prot · GB09136 · 1987-12-31 00:00:00 — Miljöer med prägel av gångna tiders förhållanden har därvid oftahasfigt förslitits eller gått förlorade. Människors möjligheter aft förstå sittsamhälle och dess utveckling och fa till vara betydelsefulla kunskaper ochvärden frän det förflutna har därigcrtom försvårats. I samhälle firtrts resurser för eu srtabb ochskortirtgslös omvartdlirtg av kulturlartdskapef. På mycket kort fid kan de spårav äldre verksamhet som tidigaregenerationer lämnat i arv utplånas. För att detta infe skall härtda och för atf kommandegenerationer skall få möjlighet aff förstå sitt historiska ursprung ochdärigenom bli bättre rustade för atf leva och verka i sin egen tid, har vi ettansvar då def gäller aff vårda det historiska arvet och föra def vidare. Vårdirtsatserrta kart - och bör - bara till ert begrärtsaddel ske under myndighefsartsvar. Dert viktigaste förufsättrtirtgert för allkulturmiljövård är atf människor har känsla för kulturvärdena och är bereddaatt fa ett ansvar för aff vårda dessa. Upplysnirtg, studier oéhopirtiortsbildrtirtg blartd allmärt-heten spelar en mycket väsenfiig roll förmöjligheterna atf nå resultat i kulturmiljövårdeu. Stora krav måste ställas på kulturmiljövårdeu, såväl närdef gäller direkta bevarandeinsafser och teknik för detta som när det gällerinsatser för aft klargöra kulturhistoriska, sociala och naturhistoriskasammanhang. Kulturmiljövården får inte ertbart irtrikfas på lärtgesedart gångna fider. Den skall omfatta även rtärliggartde fiders särdrag ochrtutiden. Det är angeläget aft t. ex. indusfriminnen bevaras och aft1900-talefs teknikhistoria kan dokumenteras. Utan uppmärksamhet på vår egen fidkan det som förefaller lättillgängligt för aff värdera vår egen fidsrtabbt gå förlorat för kommande generationer. Kulturmiljövården måsfe utöver bevarande äveu ge plats förförärtdring och förnyelse. Nutid och framfid bör på ett harmoniskt sätt fäpåverka även relativt känsliga miljöer. Både land och stad bör med sinabyggnader och miljöer få vara en återspegling av alla de generationer somverkat där och som med sina ambitiorter och arbefsirtsafser förärtdraf ochutvecklat samhället. Kuuskapsspridande och opirtionsbildnirtg måste ges storvikt i kulturmiljövårdeu. Hembygdsrörelscrt, som på ett mycket förtjärtsffullfsätt med små resurser tagit på sig stora praktiska bevarartdeuppgiffer, har somvital folkrörelse också eu stor roll aff fylla som opinionsbildare. Ett närasamarbete mellan hembygdsrörelsen och de regionala museerua är av stor vikt fördel praktiska kullurmiljövårdaude arbetet och för kommunernas möjligheter affmedverka i defta arbefe på ett aktivt sätt. Större delen av de kulturhistoriskt värdefulla byggnadernai landet ägs av enskilda, kommuner samt kyrkan. Luffförorcrtirtgarna ochförsurningens skadeverkningar påskyndar insatserna påtagligt, som MargaretaMörck angav. Väsentligt ökade statliga och kommunala resurser måstetillförsäkras den kulturminnesvårdande verksamheten under direkt inflytandefrån de inom kulturminnesvårdert ansvariga organen. Def högt kvalificeradeyrkes-kunuartde som firtrts blartd harttverkare och byggrtadsarbetare rtär detgäller vård av äldre byggrtadsbesfånd bör fas till vara bättre och utnyttjasför bevarandeuppgifter. Bygglagstiftrtirtg, låneregler och byggnormer bör ges ensådan utformning att de skapar praktiska förutsättnirtgar för aft äldrebebyggelse skall kunna bevaras. De krav som ställs på godtagbar standard börinle trissas upp högre än alt de har förankring i de boendes egna örtskemål. Istandardawägrtirtgar-ua bör hänsyrt fas fill miljövärden och andra särskildakvaliteter som motiverar att bebyggelsen bevaras av kulturhistoriska skäl. Prot..1987/88:136 Prot.1987/88:136 Till kulturmiljövården hör inte enbart bevarandeirtsatserutan, som jag sade, även åtgärder för all hirtdrajust exploateriug. -------- 7 I Herr talmart! Certlerrt ställer sigi aUt väsentligt bakom de riktlinjer för wm'; kulturmiljövården ochlagstiftningen om kulturminnesvården som före- Pånågra punkter har vi dock en artrtart uppfattrtirtg, som framgår ayreservatiorterrta i kulturutskottets befärtkartde. Jag skall här helt kortkommerttera dem, Reservafiort rtr 8 far upp frågan om rätten i vissa fallatf överklaga beslut rörande byggrtadsmirtrtesförklarirtg. Viyrkar aft denna möjlighet skall finnas kvar. I reservafion rtr 10 tas upp samrådsskyldighefeu förriksorgarten när def gäller utförsel av kulturföremål. Vi föreslår att lagertkompletteras med ett samråd med de regionala kulturvårdande organcrt. sedart begärde enöversyn av frågor som rör bevarandet av kulturhistoriskt värdefulla byggnaderoch miljöer. Irtgerttirtg har härtt, varför vi upprepar framställningen ireservafion nr 13. Slutligen några kommenfarer.kring reservafion ur 14, Vikan infe finna aff informafiortsartsvaret klarlagts vare sig i proposifiortCrteller i utskoffsbefäu-kandet. Länsstyrelserna har här en viktig funktion fordras resurser. Regeringen bör överväga frågan och återkomma med förslaglill . Jag yrkar härmed bifall till.reservafiorterna8, 10, 13 och 14 och i övrigt till hemställan i kulturutskottets betänkande nr21. AnL 134 (): Först tycker, jag aft det är värt aff noteraaff denrta proposifion har fått ett positivt mottagande och atf def finns samsyn över partigränserna beträffande hur vikfiga dessa frågor är. Intresset för hur vi pä bäsfa sätt kan fa fill vara vårtkulturarv ökar bland fler och fler människor. Säkerligen beror det delvis påatf vi lever i ert värld stadd i Srtabb omvartdlirtg. Vi vef hur kulturlartdskapef förändrats genom införartdeavnya metoder i jordbruket, hur gamla industrimiljöer fått lämna plats för nya avett helt anrtaf slag, hur vårt boende förärtdrats och därvid påverkatsamhällsstrukturen. Deu här srtabba förändringen föder behov av förankring ihembygden. Kunskapen om det förflutna är en förutsättning för att viskall kunna bidra till en bra samhällsutveckling. Om vi infe vet varför värtsamhälle ser uf som def gör,.kan vi infe skapa ett bättre morgortdagertssamhälle. Kulfurmirtnen och fornlämningar kan i den här processenfungera som källor fill kunskap, nycklar till förståelse, och de kan hjälpatill atf kasta ljus över samrnanhangert bakåt i fidert. var mart på def klara med aftkulturminnesvårdert inte längre kuude inriktas enbart på bevarandet avertskilda mortu-ment, utan atf arbetet måste omfatta ett bredare urval ochspegla hela samhällets historia. Därför skulle man, sades det, arbeta för atlkulturminnesvården,skulle integreras i samhällsplaneringert. Pä det rcrtt praktiska plartcf betyder dagens beslut alt vi i den nya lagenför sammart regler som skall gälla för värdert av forrtmirtrtcrt, 134 byggnadsrnirtrtcrt och kyrkligakulturminnen samt även bestämmelser om skydd molutförsel av vissa äldre kulturföremål. flyttas positioner- Prot,1987/88:136 na fram och kulturmiljövårdens ställrtirtg stärks. a.gertomallmål formuleras till vägledrtirtg för del fortsattaarbetet. Blartd de fem mål som konkretiseras och finrts utförligtbeskrivna i proposifionert, skulle jag vilja lyfta fram ett och rtågotkommentera def. Def är def mål som formulerats på följande sätt:Kulturmiljövårdeu skall bidra till atf öka medvetenheten om estetiska värdenoch historiska sammanhang. Man framhåller aff kulfurmiljövårdcrts myrtdigheterbör medverka till aff öka kunskaperna om skönhets- och kulturhistoriska värdeni deu byggda och odlade miljön. Vi säger ju ofta atf om värdefulla kulturmiljöer skallkuurta räddas så fordras det aft märtrtiskor visar irttresse för dem. När detgäller skörthets- och kulturhistoriska värden i den byggda och odlade miljön,def öppna lartdska-pet, så firtrts redart det folkliga crtgagemanget - def vetvi. Jag skulle tro atf def är måuga som instämmer i vad ertgång sade: "Paradiset är en ängsmark före slåttern." Det är viktigtatf tänka pä aff slåtfern behövs för aft ärtgsmarkert ävert skallkunrta bli ett paradis. Det är egertfligert först nu som medborgarinfiytandet påallvar kan komma in i kulturminnesvården. Fornminnerta har, med den definitiortde har haft, irtte på samma sätt kuunat engagera folk i allmänhet - dehar representerat något som synts så högtidligt att man har kunnat få för sigatt man måste vara rtågot av ert expert för att kuuna delta.Byggnadsmiuneslagert öppnade på sitt sätt dörren på glänt för en ny form avinflytande för medborgarna. I plan- och bygglagert och rtaturresurslageubetonades ägar-och brukarinfresserta. Med beslut formulerar vimålsättningen aff människor med lust akfivt bör delta i arbetet med aft bevarakulturmiljön. Kulfurmiljövärdeus positioner flyttas fram ävenpå def sättet aff kulturminisferrt lyfter fram några delområden som skallprioriteras. - Åtgärder motskador förorsakade av luftförorenirtgar och försuruing, - vården avfornlämningar och kulturlandskapet, - byggnadsvårdert- dit vi rtumera räknar såväl slott och herrgårdar som indusfriminnen ochtätorfsmiljöer - och - informafionertom kulfurmiljövärdena. Samfliga dessa delområden fårförstärkta anslag på tillsammans 23 milj. kr. Åtgärder mot försurningsskadorprioriteras och foruvården får äntligen en förstärkt särskild resurs. Vi har på senare fid fått flera bevis på aft regeringerthar en helhetssyn på miljöfrågorna och också på kulturmiljöfrågorna. skallnaturvårdslagert ses över och i utskottet vill man i det sammanhanget understrykavad kulturministern anför om behovet av atf då även överväga utformningen avnaturvärdslagerts bestämmelser om kulturvärdena. Def går ju egentligen inte altdra någon gräns mellan kulturlandskapets kultur- resp: naturvärden. Och det ärlångt ifrån ovanligt att bevarandevärdena består i sambandet mellart lartdskapoch bebyggelse. För aft markera viktert av ert sådan här samverkantillförs riksantikvarie ämbetet nu särskilda medel, 4 milj. kr., för aft i samverkan med länsstyrelser- 135 Prot.1987/88:136 8junil988 nasäkerscälla kulturlandskapets värdeu och kunna vara med och bära vissa delar avkostnaderrta. Ert samlad syn på natur- och kulturmiljön ger en djupare kunskapom kulturlandskapet. Utskottet anför i betänkandet önskemålet omaff ett bredare engagemang utvecklas hos medborgarna för all värnakulturmiljön. Ett sådaut brett engagemang måste ha sin grund i goda kunskaper.Här gäller def att utnyttja alla kanaler: skolan, bildnirtgsförburtdert,förertirtgslivef - där hembygdsförertirtgarna kart betyda särskilt mycket - ochmuseerua. Det handlar mycket om atf ta fill vara och utveckla ett intresse somredan finrts hos mårtga märtrtiskor för den egna hembygdert. Pä det här områdetförstärks riksarttikvarieämbetefs resurser med 2 milj. kr. I , i rtorra delert av Stockholmslärt, firtrts def ert mycket intressant motorfabrik från slutet av 1800-talef.Deu står där övergiven men fullt utrustad med maskiner och verktyg som berättarom eu gångert tid. Dert kan bli ett fint irtdustrimuseum. Men då fordras atfden stiftelse som bildats kan få ett tillskott på ungefär 1 milj. kr. så altstiftelsen kan köpa fastigheten - annars hotar rivnirtg. Detta har gjort att utskottet föreslår atf medbifall fill mofion skall begära särskilda statliga medel föraft säkra framfid. Som jag fidigare har sagt i kulturufskottef finns def samstämmighet i dessa frågor. Trols del är inte mindre än sexlortreservatiorter fogade till betärtkartdet. står ensamma för tio avdessa reservafioner och deltar i den elfte. De flesta av dessa tio moderatareservafioner är föranledda av def faktum att har- något förenklatuttryckt - ett speciellt förhållrtirtgssätt fill privat äganderätt. Den privataägartderäffen är ett område som har fått sirt beskärda del av kammardebaftert iflera sammanhang, inte minst då behandlades förra året.Liksom moderaterrta står vi socialdemokrater fast vid den uppfattning vi då gavuttryck för i dessa frågor. Övriga partier i kulturutskottet kan tänka sigsituationer då andra intressert kan väga tyngre än markägarnas. Detta skulleman kunua säga i anslutnirtg fill reservafiori 2, delvis reservatiort 3 ochreservatiorterrta 4, 7, 15 - som gäller artslagsfrägau - och 16. Jag skulle helt kort vilja kommentera två av de andrareservationerna också. Reservation 8 gäller en fråga som alla de fre borgerligarepresentanterna har talat om, rtämligert rätlert aft överklaga beslut aftinte byggnadsmin-nesförklai a byggnader. Jag tror atf de alla tre sade atf vihänvisar fill knappa resurser, men def är infe rikfigt så. I propositionen görsdel, men rti vef lika väl som jag aff vi i befärtkandet irtte härtvisar till dekrtappa resurserna. Det är klart att man kan tolka det faktum att sådana härärenden har överklagats bara 13 gånger så, aft vi gott kan habesfämmelscrt kvar, men man skulle också kunna dra den slutsatsen aff dessaärendert redan i utgångsläget har blivit så noggrartt behandlade aft det ipraktiken infe behöver bli rtågra överklagartdert. Sedan hör def till saken att det i alla de här 13 fallenrörde sig om intresset atf förhindra rivnirtg. Sådarta ärertden har allfidblivit föremål för samråd mellan ägare, kommun och länsstyrelse, och i de fallen länsstyrelse avslår ert artsökan från en enskild betyder det nästan säkertall huset i fråga inte fyller kvalifikationskraveneller också atf har måst konstatera aft det saknasförutsättningar atf genomföra förklarirtgert. Sedart skulle jag också vilja nämna atf i inget av de 13fallen har kammarrätten ändrat beslut. Den andra reservation som jag tänkte nämna något om är nr13, i vilken och centerrt har reserverat sig mot att den utredningsom har utlovats ännu inte har kommit till stånd. Jag kan hålla med om att dethar dröjt väl länge, men har jag just erfarit aff deu här utredningen kommeraff tillsättas under sensommarert. I övrigt här dragit slutsatsen av sinatidigare reservationer och yrkat på 5 milj. kr. mera än vad regeringert harföreslagit. Propositionert innehåller emellertid ganska kraftigaförsfärkrtirtgar av de här anslagen. Kulfurmiljövårdens ställning har stärks underen följd av år och är på väg aft bli en naturlig del av samhällsplaneringen.Arbetet med att fa till vara kulturvärdena i såväl tätorter som kulturlandskaphar fått en större bredd. Def är också glädjande att notera att de kulturellavärdena erkänns ha större betydelse för vårt välbefinnande än tidigare.Kulturmiljö-vården har kommit atf bli en aspekt atf beakta i olika verksamhetersom innebär förändringar i vår omgivning. Kulturmiljöer skall skyddas och bevaras för att kuunaberätta om hur samhällsufvecklirigert har varit, men också därför att debetyder mycket för vår identitet och för våra rötter i ett föränderligtsamhälle. vill vi alltså se hela miljöer som särskilt värdefulla aft bevara,och vi får genom dagens beslut bättre redskap aft förverkliga defta. Med delta yrkar jag bifall lillkullurutskoltels hemställan i betänkande 1987/88:21. Prot,1987/88:136 AnL 135MARGARETA () replik: När det gäller utredrtirtgert är det bra atfvi ärtfligert får ett besked. Def har emellertid dröjt väldigt lärtge. Redart ibyggrtadsvårdsutred-ningens betänkande 1979 pekade man på de här problemen ochlade fram förslag till olika stödformer, men dessa förslag föranledde intenågra söm helst åtgärder. Så kom fideikommissnämnden, som skrev till ufbildningsde-partementet1980 och också begärde en utredrtirtg i den här frågan. När folkpartietsrtiofiort behartdlades 1985 yttrade sig och menade attsvårigheterna endast i ringa grad kunde bemästras med nuvarande stödform ochskyddslagstiftning och aff man verkligen behövde ert utredning om möjligheternaatf ta till vara och vårda kulturhistoriskt värdefulla byggnader och miljöer.Tanken på en rtalionell stiftelse borde utvecklas, sade ämbetet också. Def faurts alltså redart 1985 en stor enighet om atfnågonting måste göras, och situationen har verkligen infe förbättrats sedandess. Byggrtadsvårdsre-formcrt 1981 gjorde att riksartfikvarieämbetet kuude ökasin bidragsgivning för upprustning-av värdefull bebyggelse, men medlert räckerinte fill och kostnadsutvecklingen är besvärande. I vad gäller speciellt herrgårdarna kan man konstatera enökad tendens fill splittring och försäljning av inventarier som ingått ihistoriskt betydelsefulla miljöer. Om vi kunde hjälpa ägarna atf bevara de härmiljöerna, skulle vi inte Prot,1987/88:136 ha sä mycket bekymmer med utförseln av värdefulla svenskakulturföremål som vi hari dag. Jag vill också säga att hade denrtautredning tillsatts , kunde det ha funnits ettförslag i proposifionen som vi kunde ha tagit ställning fill. får vi alltsåvänta ytterligare några mårtader. AnL 136INGRID (): Riksdagert debatterade miljöpolitikoch miljöför-störirtgarrtas inverkan på natur och människor i ungefär tolvtimmar. Vår debaft om kulturmiljö rör sig om kanske ert timme, mert får därförirtte antas vara av mindre betydelse. Med kulturmiljö menar vi ju den del avvår omgivrting som är formad av märtsklig verksamhet, från forna fider framfill . De miljöförstöringar som drabbar människor och natur drabbar ocksåkulturmiljön. Varför vittrar stenskulpturerna? Vad händer med vårt medeltida kulturarv?Har vi kunskaper nog atf stoppa rtedbryfningen? Hur skall vi i längdert hanteravåra fornminrten? Vilken bebyggelse från rtyare tider är värd att skydda 0':hbevara? Detta är rtågra av de frågor som berörts av utskottet i arbetet medkulfurmiljöpropositionen. I måuga fall har utskottet skaffat sig informationgenom studieresor och genom besök på museer. Som det har framkommit tidigare i debatten ärbetärtkartdet ett teckert på samstämmighet och enighet, även.om det därfill ärfogat ett antal reservatiorter. Def råder enighet om vår gemensamma skyldighetaft irtfe göra oss urarva på verk av mäurtiskohärtder frårt olika tidsåldrar. Dert rtu behandlade kulfurmiurteslageu är naturligtvisegentligen som alla lagar avsedd aft vara heltäckande. har vi kunnatkonstatera att utvecklingen ställer kulturminnesvården inför nya och iblandokända uppgifter och att synen på vad en god kulfurmiunesvård måsfe omfattakontinuerligt vidgas och fördjupas. Utskottet önskar aff det skall utvecklas ett bredareengagemartg hos medborgarna för att värna kulturmiljön. Vi pekar bl.a. påhembygdsför-ertirtgar - det har flera av de tidigare talarna också gjort - ochderas roll som kunskapsförmedlare och opinionsbildare. Tack varehembygdsförenirtgar-rtas jakt pä lösfynd har åtskilliga nya stenåldersboplafserkunrtaf fastsfällas, och bara har 20 000 nya stertåldersfyrtdregistrerats. Låt mig säga några ord om de svårigheter som våra museerhar när det gäller atf fa hand om fynd av olika slag. Särskilt förforrtminnesvårdcrt har artställda med lörtebidrag varit ufomorderttligtvärdefulla och svarat för en stor del av def utförda arbetet. Vi moderater hari annat sammanhang yrkat på att sådant arbefe i högre grad skall föras övertill fasta fjärtster för atf man därmed skall undanröja en del av den oro sominte minst i tider med låg arbetslöshet hyses av museiansvariga. Jag vill också när jag tar upp uågra saker som tidigareirtte har berörts rtämna skolans betydelse för aff skapa det ökade engagemangsom utskottet är ertigt oni. Def måsfe skapas ett ännu bättresamarbete mellan våra läusmu;;eer och våra skolor runt om i landet. Vårtkulturarv, de orden låter så högtidliga, och jag tror atf det var SylviaPetterssort som hade samma irtställrtirtg, Mert när barn i olika åldrar fårstifta verklig bekantskap med föremål frårt olika tider får de ordert ert reellirtrtebörd, och förufsäffrtirtgar skapas förett framtida ökat irttresse för vår kulturmiljö. Jag ställde eu fråga fill kulturmiuisterrt omhans syn på behovet av aff genom kulturminnesmärkrtirtg skydda märkligabyggrtader från nyare tider, och jag syftade då i huvudsak på' den30-talsarkifektur som vi har förnämliga exempel på. Kulturministern sade då atfhau ärtsåg def artgeläget aff vi i de kulturpolitiska diskussiouerna starkareän belyser arkifekfu-rerts roll. Jag hoppas atf dert rtya lagert, rtär dert rtu träder ikraft, skall medföra aff en vidgad inventering kommer till stånd, så atf infeonödiga ingrepp förstör nyare tiders arkitektoniska mästerverk. De rtyareglerna för byggrtadsmirtrtesförklarirtg medverkar fill aft hirtdra sådanförstöring. Denna vår uppfattnirtg ligger till gruud bl. a. för de generösareersättningsregler som vi moderater har hemställt om. Det speciella förhållningssättet till den personligaäganderätten, så definierade bakgrundert fill våra yrkanden.Def kanske är hennes tolkning av def som vi själva uppfattar som vär egenuppfattrtirtg om ett rättssamhälle. Jag skall infe här ta rtågort rty debatt. Demoderata syrtpurtkterrta har tidigare redovisats av Håkart Sfjerrtlöf. Jag vill sluta mitt anförande med atf tacka kulturutskottetsvice ordförande för ett gott samarbete . Att kulturmiljönligger ufskottets alla ledamöter varmt om hjärtat torde ha framgått avbehandlingert av det rtu aktuella betärtkartdet. Behandlingert har varitförhållandevis kort mert med säkerhet gruudad på ert djup övertygelse om värdetav aft värna vår kulturmiljö. Prot,1987/88:136 AnL 137JÖRGEN (): Jag vill också börja med atf uttrycka denglädje som jag kände när jag läste proposifiortCrt, Dert berör ett ämrte söm ärviktigt, jag skulle näsfart vilja säga oumbärligt, för samhällsliv ochsamhällsausvar av . Meu, herr falmau, innan jag går in på några av dedetaljer som jag tänker fa upp, skulle jag gärna vilja teckna en litet bredarebakgrund och se frågorna ur ett litet större perspekfiv. Jag fillhörde den årgång svenska män som var inkallad iberedskap under . Jag fillhörde den sista årgången, och vifick stanna kvar i beredskap också när freden var sluten. Jag låg vid gränsen inorr, där Diefels armé just hade retirerat. trupper hade ryckt inNordnorge, och def var oroligt. Vi fick stanrta över midsommar. Jag firademidsommar tillsammarts med rtågra artdra ungdomar, som liksom jag varinkallade, på en bergstopp i midnattssolens sken. Då drömde vi om hur världenskulle nyskapas. En sak var vi fullständigt på def klara med, nämligert atf viirtte ville leva i en sådart värld som dert vi hade upplevt, eu världpräglad av Sfalins utrensningar, diktatur och aggression, världskrigetoch förintelsen. Vi ville förändra världert. Vi skulle åferväuda fill detcivila livet för aff realisera alla de drömmar och alla de förhoppningar som vihade när vi saft där i midnattssolens sken. , sertare, kan man fråga sig: Hur myckethar vi egentligen uppnått, om man ser på härtdelseufvecklirtgert sedanmidsommarnatten Prot,1987/88:136 Påden frågart skulle jag, herr falmau, vilja svara: gartska mycket. Här i Sverigehar vi realiserat mårtga av de drömmar som vi uugdomar frårt de mest skildahåll i hade uppe vid norska gränsen. Men detta har också haft ett pris som vi irtte gertastirtsåg, ett pris framför allt i form av den miljöförstöring som vi debatteradehär i kammaren i går. Priset har också gällf kulturföremålen och bevarandet avvårt kulturella arv. Mau behöver fakfiskt bara se på invandrarrta, vare sig dekommer frivilligt eller som fiyktirtgar, hur stort värde deu miljö varifrårt dekommer har. behöver bara tärtka på hur mau i har byggt upp de gamlamiljöerna samvetsgrant och i detalj för aff kuurta kärtrta sig hemma ochkärtrta sig leva i sirt egert stad, sitt eget.hem. Det är ett oerhört viktigtvärde, ett värde som vi måsfe slå vakt om. har vi plötsligt irtsett affluftförorenirtgar och vattertförore-ningar förvittrar ovärderliga värdert. Jagkan som medlem av museinämnden i , som bär ansvaret förfornmirtrtcsvärdert där, nämna hur vi med häpnad och fasa har sett hur den enafasaden och utsmyckningen efter den andra plötsligt infe firtrts mer. Jagbehöver bara rtämrta lejonert utanför som ett exempel. Def ärdärför av utomordenflig vikt att ta tag i dessa ärenden. Och defta är bland detmest väsentliga man över huvud taget kan göra. Jag vill ävert på rtågra puukfer hälsa med glädje affutskottet har skrivit så posifivt. Och jag kau i rtäsfart allt väserttligfirtsfämma i def som sade. Jag skall läsa upp två sfällert iutskottets befärtkartde. Och jag vill gärna hålla fast såväl utskottet somregeringert vid dessa uffalaudert. Utskottet har föreslagit ert utökuirtg med10 milj. kr.