prot · GB09120 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:120 Förhandlingarnaleddes till en början av tredje vice talmannen. 1 § Justeradesprotpkollen för den 4, 5 och . 2 § Debatt om PKbankensköp av , m. m. Anf.1 (vpk): Den affär som vi nu skall diskutera har väckt mycket storuppmärksamhet. Den har också väckt skadeglädje och indignation, allt beroendepå vilken grundinställning man har till denna affär. Indignationengäller att en socialdemokratisk regering hyllar sådana här affärer ochsamtidigt tar en finansspekulant till sitt hjärta dagen efter det att man iolika tal gått till hårda angrepp mot samma man, en man som personifierar demest negativa sidorna av de nya miljardärerna. Detär fråga om en fmanskapitalist som blivit rik genom aktiespekulation, somflyttat från för att få lägre skatter och som är den ytterst ansvarigei egenskap av dominerande och kontrollerande ägare för , dvs.Bofors, och kritiserade affärer med olika typer av krigsmateriel. Omsvenska staten över huvud taget skall göra affärer med en finanskapitalistfanns det knappast något sämre val. Försäljningenav den stora aktieposten i PKbanken till måste betecknas som enpolitisk skandal som hårf drabbar socialdemokratins trovärdighet. Dagenföre försäljningen gjorde utrikesministern, en liknelse mellanBoforsdirektörerna och knarklangare. gör regeringen affärer med Boforshuvudman. Vad skall man då kalla regeringen? Finansministernhar försvarat affären med i huvudsak tre argument. Jag kommer även till ettfjärde argument litet . Finansministern säger för det första att PKbankenbehöver en rörelse som för att kunna konkurrera med de två andrastorbankerna och S-E-Banken. För det andra påstår Kjell-OlofFeldt att S-E-Banken lagt ett bud på och att maktkoncentrationendärigenom skulle öka. För det tredje säger att harförbundit sig att sälja ut så många aktier att hans ägande blir något mindre än10 %. Låtmig ta Feldts argument i tur och ordning. Varför måste, för det första,PKbanken vara noterad på fondbörsen, och varför skall den bedriva Debattom PKbankeris köp av , m. m. Det gernaturligtvis kortsiktiga vinster, men jag tror att det undergräverPKbankens särställning som ståtligt ägd bank. Det borde vara regeringensuppgift att ta initiativ till investeringar som skapar nya arbeten i ställetför att låta en statlig bank spela med i hela transaktions-ochspekulationsekonomin. Fördet andra bestrider S-E-Banken att den skulle ha lagt något bud på om det vore sant, anser jag att regeringen måste välja andra metoder föratt stoppa maktkoncentrationen än att göra affärer med . harrätt när man skriver: "Med mot storfinansen" är inte någonsärskilt lyckad paroll ett valår för socialdemokratin. Fördet tredje gäller det detta med att sälja ut aktierna: Trots att harförbundit sig att sälja ut kommer han ändå att vara den i särklass störstaprivata aktieägaren. Ingår det i regeringens tredje väg att också sälja ut tillandra utlandssvenskar som , och ? Änen gång ': Trovärdigheten hos regeringen och de fackligaorganisationer som är representerade i tål inte ettkompanjonskap med en person som efter options- ochvapen-skandalerna. Jag tycker det är enriktig karakteristik. Fårjag i korthet göra en liten tillbakablick när det gäller Penseraffären ochvarför en sådan affär har kommit till stånd. Jäg går tillbaka närlöntagarfondsförslaget piresenterades. Då sade , som varchefsekonom hosLO: Vi vill beröva de gamla kapitalägarna deras makt som deutövar i kraft av sitt ägande. All erfarenhet visar att dét inte räcker medinflytande och kontroll. Ägandet spelar en avgörande roll. Jag delar denuppfattningen. Sedankom maktskiftet 1982. Det första regeringen gjorde var att devaWera.Devalveringeri efter återkomsten till makten innebar starten påomvandlingen av den socialdemokratiska politiken, det som senare kom att kallasdén tredje vägens politik. Det fortsatte med införande av marknadsanpassadestatsskuldsväxlar och riksobligationer saitit avskaffande äv bankernaslikviditetskvoter 1983.1 november 1985 avskaffades uflåningsregleringen förbariker och finansbolag. reviderade finansplan aviseradefinansrninistern en successiv avveckling av valutaregleringen. Försäkringsbolagenslapp placeringspUkten, vilket mer än väl kompenserade dem för dén omtaladeengångsskatten. tog en rad beslut om ökad rätt att föra ut pengar urlandet, vilka ledde till rekordstora kapitalutflöden och 1987. Termins-och opfionsmarknaden byggdes upp med statligt godkännande, och aktier iPKbanken och andra statliga företag började säljas på börsen. Mycket riktigtförklarade också i en intervjubok 1984 att hän "i stortsett accepterade det kapitalistiska systemet". FrånLO-ledningen, som ju den här gångeri har synpunkter, hördes knappt ett pip 'iprotest mot vare sig avvecklingen av valutaregleringen eller försäljningen påbörsen äv statliga företag. reagerar mot den här affären - det är så dags- men utan attlåtsas om att den bara är ytterligare ett steg på deri tredjevägens politik som han själv varit med och stakat ut. Dentredje vägens politik har ökat klassklyftorna i . Vanliga arbetare ochtjänstemän har fått bära en ökad börda, och finanshajar som ochandra har skurit guld med täljkniv. Jag skall nu inte dra hela den långa listanöver de nya miljardärerna, även om det kunde vara intressant att gä igenom den. LO-ekonomernasrapport visade attavregleringen på kredit- och finansmarknaden inte hade ökat konkurrensenriiellan banker. Tvärtom hade skillnaden mellan ut- och inlåningsräntor förhushållen ökat med . Rapporten visade också att de storahajarna på aktie- och finansmarknaden hade stärkt siri ställning och tjänatgrova pengar, på småspararnas bekostnad. Den lilla s. k. valpskatten, som drarin kanske några promille av spekulationsvinsterna, är ett undantag sombekräftar regeln, nämligen att det är den tredje vägens politik som banat vägför allt detta. Meidnerhade helt rätt 1975. Jag tycker att också Wigforss hade rätt hanvar aktiv och deltog i sådana här debatter. hade också rätt : det är ägandet som ger den grundläggande samhällsmakten.Demokratin kan aldrig erövras fullständigt om inte de arbetande själva tar överföretagen, t. ex. på det sätt som Meidner föreslog 1975, även om det nu harblivit ännu tydligare att de fonder som blev resultatet av den debatten måstekompletteras exempelvis med folkägda banker och kreditinstitut. Dethar bara gått den börskrasch vi hade både här och utomlands.Förra gången det var en stor börskrasch dröjde det innan politikenfick en ny och radikalare inriktning. Jag kan uttrycka förhoppningen attsocialdemokratin den här gången ändrar kurs litet snabbare. Men det förutsätteratt man börjar med att stoppa den här affären. Det är inte , menar jag.Emitteringen av PKbanksaktier till moderbolaget har ju ännu integenomförts Vikräver att den här affären inte skall genomföras, och det finns flera skäl fördet. Huvudskälen har jag försökt redogöra för i det här korta anförandet. DebattörnPKbankens köp av , m. m. 2 PERWESTERBERG (m): PKbanken villförvärva för 2,7 miljarder genom en riktad nyemissiontill säljaren. Statens ägarandel i banken sjunker därmed med 22procentandelai'. Vihar ingen anledning att rikta kritik mot PKbankens uppgörelse i sig. Det skälsom bankledningen anger för förvärvet - att man vill stärka sin ställning på ettområde där man har varit svag - förefaller både rimligt och logiskt.Det är förklaringarna från politiskt håll som man haft anledning att hasynpunkter på. Regeringensagerande i affären tycker vi har varit märkligt av främst tre skäl. Det förstaär ett rent formellt skäl. Det andra är den dubbelmoral vi tycker oss kunna sei affären. Det tredje gäller synen på det statliga företagandet. Förragången staten avstod från sin företrädesrätt vid en riktad nyemission frånPKbanken var 1983. Det föranledde då regeringen att lägga fram en propositiontill med begäran om att man skulle avstå från 1987/88:120 företrädesrätten för att kunna ge den till marknaden och få en betydande ägandespridning inom PKbanken. Någon fullmakt förregeringen att gå Debatt om PKbankens köp av , m. m. vidare fanns inte med ipropositionen och gavs inte heller genom riksdagsbeslutet. En fullmaktlämnades däremot i samband med ombildningen av , då faktisktsade att regeringen hade rätt att minska statens ägarandel till iframtiden. När , f. d. Statsföretag, gjorde en riktad nyemissionavstod regeringen genom en proposition till från företrädesrätten.Även i detta fall föranledde alltså ärendet en proposition. När regeringenkörde över genom att sälja det statliga Gambrinus, innehållandePripps bryggerier och Falkenbryggerierna, reagerade ett enhälligt näringsutskottmot detta. Utskottet skrev i sitt enhälliga betänkande: "Sammanfattningsvisanser utskottet från sina utgångspunkter att den ordning som har gällti frågor om medverkan vid försäljning av aktier i av staten direkt ägdabolag - eller vid andra åtgärder som leder till ett minskat ägarinflytande förstaten i sådana bolag - bör tillämpas även i fortsättningen." Dettablev ett tillkännagivande av en enhällig riksdag, och detta frångås genom det beslut som regeringen har tagit om PKbankens förvärv av . Det tycker jag är utomordentligt anmärknings värt. Grundprincipenhar alltid varit att då varit med vid köpet aveller vid bildandet avett företag, så skall också medverkan krävas vid en försäljning avdetsamma. Jag tycker det är förvånande att finansministern på denna punkt intehar följt enhälliga uppmaning och lämnat en proposition i ärendet. Viväntar med spänning på morgondagen och frågar oss om vpk:s kritik kommer attstanna vid munväder eller om man är beredd att gå till ett nytttillkännagivande och därmed upprätthålla auktoritet att fatta debeslut som vi anser att vi skall fatta för att följa den riksdagsordning som vihar. utmålades finansmannen från ett otalsocialdemokrater i olika talarstolar runt om i vårt land som skattesmitare ochvapensmugglare: gjorde samma socialdemokrater via den stafiigaPKbanken en storaffär med denne och lät honom bli storägare ibanken. Iförstamajtalen togs nidbilden av den dålige, omoraliske finanskapitalistenErik fram, och han fick bli symbolen för finanskapitalismen, somsocialdemokraterna så länge stått i harnesk emot. Om den bilden av sann, tycker jag att socialdemokraterna inte bordegöra någon affär medhonom. Är den felaktig vore det skäl att be samme man om ursäkt. SådanatiUmälen skall ingen hedervärd människa i ha anledning att finna sig i.Jag förmodar att vi får vänta på ursäkten, eftersom finansministern förefallervilja fullfölja affären. Finansministern har hävdatatt PKbankens köp motiverades med ätt S-E-Banken skulle köpaCarnegie . köpa för att hindra enannan bank från att göra det eller för att hindra en 80 annan bank från att bli för stor på området. Dettatycker jag är något anmärkningsvärt.Häromdagen, närmare bestämt , kunde man i läsa om enny förklaring som finansministern hade lämnat. I tidningen stod: "- Jagkan berätta något för er, som jag ej offentliggjort, svarade . - PKbankenlånade ut pengar till när han var i knipa. - ville 'tackaför hjälpen' och erbjöd-PKbanken att köpa . Det var förstås, enligt , inte enda förklaringen till att PKbanken Dettaär en något märklig förklaring, som direkt står i strid med de skäl PKbankenhar angivit för att vilja köpa . Det ger naturligtvisupphov till frågan om vill göra någon form av gentjänst genom attsälja . Man frågar sig om PKbanken var ute efter någotslags vänskapspris. Det skulle vara intressant att höra finansministerns kommentartill detta. Dessutom bryter finansministern mot banksekretessen genom attavslöja dessa uppgifter om en kundrelation som har. Är uppgifterna iDala-Demokraten felakfiga, är det litet besvärande för finansministernsanseende. Qm de däremot är rikfiga, är det snarare besvärande för PKbanken attbankens egna kundrelationer på detta sätt kommer ut i den politiska debatten istället för att stanna inom banken. Vilkenförklaring gäller egentligen ? Är det risken för dominans fråri S-E-Bankeneller är det fråga om väntjänster till ? Förklaringarna blir barasämre och sämre ju fler som kommer. Det gäller också dubbelmoralen. Om ErikPenser går med stärkt heder och moral - och kanske även stärkt kassa - ur dennaaffär, så gör sannerligen inte regeringen det. Denna affär, och det gäller heladen statliga PKbanken, visar på en närmast omöjlig situafion. Industriministernhar i en proposition till hävdat att statens företag skall drivas påexakt samma villkor som motsvarande privata företag. Man skall ha sammaaffärsmässiga beteende. Men i PKbanksaffären får man se exempel på statensdubbla roller, både dess roll som givare av ramarna för de områden som deprivata och de statliga företagen skall arbeta inom och dess roll som ägaretill företag. Jagtror inte att PKbanken behöver någon extra statlig moral. Jag tror snarare attdet är nödvändigt att privatisera banken fullt ut. är det nödvändigtatt införa rösträttsbegränsningar i PKbankens bolagsordning, i likhet med vadsom gäller i motsvarande privata banker. Det krävs också att banken får mångasmå ägare i stället för få stora ägare. Det skulle ge en spridning av makt ochägande, en bättre och mer affärsmässig bank och mindre statsskulder. Dessutomblir det bättre ordning på moralen, och det tror jag vore välkommet.Dubbelmoral är som bekant ingen moral alls. Debattom PKbankens köp av , m. m. 3 HÄDAR (): Den senaste tidens händelseutveckling visar, skrev i torsdagsi , "att det behövs en genomgående diskussion om det statligaägandet", Ifolkpartiet välkomnar vi LO-chefens uppvaknande. Vi har ansett attdet statliga företagsägandet bör omprövas. 6 protokoll 1987/88:119-121 Debatt om PKbankens köp av , m. m. Vår utgångspunkt är att staten inte själv bör äga ochdriva företag inom områden där det råder, eller finns förutsättningar för, enväl fungerande konkurrens - detta såvida det inte finns särskilda skäl förnågot annat. Men undantagen är få. Posthantering,och alkoholförsäljning är dockexempel på verksamheter där staten enligt vår uppfattning även fortsättningsvisbör ha ett företagaransvar. För bankverksamhet finns det däremot ingen anledning attgöra undantag från huvudregeln, dvs. den regel som säger att staten inte självbör vara engagerad som företagare. Inom det svenska bank- och kreditväsendetryms ett stort antal företag i hård inbördes konkurrens. Avkonkurrensskäl finns således inget behov av en av staten majoritetsägd bank.Skulle man ytteriigare vilja skärpa konkurrensen på den svenskakreditmarknaden, går detta för övrigt lätt att ordna genom att avvecklavalutaregleringen. har, som välkänt är, föreslagit en sådanavveckling. Det jag här sagt innebär inte att staten skulle saknauppgifter vad gäller kreditväsendet - verkligen inte. Staten har bl. a. engiven skyldighet att se fill att sarritliga företag som är verksamma inom bank-och kreditväsendet i noga följer de lagar spm uppställts förverksamheten och som bl. a. syftar till att skydda vanliga sparare ochlåntagare. Enligt min och uppfattning fyllermyndigheterna den uppgiften bäst när de betraktar alla berörda företag somlikvärdiga och då inget företag kan uppfattas som särskilt närstående densvenska staten, t. ex. genom ägarförhållande. Det slags kontrollfunktion sombankinspektionen utövar är värdefull. Detsamma kan inte sägas om beslutet attregeringen, dvs. i praktiken finansministern, skall godkänna bankernas val avstyrelseordförande. uppfattning är att staten böravveckla sitt ägande i aktiebolaget . De pengar som staten får in viden försäljning av banken anser vi skall användas för att minska statsskuldenoch därmed också svenska folkets räntekostnader för denna skuld. PKbankens köp av visar hurvälgrundad vår inställning är. Som bekant har handeln med optioner, obligationer ochakfier under tillhört de mest.lukrativa delarna avaffärsverksamheten i . Den handeln är också en förklaring till att ettantal enskilda personer kunnat skaffa sig mycket storaförmögenheter. På flera .håll har detta väckt reaktioner och lett till attskallet gått mot s. k. finansvalpar. Detta har i sin tur av finansministerngjorts till mofiv för vad som kallats en "valpskatt" -en skatt, herrtalman, som dock inte kuperar svansarna på några s. k. valpar men väl ledertill höjda låneräntor och dyrare boende för vanliga inkomsttagare. När PKbanken nu av finansmannen vill köpaCarnegie är det heller inte i avsikt att på minsta vis dämpahandeln med optioner och andra värdepapper. Tvärtom är syftet med köpet att PKbanken själv med fullkraft skall kunna kasta sig in i dansen kring guldkalven. Företagsekonomiskt kan detta köp - denna fusion - troligenförsvaras. Skall PKbanken hävda sig på marknaden måste den göra det påmarknadens villkor.Av detta framgår också, med stor tydlighet, att det inte finns något bärandemotiv för att staten som ägare skall engagera sig i någon viss bank. Jag inser väl att affären för många socialdemokrater känns omskakande.Den 1 maj demonstrerar rörelsen mot kapitalet och "finansvalparna".Den 2 maj, , godkänner samma rörelses regering att en av denya miljardärerna blir näst största ägare av statliga PKbanken. Detta sker iutbyte mot att banken får ett redskap för att tjäna storkovan påoptionshandeln. Uttrycket "." får genom det inträffade enny och oförutsedd innebörd! Affären har ytterligare én aspekt. Vi som tillhör den folkvaldariksdagen har en gemensam skyldighet att se till att regeringen handlar inom deramar och följer de riktlinjer som har beslutat. När det gällerförsäljning och överlåtelse av aktier i av staten direkt ägda bolag är praxisden, att regeringen först inhämtar godkännande innan avtalfastställs. Vid den affär vi här talar om, dvs. PKbankens överlåtelse av aktiertill som ersättning för , var detuppenbarligen regeringens avsikt att affären skulle genomföras ulan att förstriksdagens godkännande inhämtades. Jagvill gärna ta tillfället att fråga finansministern om detta alltjämt ärregeringens uppfattning, eller om finansministern har tänkt om på den punktenunder . Deborgerliga ledamöterna av näringsutskott begärde, så snart affärenblev känd, att av utskottets kansli få en opartisk redogörelse för vilken rollriksdagen brukar spela i affärer som denna. ämbetsmannapromemoria som kansliet utarbetat anges som slutsats "attden nu aktuella affären enligt gällande praxis på området borde underställasriksdagen såvitt gäller den minskning av statens ägareandel som uppkommer genomden riktade nyemissionen fill . Om regeringen väljer att inte inhämtariksdagens bemyndigande och lämnar detta utan erinran kommer enbetydande oklarhet att uppstå om vad som faktiskt gäller på området. Sannoliktskulle det då anses att regeringen - utom i de fall då uttryckligenhar föreskrivit en större statlig ägarandel - hade frihet att låta andelenminska till den lägsta nivå som möjliggör ett bevarande av statensägarkontroll." Medanledning av detta, herr talman, har de borgerliga ledamöterna avnäringsutskottet begärt att hela affären skall framläggas för och prövas avriksdagen. Vår begäran skall näringsutskottets majoritet, som består avsocialdemokrater och kommunister, ta ställning till . Detär min självklara förhoppning att samtliga riksdagspartier då skall medverkatill att bevara auktoritet. Om ramar och riktlinjer för den statligaverksamheten bör ändras, skall det ske genom beslut i . Detta är ivarje fall bestämda åsikt. Vad vi inte kan acceptera är att sådanaändringar sker genom att en regering - av misstag eller av maktfullkomlighet -tar sig oskicket för att strunta i och i vad den har beslutat. DebattörnPKbankens köp av , m. m. Debattom PKbankens köp av , m. m. Anf.4 (): . Tiden efter regeringsskiftet harkommit att bli de många och anmärkningsvärda affärernas tid. Nya"affärer" har avlöst varandra i snabb takt. Dessa"affärer" har på ett eller annat sätt varit förknippade medsocialdemokraterna. Jag behöver bara nämna Rainer-affären, Bodström-affären,Bergling-affären, Zachrisson-affären och vapenexporten. Detsenaste exemplet, men säkert inte det sista, är affären mellan PKbanken ochCarnegie , som regeringen gett sitt stöd. Förfinansministern och regeringen är ord och handling två olika saker, somalltmera sällan går i takt. Det visar bl. a. regeringens stöd till PKbankensköp av från . socialdemokratiska partistyrelsen sägs en sak, men i den socialdemokrafiskaregeringen görs något helt annat. Påförsta maj häcklar socialdemokraterna de s. k. finansvalparna från talarstolarrunt om i landet. gör man affärer för att etablera sig i sammakretsar och medverkar till nya fusioner och ökad maktkoncentration. Idebattartiklar, i annonser och på affischer har vi kunnat läsa hur illasocialdemokraterna tycker om vissa finansmän, ekonomisk maktkoncentrafion ochegoism. Det hindrar dock inte regeringen att medverka fill just ökadmaktkoncentrafion och hjälpa redan finansstarka personer. Arbetarrörelsensveteraner torde ha svårt att acceptera den här "förnyelsen". Dentidigare finansministern, , som ju skolat upp ,tycks ha svårt att känna uppskattning över vad hans lärjunge nu medverkar till.Många delar säkert uppfattning. Affärenmellan PKbanken och är anmärkningsvärd på mångasätt. Den ökar maktkoncentrationen och gynnar just de snabba klipp somsocialdemokraterna brukar säga att de motsätter sig. Dessutom ställs, som harsagts tidigare i debatten; helt åt sidan. Enligtett pressmeddelande från PKbankens ordförande och koncernchef tog styrelsensordförande kontakt med finansministern och presenteradebankledningens uppfattning om affären. I pressmeddelandet sägs bl.a.: "Avsiktenmed kontakten med finansministern var att snabbt få klarhet i om huvudägaren avprincipiella skäl motsatte sig köpet." Fredagenden fick styrelsens ordförande beskedet att köpet fick genomföras. Vidett extra inkallat styrelsemöte beslöt en enhällig styrelseatt genomföra köpet. Då meddelades också regeringens inställning. Finansministernsbesked till PKbanken gavs dagarna innan regeringen och övriga socialdemokraterdemonstrerade och sjöng kampsånger mot orättvisor, maktmissbruk ochmaktkoncentrafion. Sådan ärdagens socialdemokrati. Deofficiella förklaringarna från regeringen är minst sagt anmärkningsvärda. Mantycks febrilt söka argument och motiv för att i efterhand förklara och försvaraaffären. Statsministerns uttalandenär kryptiska. Det förefaller som om han inte vill vidkännas affären.Finansministern får själv sköta ärendet. Jaghar i en fråga efterlyst motivet till affären. Den frågan hoppas jagfinansministern tar tillfället i akt att besvara under den här debatten. Påett möte med socialdemokratiska pensionärer i , som refererats i bl.a.Dagens Industri, har finansministern kommit med en motivering för affären, ochden var minst sagt häpnadsväckande. EnUgtfinansministern har , som tack för ett lån han tidigare erhållit frånPKbanken, erbjudit banken att köpa . Därigenom blir hansjälv stor delägare i PKbanken. Jagvill fråga finansministern: vilken Penser-affär skulle dessa pengaranvändas? Det vet säkert finansministern. Jag vill också fråga: Finns det flervänskapliga affärer med ? Det torde finnas många människor runt om i vårt land som någon gångfått hjälp av PKbanken. Varför tänker inte finansministern på deindustriarbetare, småföretagare eller vårdanställda som fått hjälp med lån hosPKbanken? Vore det inte mer angeläget att släppa in landets många småspararesom delägare i banken? I stället får nu en person som lånat mycket och nublivit förmögen köpa in sig i banken och bli stor delägare, utan att riksdagenfår säga sin mening om affären. Jagmotsätter mig inte privata inslag i PKbanken, men sådant bör ske i andra former.Det finns skäl att genom folkaktier låta svenska hushåll och småsparare blidelägare i PKbanken. Regeringensstöd till affären är anmärkningsvärd, mot bakgrund av den mycket starkaägarkoncentrafion som pågår inom näringslivet. Sedan det s.k. börsraset ioktober har ett trettiotal olika stora företagsköp ägt rum i vårt land. Svenskabörsföretag har köpt upp andra företag för sammanlagt ca 40 miljarder kronor.Drygt 75 000 anställda har fått nya arbetsgivare.