prot · GB0919 · 1987-12-31 00:00:00 — Men det är klart att inte självt kan vidtaregionalpolifiska åtgärder, och inte heller kan man begära att handelsflottanskall betala regionalpolitiska åtgärder. Därför är det så viktigt att , innanman har genomfört denna omorganisation, verkligen diskutera med andra verksamheter,typ försvaret, för att se om man kan samordna uppgifterna, när det inte finnstillräckligt med uppgifter för den personal som eventuellt skall friställas. Det saknaskostnadsanalyser över vad sparar på indragning- Det kan t. ex. inte vara så förskräckligt billigt attanställa åtta nya direktörer på huvudkontoret. Jag säger inte att direktörernainte behövs, för det vet inte jag, men man har inte gjort någon kostnadsanalyspå hur de olika omorganisationerna slår. Det är , innan man går vidare, som man skall se efter omdetta överensstämmer med regeringens regionalpolitiska mål och om det finnsmöjligheter till samarbete med exempelvis försvaret. Det verkar för mig vara väldigt dumt, för ätt använda ettunderstatement, att först ta bort kunnigt folk från en viss lotsplats eller ettvisst passningsställe och därefter komma in med glesbygdsmedel för att stödjade människor som skall bo kvar där. Jag tycker man borde göra precis tvärtom,och det var det min interpellation rörde sig om. Om organisationen av lotsväsendet Jag förutsätter att man i samband med debedömningar som länsstyrelserna gör när det är aktuellt med förändringar av dethär slaget väger in alla samhällshänsyn som en länsstyrelse har att beakta -alltså även sådant som kan beröra försvarsberedskapen i ett visst område.Förutsättningarna för en sådan samordning och samverkan bör vara de bästagenom att länsstyrelserna gör dessa bedömningar. Det är klart att det på dettaområde har hänt att skilda regeringar vid en sammanvägning avolika faktorer inte har kunnat ta hänsyn till varje länsstyrelses önskemål. Detär garanterat i och med det här beredningssystemet och det uttalades ocksåklart när besluten fattades att man skall göra den typ av bedömningar som här talar om. Det är i varje fall det intryck som jag har fåttnär jag tagit del av de förordningar som gäller på detta område. Sedan baratvå små randanmärkningar. För det första är det i och för sig inte denadministrativa indelning som har som avgör i vilken utsträckningdet kommer att finnas arbetsplatser av typen lotspassning, utan det är meraefterfrågan på den typen av tjänster som avgör Omfattningen avlotsverksamheten. För det andra vill jag medanledning av vad som sagts om att det är bättre att det finns folk ute iskärgården än att fartyg går på grund säga följande. Från tidigare diskussionersom vi har haft här har jag ett tydligt minne av att det vid flera av de merauppmärksammade grundstötningar som har skett dess värre inte harsaknats lots ombord på fartyget. 34ANNA (); Beträffande det allra sista somkommunikationsministern sade vill jag säga att det är möjligt attkommunikationsministern har rätt. Jag har en svag aning om att det kan ha varitså som han säger. Sedan är det ju en god tanke att länsstyrelserna skalldiskutera med parterna och undersöka hur man på bästa sätt kan samordna deolika uppgifterna. Det är bara det att länsstyrelserna inte kan satsa en endakrona för att sätta makt bakom sina ord. Därför måste man gå till regeringenoch säga; Så här tycker vi att det skall vara. Det här tycker vi skall varakvar, därför att det ser ut på ett visst sätt i vår skärgård. Om den svenska handelsflottan Sedanankommer det alltså på regeringen att fatta beslut. "TAK-förordningen" kom till . Tanken är nog riktig. Men man har inte fullföljt det hela. Detär inte enbart den nuvarande regeringens fel, men den skulle liksom ha tagitett steg till. Länsstyrelserna skulle då ha haft pengar för att sätta maktbakom sina ord när det gäller att avgöra vad man vill behålla, eller också börsittande regering-vilken det nu än är - ta större hänsyn fill vadlänsstyrelserna kommer överens med parterna om. Överläggningenvar härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 1987/88:50 om den svenskahandelsflottan har frågat mig om jaghar för avsikt att föreslå positiva och tillräckligt kraftigaåtgärder för att skall kunna bevara och behålla sin handelsflotta. Honhar vidare frågat hur snabbt sådana åtgärder kan sättas in. Den svenska sjöfarten har sedan en längre fid haft storasvårigheter att klara konkurrensen från fartyg under främst lågkostnadsflagg.Det norska internafionella registret kommer med stor sannolikhet att skärpakonkurrensen ytterligare. Skillnaden i kostnader mellan att driva fartyg undersvensk resp. utländsk flagg är betydande. Från näringens sida har krav förts fram om långtgåendeskattelättnader för sjöfartsnäringen för att öka konkurrenskraften. a. en fullständig befrielse från inkomstskatt och en kraftignedsättning av de sociala avgifterna för sjömän som arbetar i s. k. fjärrfart. Regeringens näringspolitik bygger på principen om attupprätthålla generellt sett goda konkurrensvillkor för det svenskanäringslivet. Detta innebär att näringspolitiken inte kan utgå frånstatliga stödinsatser. Det finns också inom skattepolitiken generella strävandensom går ut på att skapa mera neutrala och likformiga skatteregler med bredareskattebaser och lägre skattesatser. Med dessa utgångspunkter har jag tidigare uttryckt en vissöppenhet från regeringens sida att diskutera sjöfartens skattefrågor. Jag harsamtidigt noterat att skattefrågorna isolerat, enligt företrädare för näringen,inte skulle ge önskvärd effekt. Mot bakgrund av de krav som förs fram omspeciella skatte - och avgiftslättnader m. m. för sjöfarten kommer chefen förfinansdepartementet senare att föreslå regeringen att låta göra en skyndsamanalys av sjöfartens ekonomiska villkor. Det gäller i det sammanhanget attytterligare pröva skälen för att ge ekonomiskt stöd till sjöfartsnäringen iform av selektiva skattelättnader eller på annat sätt. Beredskapsaspekten ärett sådant skäl. Sjöfartens bidrag till bytesbalansen ochsysselsättningsaspekter är andra. Utifrån bedömningar av sådana motiv skall vidare belysasvilka mål som kan sättas upp för omfattningen av den svenska sjöfartsnäringen.Det ingår attredovisa vilken typ och storlek av stödinsatser som kan komma att krävas föratt uppnå målen. 36 (): Jag vill tacka för svaret. Tyvärr är det somHasse påse tomt och innehållslöst, och regeringen verkar inte haviljan att fylla den med något. När jag fick höra vad kommunikationsministern sagt påTCO;s sjöfartsdag tänkte jag att statsrådet då kanske hade sindåliga dag - det kan ju alla människor ha då och då. Så tänkte jag, att om jagframställer en interpenation, får han möjhghet att förbättra sig. Men ack nej,påsen är fortfarande tom. Statsrådet konstaterar: "Skillnaden i kostnadermellan att driva fartyg under svensk resp. utländsk flagg är betydande. "Vad vill då regeringen göra åt detta? I svaret står: "Detta innebärsamtidigt att näringspolifiken inte kan utgå från stafiiga stödinsatser. Medanledning av svaret kan jag konstatera följande: Regeringen vetatt det är stora kostnadsskillnader mellan svensk och utländsk sjöfart. Regeringenlåter principer gå före nödvändiga åtgärder. Ja, svaret går ut på attregeringen inte är beredd att nu vidta några selektiva åtgärder till sjöfartensfromma. Regeringen - ivarje fall kommunikafionsministern - verkar överraskad avsjöfartens krav: "Mot bakgrund av de krav som förs fram . krav harförts fram . Har kommunikationsministern haft så bråttom medÖresundsbron att han inte har sett och inte har hört hurdet håller på att gåför svensk sjöfart? Det värsta av allt: Regeringen skall senare - hurmycket senare? - låta göra en skyndsam analys av sjöfartens ekonomiska villkor. Men, herr statsråd, det finns mängder av utredningar, analyser och beslutsunder lag, och alla talar entydigt om att svensk sjöfartsnäring måste få ekonomiskt stöd - precis som i , , , , m.fl. behöver inte göra fler analyser, utan det är bara att sätta i gång. I svaret står också att regeringenskall "ytterligare pröva skälen för att ge ekonomiskt stöd tinsjöfartsnäringen". Räcker inte det faktum att den svenska flottanslastkapacitet har halverats sedan ni socialdemokrater trädde till 1982? Baraunder våren, i väntan på en sjöfartsproposition, såldes elva fartyg ut, bl. a.hela återstoden av de svenska kylfartygen. Socialdemokraterna vill att skall Varasjälvständigt och neutralt, men kan omvärlden tro på detta om vi inte har någonegen handelsflotta kvar? I det senaste försvarsbeslutet räknadesocialdemokraterna med en ökad krisimport. Hur skall detta vara möjligt, om vihar förlorat så gott som alla våra fartyg till främmande flagg? Dem får vi intehem. Socialdemokraterna säger att de vill arbeta för en god miljö.Det finns inget transportsätt som är så miljövänligt som sjöfarten. Om den svenska handelsflottan 3 protokoll 1987/88:19-20 Socialdemokraternasäger sig vilja förbättra ekonomi. har väl skillnaden mellaninput och output varit så bra som här. Ge svensk sjöfart stöd för ca 450 milj.kr. och få ett valutaöverskott på 7,5 miljarder! Varför vill inte regeringengöra sådana affärer? Det är ett ovanligt lönsamt sätt att kasta pengar i sjön. Socialdemokraternavet att av den svenska utrikeshandeln går med båt. Vet ni också att bara22 % av exporten och av importen går med svenska båtar? Det oroar mig ihög grad, för det gör så sårbart, så beroende av andra ländersvälvilja. Men regeringen tycks inte oroad, den vill fortsätta att utreda. Fråncenterns sida är vi beredda fill skattefrihet för sjöfolk i fjärrfart, tillnedsättning av sociala avgifter, till att släppa investeringsfonderna och fillatt låta staten återta ansvaret för isbrytningen. Generellt sett vill vi ocksåförbättra för egenföretagarna genom sänkta egenavgifter och slopad förmögenhetsskattpå i företag arbetande kapital. Fleraav de 209 mindre båtar vi har kvar bjuds nu ut till försäljning. Många ärganska dåliga och skulle behöva repareras, byggas om eller bytas ut. Varförvill då inte regeringen släppa de allmänna investeringsfonderna fria, så att dekan användas av industrin till investeringar i nya och begagnade båtar? Tala omdet för oss , kommunikationsministern! Regeringenbrukar vilja berömma sig av att vara handlingskraftig. Jo då, när man plötsligttar 15 miljarder från pensionsspararna eller med ett penndrag flyttar överansvaret för isbrytningen på sjöfarten. Men när en hel näring seglar ifrån oss,då bär man sig åt som barn som seglar med kottar, tar en pinne och petar litethär och litet där till kotten ger sig i väg. Jagär arg, förvånad och besviken på regeringens obefintliga sjöfartspoli-fik, ochnu frågar jag : Vill regeringen ha någon svensk sjöfart? 37 (): När jag gick till den här interpellationsdebatten hade jag förväntatmig att kommunikationsministern skulle komma med ett klart besked om när vi iriksdagen har att förvänta oss en proposition från regeringens sida om svensksjöfart. kommer han med det nedslående beskedet att en ny utredning skalltitta närmare på de här frågorna, detta efter att vi till en annan om att det skall komma enproposition vid den eller den tidpunkten. sade man att vi hade att vänta en proposition på det här området. är vi inne inovember månad. Vid tidigare tillfällen har kommunikationsministern sagt att enproposition kan väntas i slutet av det här året. aviserar man en ny utredningoch skjuter frågans lösning . Svensksjöfartsnäring befinner sig utan tvivel i en svår krissituation. 1948 varSveriges andel av världshandelsflottan . Enligt siffror somredovisades är vi 1987 nere i . Tala om att det bär utför försjöfartsnäringen. 1975var på elfte plats bland världens sjöfartsnationer, 1986 befann vi osspå trettioandra plats. Detta ger en klar bild av vad det är fråga om och huromfattande problemen är på detta område. samtidigtsom efterfrågan på sjötransporter ökar. Det gäller framför allt de långasjötransporterna. har antalet anställdaombord halverats. 1976 hade vi närmare 23 000 anställda inom sjöfarten. 1986 ärdet ca 12 000 anställda ombord i den svenskflaggade delen av fartygsbeståndet.Samma negativa utveckling präglar kustsjöfarten och härsjöfarten. Man kan ställa frågan; Vad sker i vår omvärld, i andraländer där man också bedriver sjöfart? Ja, de andra länderna har tagit sig problem. Där har regeringarna gjort stora insatser för att räddasjöfartsnäringen. Icke minst har under senare fid visat att det går attgöra insatser på detta område. har både sökt och hittat lösningar på sinaproblem. Man kan också fråga vad regeringen avser att göra . Jagskulle vilja ge kornmunikationsministern och regeringen rådet att ta en närmaretitt på hur . har löst problemen på detta område. Jag tror att vi har enhel del att hämta, om vi studerar förhållandena på andra sidan Kölen. Det råder inga tvivel om att man kan påstå att densocialdemokratiska regeringen tvekar, väntar och är passiv rent allmänt när detgäller sjöfartsnäringen. sinar näringen, pessimismen spridersig-inte bara bland redare utan även bland anställda på skilda nivåer. Det ärintressant att kunna konstatera att sjöfartens arbetsgivarsida och berördafackliga organisationer är enhälliga i bedömningen att något måste göras föratt rädda svensk sjöfartsnäring. TCO har gått i spetsen och givit sitt bidragtill debatten. har presenterat ett konkret förslag till hur problematikenskall lösas. Det förslaget borde kunna vara ett bra underlag för regeringen idiskussionerna för att finna en lösning och lägga fram en proposition. Ofta ställs frågan: Varför behöver vi ha en svensksjöfartsnäring? Jag.- tycker det är viktigt att göra det konstaterandet att viav,ekonomiska skäl måste ha en näring på detta område. Sysselsättningsmässigaskäl är ett annat motiv, beredskapsskäl ett tredje, och icke minst kan man framhålla miljöaspekterna. Kommunikationsministern säger att regeringenhar visat en öppenhet att diskutera sjöfartens skattefrågor. Jag kan väl intehålla med om det. Dagens besked vill jag tolka så, att man för tillfälletlägger locket på. En utredning är tillsatt, och det innebär att vi inte underden kan förvänta oss en mer omfattande och seriös debatt omdessa frågor. Jag vill avslutningsvis till kommunikationsministernändock ställa frågan: När får vi en sjöfartspolitisk proposition? När kanriksdagen få tillfälle att behandla förslag till lösningar, som kan räddasvensk sjöfartsnäring från en påtvingad avveckling? Prot;1987/88:19 Om den svenska handelsflottan 38ELVING (); Kommunikationsministerns svar på AnnaWohlin-Anderssons interpellafion är en mycket nedslående läsning. Svaret visarpå en total handlingsförlamning inom regeringen beträffande sjöfartspolitiken.Man har inga förslag och inte heller några idéer om vad man vill göra för attbibehålla en svensk handelsflotta; Tydligen är man beredd att sitta med armarna i kors ochbara se på hur en allt större del av vår svenska handéisflotta registrerasunder utländsk flagg. Om den svenska handelsflottan riskerar att gå till historien som denkommunikationsminister som - utan att göra något åt det - lät den svenskahandelsflottan raderas ut. Detta är djupt beklagligt. Sjöfarten är fill sin karaktär en mycket internafionellverksamhet. I betydligt högre grad än för övriga branscher formas villkoren försjöfarten på en internafionell marknad. Möjligheterna att skapa särskildasvenska regler och pålagor är därför starkt begränsade. Vi står nu inför ett vägval i utvecklingen. Vi måstebestämma oss för om vi vill ha en svensk handelsflotta . Mitt ochcenterpartiets svar på denna fråga är ett obetingat ja. De vikfigaste skälenför detta ja är sysselsättningen, valutaintäkterna och beredskapsskälen. Det är framför allt tre åtgärder som behövs för attnäringen skall få framtidstro igen, nämligen skattebefrielse för deombordanställda, kraftigt reducerade socialförsäkringsavgifter och ändraderegler för användande av investeringsfonderna, så att de i ökad utsträckningkan utnyttjas för investeringar i fartyg. Det är inte subventioner i vanlig mening det handlar omutan en mycket bra affär för som nation. Det visar bl. a. AnnaWohlin-Anderssons tidigare räkneexempel. Genom dessa insatser kan vi bibehållaoch även öka det svenska sjöfartsnettot. Enligt uppgifter som jag fått från redarefinns det dessutom intresse i bl. a. för att flagga om fartyg som i dagseglar under s. k. bekvämlighetsflagg till svensk flagg, om de åtgärder som jagtidigare nämnt genomförs i . T. ex. den svenska kustsjöfarten bedrivs i stor utsträckningav familjeföretag - med säte i bl. a. på - som av tradifion ochövertygelse driver sina fartyg under svensk flagg, och man vill inget hellre änatt kunna fortsätta på det sättet. Även de ombordanställda vill arbeta ombordpå svenskflaggade fartyg. Tvinga inte dessaföretag att flagga ut sina fartyg! I kommunikationsministerns svar hänvisas till nyautredningar. Jag anser att problemen är tillräckligt utredda. Vad som behövsär konkreta förslag fill åtgärder. Vid den sjöfartspolitiska dag som TCO arrangerade den 14oktober och där för övrigt kommunikationsministern deltog i paneldiskussionenframgick det med all önskvärd tydlighet att det finns en majoritet i som är villig att vidta nödvändiga åtgärder för sjöfarten. Jag skulledärför avslutningsvis vilja fråga kommunikafionsministern varför han inteutnyttjar den möjligheten att skapa en mycket stor politisk majoritet för atträdda den svenska handelsflottan. 39Kommunikationsminister : Herr talman! Som redan mer ellermindre medvetet sagts i debatten har den svenska sjöfartskrisen inte börjat nu- den har pågått ungefär. Jag vill göra det påpekandetmed anledning av att den ena företrädaren efter den andra för borgerligapartier nu står upp och beklagar den utveckling som skett. Jag ifrågasätter ioch för sig inte uppriktigheten i det beklagandet, men det finns då anledningatt påpeka att det stora raset för svensk sjöfart skedde under senare delen av1970-talet, då vi hade borgerligaregeringar här i landet. Vem som var kommunikationsminister vid de olikatidpunkterna lämnar jag därhän - de byttes ju ganska ofta . Men detvar borgerligt regeringsansvar under de år då det verkligt stora sjöfartsraseti inträffade. Detvar naturligtvis inte så lätt att möta de här svårigheterna då heller.Sjöfarten arbetar under konkurrensförhållanden som dess bättre inte är normalaför näringslivet. Det har givits olika exempel på det - jag tycker att desiffror som rhan brukar anföra är talande nog: Om man jämför två likvärdigabåtar kan driftkostnaderna för det svenska fartyget ligga i storleksordningen10 milj. kr., medan driftkostnaden för det bekvämlighets-flaggade fartyget kanligga på ett par . Det är klart att det inte är lätt för svensksjöfart att hävda sig under sådana konkurrensförhållanden. som uppstår är: Kan vi subvenfionera bort skillnaderna ikonkurrensförutsättningar? Kan vi med statliga insatser och åtgärder,ekonomiska förmåner, osv. sudda ut dessa skinnader? Det är väl kring det som diskussionenhar stått , då sjöfarten arbetat under dessa svåravillkor. Olikadeltagare i den här diskussionen stöder olika förslag som framlagts, bl. a. avde sjöfackliga organisationerna. Låt oss ta TCO:s program som utgångspunkt! Dethandlar om insatser i storleksordningen 500 milj. kr. Jag har ännuinte hört hur företrädarna för de övriga partierna här tänker sig att täcka éttinkomstbortfall av den storleksordningen för staten. Jag har inte heller settnågra konkreta förslag till hur man här i tänker sig att takonsekvenserna rent ekonomiskt av sin anslutning till dessa åtgärder. Mansäger att regeringen har suttit med armarna i kors i den här frågan. Det harregeringen verkligen inte gjort. Det rederistöd som utgick under ett antal årmeri som dess värre inte lyckades förhindra den här utvecklingen tillkom ju påsocialdemokratiskt initiativ . Sammantaget har stödinsatser av olika slag i storleksordningen 1,5miljarder kronor satts in. Men detta har alltså inte förmått att förhindra attsjöfarten under det starka internationella konkurrenstrycket har haft svåramotgångar . Det betyder att om vi nu skall sätta in ytterligareåtgärder kan vi ha anledning att ganska noga fundera över vilka insatser somskall göras. sade att jag inte hade förklarat att vi var beredda att vidtanågra generella åtgärder. På den som har åberopats här sade jag,vilket jag också påminner om i interpellationssvaret, att vi just var bereddaatt diskutera den generella åtgärden att fatta ett specialbeslul om skatternaför de ombordanställda i fjärrfart. Jag tycker att det är en mycket långtgåendeåtgärd, att man för en kategori säger att den inte skall betala någoninkomstskatt alls. Det är såvitt jag förstår en ganska unik åtgärd påskatteområdet. Den var vi alltså beredda att diskutera. Men trots dennalångtgående åtgärd förklarar branschens företrädare att den inte är tillräckligför att svensk sjöfart långsiktigt kommer att överleva. Efter att för någraveckor sedan ha fått detta svar är det väl inte så konstigt att regeringensäger att en ingående analys måste göras av hur långtgående åtgärder somegentligen fordras för att svensk sjöfart över huvud taget skall ha en chansatt Om den svenska handelsflottan överleva.Om man inte ens kan konkurrera när de anställda blir helt befriade från statliginkomstskatt, vilka förutsättningar skall då gälla för att man över huvud tagetskall kunna konkurrera? En åtgärd som föreslås av t. ex. är att viskall göra som man har gjort i , nämligen införa ett öppet internationelltregister. Jag skulle vilja skicka frågan vidare: Är det detta som också AnnaWohlin-' och är ute efter? Är det detta som så attsäga skulle bli den borgerliga sjöfartspolitiken, att man helt enkeltavbemannar de svenska fartygen? Detta är ju vad som kommer att ske med denorska fartygen. Då gäller ju inte mycket av det som man har talat varmt för iden här debatten - i varje fall inte för sjöfolkets del. Min konkreta fråga äralltså: Är det denna åtgärd som skulle bli aktuell ifall vi hade en majoritet iriksdagen där de borgeriiga partierna fick bestämma? 40 (): Nej, kommunikationsministern, om man genomfördessa åtgärder, vilka vi i för övrigt pekade på redan i det öppna brevsom vi tillställde statsrådet , behöver man inte flagga ut de svenskafartygen till det norska öppna registret. Det har både ,och sagt. Kommunikationsministern säger att han fick veta att det skulle behövas ännu mera långtgående åtgärder änatt ta bort skatten. Men oppositionen ju faktiskt vetat om ,att det inte räcker med detta utan att det måste till fler åtgärder för att -för att använda ett i detta sammanhang otäckt ord - grundligt stötta under densvenska sjöfarten. Kommunikationsministern säger vidare att vi inte gjordenågonfing när vi satt i regeringsställnirig. Men det var just precis vad vigjorde. Det var den förre kommunikationsministern som initieradeoch genomförde stödet till svenska rederier grundat på inbetald sjömansskatt.Det har från sida framförts att detta stöd vartill en mycket stor hjälp. Ett förslag till ny sjömansbeskattning låg påskrivbordet den dag regeringsskiftet skedde, men det hamnade sedan i någonbyrålåda, antar jag. Jag har nämligen inte sett till det . Det nya stora hotet, det som gör hela den här diskussionenså aktuell, är det norska öppna registret. Om det registret säger ; "Tillkomsten av innebär ett starkt hot mot denkvarvarande svenska handelsflottan, särskilt mot linje- och närsjöfarten. Detnorska registret kommer att innebära dels att svenska redare överför sinafartyg till det norska registret för att uppnå de kostnadsfördelar som dettamedför, dels att NIS-registrerade fartyg konkurrerar ut det svenska tonnaget påpga de' starka kostnadsfördelar dessa har."' Risken är alltså att vi på grund av detta nya öppna norskaregister förlorar även kustsjöfarten, och detta till . Det betyderundergång för de små skärgårdssamhällena, som varit inne på.Det betyder också att vi icke disponerar kustsjöfarten när det eventuellt blirkris eller avspärrning, eftersom tillhör NATO. Både LO,TCO, sjöfartverkets generaldirektör och Fartygsbefälsförening- en har sagt att man måstegöra någonfing . Så här säger generaldirektören för Janérus: