prot · GB09124 · 1987-12-31 00:00:00 — Men därför borde de Prot.1987/88:124 signaler som ges också vara relativt klara. Jag skall ta upp tvåpunkter där jag . anser att de signaler som ges är helt oklara. Den första punkten gäller de interimistiska besluten. År1982 anför lagutskottet all dessa beslut är problematiska. Kritik framförs, ochman ifrågasätter, låt mig säga, lämpligheten av en gemensam rättslig vårdnad.Detta ansåg utskottet alltså då vara av värde alt framhålla. , , har lagutskottet ingen uppfattning i dennafråga. Vad är orsaken till detta? Är det ett misstag? Eller är det fråga om enförändrad uppfattning? Del krävs en förklaring på denna punkt! Annars är delinte lätt för att bereda lagärendet. Jag vore tacksam fören förklaring, och del tror jag att även departementet skulle vara, LennartAndersson. Den andra punkten gäller verkställigheten av dessa beslutom vårdnads-och umgängesrält. Det är en synnerligen tunn motivering somlagutskottet här presterar. Trots att alla är på det klara med all det finnsrisker för barnen i samband med dessa beslut, sägs det på denna punkt inte ettord om vikten av att se lill barnens bästa. Man tiger också om det faktum, somär ovedersägligt, nämligen att barn kan skadas i samband med verkställighet avbeslut om vårdnads- och umgängesrätt. Även här borde del klart uttalas att detär principen om barnens bästa som skall gälla. Eller hur, ? 31 () replik: Jag står fast vid vad jag har sagt. Vi har här i genomfört en lång radutredningar, vilkas resultat kommer att ha stor betydelse för utformningen aven kommande proposition. Vi får i lagutskottet anledning att , ellerunder , ägna mycken tid och stort intresse ål dessa frågor. Vi skallta oss an delta arbete med ett mycket öppet sinne. Målet för vårt arbete är att åstadkomma bästa tänkbaralagstiftning för barnen och deras föräldrar. All så är fallet behöver det interåda några delade meningar om mellan och mig. Detta harockså uttalats av i ell tidigare beslut, när vi förändradeföräldrabalken. Jag förstår därför inte varför nu försökergöra detta lill ett nummer och säger att är ensamt om att se lillbainens bästa. har ju som sagt redan tidigare uttalat delta genom ettav de beslut som har fattats när det gäller att förändra lagstiftningen pådetta område. När det gäller de interimistiska besluten är det inte allsfråga om all vi har ändrat ståndpunkt. I betänkandet har vi mycket klart ochtydligt redovisat vad utskottet har sagt. Utskottet framför inte någranya synpunkter utan står fast vid det som har sagts. Den frågan ärsåledes helt ovidkommande. Vad som vore allra mest intressant för kammaren att i dagfå ett klart besked om, är enligt min uppfattning huruvida de reservationer som nu avger är att anse som slutgiltiga förslag om hur lagstiftningen på vissa punkter skall utformas. Förhåller del sig så, eller är berett alt delta i ett kommande, konstruktivt utskotlsarbeie isyfte att uppnå bästa tänkbara resultat? Den frågan tycker jag som sagt alt del vore 47 Vårdnadom barn m. m. mest intressant att fåsvar på. Men del är inte jag ulan som skall svara på dennafråga. Anf.32 () replik: Jag vill först och främst ta upp frågan om de ensamslående fädernassituation, eftersom jag inte hann med detta i min förra replik. Jagtycker att utskottsmajoritetén är alltför begränsad i sina synpunkter. Man sägeratt det räcker med en utredning av de ekonomiska förhållandena. Men de socialaproblemen beror ju faktiskt inte bara på ekonomiska svårigheter. De kanförvärras av ekonomiska problem. Men sociala problem kan också skapa ekonomiskaproblem. Folkpartietsuppfattning är att man måste göra en mycket mer omfattande utredning av deensamstående fädernas sociala situation än vad som har gjorts. Dettaproblem kan inte sopas under mattan. Låtmig dessutom säga att man när man skall försöka lösa dessa problem med barnensbästa för ögonen inte får glömma bort alt också beakta de ensamstående fädernassituation. Jagvill avslutningsvis framhålla att frågorna om vårdnad och umgänge är myckelviktiga. räknar med att det skyndsamt kommer ett förslag. Jag kanförsäkra att vi är beredda att medverka i dennalagstiftningsprocess. Jag vill påstå att del är vi som har medverkatmed de mest konstruktiva förslagen. Vi låser oss inte förrän vi har sett denslutliga produkten. Men vi vill konstruktivt bidra lill alt denna blir så brasom möjligt för barnen och de ensamslående fäderna. Anf.33 () replik: När det gäller de ensamstående fädernas situation vågar jag påstå socialdemokratiska gruppen i har gjort en mycket betydelsefullinsats på det området. Det skedde 1978 när vi utformade ett eget förslag sommotförslag till den proposition som då hade att behandla om just deensamslående fädernas situation. Tack vare det beslut som då fattadefick en mycket stor del av de ensamstående fäderna hopp om att kunna fortsättaett aktivt förvärvsarbete för att kunna klara hela sin ekonomiska situation ochhopp om att kunna delta i ett aktivt samhällsliv över huvud taget. BengtHarding behöver således inte på något sätt ifrågasätta var densocialdemokratiska gruppen står i denna fråga. Vi kommer självfallet att följaden fortsalla utvecklingen mycket noga. Del gagnar inte samhället om vi på nytthamnar i ett läge där de ensamstående fäderna får en mycket svår ekonomisk ochsocial situation. Det är inte värdigt dagens samhälle. Vi skall självfalletförsöka undvika alt komma tillbaka till den situation som rådde 1978. Dettaär så självklart att det inte behövs några långa skrivningar i ellutskottsbetänkande. Men behöver dem kanske för att motivera varfördet hade en annan uppfattning . vice talmannen anmälde att anhållit alt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. 34 (): En skilsmässa i ett äktenskap är en uppslitande process för allainblandade parter. Vid många skilsmässor där barn finns i äktenskapet, är detofta barnen som far illa. Barnen används som slagträ vid kamp och ovänskapmellan föräldrarna. En sak tror jag nog är helt klar: skulle barnen få bestämmaskulle skilsmässor förbjudas. Imotion L410 har och jag pekat på en rad olika åtgärder, somskulle kunna vidtas för att förbättra och stärka barnens situation vidskilsmässor. Efter att motionen blivit väckt och uppmärksammad i pressen harjag fått väldigt många telefonsamtal och brev från pappor, men också frånmammor och organisationer, som har uttryckt sin glädje över att något kanskekommer att hända för att underlätta situationen. Jag har fått la del av hurmänniskor i det tysta kämpar och gråter för att de inte får träffa sin soneller dotter, trots att de har laglig rätt till umgänge. flesta fall är det mammorna som får vårdnadsrätten. Vid tvister ochovänskap, som ofta uppstår vid skilsmässa, används barnen som redskap när manskall hämnas på den andra parten. Jaghar också tagit del av hur människor som står maktlösa i sin kamp år efter årbryts ned, trots att de har laglig rätt fill umgänge. Dessa människor klagarinte utåt. Några kanske gör det, men det stora flertalet kämpar i det tysta. klarar inte denna kamp. De tar till flaskan och till stimulerande medel ochbryts ned bit för bit. Det är inte en person det är fråga om. Tusentalsbefinner sig i denna situation. Lagenger inte den förälder som har umgängesrätt något större stöd när problemuppstår. Man kan visserligen vända sig till länsrätten för att begära verkställighet,och vite kan utdömas. Detta förfaringssätt är emellertid ett slag i luften.Polishämtning kan också tillgripas, men det är inte till gagn för barnet. Ominte den förälder som har umgängesrält lämnar tillbaka barnet tillvårdnadshavaren enligt överenskommelse, kan han dömas till böter ellerfängelse. Jag är inte ute efter att strafflagar skall sfiflas. Man måsteemellerfid ställa större krav på den vårdnadshavare som saboterar umgänget.Sabotaget kan fortsätta år , processerna blir många, advokaterna tjänarpengar och samhället får stå för den större delen av utgifterna. Del är då dagsatt sätta stopp och komma med förändringar. Detta är emellertid inte denviktigaste orsaken, utan det är hänsynen till barnen och även hänsynen till denlidande föräldern som har umgängesrätt. Qmvårdnadshavaren avsiktligt undanhåller barnet rätten all träffa bådaföräldrarna, ifrågasätter jag om han eller hon är lämplig som vårdnadshavare.Jag blir därför till viss del besviken när jag läser i betänkandet på s. 38,att man har lämnat denna del utan något tillkännagivande och utgår ifrån attregeringen noga överväger behovet av åtgärder för att stärka barnetsmöjligheter fill umgänge. Naturligtvis litar jag på att regeringen gör något.Det hade emellertid varit bättre om hade gett regeringen i uppdragatt förändra lagtexten så att sabotage inte kan göras. Alla tvister och all den ovänskap som uppslår vid skilsmässor skallnaturligtvis försöka undvikas. För att underlätta uppgörelse i godo mellan detvistande föräldrarna, borde del införas en regel om obligatoriskainformationssamtal. Vårdnadom barn m. m. 4Riksdagens protokoll 1987/88:124 Riksskatteverketsledningsfunktion, m. m. Imotionen har vi hänvisat till , där man har god erfarenhet avsådana samtal. Innan vårdnadsulredningen startar skulle krav ställas på föräldrarnaatt de skall delta i minst ett informations- och samarbetssamlal om de inte äröverens om vårdnaden av barnet. Det är viktigt att samtalen leds av personersom inte kpmmer att syssla med vårdnadsulredningen. Samtalen skall ej hellerdelges den personal som skaU syssla med vårdnadsutredningen. Jag tror attstörre framgång skulle kunna nås i detta inledande skede, när positionerna inteär så låsta som i utredningen. I vårdnadsutred-,ningen blir positionerna oftamer låsta, eftersom föräldrarna gör vissa beskyllningar mot varandra i kampenför alt bli vårdnadshavare. Utskottetsäger i sitt betänkande alt hos regeringen begärde enutvärdering av verksamheten av sådana samtal som bedrivs i en delkommuner. Detta är naturligtvis bra. Längre ner på samma sida kan manemellertid läsa följande: "Utskottet vill dock understryka att det börankomma på kommunerna att inom ramen för sina resurser själva bestämma i vilkenutsträckning samarbetssamlal skall erbjudas." Vivet ju alla alt ramen för många kommuner är liten och alt sparsamhet råder.Sådana samtal kommer därför inte att äga rum i alla kommuner. Delta tycker jagär beklagligt. Trolsatt jag uttryckte, herr talman, en viss besvikelse över behandlingen avmotionen, tycker jag ändå att del ländes ett ljus i mörkret i och med LennartAnderssons tal och den öppenhet han visade här. Jag vill tacka LennartAndersson för del. Dettaär en myckel viktig fråga för väldigt många människor - barn och föräldrar. Jaghoppas att motionen, även om den inte blir bifallen, i alla fall skall ha väckttankegångar både hos utskottets ledarnöter och hos andra som skall arbeta meddessa frågor. Jag vill yrkabifall till motion L410- yrkandena \-A samt 6-7. Idetta anförande instämde (). Överläggningeni ärendet var härmed avslutad. (Beslut fattades efterdebatten om lagutskottets betänkande 34.) Kammaren övergick till alt debattera lagutskottetsbetänkande 34 om anslag till kronofogdemyndigheterna, m.m. Riksskatteverketsledningsfunktion, m. m. 35 (): skall nu behandla frågor som gäller exekutionsväsendet ochsärskilt ledningsfunktion! Iall verksamhet är ledningsfunktionen av.stor betydelse och då inte minst inomden offentliga sektorn med sin myndighetsutövning. Denna funktion måste för attfungera tillfredsställande, noggrant anpassas till den verksamhet som skallstyras. Därför behövs som bakgrund en kortfattad analys av exekutionsväsendetsroll i rättssamhället. . Vårt rätlsamhälle innefattar ju.ävenexekutionsväsendet. ledningsfunktion, rn. vikligarättsliga funkfioner; nämligen den exekutiva funktionen i såväl Prot.1987/88:124 allmänna som enskilda mål, borgenärsfunktionen vid främstdomstolsmål samt tillsynsfunktionen, vid konkurser. I samtligafunktioner måste man tydligt lyfta fram rättsvårdsaspeklen för att undvika attverksamheten helt skall präglas av den offentliga skatteplikten. Ordspråketsäger också att Juslilia skall gå före Fiscus. I konsekvens härmed bordefaktiskt exekutionsväsendet vara underställt i ställetför . Härav följer att rättsäkerhetsgranskningen måste varabåde ingående och noggrann. Vid tveksamhet skall principen att hellre fria änfälla gälla. För övrigt föreligger endast en skenbar motsättning mellanrättssäkerhet och effektivitet i verksamheten, eftersom naturligtvisineffektivitet skapar rätiso-säkerhet. Därför krävs i sin tur god tillgång tillkvalificerad personal med juridisk och ekonomisk kompelens. På borgenärssidan möter exekutionsväsendet både staten ochprivatpersoner som borgenärer. Ärendebehandlingen av allmänna mål, oftastskatteärenden och enskilda mål, kan naturligtvis inte bli densamma men måstevara likvärdig. Myndigheternas hantering av ärendena måste finna acceplans ävenhos de privata borgenärerna. Brist på effektivitet är förknippad med storarisker för urholkning av den allmänna betalningsmoralen. Dessutom gesmöjligheter för en ökande omfattning av s. k. knogjärnsindrivning, dvs. attexekutiva åtgärder genomförs i privat regi i stället för genom myndigheternasförsorg. Här aktualiseras också en översyn av taxe- och avgiftsfrågorna. Enmodell skulle kunna vara alt borgenärerna kan fä ett billigt förhandsbesked omhuruvida exekution över huvud tagel lönar sig, att man bara betalar för begärdaåtgärder och all avgiften kanske får viss koppling lill det exekutivaresultatet. Ett viktigt verksamhetsmål måste vara att skapa ett rättvist taxe-och avgiftssystem som även får en nödvändig styrfunktion på myndighetsnivå. Exekutionsväsendets centralfigur måste vara gäldenären.Denne har rätt till - förutom rättssäkerhet - personlig integritet exempelvisvid hantering av dataregister och användning av exekutiva tvångsmedel. Härmåste betonas att även en ständigt återkommande.gäldenär är en människa - oftai nöd, i varje fall ekonomisk sådan. Behovet av ekonomisk rehabilitering ökarstarkt i takt med en stegrad privat skuldsättning. Dessarehabiliteringsålgärder blir en alltmer angelägen uppgift för.kronofogden. Ensådan rehabilitering upplevs naturligtvis positivt av gäldenären och skulleockså öka effektiviteten i den exekutiva verksamheten genom allminimera antalet s.k. exekutiva återfall. skall nu få det fullaansvaret för ledning, styrning och samordning av verksamheten inomexekutionsväsendet. Häri ingår att ange mål för verksamheten samt fastställariktlinjer, policy, ramar etc. för att nä dessa mål. Därför måste dennaledningsfunktion noga anpassas till exekutionsväsendets speciella roll irättssamhället. Främst gäller del alt värna kronofogdarnas opartiskhet, altgarantera länskronofogdemyndigheternas självständighet och att stärkarättssäkerheten inom exekulionsvä- sendet. Kronofogdemyndigheterna får en dubbelroll genom attmyndigheten i sin verksamhet skall företräda såväl staten som enskilda personer. ske t. o. m. vid sammatillfälle mot samme gäldenär. Denna dubbelroll blir särskilt uttalad genomtillsynsfunktionen vid konkurser, då myndigheten på lika villkor måsteföreträda alla statliga såväl som enskilda borgenärer i konskursboet. Isådana grannlaga situationer krävs att man med stor tydlighet gör åtskillnadmellan de tre huvudfunktionerna. Så kan ske främst genom alt riksskatteverketsavdelning för exekutionsväsendet prioriteras i resurshänseende högre, dessavdelningschef placeras i verksledningen och tillsynsenheterna ges en merfristående ställning. Härigenomskulle man undvika eller i varje fall minimera allmänhetens misstankar om attärendena handläggs till förmån för staten på enskildas bekostnad. Samtidigtskulle man stärka intrycket av kronofogdarnas opar-fiskhet. Vidareihåste ledningsfunktion utövas så, alt den inte undergräverlänsmyndigheternas självständighet. Styrningen måste därför begränsas till atti huvudsak avse allmänna råd för verksamhetens bedrivande. Men även då måstenoggrant uppmärksammas risken för inkräktande på myndigheternassjälvständighet. Denna s. k. självständighetsprincip är av utomordentligtgrundläggande värde. Garanti måste skapas för en självständig rättstillämpandeverksamhet vid kronofogdemyndigheterna. Dessutommåste höga krav ställas på rättssäkerheten inom exekutionsväsendet - inteminst med hänsyn till att kritik framförts för bristande rättssäkerhet. Dessafrågor har blivit otillräckligt uppmärksammade. Rätts-säkerhetskravet måstekomma till klarare uttryck. Kravet är naturligtvis helt oeftergivligt ochgäller hela verksamheten, alltså exekutiv borgenärs- och tillsynsfunktionerna.Det måste uttryckligen fastslås att rättssäkerheten är ett övergripande måläven för ledningsfunktion. Dessutom bör betonas betydelsen aven effektiv tillsyn, särskilt beträffande handläggningen av de enskildaborgenärernas fordringar. Dessa tankegångar måste komma till tydligt uttryck i den instrukfionför som skall träda i kraft . I instruktionenbör således fastslås att rättssäkerheten är ett övergripande mål förriksskatteverkets ledningsfunktion. Vidare måste åtskillnaden mellankronofogdemyndigheternas olika funkfioner klart kunna utläsas av instruktionen.Det bör också av instruktionen framgå att har ansvar för att de enskilda målenhandläggs på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. cNödvändigt är också att instruktionen far en sådan utformning alt riksskatteverketförhindras att i sin ledningsfunktion ge föreskrifter eller eljest fatta beslutav administrativ karaktär som får till följd alt kronofogdemyndigheternassjälvständighet att besluta i enskilda fall i praktiken beskärs. Förfatlningsmässigförebild för instruktion för exekutionsväsendet torde mera vara att söka idomstolsverkets instruktion än i instruktionen för skatteförvaltningen.Exekutions- och skattesidan är uppenbarligen helt olika sinsemellan, och enkopiering av instruktionen dem emellan skulle allvarligt skada tilltron tillexekutionsväsendet. Avslutningsvisbör kraftfullt betonas att det är av största betydelse att riksskatteverketsledningsuppdrag i den nya organisationen utövas på ett sätt som stärkerallmänhetens förtroende för kronofogdemyndigheterna. finns många och starkaskäl för en kontinuerlig och intensiv uppföljning av Prot. 1987/88:124 exekutionsväsendets och roll i vårt rättssamhälle. ledningsfunktion, m. rn. Mot denna bakgrund yrkar jag bifall till de borgerliga partiernasreservation angående ledningsfunkfion. Anf.36 (): I lagutskottets betänkande 34, som vi nu behandlar, föreslås delsanslag fiU kronofogdemyndigheterna, dels lagändringar som föranletts av den nyaorganisation för exekutionsväsendet som skall träda i kraft den 1 juli 1988.Där redovisas också vissa överväganden om ledningsfunktion iden nya organisationen. Inledningsvisvill jag erinra kammarens ledamöter om att beslutet om den nya organisationenantogs av . Genom beslutet om en ny organisationför exekutionsväsendet slås fast att skall få i uppdrag attsvara för den erforderliga ledningen, styrningen och samordningen avverksamheten. Delta beslut fattades mot bakgrund av att det - för att kunna fåen effektiv verksamhet - krävs en annan ledning från centralt håll än vad somtidigare varit möjligt. Ledningsfunktionernaavser bäde att företräda statens borgenärsintressen och rent exekutivauppgifter enligt utsökningsbalken och andra lagar. En huvuduppgift förkronofogdemyndigheten är att handlägga mål och ärenden enligt utsökningsbalken. Ibörjan av tillsattes en kommitté för att arbeta med genomförandet avden av beslutade nya organisationen för exekutionsväsendet. Den1 trädde den varande utsökningsbalken i kraft. Efter ettenhälligt belänkande från lagutskottet beslutade , bl. a. när detgäller de allmänna och enskilda målen, alt det bör ankomma på berördkronofogdemyndighet att själv bestämma i vilken ordning ärenden av dessa slagskulle behandlas. Tidigarevar de enskilda målen prioriterade. Dessa skulle då handläggas inom i lag föreskriventid. började arbetsbelastningen att öka förkronofogdemyndigheterna när det gällde de enskilda målen. Del råder ingettvivel om att de enskilda målen fram till dagsläget har ökat ytterligare. Detär framför allt kontokortsskulderna som ökar, och ärendena går lill indrivning,vilket i sin tur ökar arbetsbelastningen på kronofogdemyndigheterna. Dethar förts en debatt inom vissa områden, där det hävdals altenskilda borgenärer missgynnas därigenom att en alltför stor del av resursernainom exekutionsväsendet satsas på de allmänna målen. Detbör därför kanske framhållas att den debatten kan ha sin grund i attkronofogdemyndigheterna också har andra arbetsuppgifter än de rent exekutiva.Om det skulle vara så att de enskilda borgenärerna missgynnas, gör det knappastsaken bättre om det sker enligt kronofogdemyndigheternas eget bestämmande än omdet beror på en styrning från . Altdebatten i alltför hög grad har kommit att gälla ledningsroll hänger uppenbariigen samman med att det uppfattas som att verket i egenskap av central förvaltningsmyndighet på beskattningsområdet 53 ledningsfunktion, m. m. kan tänkas vilja särskilt gynna staten som borgenär. Denna uppfattning måste bygga på en mindre god insyn imyndighetens arbete. är visserligen en central myndighet inomsåväl skalleförvaltningen som exekutionsväsendet, men det rör sig om skildaavdelningar. måste - i likhet med kronofogdemyndigheterna -förutsättas kunna hålla isär sina olika roller i dessa avseenden. När det gäller frågor av administrativ karaktär, somorganisation och arbetsformer för kronofogdemyndigheterna, bör det finnasregler för all därigenom effektivisera verksamheten. Den förstärktaledningsrollen för är ett viktigt led i strävan att totaltsett få en mera ändamålsenlig ledningsstruktur för att kunna effektivisera verksamhetenoch ge bättre förutsättningar för att statsmakternas intentioner tillämpas medenhetlighet och konsekvens inom exekutionsväseridet. 'Några lagregleringar ellerandra uttalanden från sida när del gäller avseddastyrning och ledningsfunktion är inte av behovet påkallade. Förslagen i proposition 1987/88:152 till lagändringarvilka är av teknisk karaktär har inte föranlett någon erinran från utskottetssida. Inte heller om de i proposition 1987/88:100, bil. 9, föreslagna anslagentill kronofogdemyndigheterna har utskottet haft någon annan mening. Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan i lagutskottets betänkande och avslag på den till betänkandet fogadereservationen. 37 (): Exekutionsväsendets omorganisation har varitföremål för en enligt min uppfattning allmänt otillfredsställanderiksdagsbehandling. Vi fick en riktlinjeproposition, som skulle följas avytterligare en proposition. Det var étt löfte som gavs i lagutskottet - détframgår av betänkandet - men del infriades aldrig. Del var ett löfte som gavs iriksdagsdebatten, där det bl.a. också utlovades att mari skulle beakta dereservationer som fanns i anledning av denna proposition, bl. a, omriksskatteverkets ledningsfunktion. Men det infriades inte heller. Vi har fått en proposition om ledningsfunktionen, menden föranleds faktiskt av att ledningsfunktionen var så undermåligt beskriven iden ursprungliga rikllinjepropositioneh alt regeringen fick bakläxa från lagutskottet.Nu har vi fått litet ytterligare besked, mest för kännedom. Det åren myckeltunn proposifion, i dubbel mening. Jag skall bara ta upp två punkter, för alt kanske få någonytterligare klarhet. Den första gäller tillsynsenhetens ställning. Delta var en viktigfråga för lagutskottet . Detsamma gällde även , 1988. Man säger att den skall vara frislående och alt den bör vara organisatoriskt markerad. Man är rädd för denna dubbelroll och säger alt tillsyn och exekution skall kombine ras endast i rena undantagsfall. Så hoppas ulskoilsmajorilelen på ell förverkligande. Men den utredning som ligger lill grund för denna proposi tion, den s. k. , talar ett helt annat språk. Den säger att dubbelrollen blir vanlig på många håll och all del blir precis den av lagutskottet oönskade kombinationen. Är del acceptabelt, ? ' Den andrapunkten jag vill ta upp gäller instruktionens utformning.