prot · GB091 · 1987-12-31 00:00:00 — Kokain benämns ofta somen s. k. innedrog, vilken används av många människor i fria yrken. Biverkningarnaär mycket allvarliga och ofta okända för dem som inleder en missbrukskarriär. Det finns all anledning att vi i på alla sättförebygger en ytteriigare utbredning av kokainmissbruket. Mot bakgrund av den kunskap som föreligger omdrogmissbrukets hänsynslösa utslagning av sina offer finns det all anledningatt med allvar gripa varje tillfälle att fördöma även detta drogmissbruk. Det är därför helt sensationellt att inte en kritisk rösthar höjts från regeringens företrädare för att snabbt hejda den verksamhet sommed så stor offentlighet redovisats . Utskänkningstillståndet för den restaurang detta gällerborde helt naturiigt ifrågasättas av de kommunala myndigheterna och detillsynsorgan som har att ombesörja tillsynen och tillståndsgivningen. Med stöd av detta vill jag fråga avvilken anledning statsrådet ej offentligt reagerat mot att detta ärende inteblivit föremål för den behandling som lagar och förordningar rörande utskänkningstillståndföreskriver. 1987/88:11 av () till socialministern ombekämpandet av sjukdomen aids: Aidsfrågan har under den gångnasommaren ventilerats ett flertal gånger i massmedia utifrån olikautgångspunkter. informerades svenska folket om att enHIV-smittad opererats vid ett Stockholmssjukhus utan att personalen blivitunderrättad om att patienten i fråga var smittbärare. Den gången fungeradesekretesslagen negativt gentemot den personal som hade all rätt att ha reda påfakta för att kunna skydda sig mot smitta. fick vi veta att en känd personutsatts för ryktesspridning på grund av att personalen, "läckt" utåt.Denna gång fungerade sekretesslagen inte alls, då deii skulle göra det! har frågan om HIV-smitta i arbetslivetägnats ökad uppmärksamhet. a. har VD vid krävt en gemensampolicy för HIV i arbetslivet. råder rädsla och t. o. m. hysteriskareaktioner i de aidsfarligaste jobben, t. ex. inom sjukvården, polisen och itrafiken. LO avser att starta en bred debatt, t. ex. omobligatoriska tester och möjligheten att stödja HIV-smittade kamrater. kunde man i tidningarna läsa att antaletaidssjuka tros vara tiodubblat jämfört med . Vid årsskiftet1990-1991 kommer enligt prognoserna antalet aidsfall att vara 800-1 000 (varav400 levande), och 2 000 HIV-smittade med sjukdomssymtom. Utgångspunkten är 78aidsfall ! Sjukdomens acceleration inger den allra största oro,och det finns all anledning att ifrågasätta om hittillsvarande åtgärder frånsamhällets sida har varit tillräckliga. Med hänvisning till ovanstående villjag till statsrådet ställa följande frågor: Ämnar statsrådet ve(ka för enöversyn av sekretesslagstiftningen för att denna skall bli så klar, attvårdpersonal självfallet blir underrättad om en patient bör behandlas som enHIV-smittad som den enskildes sekretesskydd utåt är självklart? Vilka åtgärderhar vidtagits för att åstadkomma en gemensam policy angående HIV i arbetslivet?Har aidsdelegationen utarbetat något program som syftar till positivtansvarstagande och kamratstöd som det ges klara linjer för när enHIV-smittad bör omplaceras? Ärsocialministern nu beredd att förorda allmänna, obligatoriska HIV-tester i ettförsta steg av alla som kommer i kontakt med hälso- och sjukvården? När kommerförslaget till en ny smittskyddslagstiftning att föreläggas , ochkommer aids att klassas som en allmänfarlig sjukdom? På vilket sätthar aidsdelegafionen effektiviserat sitt arbete med hänsyn till aidssjukdomenssnabba utbredning? Finns några planer på ett nationellt"krishögkvarter"? 1987/88:12av () fill industriministern om de statliga verkensregionalpolitiska ansvar: Att kämpa mot koncentrationen äratt kämpa för en god miljö i de stora tätorterna och för en god framtid förungdomen i de stora koncentrationsområdena. Att lyckas i arbetet förutsätterett konsekvent och målmedvetet uppträdande i den lokala planeringen men också -och inte minst - att skapa goda betingelser för utveckling i andra delar avlandet. Industriministern har i olika sammanhang uttalat att maninom alla polifikområden skall ta regionalpolitiska hänsyn och medverka tillatt bygga upp förutsättningarna för näringslivsutvecklingen i varje region ilandet. Detta är ett bra uttalande! Det understryker samhällets ansvar förregionalpolitiken. Under sommarens debatt har detta uttalande bl. a.upprepats som krav på de statliga verken att ta regionalpolitiska hänsyn i sittagerande. Tyvärr visar de praktiska resultat människorna upplever att det meraär fråga om ord än om handling. Posten planerar att försämra sin service. Tidningsutdelningpå är satt i fråga. Man aviserar också att ta ut avgifter förlantbrevbäringen. Postutdelningen i skärgården försämras drastiskt. bristande ansvar för servicen i glesbygdernahar varit föremål för intensiv debatt . Telefonkioskerna ärförvisso en liten fråga, men som symbolfråga för regionalpolifiskaansvar är den stor. Vilket regionalpolitiskt ansvar tar när detgäller fördelning av vägpengar? När regeringen sparar på skolområdet går detta i förstahand ut över de små skolorna på landsbygden. Att ha närhet till är viktigt förmänniskor. har ca 50 lokalkontor dragitsin. vill regeringen ersätta 1 500 pastorsexpeditioner med120 lokala skattemyndigheter. Vilket regionalpolifiskt ansvar tar regeringendå? Eftersom listan kan göras lång över när de statliga verkenoch verksamheterna inte förmår leva upp till det regionalpolitiska ansvarriksdagen beslutat om och som industriministern så ofta uttalat sig för, resersig frågan om industriministerns uttalande enbart är en läpparnas bekännelse? Jag vill därför fråga industriministern vilka åtgärder regeringen vidtagit för att de statliga verken och verksamheterna skall hamöjlighet att leva upp till sitt regionalpolitiska ansvar, så som det kommittill uttryck i riksdagsbeslut. 1987/88:13av () fill jordbruksministern om de fjällnära skogarna; De fjällnära barrskogarna i Sverigeär en nafionell tillgång, vilkas värde sträcker sig långt utöver det ekonomiskautbytet från avverkning. o Fjällskogarna är tillflyktsort för många hotade växt-och djurarter. o De rymmer många mycket värdefullaurskogsområden, dokumenterade i inventering. o De utgör stora, sammanhängandeoch relativt opåverkade områden. Tillsammans med angränsande fjällområdenbildar de naturliga ekologiska enheter utan motstycke i . o De är därför av mycket stortvärde som genbanker och referensobjekt för forskningen. o De rymmer hänglavar som utgörföda åt renarna. Fjällskogarnas framtid är därför en avgörande fråga församerna och deras möjligheter att bevara sin kultur. o Fjällskogarna har också betydelseför det rörliga friluftslivet och fjällturismen. beslöt 1985 omåterhållsamhet med skogsbruk i de fjällnära skogarna. Det har bl. a. medförtbegränsningar av hyggenas storlek till 40 ha. Vidare skyddas nu 55 urskogsområden som naturreservat. Dessutom har stoppat fortsatt planteringav contortatall. Dessa beslut utgör värdefulla framsteg i arbetet på attåstadkomma ett bättre skydd för de fjällnära skogarna. Men det räcker inte. Inte heller det invigda domänreservatet längsfjällkedjan löser problemen. Även från domänverkets sida medger man attreservatet främst skyddar områden som ändå aldrig skulle ha avverkats. räknade 1985 med att detfortfarande återstår ca 65 000 ha avverkningshotade fjällnära skogar. a. de urskogsområden av högsta klass (klass I) som avstodi uppgörelsen med domänverket. Dit hör också de lägre klassade - men ändåmycket värdefulla - urskogsområden som över huvud taget inte åtnjuter någotskydd. har i internationella sammanhang bestämt markeratvikten av att artrika och unika naturområden, som de tropiska regnskogarna,skall bevaras. Skall vi kunna fullfölja den linjen med bevarad trovärdighetmåste vi leva som vi lär och slå vakt om våra egna värdefulla skogar. Då är fattade beslut inte tillräckliga. Det kan inteaccepteras att de sammanhängande fjällskogsområdena styckas sönder genomavverkningar. Det kan heller inte accepteras att högt klassade urskogarförstörs. Mot den bakgrunden har bl. a. väckt tanken på en naturvårdsgräns längs fjällkedjan.Ovanför den skulle inget storskaligt skogsbruk få bedrivas. Den skulle dockligga längre västerut närmare fjällen, än domänverkets numera avskaffadeskogsodlingsgräns. Berörda markägare skulle givetvis kompenseras, i första handgenom markbyten. har därför föreslagit dels ökade anslag för markför naturvård, dels att mark till ett värde av 15 milj. kr. skulleöverföras från Domänfonden till Naturvårdsfonden för att underlättareservatsbildningar på privat mark. har såväl jordbruksministern som ledamöterav jordbruksutskottet studerat fjällskogsproblemen på ort och ställe. Dettabesök gav mig ett mycket starkt intryck av de naturvärden som hotas vidavverkning av de fjällnära barrskogarna. Jag villdärför ställa följande frågor till jordbruksministern: Kommerjordbruksministern att föreslå en naturvårdsgräns, ovanför vilken ingetstorskaligt skogsbruk i de fjällnära skogarna får bedrivas? Avserjordbruksministern att vidta några åtgärder för att skydda ytterligareurskogsområden i de fjällnära skogarna som naturreservat? Avserjordbruksministern att medverka till att avverkningar som kommer i konflikt mednaturvård eller rennäring stoppas i avvaktan på mer långsiktiga beslut om defjällnära skogarnas framtid? 1987/88:14 av () till socialministern omalternativ verksamhet på det socialpolitiska området: I folkrörelseutredningensbetänkande "Ju mer vi är tillsammans" föreslås att de redan starktbegränsade förutsättningarna att bedriva alternativ vård när det gäller bl. a.barn- och äldreomsorgen skall inskränkas ytterligare. Beträffande barnomsorgenpåstås i utredningen att alternativa, icke föräld-rakooperativa,daghemsavdelningar oftast drivs i vinstsyfte som om de vore företag. Därförskall de stoppas. Socialtjänstlagen skall enligt förslaget utökas med någonparagraf som innebär att företag inte skall kunna få uppgifter inomsocialtjänsten. Statsbidragsreglerna skall ändras så att sådanakommuner som inte följer dessa centrala direktiv utesluts från rätten tillstatsbidrag. De som står bakom utredningsförslaget bortser från vad deenskilda människorna själva föredrar. Detta gäller såväl föräldrarnas önskemåli fråga om barnomsorgen som de gamlas behov av att kunna påverka sin situation.Valfriheten inom borde vara en rättighet. Vad som behövs ärändringar som stärker den enskildes valfrihet. I betänkandet "Ju mer vi ärtillsammans" går man den motsatta vägen. Jag villmed anledning av detta fråga socialminister ; Avser regeringen att lägga framförslag i i enlighet med folkrörelseutredningens betänkande medsådana ändringar i socialtjänstlagen och av vissa statsbidragsregler attmöjligheterna till alternativ verksamhet på det socialpolitiska området - ochdärmed de enskilda människornas valfrihet - ytterligare begränsas? 1987/88:15 av () till justitieministern omåklagarorganisationen: , som avlämnadesitt betänkande , föreslog bl. a. att åtta åklagardistrikt skulleupphöra som självständiga myndigheter och verksamheten överföras fill störredistrikt. Enligt majoritetens uppfattning skall samma centralisering nu ske pådistriktsnivå som fidigare genomdrevs på länsplanet. För egen del reserveradejag mig mot förslaget. Vid remissbehandlingen framkom också krifik mot denföreslagna omorganisationen. I praktiken fungerar verksamheten väl även vidmindre enheter. Den nära kontakten med polis och domstol är av stort värde. Detfinns således inte tillräckligt bärande skäl för denna centralisering. Ärendetbereds nu i departementet. Riksåklagaren har i sin anslagsframställning för år1988/89 föregripit ett eventuellt beslut i frågan och utgått från attcentraliseringen kommer att genomföras. Situationen för personalen inom berörda myndigheter ärsynnerligen påfrestande. som RÅ driver sin centraliseringslinje figerregeringen. Det är ett otillständigt tillvägagångssätt gentemot personalen. Här är onekligen upplagt för spekulationer. Vill regeringenvänta med besked i frågan så länge att RÅ med olika metoder omöjliggör attåklagardistrikten som berörs får vara kvar? I så fall slipper regeringen att tadet politiska ansvaret för centraliseringen av även denna verksamhet. Redanstora orter tillförs verksamhet, och därmed påskyndas utarmningen av mindreorter. Mot dennabakgrund vill jag ställa följande frågor fill justitieministern: När fårriksdagen något besked med anledning av åklagarkommitténs betänkande? Har RÅ redanfått löfte från justitieministern angående omorganisation av vissaåklagardistrikt? 1987/88:16 av () till miljö- ochenergiministern om avgasrening, m. m.: Den fortgående försurningen ledertill skador som kanske är omöjliga att reparera. Grundvattnet försuras, ochväxt- och djurlivet slås ut i många sjöar. Alltmer påtagliga skador på skogenuppträder framför allt i södra och sydvästra delarna av . Utsläppen av kväveoxider och trafikens roll i dettasammanhang har alltme'r uppmärksammats, och målet måste vara att reducera dessautsläpp . Huvudparten av kväveutsläppen torde kunna hänföras filltrafiken. Till detta kommer utsläpp av koloxid, kolväten och andra skadligaämnen. Det finns inga genvägar. Den enda framkomliga vägen är att begränsautsläppen. Den tekniska utvecklingen möjliggör införande av systemsom medför minskade utsläpp. Regeringen kan genom skärpta regler ochstimulanser medverka till en positivare utveckling. Jag vill fråga miljöministern vilka konkreta åtgärder honavser vidta inom ett antal områden som berör biltrafiken och avgasutsläppen. Avgasrening för befintliga bilar Andelen katalytiskt renade bilarbland de nya som säljs ökar snabbt. Den snabba övergången styrker detberättigade i förslag att reningen skulle ha införts tidigare.Bilar är emellertid långlivade och en stor del av den befintliga bilparkenkommer att finnas kvar . I prognoserna beträffandereningens effekter har enligt min uppfattning bilarnas livslängdundervärderats. Det finns tekniska möjligheter att montera inreningsanläggning på äldre modeller. För att motivera bilägarna att göra dennamiljöinvestering erfordras ekonomiska stimulanser. Jag vill fråga om miljöministern vill medverka till attsådana stimulanser införs. tog i sitt beslut om bättreavgasrening ej ställning till tekniker för avgasrening. I praktiken har genomtypbesiktning och garantibestämmelser katalysatorreningen i det närmaste fåttmonopolistisk ställning då det gäller reningssystem. Det behövs forskning ochprövning av alternativa metoder. Den befintliga bilparken är lämplig för sådanprovverksamhet. Jag vill fråga om miljöministern är beredd att medverkatill statliga stimulanser för prövning av alternativa reningsmetoder. Avgaskrav för lastbilar och bussar har iriksdagen krävt skärpta avgasbestämmelser för dieselfordon. Socialdemokraternahar motsatt sig detta. har redovisat förslag till skärptaregler för såväl lätta som tunga fordon. Miljöministern har i allmänna ordalaguttalat sig för att hårdare krav skall införas. föreslår attUSA-krav för lätta lastbilar skall bli obligatoriskt fr. o. m. 1992 årsmodeller och för tunga fordon fr, o. m, modeller. Det torde varanödvändigt att få ett snabbare införande, om den målsättning som hittillsredovisats för minskning av kväveutsläppen skall kunna hållas. Dessutomerfordras stimulanser för frivillig övergång till bättre rening för såvälbefintliga som nya bilar. Jag vill fråga om miljöministern är beredd att medverkatill stimulanser för frivillig övergång till bättre rening av avgaserna frånbefintliga bilar och om miljöministern är beredd att förelägga riksdagenförslag om obligatorium att gälla tidigare än vad innebär. Trots kampanjer om hänsyn itrafiken är det närmast regel att många trafikanter överskriderhastighetsgränserna. För att få ned utsläppen från fordonstrafiken är detnödvändigt att få bilisterna att respektera gällande Informafionen måste utökas.Trafikövervakningen måste bli effektivare och böterna för fortkörning högre.Kontrollen av bilarnas avgassystem i samband med besiktning och polisensstickprovskontroller bör också förbättras. Jag vill fråga om miljöministern är beredd att medverkatill att dessa åtgärder vidtas. De allra äldsta bilarna, som är isämst kondifion, svarar för stora utsläpp. Reglerna om bilskrotning syftar bl.a. till att förhindra olägenheter främst från natur- eller miljövårdssynpunkt. Vid skrotning utgår en premie på . som inte harhöjts sedan den infördes . I en rapport 1984:14 föreslår statskontoret regeringen atthöja skrotningspremien och skrotningsavgiften till . (lägst). Ärendethar beretts i . En höjning av premien skulle kunnainnebära en stimulans för att få gamla och uttjänade bilar med stora utsläpp urtrafik. Dessutom skulle problemen med uppställning av bilvrak i naturen motverkas. Jag vill fråga om miljöministern är beredd att medverkatill en höjning av bilskrotningspremien för att uppnå de syften som härredovisas. Sammanfattningsvis vill jag sålundafråga miljöministern vilka åtgärder hon avser att vidta för att - förbättraavgasreningen för befintliga bilar, - för att få framalternativa reningssystem, - för att fåskärpta avgaskrav för lastbilar och bussar, - för att få enbättre kontroll av hastighetsgränserna, - för att få enbättre kontroll av bilarnas avgassystem, - för att fåbättre stimulans för bilskrotningen genom en höjning av skrotningspremien. 1987/88:17av i (vpk) till miljö- och energiministern omoskadliggörande av gömda giftanhopningar; har en radmiljöskandaler kommit till allmän kännedom genom slumpmässiga upptäckter avgamla deponeringsplatser för gifter av olika slag. Debatten om dessa glömda och gömda giftanhopningar hartagit fart igen och det krävs nu snabba åtgärder för att eliminera kända ochännu okända faror i samband med att gifterna ligger kvar i naturen eller påandra platser, där de deponerats för snöd eller av okunnighet. Viss inventering och diskussion om hur kända platser förgiftanhopningar/ deponeringar skall handhas pågår. Miljöministern själv har ju för sin del talat om åtgärderför att rensa och . Tyvärr är dessa åtgärder otillräckliga,eftersom det är känt att inte av landets miljöfarliga avfall kommerfram fill Förmodligen är sommarens upptäckter bara toppen av ett jätteliktisberg. Situationen är allvarlig. Med anledning av detta vill jag fill miljöministern riktasamma fråga som jag ställde i en interpellation fill dåvarandejordbruksministern: Vilka initiativ tänker regeringenta för att snabbt få till stånd en inventering av gömda och "glömda"giftupplag, samt vad tänker man göra för att under säkra former oskadliggörasådana giftanhopningar? 1987/88:18 av () fill statsrådet om förskolearbete: Årets kyrkomöte har än en gångställt sig bakom kravet på att skall ges samma ekonomiskamöjligheter för sitt arbete bland förskolebarn som tillerkänns t. ex. katolska,mosaiska, muslimska församlingar samt frikyrkor. I vårt land har vi nu accepterat att vårt samhälle ärpluralistiskt. Som en konsekvens av det borde valfriheten för föräldrar öka atti enlighet med sin religiösa och filosofiska övertygelse påverka sina barnsuppfostran. är denna rätt otillräckligt tillgodoseddoch tillerkänns i praktiken endast vissa grupper. Att anamma ett pluralistisktsamhälle och genom bristande valfrihet söka konservera en ordning sominnebär ett försök till enhetlighet är ett inkonsekvent handlande, dessutomdiskriminerande för vida kretsar. Människor kommer inte i längden att acceptera ettkvardröjande förmyn-darsamhälle. Att kyrkomötet helhjärtat ställer sig bakomkravet på rätt för föräldrar att påverka valet av förskola med speciellinriktning är ett demokratiskt ställningstagande. Så länge den rätten inte äraccepterad råder, enligt min mening, en påtaglig brist i samhälletsdemokratiska liv. Med hänvisning till ovanståendevill jag fråga biträdande socialministern om han avser att vidta några åtgärderför att tillgodose kyrkomötets krav på likvärdiga möjligheter för att bedriva arbete bland förskolebarn? 1987/88:19av : Tilländer (c) till kommunikationsministern om Trots att miljöskälen mot byggandet av en bro blir allttyngre väljer regeringen att inte låtsas om dem. Hotet mot , den ökade trafikströmmen genom västraSkåne som försurar bokskogarna, den stigande lungcancerfrekvensen i ochslitaget på de små utrymmena för friluftsverksamhet är några exempel påallvarliga varningssignaler som viftas bort av regeringens företrädare. När verkligheten inte stämmer med det uppsatta måletfriseras siffrorna efter behov. Ett stående exempel på denna förvanskning avverkligheten erbjuder broutredarnas redovisning av utsläppen från trafiken ombron byggs. Broutredarnajämför utsläppen från färjor med framtidens Föratt ytterligare försämra färjealternativet räknar man med att färjorna använderen brännolja med en svavelhalt som praktiskt taget inte längre förekommer. Broutredarna har förbisett att man med känd teknik kanminska färjornas kväveutsläpp . Den tekniken kommer att byggas in inästa generation färjor som kommer . som man svartmålar färjealternafivet görs alltför att framställa broalternativet i ljusare dager än vad som är rimligt, omman vill gälla som sanningsenlig och opartisk. Man kan alltså inte, somutredarna gör, utgå ifrån att alla bilar 1995 har katalytisk rening. På en broutredning, som har till uppgift att lämnaunderlag för beslut i en så oerhört viktig och långsiktig fråga som bronsinverkan på miljön i en landsända som redan nu är hårt ansatt, borde man kunnaställa högre krav. Broutredarna har inte levt upp till detta grundläggandekrav. Anpassligt har man gjort avkall på opartiskhet och objektivitet. Med hänvisning till ovanstående vill jag tillkommunikationsministern ställa följande fråga: Är regeringen beredd att omprövahela frågan om en och inse att ett definitivt avsågande av allabroplaner skulle skingra den tveksamhet som hindrar en satsning påmiljövänligare alternativ? Meddelande om interpellationer . 1987/88:20 av (c) till industriministern omen regionalpolitisk satsning: Vårriksdagen 1987 ansåg attregeringens regionalpolitiska satsning var otillräcklig. beslötdärför om en höjning av länsanslagen med 200 milj. kr. begärde ocksåatt regeringen skulle återkomma med ett nytt förslag med en kraftfullareregionalpolitisk satsning. åren av de mest utsatta regionerna i landet.Samtidigt finns en stark vilja och stor idékraft i länet för att åstadkomma enpositiv utveckling. Det är viktigt att dessa strävanden understöds av regeringoch riksdag och att erforderliga medel tilldelas länet. Det är viktigt att detsker med det snaraste. Länet är ett av de län som haft denstörsta utflyttningen. Ett utomordentligt oroande inslag är den åderlåtning somsker av landsbygden. - - har en avtrappning skettmed nästan 31 000 personer, dvs. en tredjedel av befolkningen. skeddeen flyttning från landsbygd till närmaste tätort. sker flyttningarnadirekt från landsbygden till storstaden. Inlandskommunerna är de hårdast drabbade; minskadeunder tjugoårsperioden sin landsbygdsbefolkning från nära 3 900 personer tillca 2 300 personer - ett bortfall på 1 600 personer. Utvecklingen i ärlikartad. Kommunen har minskat sin landsbygdsbefolkning med över 5 000personer. Drar man ut trenden kommer det inte att finnas några människor kvarpå landsbygden i dessa kommuner in . Vi arbetar nu tillsammans - folkrörelser och myndigheter - för Landsbygd90 och för att hela skall leva. Vi i länet är medvetna om att mycketberor på oss själva. Mot bakgrund av det anförda ställer jag följande frågortill industriministern: När avserindustriministern att förelägga proposition om den kraftfullaregionalpolitiska satsning som begärt? Vilken satsningkommer därvid att göras på , och vilka medelsanslag kan länetförvänta? Anserindustriministern att länets landsbygd skall leva även ? Vilketstöd kan i så fall myndigheter och folkrörelser i länet erhålla för att bevaraen levande landsbygd? 1987/88:21 av (c) tillkommunikationsministern om persontrafiken på norra stambanan: inland är beroende avnorra stambanan.