prot · GB0999 · 1987-12-31 00:00:00 — Den här propositionen skall inte behandlas i kammarenförrän om , men frågan är av så stor principiell vikt att jagser skäl att redan nu ställa kravet, att de socialdemokratiska företrädarna iutskottet kliver upp i talarstolen och talar om, vilka motiv som ligger bakomatt man nu går in och -i direkt strid mot vad kassornas stadgar faktisktföreskriver - lägger beslag på och överför dem fill enorganisation som är ett parti närstående. Det är en annan sak som förundrar mig. Nufinns det kanske ingen vpk-are i salen - jo, där har vi en. Jag kan nämligeninte förstå hur vpk kan gå med på det här förslaget, för, , vadär det som kommer att hända om ni sitter i kammare och utskott och ger stöd åtdet? Jo, huvuddelen av denna mycket stora summa pengar, åtskilliga hundramiljoner, kommer säkerligen att överlämnas fill kommunistfientliga fackföreningar.Vad ni gör om ni stöder förslaget, , är att ni binder ris åtegen rygg. Ni brukar i alla fall då och då ha insikt i när sådant håller på attske, och ni brukar också då och då kunna ta en del obekväma debatter. Jag måstesäga att det rimliga vore att vpk i talarstolen deklarerade att manär beredd att tillsammans med resten av oppositionen sätta stopp för dennaväldiga resursöverföring, dessutom på orätt grund. För att gå över till det som dagensbetänkande innehåller: Man kan fråga sig hur socialdemokraterna glada i hågenkan tröska på på samma sätt som tidigare och med samma självsäkerhet utan attens med ett litet ord eller en gesteller ett tecken antyda någon vilja att vara med och diskutera deutomordentligt oroande inslag som finns i utvecklingen på den svenskaarbetsmarknaden och i den svenska ekonomin. Jag tycker att ni skulle vara litetlugnare och litet mindre styva i korken när ni vill hämta hem hurraropen föratt det ser bra ut på arbetsmarknaden. Vad är det ni har gjort för någontingsedan ni började regera 1982? Jo, de arbetsmarknadssiffror som ni solar er såglatt i mitt under en hygglig högkonjunktur är högre än vad de var den kortaoch inte alls Uka intensiva högkonjunkturen 1980. Är det någonting att yvasöver? Är inte det ett varningstecken, är inte det ett tecken som faktiskt visaratt det kan finnas skäl att föra ett öppet resonemang om vad det kan bero påoch vilka konsekvenser det kan få när konjunkturen en gång vänder? Det gör denju, det vet ni och det vet vi. Denhär arbetsmarknaden där allting är så bra är dessutom en devalveringsarbetsmarknad.Varför är det så bra? En mycket viktig förklaring är att den svenska kronansedan 1981 har skrivits ned med , en devalvering på 1981, endevalvering på 1982, om man räknar effekterna av den, och en löpandefaktisk nedskrivning av den svenska kronan från 1982 och framåt.Sammantaget blir det . Konstigt vore det väl, om inte det skulle fåeffekter på den svenska ekonomins utveckling, på möjligheten för de svenskaföretagen att konkurrera. Och tur är väl det, mina kära socialdemokrater, attdet har varit så här, för ni har drivit en politik som utan den härnedskrivningen av den svenska kronans värde öch därmed följande förbättring avföretagens konkurrenskraft skulle ha inneburit att lönekostnadsökningar på 12 %mer än i våra viktigaste konkurrentländer hade slagit igenom. inte det minsta oroade av det faktum att utvecklingen av svenska företagsandelar på exportmarknaderna är och har varit utomordentligt svag? Hur kan denha varit så svag när allting är så bra, när den tredje vägens politik är såframgångsrik? Vadtänker ni göra för att skapa beredskap för att ta emot arbetsmarknadsproblemennär konjunkturen vänder? Väd tänker ni göra när inte en kontinuerligt pågåendenedskrivning av den svenska kronan räddar er från konsekvenserna av en felaktigpolitik? Då går det inte att sätta sig på det socialdemokratiskapartiprogrammet och sedan i stort sett lägga föregående årsarbetsmarknadspolitiska betänkande i kopieringsmaskinen, byta årtal och köradet en gång till. Detblir väl som vanligt när vi debatterar arbetsmarknadspolitiken - men vUl niinte svara på de här frågorna nu så kommer ni att tvingas till det. Har viriktig tur så sitter ni inte i ansvarig ställning så länge till, och då om inteannat finns det förutsättningar för att faktiskt börja analysera och angripa endel av de här utomordentligt besvärliga problemen. Vadhar ni gjort på arbetsmarknadsområdet ? På vilket sätt har ni förnyatarbetsmarknadspolitiken? Inte ett dugg, inte enda dugg har ni gjort. Också pådet området framstår ni som det gårdagens parti som ni alltmer är. Hälsaarbetsmarknadsministern, mina herrar, att nu är det faktiskt dags att hon försin egen och regeringens skull ger sig på en del av de centrala förnyelsekravenpå arbetsmarknadspolitikens område. Annars kommer hon inte att klara sig på sinallmänna charmighet och på sitt rykte om att ha varit en utomordentligtkompetent kommunalpolitiker. Hon måste ju lämna något mer bidrag tillregeringens trovärdighet på det här området än att grabba 2,5 miljarder av andras pengar och ge demtill en kompis, för det är precis det det handlar om. Vadhar ni gjort på den praktiska yrkesutbildningens område? Vi konstateradetillsammans - notera att jag säger tillsammans - trots en rätt häftig politiskdebatt för länge sedan, , att det var dags att göranågonting åt den praktiska yrkesutbildningen för att , svenska företagoch svenska ungdomar skulle klara sig hyggligt . Vad har ni gjort?Jo, ni satte i gång alldeles väldigt ambitiöst, och även om det inte var eninriktning på utrednings- och då antytt reformarbete som till hundra procentöverensstämde med vad moderata samlingspartiet stod för, tyckte vi närutredningen satte i gång att det såg ut att kunna bli någonting. Vad bidde detdå? Jo, det bidde en tumme. Tio förlorade år handlar det om. Det blirförsöksverksamhet, det blir ju ingenting. Dethär går inte, mina kära socialdemokratiska vänner. Om ni följt moderatasamlingspartiet, så hade vi stått inför introduktionen av en fullständigreformering av den praktiska yrkesutbildningen, som hade kunnat få effekt i slutetpå 80-talet, och när vi går in , med fuU kraft. Men får vi en ickebeslutför socialdemokratisk försöksverksamhet. Hurär det med den här väl fungerande, väl samarbetande regeringen, som klarar allasvårigheter och har en samordningsstrategi som aldrig har varit så framgångsriki regerandets historia? Ni klarar inte av det här! Den högra handen vet intevad den vänstra vill. Och när den högra handen vet vad den vänstra vill, dåvill inte den högra handen vara med och betala. Så vart det inte den här storareformen, utan det bidde en tumme. Det var inte så lätt att klara LO:sintressen. De utfästelser som gjorts i den aktuella utredningen gentemot denena parten på arbetsmarknaden, vilka var en grundläggande förutsättning för attdet hela skulle vara möjligt att genomföra, kunde inte infrias, därför att LOsade nej. får LO del av en ordentlig summa pengar, 2,5 miljarder, så nukanske LO blir litet enklare att hantera. Vad vet jag? Men oavsett hur det förhåller sig, , har ni på det härområdet genom er politik skapat en situation med tio förlorade år när detgäller reformering av den praktiska yrkesutbildningen. Vadhar ni gjort på arbetsförmedlingens område? Arbetsmarknaden, det svenskanäringslivet, förändras i mycket snabb takt. Vi står inför en stor omställning,en stor förändring, inom den offentliga sektorn, och minst lika stor - om intestörre ändå - blir omställningen för det privata näringslivet. Ochvad gör ni? Ni har tillsatt en utredning i , och nitörs inte ens tala om för era närmaste intressenter vad den skall göra. Dentycks ju inte göra så mycket heller. Ni vågar inte föra ut till diskussion deförändringar som är nödvändiga, för i så fall skulle det bli intern strid iarbetarrörelsen. Och se, då blir det grus i maskineriet, och då kan ni förloravalet. Det är tydligtvis så, herr talman, att det socialdemokratiska partietoch den socialdemokratiska delen av fackföreningsrörelsen betyder mer för er ännödvändiga förändringar. Detta är illavarslande. En sådan regering kan vi inteha för . Vad har ni gjort för attreformera arbetslöshetsförsäkringen? Där har ni ju faktiskt lagt ner arbete -en alldeles väldigt trogen enmansutredare plus hela bandet av experter har justpresenterat ett förslag som går ut på betydligt mer än 2,5 miljarder tillfacket. Vad innehåller egentligen det förslaget? Ja, inte vad man kundeförvänta sig när det gäller ett parti som faktiskt alltid hävdar att det är detpartiet som står för välfärden, för den generella välfärdspolitiken, för ensocial trygghet som skall omfatta alla. Nej, här värdet inte fråga om detta,herr talman - det var fråga om att tryggheten skall omfatta facket. Hurkan ni acceptera, hur kan ni leva med en arbetslöshetsförsäkring som baraomfattar av de arbetslösa? var det ,om jag räknarnoga. Hur kan ni leva med att av de arbetslösa får gå till ,att får mycket låg ersättning? Hur kan ni leva med detta? Att det är svårtförstår jag, men det hjälps upp genom hejarop från fackförbunden, som tyckeratt den nuvarande ordningen med begränsade arbetslöshetskassor är ett brasystem. Tänk om det vore så, herr talman, att de som är med i PRO skulle hahögre pensioner än de som inte är med i PRO! Tänk om det vore så att de som ärmed i facket skulle ha en högre sjukförsäkring än de som inte är med i facket!SkuUe det vara acceptabelt? Nej, inte ens för er! Men hur kan det vara sådanahär förhållanden på det område vi nu diskuterar? Ni har en del att förklara.Jag tror inte att ni kan förklara det, för ni kan inte stå i riksdagenstalarstol och säga att omsorgen om och deras ledningar, erabröder, är viktigare än igångsättandet av en ordentlig reform som ger oss enallmän arbetslöshetsförsäkring. När det gäller ungdomarna, förutom yrkesutbildningen, har ni inteheller gjort just någonting. Jo, har ni gjort något, men då"duttades det till" i skymundan någonstans, för när ni skall göranågot på det området-t. ex. åt ungdomslagen-måste ni göra det som vi undermånga år har sagt måste göras. I tilläggsbudgeten kan vi se att ni försökersmyga igenom förslag om en minskning av antalet ungdomar i ungdomslagen. Mendetta är inte så mycket att tala om! Det är ingen stor reform - det kan ni intesäga att det är. Det är ingen viktig förändring, därför att det är moderatpolitik. Rörlighetenpå arbetsmarknaden, som har varit ett mycket viktigt mål för socialdemokratintidigare, vart har den tagit vägen? Ni kan inte ens tänka er att släppa framett förslag som AMS lade fram i sina petita, att AMS skulle få möjlighet attinom ramen för tilldelade medel till sysselsättningsskapande åtgärder utgestarthjälp. Vad har hänt med socialdemokratin? Ni säger att det handlar ombesparingsskäl. Det finns mycket annat att spara på! Det här är ju att spara påett område där åtgärderna direkt slår ut i ökad faktisk arbetslöshet. Hur kanni ta det på ert ansvar? Påområde efter område kan man, herr talman, konstatera att det inte häntnågonting. Ni har inte haft trycket på er heller, för arbetsmarknadsutvecklingenhar ju varit ganska hygglig. Men det är en väldig skillnad mellan att drivakortsiktig politik, bortse från de hot som finns, och att ta ansvar och drakonsekvenser - ta ansvar och ha beredskap, ta ansvar och våga föra öppendebatt. Man brukar från socialdemokratiskt håll - och detta antar jag att vifår höra också - svara på sådana här anföranden med att säga: Men hurblir det om ni skall regera? Vad skall ni komma överens om? 5Riksdagens protokoU 1987/88:99 Prbt.-1987/88:9913 april 1988 inte komma överens omnågonfirig. Ja, det kän finnas olika åsikter mellan de borgerliga partiernaäven i arbetsmarknadspolitiska frågor. Men nog råder det enighet på så mångapunkter att en borgerlig arbetsmarknadspolitik skiille verka som en explosionav kreativitet och aktivitet jämfört med det vi har sett från densocialdemokratiska regeringen . Jagyrkar, herr talman, bifall till det stora antal reservationer där moderataledamöter står antecknade. Under detta anförande övertog andre' vice talmannenledningen av kammarens förhandhngar. 62 (): Vi har en god konjunktur. Industrin går på högvarv. Dramatiskasänkningar av oljepriserna har gjort de yttre förutsättningarna gynnsamma förett gott arbetsmarknadsläge. Regeringen säger i sin budgetproposition att manhar varit framgångsrik, att den s. k. tredje vägens politik har klaratproblemen. För detta får regeringen applåder av utskottets socialdemokrater. Bakomden officiella statistiken beträffande antalet arbetslösa finns det problem sominger stor oro. Det gäller bl. a. långfidsarbetslösheten samt arbetslöshetenbland ungdornar och handikappade. I propositionen ges en analys av läget.Regering och opposition är i det sammanhanget påfallande eniga, men framförallt i åtgärdsdelen går åsikterna isär. Det gäller reformer på en räd avsnittsom är viktiga men som ligger utanför arbetsmarknadsutskottets område, t. ex.skatteområdet, där åtgärderna skulle främja utvecklingen och vara gynnsammaför de mindre företagen men framför allt för de många löntagarna. Vi har ocksåvarit kritiska till det krampakfiga motståndet mot avmonopolisering och ökadkonkurrens liksom till motståndet mot den förbättrade effektivitet som viefterlyst. Det har varit påfallande att här bristersocialdemokraternas vilja att ta itu med byråkrafi och regleringar. Därför harvi från oppositionens sida tvingats konstatera att de åtgärder som regeringenanser nödvändiga inte följs upp på ett konkret och relevant sätt. Regeringentvår sina händer när det gäller skattereformerna och hänvisar till attparterna inte nappat på erbjudandet. Därför var förslag om envarakfig sänkning av marginalskatten ytterst nödvändigt för framfidaavtalsrörelser och för en positiv arbetsmarknad. Det skulle ha banat väg förett avtal söm gett löntagarna ökad köpkraft men ändå begränsad inflation ochgett samhällsekonomisk balans. En sådan balans är en förutsättning för enpositiv arbetsmarknad. Den gamla fina folkpartiparollen "det måste lönasig att arbeta" är alltså aktuellare . En skattereform somsänker skatt på löneökningar och extraarbete, som uppmuntrar sparande, studierinom arbetsmarknadsutbildningen och till att ta ekonomiska risker, t; ex.starta eget och att driva nya företag behövs. Om det blir ett bättre klimat föratt arbeta och spara', skapas mera resurser i ekonomin, vilket innebär högretillväxt. Detta underlättar avtalsrörelserna, löntagarna får mer i plånbokenefter inkomstökning, och det blir lättare för arbetsgivarna att erbjudahyggliga lönelyft. En samhällsekonomisk krydda i samband med de sänktamarginalskatterna blir att inflationstakten dämpas. Närnu situationen på arbetsmarknaden är så gynnsam som regeringen och Prot.1987/88:99 utskottsmajoriteten påstår, frågar man sig ändå förundrat hur detkommer sig att vi måste satsanära på arbetsmarknadspolitiska,---- [ : Rent logiskt ochmed oförändrad ambitionsnivå innebär detta en Arbetsmarknadspoliti-betydande och häftig kostnadsökning i en dämpadkonjunktur. Mycket talar för att dagens gynnsamma konjunkturläge snart kanförbytas i sin motsats. Därför är det viktigt med strategiska insatser iarbetsmarknadspolitiken och att rationella och samhällsekonomiska lösningar kanpresenteras. När vi nu studerar aktuell arbetsriiarknadsstatistik finns detanledning att iaktta två saker. Det ena är att irian från infördeett antal förändringar av . Genom att de kriterier som gäller för att räknassom arbetslös tillämpas mer strikt ligger nivån för arbetslösa betydUgt lägre iden nya . Det relativa arbetslöshetstalet minskar dåmed cirka en halv procentenhet. Sfär nu utskottsmajoriteten påstår attarbetslösheten minskat och att det i så hög grad skulle bero på regeringensinsatser, bör man ha denna förändring i minnet. Egenberömmet skulle förmodligenbli klädsamt dämpat om utskottsmajoriteten också erinrade sig de statistiskafakta som säger att den öppna arbetslösheten under hela den socialdemokratiskaregeringsperioden var högre än under t.ex. , då vi hade enannan regering. Glöm inte bort att har det föga smickrande rekordet i öppen arbetslöshetinkasserats. Detta sätter helt andra tankar i rörelse än vad utskottsmajoritetenavsåg då man i betänkandets början skriver att man "anser för sin del attresultatet av den förda politiken kan sägas fala för sig själv".Så sant som det är sagt och skrivet. framtida arbetsmarknad kommer det att ställas allt större krav påkunskapsnivån. Bristeri pä kvalificerade yrkesarbetare och tjänstemän inomtekniska yrken tyder på att kompetenskraven på arbetsmarknaden har ökat. Därförär satsningen på arbetsmarknadsutbildning så vital, liksom på en flexibelarbetsmarknad där människor kan stimuleras till utbildning och en framför alltyrkesmässigt betingad ökad rörlighet. , För delhävdar vi att full sysselsättning är det högst prioriterade målet för denekonomiska politiken. Den offentliga sektorn, som expanderade kraftigf under70-talet, kommer inte att göra det på något liknande sätt igen och framför alltinte i en omfattning som kan skapa tillräckligt med nya jobb. Därför kommer denenskilda sektorn att spela en allt större roll. Då krävs det både ett näringsvänligtklimat, som stimulerar framtidstro och nyföretagande, och uppmuntran fill justnyföretagande och expansion av redan existeraride verksamheter. Mycket talarför att den enskilda tjänstesektorn kommer att vara ett viktigt inslag i enframtida Sysselsättningsökning. Det är viktigt att konkurrens och nytänkandeinom hela tjänsteproduktionen kan ges ett konstruktivt utrymme. Utifrånliberala utgångspunkter tror vi inte att staten eller några centrala byråkrater kan peka ut vad som är framtidsbranscher, irite heller vilka söm blir vinnare eller förlorare i en framtida arbetsmarknad. I en decentraliserad marknadsekonomi handlar det om många människors intentioner och många företags och löntagares beslut. Detta är vida överlägset enstaka och övergripande politiska centrala beslut. Därför menar vi att det ytterst 67 1987/88:99 handlar om enskilda människors initiativ, kreativitet och arbetsvilja. Det är 13 apnl 1988 bara ur en sådan miljö som de goda framtidsprojektenkan växa fram. Ahets a k ad nit' S""" °'' Statsmakterna att inte hindrakonstruktivt nytänkande eller . Det är därför somfolkpartiet betonar upphandling- en med konkurrens,slopande av formella och informella monopol, undanröjande av etableringshindersamt att den sociala sektorn inte hålls tillbaka genom etableringskontroller,snål ersättning från sjukförsäkringen eller ett ideologiskt betingat motstånd.Erfarenheterna från de försök som gjorts inom t. ex. alternativa vård- ochomsorgsformer är så gynnsamma att staten bör uppmuntra sådana initiativ. Detskulle också innebära en ökad jämställdhet, då det framför allt är kvinnornasarbetsmarknad som berörs. För del har det varit självklart att hävdadet vi har kallat för arbetsUnjen. Det var modellen under de årvi medverkade i regeringsarbetet. Det har varit vår uppläggning också underoppositionsåren. Det hindrar inte att en aktiv arbetsmarknadspolitik ärbegränsad till att vara ett komplement. För att arbetsmarknaden skall fungeramåste det i botten finnas en sund samhällsekonomi och ett positivtnäringskUmat. Ireservation 7 tar oppositionen upp frågan om en översyn av arbetsförmedlingslagen.Vi menar att en både genomgripande och förutsättningslös översyn är nödvändig.Riksdagen har så sent som påpekat att den gamlaarbetsförmedlingslagen har blivit svår att tolka och tillämpa. Särskilt motbakgrund av den snabba förändring som råder på arbetsmarknaden och de nyaverksamheter som kan förete vissa Ukheter med förmedlingsverksamhet framstården pågående översynen av arbetsförmedlingslagen, som sker i departementet,som oerhört angelägen. Vi utgick här i från att det arbetet skullebedrivas både raskt och målmedvetet. Sedan beslutet fattades harsåväl företrädare för som för fackliga organisationer påtalatnödvändigheten av ett vidgat uppdrag. För egen del har jag här i kammaren i endebatt med den nya arbetsmarknadsministern efterlystett svar om vilken inriktning det pågående översynsarbetet egentligen har, omregeringen var beredd att vidta åtgärder i anledning av och ommari dessutom hade lagt in någon form av tidtabell. Det svar som jag fick avvår nya arbetsmarknadsminister var att hon hade startat med den här frågan isitt nya ämbete. Men hon var oerhört försiktig, intill gränsen avsjälvutplåning, då hon här förklarade att egentUgen ingenting fanns attmeddela. har det gått och den debatten, och jaghade gärna lyssnat på vad arbetsmarknadsministern här i kammaren skuUe kunnage för synpunkter på just översynsarbetet, dels därför att frågan är mycketangelägen, dels därför att vi står inför att fatta beslut i den. Vi har igrunden fått en så annorlunda arbetsmarknad att det inte är rimligt att försökaframhärda med en lagstiftning. Särskiltfokuserat har detta bUvit på kontorsserviceområdet. Bara här i sägsdet att det finns kanske 5 000-6 000 personer verksamma inom skrivbyrå- ochkontorsserviceföretagen. Antalet företag kan uppskattas tiU runt 300. Blandkunderna finns det naturligtvis många enskilda företag, men också statliga ochkommunala organ anlitar sådana tjänster. Fackliga organisationer anser det oftavara nödvändigt med denna typ av service,och riksdag och regering är ivriga beställare av dessa tjänster. Att dåparalleUt ha en förmedlingslag som ger nitiska tjänstemän på AMS möjlighet tilltolkningen att seriös kontorsserviceverksamhet skulle vara olaga arbetsförmedlingupplevs som både orimligt och orättfärdigt. Jag förutsätter därför, herrtalman, att arbetsmarknadsministern och de delar av kanslihuset som har ansvarför dessa frågor hårt arbetar för att få fram konstruktiva förslag och attdessa också snart föreläggs . Omde utsatta grupperna på arbetsmarknaden kommer att tala.Därför går jag raskt förbi de mycket strategiskt och i hög grad socialtmotiverade punkterna beträffande arbetshandikappades och ungdomars situationpå arbetsmarknaden. Det gäller vidare möjligheter för lärlingsutbildning ochlönebidragsplatser. Inte heller berör jag i detta inlägg den flexibla arsenalsom kommer att plädera för. Vår mening är att formalia inte fårlägga hinder i vägen för en aktiv och framgångsrik arbetsmarknadspoUtik. Folkpartietåterkommer, än en gång, till den viktiga frågan om att vidga möjligheterna attföra över resurser från socialförsäkringssektorn till arbetsmarknadspolitiken.Vi har pekat på de samhällsekonomiska fördelarna. Dessutom skulle det förbättramöjligheterna för de handikappade att få arbete. Därför är vi särskiltangelägna om bifall till reservation 60. Låtmig, herr talman, avsluta detta försök till ett principiellt hållet anförandeom syn på den allmänna inriktningen av arbetsmarknadspolitiken,kopplat till några konkreta drag, med att också beröra formerna för detskyddade arbetet. mål för arbetsmarknadspolitiken , arbete föralla, gäller också de arbetshandikappade. Jag vill påstå att vi sedan längeefter förmåga har varit pådrivande i just de här frågorna. Det var t. ex. vårarbetsmarknadsminister som skrev propositionen om bildandet avSamhällsföretag och att det skulle läggas fast att någon lägsta gräns som kundeutestänga de arbetshandikappade inte fick sättas. , som är det nyanamnet på Samhällsföretag, är ett viktigt komplement till lönebidrag och andraåtgärder för arbetshandikappade. Det gäller särskilt människor med mycket gravahandikapp, för vilka SamhaU har särskilda förutsättningar att ge en godarbetsmiljö. Men även de rent ekonomiska förutsättningarna i detta numera såstora företag behöver förstärkas, så att den ekonomiska planeringen kanförbättras. Statsmakten borde därför ge ett mera långsiktigt stöd, och viföreslår en treårig ram för verksamheten. Jag tror att det är viktigt att tatill vara den politiska uppslutningen kring uppgifter och ge förutsättningaratt lägga en fast kurs i taget. Därför yrkar vi bifall tillreservation 72. Med de givna och övergripande ramarna måste man ge företagetförtroende att självt lösa problem och pröva nya idéer.