också är så att defattigaste kommunerna oftast har de största utgifterna för socialbidragen. Vpkkräver ett införande av en allmän socialförsäkring. En sådan allmängrundförsäkring skulle kunna ersätta folkpensioner, KBT, studiestöd,bostadsbidrag, socialbidrag, olika former av arbetslöshetsunderstöd och andraliknande transfereringar. Principen, menar vi, skall vara att en grundtrygghetgaranteras alla människor och garanterar alla människor en levnadsnivå som ialla livets skeden kan anses vara skähg. Utskottetavstyrker vpk-motionen Uka halvdant som fidigare år. Utskottet vill i ochför sig ha mer av samordning i bidragssystemet och säger att syftet med dettaarbete måste vara att genomföra en allmän socialförsäkring med enhefiigaregler. Utskottet ser posifivt på att införa SOFT och har, som det heter på s. 3 ibetänkandet, framhållit "att utskottet gärna såg att en reform av dettaslag kunde genomföras." Man avstyrker motionen med hänvisning tillekonomin, men det har skett en hten, liten framflyttning av positionerna förSOFT. Man säger nämligen att regeringen fortlöpande skall pröva de ekonomiskaförutsättningarna för att genomföra SOFT. För att vara positiv kan sägas går med myrsteg mot ett införande av SOFT. Ettgenomförande av SOFT kostar egentligen inte mer än vad socialbidragen kostar. Förmodligen skulle SOFT bli billigare för landet som helhet. Denförsöksverksamhet som bedrivits på flera ställen i landet har visat att derutiner som behövs för att pröva rätten till SOFT bl. a. lett till attansträngningarna att hjälpa SOFT-sökande till ett arbete intensifieras högstbetydligt. Fler bidragsberoende kom i arbete än när socialbidraget betalades utpå vanligt sätt. OmSOFT ersatte socialbidragen skulle större rättvisa mellan kommunerna uppnås.Dessutom kunde resurser användas på det sätt som var tänkt frånbörjan. Det skulle med andra ord vidtas fler förebyggande åtgärder. I förra åretsavslagsyrkande hänvisade utskottet fill den analysgrupp som är denna grupp klar med ett betänkande, och i detkonstateras att det var arbetslösheten som till stor del orsakade det ökadebidragstagandet. sägs det att arbetslösheten har gått ned. Men det har intebehovet av socialhjälp gjort. Det kommer även i fortsättningen att finnas ettstort behov av samhällets stöd i form av socialbidrag. Det finns således allanledning att både driva frågan om rättvisare socialbidrag och frågan om SOFT. Utskottet kan inte den här gången avstyrka motionen medhänvisning till analysgruppen, utan lutar man sig mot en SCB-undersökning,som arbetar med olika ekonomiska frågor. Men hur många utredningar man äninväntar kommer behovet av ett socialförsäkringstillägg att kvarstå. Med detta yrkar jag bifall tillvpk-reservationerna i betänkandet. 153INGEGERD ANDERLUND (s): I detta betänkande behandlas frågan om ettsocialförsäkringstillägg och ett totalövergripande ekonomiskt och socialtgrundtrygghetssystem. Till betänkandet har fogats två reservationer från vpk.I sitt anförande tar upp en del frågor som inte direkt berörs ibetänkandet. Vissa frågor hör hemma i arbetsmarknadspolitiken. Att dearbetsmarknadspolitiska frågorna även har betydelse när vi talar om behovet avsocialbidrag skall jag kommentera senare i mitt anförande. I vpk:s första reservation ställs krav på en utredning omett ekonomiskt och socialt grundtrygghetssystem. Frågan om ettgrundtrygghetssystem behandlades här i kammaren . Dåavslogs motionsyrkandet med hänvisning till att målsättningen om en allmänförsäkring redan hade lagts fast av . Detta gjordes medutgångspunkt i bl. a. socialpolitiska samordningsutredningens betänkande och enproposition i samma ämne. Utskottet har även bedömt det överflödigt medytterligare en utredning, då det inte framkommit något som motiverar ett ändratställningstagande i frågan. Den andra reservationen från vpk handlar om åtgärder somskall vidtas i avvaktan på en sådan utredning, nämligen införande av ettsocialförsäkringstillägg. Anledningen till förslaget om ett socialförsäkringstilläggär väl belyst i utskottsbetänkandet, så även här i . Så sent som idecember 1986 behandlades motioner med samma inriktning. Därför kommer jag inteatt beröra den delen i mitt anförande. Utskottet har , då frågan varit uppetill behandling, understrukit sin positiva syn på förslaget om en reform avdetta slag och ser gärna att den kunde genomföras. Men på grund av denekonomiska situationen har utskottet inte kunnat förorda bifall tillmotionsyrkandena. Däremot är det utskottets uppfattning att man fortlöpande börpröva de ekonomiska förutsättningarna för att kunna genomföra reformen.Samtidigt har man konstaterat att det behövs ett omfattande utredningsarbete påmånga områden innan ett sådant system kan genomföras. Regeringentillsatte tidigare en arbetsgrupp som skulle analysera orsaker- na fill att antaletsocialbidragstagare ökade så kraftigt. Likaså har fåtti uppdrag att genomföra en heltäckande fördelningspolitisk undersökning.Regeringen vill få en samlad och aktuell bild av levnadsvillkorens utveckling. Analysgruppenöverlämnade sin slutrapport , och den konstaterade attsocialbidragstagarnas allmänna levnadsvillkor fortfarande kännetecknades avbristande försörjningsformer beroende på arbetslöshet, sjukdom och socialutsatthet av olika slag. Bidragstagarna hade lägre utbildning än folk iallmänhet och var ofta ogifta, unga och ensamboende. Analysenvisade också att mer än var femte socialbidragstagare av psykosociala ellersocialmedicinska skäl hade svårigheter att få arbete. var den störstaorsaken till att de arbetssökande inte fick arbete bristfällig förankring påarbetsmarknaden. Detta faktum innebär enligt utskottet att det krävs tätakontakter mellan socialtjänst och socialbidragstagare för att de senare skallkunna få hjälp i form av andra stödåtgärder än enbart ekonomiska. Genom att gede arbetssökande stöd i olika former skapar man möjligheter för allt fler attpå nytt komma ut i arbetslivet. Därmed minskas också beroendet av kontantstöd. Vikan se att denna inriktning av arbetsmarknadspolitiken ger resultat.Arbetslösheten har minskat kraftigt - från till1,. Enannan viktig utgångspunkt är det generella välfärdssystem som skall getillräcklig ekonomisk trygghet. Värdet av systemet framgår klart av socialbidragsgruppensrapport. Genom att undersöka orsakerna till problemen kan man genom riktadeinsatser snabbare komma till rätta med dem. Jag kan ge ett exempel på det.