prot · GB09111 · 1987-12-31 00:00:00 — Det som sker - och som man från fackligt håll var mycket oroad för - är att rekryteringen av säsongspersonal inte som tidigare sker på den gotländska arbetsmarknaden, utan dels från övertalig personal på , dels från arbetsmarknadsområdet kring och uppåt . 60 Enligt uppgifter i Gotlandstidningarna den härveckan går gotlänningarna miste om mellan 185 och 200 sommarjobb. Sjömansförmedlingen på Prot. länsarbetsnämndenkonstaterar att antalet arbetsfillfällen har minskat dras- Inriktningen ärsålunda klar. Gotlandslinjen kommer att successivt se fill att jobben förgotlänningarna försvinner från Gofiandstrafiken. de gotländskasocialdemokraterna har börjat instämma i kravet på att huvudkontoret skallligga i - bl. a. genom en mofion i fullmäktige - menar jag att chansen attpåverka i den riktningen har funnits för socialdemokraterna påGotland, som sä livligt applåderat att det förra Gotlandsbolaget,fick lämna arenan. Det självklara kravet att färjetrafiken skalladministreras från stödde inte socialdemokraterna den gången och har därförmedverkat till att kontoret flyttades från . Den lika självklaraföljden är att är den naturliga rekryteringsbasen vid varesig nyanställningar eller säsongsjobb. svek löftet förvånar migkanske inte, men hur regeringen kan låta detta ske, när det får sådanakonsekvenser som jag här har visat på, skulle jag vilja att trafikutskottets talesmantalade om. räkna med regeringens stödför sin motion ? Dettredje yrkandet i min motion handlar om taxesättningen i färjetrafiken.Gotlands trafikförsörjning har varit föremål för beslut mängagånger. Det som dock är absolut nödvändigt - och då är jag tillbaka tilltrafikpolitikens målsättning och den uttalade betydelsen av att transportsystemetskall bidra till regional balans - är alltså att beslut rörande Gotlandstrafikenalltid måste fattas mot bakgrund av regionalpolifiska bedömningar. Färjanär vår väg och vår järnväg. Det framstår därmed allt tydligare att en återgångtill en anpassning till SJ:s taxor är nödvändig. När 1974 fattadebeslut om att taxesättningen skulle följa principen för taxesättning päjärnvägen, var det synsättet grimdat på att det skulle råda rättvisa mellanmedborgare i vårt land. Dess värre har den principen sedermera frångåtts, ochnu tillämpas något man kallar enhetstaxa. Det är ingen rättvis princip. För attmed siffror förklara vad jag menar har jag låtit utredningstjänsten räkna påoch jämföra prissättningen på färja resp. järnväg. Enkelresa till normalpris med Gofiandslinjen kostar , oavsettom man åker - , där avståndet är , ellerOskarshamnVisby, där det är . Priset per mil på Nynäshamrislinjen ärmed färjan . för samma sträcka skulle vara . TillOskarshamn kostar färjan , mot ett på . Om en enkelbåtresa till skulle kosta lika mycket per mil som en järnvägsresa iandra klass, skulle således biljetten NynäshamnVisby kosta . - mot 120kr. - och biljetten . Det är alltså en differens pä28 resp. . i jämförelse med dagens priser. Jag tycker nog atttrafikutskottet kunde ha lagt ned litet större möda på att sätta sig in i den verklighet som gäller. Jag frågar mig om det är en rimligprissättning som sker. Det skulle utskottets talesman kunna svara på här. Systemetmed procentuell uppräkning av taxorna, som transportrådet nu tillämpar, medför dessutom att klyftan mellan järnvägspris och färjepris ökar för varje gång det sker en uppräkning. Detta visar tydligt, tycker jag, hurlitet intresse och för all del även trafikutskottet visar för att ge oss rättvisa i trafikfrågan. " 1987/88:111 Målsättningar om att trafikpolitiken skall utjämna och medverka till . regional balans och att hela skall levaklingar ihåligt som en tom Sjöfart m. m. tunna om man inte ser tillatt vackra ord också följs av konkret handling. talade om det betydelsefulla i att trafik finns mellanÖland och för att bl. a. stärka turismen. Jag behöver inte upprepa vadsom sagts till förmån för den trafiken utan vill instämma i vad hon sade. Jagdelar uppfattningen att regelbunden turisttrafik mellan de båda öarna skulle hastor betydelse för turistverksamheten. Det finns krafter som verkar för att som region skallstärkas genom olika insatser på turismens område. Jag skall inte föregripa dendiskussion som kommer om detta, men jag vill ge klart besked här om attdet gotländska näringslivet är bäst betjänt av en kontinuerlig bastrafik tillrättvisa kostnader. Det är ett rimligt krav, och jag yrkar härmed bifall tillcenterreservationerna 8, 9 och 10. Anf.42 (): Också jag skall uppehålla mig vid Gotlandstrafiken. Det är få frågorsom så engagerar oss gotlänningar, och det visar hur stor betydelse vitillmäter våra kommunikationer med övriga landet. Medde erfarenheter vi har av det rederibyte som genomfördes vid årsskiftetkan det konstateras att det har gått relafivt smidigt med tanke pä den storaomställning det rörde sig om. Det återstår dock många frågor att lösa påkommunikationsområdet för oss gotlänningar, och jag kan lova kammarkamraternaatt vi kommer att låta höra av oss igen i dessa frågor. Jagskall något kommentera de reservationer som finns fogade till betänkandet pädenna punkt. Den första gäller offentliggörande av avtalet. Jag tycker att detvore väl om avtalet kunde offentliggöras. Vi har en restriktivsekretesslagstiftning, och där är de kommersiella skälen en sekretessgrund. Detfår vi naturligtvis acceptera. Men den gotländska socialdemokratins uppfattningär att det skulle vara önskvärt att alla de frågor som över huvud taget gällerGotlandstrafiken handlades med största möjliga öppenhet. Denandra reservation jag vill kommentera behandlar Gotlandstrafikens huvudkontor.Kravet på att trafiken skall administreras från stöder jag självfallet.Men reservationen har fått en olycklig utformning. Dels är den ganska vag, delsär den också delvis missvisande. Jag skulle vilja helt kort redovisalänsarbetsnämndens siffror vad gäller de ca 60 s. k. landanställda. Av dem har20 fått anställning på det nya rederiet. Däri ingår förmodligen flyttningentill . 16 har annat arbete, och den övervägande delen av dem arbetarfortfarande inom trafiken med sådant som tidigare handlades direkt av rederietoch sköts av entreprenörer. 19 är kvar i anställning vid Gotlandsbolaget,4 är under olika former av utbildning, 4 är arbetslösa - eller rättare sagt vararbetslösa -, 1 har pensionerats. huvudkontor ligger som utskottet skriver i Stock holm, men vi skulle naturligtvis välkomna det till . Gotlandstrafiken administreras dels från , dels via ett avtal som har med Gotlandsbolaget. Det är såvitt jag vet ett tvåårigt agentavtal. 62 Skulle man öppna ett nytt kontor i man alltså konkurrera med sin egen agent.Enligt länsarbetsnämnden sköts rekryte- Prot. 1987/88:111 ringen fill det nya rederiet via sjömansförmedlingen i . Sjöfart m. m. Detkan också vara på sin plats att påpeka att även har en stor del avrekryteringen av sommarpersonal skett från fastlandet. Det har alltså varitfastlandsungdomar som sökt jobben. Dethär talar inte på något sätt emot att trafiken borde administreras frånGotland. Det tycker jag självfallet att den bör. Precis som här fidigare bevisas det ju av att den socialdemokratiska gruppen ikommunfullmäktige på genom sin styrelse, i vilken jag ingår, harmotionerat i frågan. Jag har också rätt goda förhoppningar om att vi kommer attfå se ett kontor för det nya rederiet på . Vikan dock inte räkna med den administration som har funnits tidigare. En av depunkter där man har kritiserat Gofiandsbolaget gällde ju att det hade för tungadministrativ apparat. Över huvud taget när det gäller personalfrågorna trorjag att vi skall avvakta litet med att göra den slutgiltiga avstämningen av vaddet har fört med sig. Reservation10 behandlar taxesättningen i färjetrafiken. Den frågan har vi drivit ändasedan lämnade kopplingen till SJ-taxan, och det kommer vi attfortsätta göra. Det var en borgerlig regering som ursprungligen införde denmystiska enhetstaxan. Jagbehöver inte orda sä mycket mer om den, tycker jag. Jag vill bara ytterligareunderstryka att det är väldigt viktigt för oss vad det kostar att resa.Utskottets uttalande bör kompletteras med att det faktiskt inte bara ärgotlänningar som behöver en prisjustering. Det är fler än gotlänningar somreser till . Det är utflyttade, det är anhöriga till gotlänningar, detär sommargotlänningar, turister osv. Vivill inte bara ha vänliga ord och fromma förhoppningar i ett betänkande, utanvi vill ha en garanti för att det inte blir dyrare att resa till och frånGotland än att resa motsvarande sträcka på fastlandet. Med det yrkar jag bifalltill reservation 10. Överläggningenvar härmed avslutad. (Besluti ärendet fattades , se prot. 8 § Kammaren beslöt attärendebehandlingen skulle fortsättas vid nästa arbetsplenum. 9§ På förslag av förste vice talmannen beslöt kammaren att ajourneraförhandlingarna till , dä dagens frågestund skulle börja. 10§ Förhandlingarna återupptogs under ledning av förste vice talmannen. 1987/88:111 11 § Svar på fråga 1987/88:388 om åtgärder för att bekämpa apartheid i Om åtgärder för att bekämpa apartheid i har frågat mig om regeringen är beredd att inleda endiplomatisk offensiv bland ledande industriländer i syfte att få flera attvidta hknande sanktioner som och främja ett säkerhetsrådsbeslut ombindande sanktioner. Envikfig del av den svenska Sydafrikapolitiken har varit och fortsätter att varaatt försöka påverka och stimulera andra länder att vidta olikasankfionsåtgärder mot . I våra bilaterala kontakter med bl. a. deledande industriländerna, med frontstaterna och vissa andra länder inom detbrittiska samväldet återfinns som regel och sanktionsfrågan pådagordningen. Vi har haft ett livligt och intensivtutbyte av åsikter, erfarenheter och information just på sanktionsområdet. Dettahar också lett till ett framgångsrikt samarbete i bl. Idet gemensamma nordiska handlingsprogrammet mot apartheid uppmanas andraländer att vidta åtgärder liknande de nordiska ländernas i syfte attytterligare öka och effektivisera det internafionella trycket pä . Allavåra ansträngningar på detta område har till syfte att främja ett beslut i FN:ssäkerhetsråd om effektiva sanktioner mot . Viddet utrikesministermöte som ägde rum i Arusha i i början av åretmellan och frontstaterna diskuterades frågan om sanktioner mot Sydafrikaoch på vilket sätt ett framgångsrikt resultat i FN bäst kan främjas. Föratt nå resultat i påtryckningarna mot måste vi med nödvändighetsamarbeta med andra likasinnade länder. Endast brett samfällt agerande harutsikter att bli framgångsrikt. Anf.44 (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret på min fråga. Av olikaskäl har det förflutit en hel del tid sedan jag ställde frågan. Det gör att vinu diskuterar litet grand utanför det sammanhang i vilket frågan ställdes. Jagställde frågan som en omedelbar reaktion på beslutet av attförbjuda ett antal organisationer att bedriva fredlig politisk verksamhet motapartheidsystemet i . Jagvet ju att alltid har en hög profil när det gäller Sydafrikafrågor ochatt utnyttjar olika tillfällen att föra upp dessa frågor på denpolitiska dagordningen. Vi ligger mycket långt framme också när det gälleråtgärder i form av stöd till frontstaterna och till olikaantiapartheidorganisa-tioner samt i form av sanktioner mot . Menvad jag var ute fråga var att man borde utnyttja det tillfällesom den sydafrikanska regimens åtgärder mot de fredliga organisationerna iSydafrika gav. Dessa åtgärder har väckten kraftig reaktion runt om i världen och på något sätt skapat en insikt omatt detta med constructive engagement och sådana saker faktiskt är någonting ganska utsiktslöst. Detkrävs hårda nypor. ju dra oss till minnes denvästtyske presidentens reaktion när han var i . Han uttalade sig dåfaktiskt för att skulle kunna behöva ompröva sin SydafrikapoHtikoch sin inställning till sankfioner. Detkonkreta syftet med min fråga var faktiskt att söka utröna i vilken månregeringen var beredd att just i detta akuta skede göra en alldeles extraansträngning och företa en offensiv för att få fill stånd åtgärder motSydafrika. Den frågan har inte direkt besvarats, men utrikesministern kanskekan återkomma till huruvida man är beredd att nyttja detta speciella tillfälle. Omanvändningen av kemiska stridsmedel Helt kort: Mötet i Arusha ägde rum , innanSydafrikas myndigheter och regering tog till dessa mycket drasfiska åtgärder.Vi var redan då överens om att vi skulle genomföra vad man kan kalla endiplomafisk offensiv. har jag träffat den västtyske utrikesministern.Den engelske utrikesministern kommer hit. Jag har varit i Förenta Staterna.Överallt där de nordiska utrikesministrarna möter ministrar från andra ländertar vi upp den här frågan. På det sättet har vi bl. a. agerat efter dessahändelser - och fill en del också före dem. Anf.46 (): Jag tackar för denna ytterligare markering från utrikesministernssida. Jag tror alltså att det finns anledning att trappa upp insatserna pä dethär området, och jag uppfattar detta uttalande så, att det är precis vadregeringen gör. Densydafrikanska regimen visar ju sin brutalitet allt tydligare. Förbudet motpolitisk verksamhet för UDF och andra organisafioner får tas som en signal tillopinionen i , att fredligt och legalt arbete mot apartheid inte kommeratt möjliggöras fortsättningsvis. Det är oerhört allvarligt, och vårt ansvarför att öka trycket mot blir bara större. Menjag har alltså all förtröstan om att regeringen kommer att göra sitt ytterstaför att få en bredare internationell uppslutning för stöd till arbetet motapartheid och för påtryckningar mot - sanktioner osv. Överläggningenvar härmed avslutad. 12 § Svar på fråga1987/88:424 om användningen av kemiska stridsmedel har frågat mig om den i FN avseratt påtala de brott mot Genéveprotokoll som användningen av kemiskastridsmedel mot invånarna i iranska innebär. Jagdelar på alla sätt den indignation som hos många kommit till uttryck inför defruktansvärda händelser som utspelat sig i kriget mellan och nyligen.Kemiska vapen har använts i stor skala mot den oskyddade civilbefolkningen iHalabja. Den harredan klart och entydigt fördömt dessa brott Omanvändningen av kemiska stridsmedel mot folkrätten ioffentliga uttalanden. Ett särskilt anförande om detta hölls av inför nedrustningskonferensen i . Detta förhandlingsforum är på FN:s uppdrag intensivt sysselsatt med att få till stånd ett fullständigt förbud mot kemiska vapen. I ansträngningarna deltar bl. a. de ledande militärmakterna. bidrar utomordentligt aktivt i detta förhandlingsarbete. Tragedini Halabja måste bli en signal till det internafionella samfundet att utandröjsmål slutföra dessa förhandlingar. En global, konvention som på bästa sättbidrar fill att omöjliggöra framfida användning av kemiska vapen måste snarastsättas i kraft. avser även att i FN:s nästavecka ta upp användningen av kemiska vapen i kriget mellan ochIrak. 48 (): Jag vill tackaför statsrådets svar på min fråga. Bakgrundenvar att en mycket stor skara kurder - flera hundra - med banderoller och foton spontant uppvaktade de poUtiska partierna här i . Deras förtvivlan var djup och.äkta. Eftersorn någon fid inte var beställd blev kontakterna med partierna litet improviserade. Men de lyckades nå representanter för alla, och jag utgår frän att deras information har gått fram i alla parfier. Vadville de då ha sagt, som vi inte har kunnat läsa i tidningarna? De ville främstatt den via internafionella kanaler, dvs. FN, skulle fördömaangrepp på civila med nervgas och andra gifter pä det sätt som hade skett iHalabja. De framhöll att många stater redan hade offentliggjort sitt fördömandeav de anfall som utförts mot bl. a. den kurdiska byn . Nuförsäkrar statsrådet att allt görs och att allt skall göras från svensk sida,och det råder naturligtvis inga delade meningar oss emellan om att allt måstegöras - inte bara för att Genéveprotokollet av 1925 skall följas utan därföratt användning av sädana här medel helt skall omöjliggöras. Desvenska kurderna ville också att skulle sätta in humanitära åtgärderför att lindra-verkningarna av de brutala angreppen. Vi vet ju att Röda korsetgjorde snabba insatser, som tyvärr delvis missbrukades. Jagvill fråga statsrådet om ytterhgare humanitära insatser kommer att göras för dedrabbade områdena i irakiska . Låt mig först säga att jag gjorde å regeringens vägnar ett uttalande,där jag fördömde internationell användning av kemiska medel, somuppgiften om det här övergreppet nådde . Det var bara det att uttalandetfick väldigt litet utrymme.i massmedia, så det är inte underligt om kurdernahär i.Sverige inte upptäckte vad regeringen hade gjort. Men sedan har vi då agerati och kommer vi,-som sagt, att agera i FN. mån vikan göra humanitära insatser är vi naturligtvis beredda till det. Men det ärprecis som sade - detta är förenat med stora besvärligheter. Inteminst Röda korset har den erfarenheten. Jag kan bara svara allmänt positivt påfrågan. 50 (): Jag läste faktiskt statsrådets pressrelease när det gäller dettafördömande, och pressreleasen kom som kurderna hade varit häri , så det var väldigt snabbt handlat. Jag visste inte, när kurdernakom hit, att regeringen hade agerat. Men jag tror ändå ätt vår diskussion kanha en viss nytta med sig. Överläggningenvar härmed avslutad. Omförhandlingarom återförande av barn som olovligen bortförts till 13 § Svar på fråga1987/88:428 om förhandlingar om återförande av barn som olovligen bortförtstill har frågat mig vad jag eller UD gjort för att följa uppden öppning som två svenska kvinnor skapat genom samtal med presidentför att få till stånd förhandlingar med angående olovligt bortfördabarn. Låtmig först konstatera att det inte beror pä brist pä agerande frändepartementets eller ambassadens sida att dessa vårdnadsärenden inte har kunnatlösas. Problemet ligger i de olika rättsuppfattningar som råder i ochSverige. En grundregel i den tunisiska lagstiftningen är att fadern ensam juridiska vårdnaden om barnen. Jagvill trots det säga att jag är mycket glad att president personligentagit direkt kontakt med de svenska kvinnorna, för det visar attinternationella vårdnadsfrägor fått uppmärksamhet i landets regering. Frånutrikesdepartementets sida fortsätter vi givetvis att följa frågan främst genomvår ambassad i , som ju är engagerad i dessa ärenden. Somjustitieministern meddelade i sitt svar på en interpellation frånBritta Bjelle kommer regeringen att föreslå att Sverigeansluter sig till två konventioner vilka båda syftar fill att motverkabortföranden av barn. Förhoppningsvis vinner konventionerna en bredinternationell anslutning och gör det möjligt att undvika vårdnadstvistermellan länderna. är möjligheter att biståi rättsligt hänseende begränsade till att föreslå en lämplig advokat som ombudpå platsen. Självfalletkan man också verka på diplomatisk väg. Men då skall man komma ihåg att dettakan uppfattas som en inblandning i de nationella domstolarnas handläggning. Enmotsvarande inblandning skulle inte accepteras från svensk sida. Vi får integlömma att barn oftast är medborgare i det andra landet. Jaghar stor förståelse för den oerhört svåra situation som de drabbade mödrarnabefinner sig i. Frågorna är tyvärr mycket komplicerade allra helst somländernas rättssystem av bl. a. kulturella, religiösa och historiska skäl är såolikartade. Detär min förhoppning att president samtal med de svenska kvinnornaskallkunna leda till en snabb lösning av de aktuella fallen och visa vägen förandra som drabbats på liknande sätt. 1987/88:111 Anf. 52 (): Jag ber att få tacka utrikesministern för svaret. ~ ~ \ det,sett ur mitt perspektiv, ett ganska häpnadsväckande svar. .. * ternsäger att problemet ligger i att det råder olika rättsuppfattningar i Detta skulle alltså vara bakgrunden till inte . . °" kan medverka fill en lösning. Jagförstår inte detta. Bakgrunden är ju att barnen är svenskamedborgare. Och enligt svensk lagstiftning har vårdnaden ofta övergått tillkvinnan. Det gäller ju kvinnans situafion..Hon skall kunna leva tryggt enligtsvenska lagar. Då måste man väl se till att lagsfiftningen i håller medtanke på henne. Detta borde man utan vidare kunna konstatera. Jag trodde attskälet till anslutning till dessa internationella konvenfioner varatt vår lagstiftning skulle fä genomslag i andra länder. Vad finns det annarsför skäl att ansluta sig fill dessa konventioner? Om vi i har enlagstiftning i vilken det sägs att barn skall vara hos vårdnadshavaren, hoppasvi ju att detta också skall bli möjligt med hjälp av konventioner. Men så stårdet i svaret att vi måste acceptera att det inte förhåller sig på detta sätt.Jag trodde att vi skulle verka för att man i länder som förmodligen inte kommeratt ansluta sig till dessa konventioner skall se på svensk lagstiftning påsamma sätt som vi gör. Vidaresägs det i svaret att man verkar aktivt då det gäller kvinnor som förlorar sinabarn genorn olovligt bortförande. Det kan man väl knappast påstå, eftersomkvinnorna själva tog kontakt med UD och bad om hjälp att vidarebefordra ettbrev, men de fick nej från utrikesministern. Inte nog med det. När de väl harfått ett svar i vilket det sägs att presidenten vill lösa frågan, fullföljerman inte detta utan låter det bara vara. Jag tycker att man, när det gäller en för enskilda människor såallvarlig fråga, skall läsa de svar man får litet mer ordentligt än vad BrittaBjelle har gjort. Jag har inte sagt att vi inte kan medverka. Jag har sagt i har en helt annan lagstiftning än i . Den tunisiskalagstiftningen bygger på helt andra principer än den svenska. I , därbarnet är, gäller naturligtvis den tunisiska lagstiftningen. Detta utgör ensvårighet när vi från svensk sida skall agera. Men vi har medverkat, och jagskall nämna något av det som vi har gjort. Fördet första har vi rekommenderat lämplig advokat i , som har engageratsig i fallet. För det andra har vi besökt barnen i . För det tredje har vibistått mamman vid besök i . För det fjärde har vi bistått en socialtverksam person som följt med mamman vid besök i . Utlandsmyndigheternahar i något fall inte varit förvarnade om besöket. För det femte har vifortlöpande haft kontakt med utrikesministeriet i . Och för det sjätte harvi förmedlat budskap mellan den tunisiska och den svenska advokaten. Vi har gjort allt somutrikesförvaltningen kan göra i ett sådant här fall. det som skapar problem äratt gör en helt annan bedömning än Konventionernaändrar inte pä lagstiftningen, men förhoppningsvis tvingar konventionerna deländer som är anslutna till dem att försöka 68 medverka till en lösning, vilket inte är så lättatt utan vidare åstadkomma i Men än en gång rekommenderar jag en mer Prot.1987/88:111 noggrann läsning av de svar som ges, så att någon misstolkning integörs. Anf.54 (): I en sådan här debatt så hinner man inte på hägra minuter att säga såmycket, men det är intressant att när jag träffade de kvinnor som slutit sigsamman till något som heter Mödrar till bortrövade barn, så beskrev de intealls situationen som utrikesministern gör, utan tvärtom. De hade inte alls fåttdet stöd som de förväntade sig att få. Man sade t.o.m. att det var meningslöstatt vända sig till UD, eftersom man inte fick något kraftfullt stöd. Närde här kvinnorna åkte till och träffade presidenten så sade denne atthan var för att få till stånd en lösning. Jag utgår från att detta betyder atthan förväntade sig att han skulle få till stånd en lösning med hjälp avrepresentanter från regeringen eller UD, inte med hjälp av enskilda advokatereller kvinnor från . Man skulle kunna hitta en lösning när det gäller debortrövade barnen som finns i . Utrikesministern menar uppenbarligenatt det inte alls är intressant att ta den kontakten. Om de politiska förhållandenai Överläggningenvar härmed avslutad. 14 § Svar på fråga1987/88:437 om de politiska förhållandena i bildades en kommission av exilkambodjaner som verkar förrättslig prövning av frågan om folkmord i under de röda khmerernäsregim. a. den har kontaktats i ärendet. Hans GöranFranck har frågat om regeringen är beredd att söka få en rättslig prövningav ansvaret för händelserna i vid i .