prot · GB09130 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:130 1 § Talmannen meddelade att () i dagåtertagit sin plats i , varigenom tjänstgöringsom ersättare upphört. 2 § Föredrogs men bordlades åter Skatteutskottetsbetänkanden /88:39, 42 och 43 betänkande 1987/88:46Försvarsutskottets betänkande 1987/88:11 betänkande 1987/88:29Kulturutskottets betänkande 1987/88:24 betänkande1987/88:38 Trafikufskoftefs betänkande 1987/88:26 Jordbruksutskottefsbetänkande /88:20 betänkanden /88:36-38 och 43 Arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /88:19 betänkande 1987/88:23 1987/88:32om urval m. m. fill högskoleutbildning (prop. 1987/88:109). Urval m. m. till högskoleutbildning 1 (): Hela samhället är beroende av atf kunskaphålls vid liv och atf ny kunskap kan erövras, Det är en angelägenhet för helasamhället aff man skapar så goda befingelser som möjligt för att erövra kunskapoch för att kunna hålla den vid liv. Det ligger i samhällets intresse aft detär de bäst lämpade som antas fill den högre utbildningen och därmed också iförlängningen fill forskarutbildningen. Det är inget tvivel om atf kvaliteten iden högre utbildningen i hög grad är beroende av vilka som bereds tillträde. De nuvarande tillträdesbestämmelserna, som vi har haftsedan 1977, har starkt bidragit till den gradvis försämrade kvaliteten när detgäller den högre utbildningen i . Jag har själv snart tre decennierserfarenhet som universitetslärare. Jag har kunnat iaktta hur en stor del av destuderande. m. till högskoleutbildning men självfallet inte alla,visar prov på allt sämre förkunskaper. Det gäller inte bara ett sådant ämne somsvenska - uppsatsskrivandet är ibland bedrövligt vid våra universitet - utanäven engelska, för att inte tala om den totala okunnigheten iandra språk än engelska. Men det gäller också historia. Det kan låta förfärligt,men faktum är att om man går ut och talar med våra studenter och ber demplacera in i tiden skall man inte bli förvånad om man får höra1700-talet. Den här gradvis försämrade kvaUteten i den högre utbildningen ilandet har också lett till att vi har en brist på välutbildad arbetskraftpå olika områden och att vi relativt sett har fått en försämrad internationellkonkurrenskraft. Denhögre utbildningen och forskningen skall vägledas av vetenskapliga mål.Universiteten är inte och får aldrig bli främst några utbildningsanstalfer förvissa yrken utan måste vara institutioner för att utveckla det mänskligavetandet. Vi behöver självständiga och starka universitet för att kunnagarantera ett fritt tänkande och en fri kritik som står oberoende motstatsmakterna. Det här är särskilt betydelsefullt i med dess mycketstarka offenfiiga makt. Dennuvarande organisationen av den högre utbildningen och forskningen har fjärmatsig från detta mål. Grundutbildningen har framför allt blivit till förarbetsmarknadens behov, och tillträdesreglernas främsta uppgift är attåstadkomma en förment jämlik rekrytering från olika socialgrupper och frånolika åldersgrupper. Naturligtvis har också resultatet blivit att svårigheternaatt över huvud taget kunna rekrytera forskarstuderande är stora i det härlandet. Universiteten och högskolorna måste få tillbaka sin ursprungliga rollom över huvud taget skall kunna hävda sig internafionellt. Iblandi mina nattsvarta stunder ser jag för mig hur det här landet, som har upplevten andra stormaktsfid - skulle man kunna säga - , återigensjunker ner till att bli ett av de fattigare länderna i , ett landisolerat från det övriga på samma sätt som man kunde se att det varunder tidigare århundraden. Detta beror kanske inte minst på att Sverigeriskerar att fjärma sig från det andliga , från det intellektuellaEuropa. Universitetenoch högskolorna måste ges möjligheter aft, för att citera ,"skapa hela personligheter, fria genom sin kunskap, ödmjuka inför detförflutna och ansvarsmedvetna genom sin insikt om kunskapens makt överframtiden." Vikan konstatera att de nuvarande tillträdesreglerna är totalt misslyckade.Häromdagen återgavs statistik från . Denna statistikvisar att var fjärde högskolestuderande hoppar av utbildningen och aldrig nårfram till någon examen. Då är ändå alla de som går på de tidigare ickehögskolemässiga utbildningarna medräknade - vårdyrken, undervisningsyrken -där examinationsfrekvensen är relativt hög. Det visar sig inte oväntat att desom har en tre- eller fyraårig gymnasielinje bakom sig klarar sig bäst. Totaltsett tar examen. Av de s. k. 25:4-orna, dvs. de som är och arbetslivserfarenhet, är det bara varannan som tar examen. Påkiilturvetarlinjen och på samhällsvetarlinjen fullföljer bara var fjärdestuderande sina studier. När det gäller linjen för offentlig förvaltning. matematiklinjen,fysikerlinjen och juristUnjen är det bara var tredje som tar examen. Alltdetta borde mana fill besinning, och det ger naturligtvis ett fullständigtunderbetyg åt tillträdesreglerna sådana som de nu är utformade. Vi hadeanledning att hoppas på en fillnyktring och förändringar efter den s.k.tillträdesutredningens arbete. Men i den proposition som lagts på riksdagensbord förutsätts att systemet i stort sett skall fortsätta som om ingenting hadehänt. Man vill ge formell behörighet till så många som möjligt oavsett om deuppfyller de kvalitetskrav som högskolan måste ställa. Som högskolan måsteställa, sade jag, medan vi kan hålla på att experimentera och ha lekstuga närdet gäller och kanske också när det gäller gymnasiet. Men när vikommer upp på högskolenivå har vi den internationella jämförelsen att beakta,som ingalunda utfaller till svensk fördel. Tydligen är det regeringens ochmajoritetens mening att urvalsreglerna skall fungera som något slagsfördelningspolitiskt medel för att ge olika grupper tillträde till högreutbildning. Vi moderater vill framför allt betona de sökandes faktiskakunskaper. Vi vill se fill att de som börjar högre studier också har godaförkunskaper. Den s. k. självprövningsrätten är ett gott exempel på de tokeriersom har smugit sig in i systemet. Det är någonting som självfallet måsteavvisas. Merparten av de studerande bör tas in på betyg, men det skallnaturligtvis vara kunskaps- eller målrelaterade betyg. Vi har också efterlysten förändring av hela betygssystemet och sagt att den bör genomföras senastunder 1989. Meritvärdering av arbetslivserfarenhet och proportionell kvoteringhar ingenting att göra med faktiska, goda förkunskaper! Propositioneninnebär att allt förblir vid det gamla. Ingen förändring föreslås av denallmänna behörigheten. Högskoleprovet föreslås få en större roll. Man villutvidga den s. k. självprövningsrätten för sökande till vad som benämnsfristående kurser - i går hette det enstaka kurser. Regeringen och majoritetenförsvarar i princip antagningssystemet. Man gör ett stort nummer av den socialasnedrekryteringen. Men tacka katten för det. Den sociala snedrekryteringenberor ju på att högre utbildning lönar sig dåUgt i dagens . Varförskulle jag lägga ner år av studier, och varför skulle jag ådra mig skulder på100 . 'för att sedan få ett jobb som ger mig mindre betalt än omjag hade gått ut i arbetslivet direkt från gymnasiet? Vimoderater är tydligen ensamma om att föra fram kritik på denna punkt. Vi konstaterarmed sorg att de föreslagna förändringarna uppenbarligen inte kommer att fånågon som helst effekt. Vi menar att det inte är möjligt att förändrasnedrekryteringen med hjälp av några fillträdesregler. Det är inte hellerönskvärt att använda tillträdesreglerna för att manipulera i detta hänseende.Högre utbildning är någonfing som är alltför viktigt för att användas försociala eller kanske socialisfiska experiment. Vill man ändra på den socialasnedrekryteringen - och det vill vi - och se fill att vi får alla goda kraftertill den högre utbildningen, kan man uppnå positiva effekter framför allt viaföräldrapåverkan och genom att se till att vi har ett bra underliggandeskolsystem som gör det möjligt för varje elev att utveckla sin egenbegåvningsprofil maximalt. Vi har inte något bra skolsystem . Naturligtvisspelar studiemedlen och självfallet även arbetsmarknadsutsik-terna in isammanhanget. Till detta kommer, som jag sade förut, lönepoliti- m. till högskoleutbildning Prot.1987/88:130, kenoch givetvis också skattepolitiken. Det vikfigaste som vi kan göra för att rådabot på den sociala snedrekryteringen och för att få god rekrytering till högreutbildning är att göra det lönsamt att satsa på högre utbildning. Vi moderater står bakom åtskilliga reservationer. Reservation 1innebär ett principiellt ställningstagande av det slag som jag här har relaterat.Reservation 2 har vi fillsammans med och där betonar vi syftet medbehörighets- och urvalsreglerna vid tillträde fill högre utbildning. Det är desom har de bästa förutsättningarna som skall antas. Ireservafion 3 framför vi.ett krav på skärpning av den allmänna behörigheten.Liksom tillträdesutredningen menar vi att man måste se till att de studerandehar minst betyget 3 i svenska och engelska från tvåårig gymnasielinje. I reservation 6 avvisassjälvprövningsrätfen. Ireservation 8 säger vi nej till inrättande av en särskild professur för att sepå mätningsfrågorna, som framförallt är aktuella vid högskoleprovet. Om vi iandra sammanhang säger aft det är som vi skall ta ställning tillutökning av antalet professurer, skall vi nu infe klampa in och göra ettundantag. Reservafion9 har vi tillsammans med . Där pläderar vi för en ökaddirekfövergång från gymnasiet till den högre utbildningen. Ireservafion 10 tar vi avstånd från arbetslivserfarenhet som generellt meritvärde. I reservation 12 pläderaryi för en ökad individuell prövning. Reservation13 handlar om det grannlaga i atf värdera den utländska utbildningen.Regeringen bör i detalj redovisa sina intentioner på denna punkt. Ireservation 14 menar vi att arbetslivserfarenhet inte bör värderas yid sökandefill linjealternativ utbildning. Reservation15 är en gemensam borgerlig reservation. Den handlar om kunskapen i kostfrågoroch dess betydelse för olika fortsatta utbildningar. Ireservafion 16 kräver vi generellt att längre utbildningar skall föregås avtre- eller fyraåriga gymnasiestudier. Ireservafion 17, som vi har fillsammans med folkparfiet; krävs att man kan fåkomplettera dåliga betyg. Reservafion19 handlar om vikfning av betygen, och i reservafion 21 vill vi ha mera avlokal antagning. Jagber, herr talman, aft få yrka bifall till alla de reservationer som bärmoderata namn. Jagvill konstatera att ingen förbättring är i sikte. Taktikläsningen igymnasiet kommer aff fortsätta. Kvalifefsförsämringen av den högre utbildningenkommer att fortsätta. Vi kommer fortsatt att få se en onödig väntetid mellangymnasiet och högskolan. När får vi den ofrånkomliga kvalitativa upprustningenav högskolan? Anf.2 (): Någon har sagt att det man skall studera på högskolan i många fall ärbetydligt lättare att lära sig än de regler som avgör om man skall få studeradel. Antagningssystemet lill högskolan är mycket komplicerat. fullt av detaljer ochbegrepp som "allmän behörighet", "särskild behörighet","kvotgrupper", "självprövningsrätt" osv. Jagtänker ha som utgångspunkt några principer snarare än detaljer, särskilt somfolkpartiet inte var representerat i fillträdesutredningen, som ligger fillgrund för propositionen. Förstoch främst kan konstateras att urval skall tillämpas så litet som möjligt.Idealet är naturligtvis att en behörig sökande som vill studera något påhögskolan skall få möjlighet att göra def. I så få fall som möjligt skall vibehöva sålla bort behöriga sökande. Detta kan låta som en självklarhet, men detkan vara värt att påpeka därför att det bör påverka våra beslut idimensioneringsfrågor och framför allt när det gäller anslags- ochdimensio-neringssystemef. Vi bör eftersträva en så flexibel högskola attförändringar i sökandens preferenser och på arbetsmarknaden snabbt kan påyerkahögskolans utbildningsutbud. fall det är nödvändigt att göra ett urval måste förutsättningarna affframgångsrikt klara studierna vara det avgörande. Alla alternativa kriterier iett urvalssystem är demoraliserande: När jag är ute på högskolorna möter jagrätt ofta studenter som suckar över att det förekommer lotfning vid antagningentill åtskilliga kurser.. De känner att det är ovärdigt alt man inle har ett,som de uppfattar det, rättvisare urvalssystem. Defär värt aft understryka att det är de mest lämpade som skall ges förtur om man måste göra ett urval. Detta är viktigt infe bara ur samhällets synvinkel ulan även i hög grad för individerna. Behörighetsvillkoren kan i detta avseende ses som ett slags förlängning av studievägledningen, en signal från samhällets sida fill individen att man skall söka sig till en utbildningsom man har förutsättning att klara av. Med ett bra urvalssysfem kan man undvika åtskilliga individuella tragedier, som det faktiskt finns exempel på i dagens högskola. EnytterUgare principiell utgångspunkt för oss är atf det är tämligen ointressanthur förkunskaperna har inhämtats. Densociala snedrekryteringen till högskolan är ett problem. Den är ett problem församhället, som på detta sätt går miste om något man skulle kunna kalla för enbegåvningsreserv. Det finns i de.samhällsgrupper som i alltför litenutsträckning söker sig till högskolan en väldig intellektuell kapacitet somSverige skulle behöva. Dessutom hindrar den sociala snedrekryteringen i mångafall människor från att,välja ett liv som de egentligen skulle vilja leva, pågrund av aff de av tradition pch även av andra skäl avstår frånhögskoleutbildning.. Viskall , på grundval av de erfarenheter vi har gjort , justeradet antagningssystem som infördes . Utskottet för en ganska intressantargumentafion i inledningen till betänkandet om detta med socialsnedrekrytering. Man kan tolka iitskottets skrivningar så atf def 1977 fanns en övertro på att man kunde komma åt den sociala snedrekryteringen genom attändra antagningsreglerna. I själva verket utgör dessa i detta sammanhang enmindre viktig faktor. Det är intressant att socialdemokraterna också har ställtsig bakom dessa skrivningar, där man t. ex. påpekar att akademikersinkomstutsikfer är en mycket vikfig faktor när människor överväger om de överhuvud taget skall ägna sig åt högskolestudier. Det är lättförståeligt atf 1987/88:130 , m. tiU högskoleutbildning föräldrar i många hem utanstudietradifion säger till sina ungdomar: Varför skall du läsa på högskola iflera år och skaffa dig stora studieskulder, när du ändå inte kommer att fånämnvärt högre'inkomster än om du far ett jobb direkt? Manskall vara nöjd med att socialdemokraterna har accepterat dessa utskottetsskrivningar. Hade det varit vi från som utformat skrivningarna,skuUe vi ha formiilerat oss något annorlunda. Som påpekade spelarnaturligtvis skattesystemet en mycket viktig roll i detta sammanhang. Det ärriktigt att, som utskottet, framhålla aff vi inte skall ha någon statUginkomstpolitik. Men statsmakterna utformar skattesystemet, och det ärodiskutabelt att en sänkning av marginalskatterna skulle innebära förbättradeekonomiska villkor för stora akademikergrupper. Frånfolkpartiets sida tycker vi att regeringens proposition innehåller steg i rättriktning, även om vi tycker att de är ofillräckliga. Vi menar t. ex. att man nugör en rimligare avvägning av vilken betydelse arbetslivserfarenhet skall gesvid antagning fill högskoleutbildning. Det är också riktigt atf man går vidarepå vägen mot att låta antagningsprov spela en större roll vid antagning fillhögskolan. Vi anser dock att regeringens förslag på båda dessa punkter inte gårtillräckligt långt. Vi menar t. ex. att kvoten för direkfövergång frångymnasieskolan fill högskolan bör ligga på . Det är naturiigtvis enavvägningsfråga vilka som skall få platserna på högskolan. För atf skapa rimligaarbetsförutsättningar i gymnasiet och tillgodose önskemål som uppenbarligenfinns hos många ungdomar som just gått ut gymnasiet, bör denna andel aldrigvara lägre än . Enerfarenhet man kan dra efter de tio åi: som gått är att def behövs en skärpningav de allmänna behörighetsvillkoren. De borgerliga parfierna har något oUkavarianter på förslag till hur denna skärpning skall gå till. Man kan i och försig diskutera vad som är lämpligast. Vi har för vår del stannat för aft det iprincip skall krävas treårig gymnasieskola för aff komma in på högskola. Mankan också, som och , diskutera krav på lägst betyget 3 ivissa ämnen från gymnasieskolan. Vitycker också att man borde skärpa reglerna för den s. k. självprövningsrätten.Det kan i och för sig finnas anledning atf i vissa sammanhang, t. ex. vidkortare kurser och enstaka kurser, överlåta fill den sökande själv att avgöraom han eller hon har fillräckliga förkunskaper. Men som huvudprincip bör gällaatt man oavsett ålder får sina förkunskaper bedömda av högskolan. Vihade gärna sett att man gått längre när det gäller antagningsprov.Antagningsproven skall inte bara vara av allmän karaktär, som de som i dagförekommer och som man har tänkt sig i propositionen. Vi vill att antagningsprovenmer direkt skall kunna mäta de sökandes förkunskaper. Om man går in för denprincipen följer därav att proven rimligen bör vara linjespecifika. De skallalltså kunna se olika ut för olika utbildningar. Enintressant framgång för våra strävanden är att utbildningsutskottet har enatsom att akademiska betyg skall ha meritvärde när man söker till andrahögskolekurser. När man tänker efter är delta ganska rimligt och självklart.Jag har aldrig förstått varför ett gymnasiebetyg som kan vara åtskilliga årgammalt skall ha meritvärde, medan däremot akademiska betyg från kurser man genomgått helt nyligeninte skaU ha något värde vid bedömningen av den sökandes meriter. Denallvarligaste kritiken från vår sida mot detta betänkande är aft man inte nuviU gå in för principen om vikfning av betyg. Def är en synpunkt som har mycketstarkt stöd, vilket framgår när man är ute på både gymnasier och på högskolor.Takfikvalen är ett problem i gymnasieskolan. Jag tror att vikfning av betygskulle vara ett sätt att åtminstone minska detta problem. Det finns olikamodeller för hur man kan vikta betyg. Där kan man ha olika uppfattning. Av bl.a. detta skäl förordar vi i vår reservafion atl en försöksverksamhet med vikfningav betyg bör genomföras vid t. ex; de tekniska utbildningarna inom högskolan. Jaginledde med att säga att detta system ofta ärmycket komplicerat. Detta harockså medfört en betydande byråkrafi inom högskolan. Åtskilliga tjänster går åtför att bara handlägga defta antagningssystem. Som det ibland har påpekats,leder ju denna ganska långvariga procedur - som börjar och iblandavslutas först en bit in - inte sällan fill att alla sökande antas.Detta är ett exempel på aft def säkert finns möjligheter att genom förenklingav reglerna och hanteringen också minska byråkrafin. Det är i detta perspekfivsom man skall se den borgerliga reservationen om utredning om övergång fill merlokal antagning. Jag tror att def vore mycket bra om vi i högre grad överlät påhögskolorna aff hantera antagningsproceduren. Självfallet skall den som t. ex.söker fUl läkarUnjen infe nödvändigtvis behöva skicka ansökningshandlingar fillalla högskolor som bedriver läkarutbildning. Jag tror att detta problem skullegå atf lösa och att det skulle vara rätt stora vinster atf göra om man i högregrad lade över denna hantering på varje högskola. Det finns mycket att säga i denna fråga. har berört ettantal reservationer som också vi folkpartister står bakom, varför jag förfillfället nöjer mig med aft avslutningsvis yrka bifall till de reservationersom har biträtt. m. till högskoleutbildning Anf.3 (): Enligt vår uppfattning kan det antagningssystem för högskolan som vinu diskuterar endast betraktas som ett provisorium. Det beror på att man intehar tagit tag i det som är den verkliga knäckfrågan, nämligen betygssystemet.Det är vår bestämda uppfattning att def betygssystem som vi har är heltotillfredsställande och bör avskaffas. Vimåste i stället för ett betygssystem som visar vad en elev presterar iförhållande till sina kamrater få ett system som bygger på vad vederbörandefaktiskt kan och presterar. Utan ett vettigt betygssystem kan vi naturUgtvisinte få ett bra system för antagning till högskolan. Enligtvår mening skall betygen i ett meritsystem givetvis kompletteras med andra sättatt mäta kunskaper och prestationer. Detta är framför allt viktigt när detgäller antagning fill utbildningar, där det inte bara är förmågan fillinhämtning av teoretiska kunskaper som är avgörande ulan kanske också allehandapraktiska och konstnärliga färdigheter. Det innebär att hela vår diskussion omantagningssystemet bygger på att frågan måste tas upp fill ny prövningden dag vi skulle få ett nytt betygssystem. Jag upplever att kravet på ett nytt betygssystemoch delvis också en förändrad roll för betygen har en mycket stark förankringute bland människor på våra skolor. Det är socialdemokraterna som här är denstora bromsklossen, eftersom de inte ens vill ställa upp för en utredning ombetygssystemet. Defta innebär också att andra viktiga frågor inte kan lösas. Idet föreliggande betänkandet behandlas också frågan om betygskomplef-tering. Vicenterparfister tycker atf def är rimligt och naturligt att man, om man igymnasiet inte har uppnått det studieresultat som behövs, i efterhand skallkunna förvärva ytterligare kunskaper och få betyg för detta som kan åberopassom merit när man söker till högskolan. Detta förutsätter egentligen också ettannorlunda betygssystem, eftersom systemet med relativa betyg i så hög grad ärknutet till vad andra elever kan och presterar. Vi har i en reservation pekatpå denna koppling. Deffinns naturligtvis också möjligheter att göra provisoriska förbättringar i defnuvarande betygssystemet. En av de viktigaste åtgärderna är att se tiU attbetygets meritvärde hänger samman med hur långa kurser man har läst. Def ärdärför som vi föreslår aff en försöksverksamhet med vikfning av betyg skallgenomföras. Vi vet att taktikval är ett mycket stort bekymmer i skolan.Det är oerhört viktigt atf man har ett betygs- och meriteringssystem, somuppmuntrar eleverna att skaffa sig de rätta förkunskaperna för de studier somde senare skall bedriva. Dagens system har nästan motsatt effekt. Det blirmycket frestande atf välja kortare och enklare kurser än vad man egentligenskulle behöva för att på det sättet skaffa sig högre betyg och få lättare attkomma in på den utbildning som man vill ha. Enviktig fråga som också behandlas i betänkandet är frågan om vilken roU somarbefslivsmeriter, självprövning etc. skall ha. När jag lyssnade på vad BirgerHagård, docent, sade här i talarstolen, fick jag bilden aven högskola vars enda egenfliga uppgift är atf producera, om infe docenter sååtminstone doktorer och kanske en och annan licentiat. Forskarutbildningen ärhögskolans syfte - det var den bild som gav mig. Det ärnaturligtvis inte en korrekt bild. Detär givetvis en viktig uppgift för högskolan aft skapa ett underlag förforskarutbildning. Men defta är långt ifrån den enda uppgiften. Högskolan skallockså förse oss med högkvalificerade yrkesarbetare på oUka områden. Högskolanskall förse oss med läkare, lärare, ingenjörer och många andra yrkesgrupper somär betydelsefulla för vår samhällsutveckling. Detta måste man också fa hänsynfill i del meriteringssystem som man skall ha. Högskolanspelar dessutom en stor roll för många människor som kanske inte bedriverhögskolestudier för att bli forskare eller ens siktar på ett bestämt akademisktyrke utan studerar för atf studierna ingår som en del i den personligautvecklingen. Det är viktigt aff vi tillåter också denna typ av studier på vårhögskola. Defta måste man ha i minnet när man utformar vårt antagningssystem.Det är alltså inte bara sfudielämplighefen som har betydelse för urvalet. Deffinns också anledning aft fundera över den roll dessa människor skall spelaefter fullbordade högskolestudier. Då är def vår bestämda uppfattning atf detför en läkare kan vara en stor fördel aft dels ha livserfarenhet utanförstudievärlden, dels och kanske i synnerhet att ha arbetat inom vården.