prot · GB0928 · 1987-12-31 00:00:00 — Är det vadsom ligger bakom denna typ av resonemang? NicGrönvall gör det förfärligt svårt för sig. Reglerna för beviljande avdirektinvesteringar har funnits . Det har varit mycket enkelt förNic att ta reda på hur de bestämmelserna ser ut och tillämpas. Detfinns i def avseendet inga nyheter i mitt svar. När det gäller detavskaffande av valutaregleringen i vad avser portfölj investeringar som vi nugör måste jag säga att jag är förvånad över att höra en moderat vända sig moten marknadslösning. I stället för att några byråkrater skall sitta och ordna kön,vilket hade varit alternafivet vid genomförande av en successiv Hberahsering,låter vi marknaden bestämma hur angelägen man är att göraportföljinvesteringar. Jag skall återkomma till anledningen till att vi harvalt denna väg. som bekymrar sig om och som vill etablera enförbindelse med ett annat företag genom att köpa in sig i det kan vända sigtill ändå, eftersom det är fråga öm en direktinvestering. Detbehöver inte alls delta i någon anbudsgivning. Att höra en moderat invända motatt man använder en marknadslösning på det här problemet är dock mycketförvånande. Danmarkhar avskaffat regleringen beträffande direktinvesteringar, men , Finlandoch har den kvar, och finansministrarna i dessa länder har enat sig omett beslut om en successiv avveckling av den. Den väg som vi väljer är attlägga ut en viss mängd valuta, som under en given fidsperiod fär investeras iutländska aktier genom anbudsförfarande. Jag tycker att har hittaten smidig och framför allt ur marknadsekonomisk synpunkt helt perfekt lösning. Omrätt för svenska företag till vissa investeringar i utländska företag 1987/88:28. Om rätt för svenska företag till vissa investeringar iutländska företag Anf.18 (): Det är ingen tillfällighet attfinansministern nu får lyssna fill en moderat som har en stark känsla förinternationell utveckhng. Det är ju alldeles uppenbart att densocialdemokrafiska regeringen har blivit en regering som strävar efter att ivissa hänseenden avskärma från internationell utveckling, medanmoderata samlingspartiet driver en energisk EuropapoHfik. Vi uppfattar ossfakfiskt bl. a. i det hänseendet som pådrivare i svensk politik. Det är intenågot unikt eller säreget att vi står för den progressiva synen på somen del av världen medan socialdemokraterna står för en feg och inneslutandepolitik i vår del av världen. Finansministern bör erinras om attvalutaregleringslagstiftningen är en krislagstiftning och om att inteär ett krisland. Kapital är en vara som behövs för att utveckla framför alltden fattiga delen av världen. Anledningen till att vi nu gör en avsnörning avkapitalmarknaden är egoistiska hänsyn. menar att det inte ärrimligt att på det här sättet förlänger en krisreglering. Jag kommer så tillbaka till frågan om småföretaget och detsom finansministern nu kallar marknadskrafterna när det gäller möjligheten atthandla tillstånd till portföljinvesteringar. Det är väl ändå så att ettsmåföretag som exempelvis vill förvärva av ett japanskt utvecklingsföretageller av ett annat utländskt företag inte kan påräkna medgivande.Det är ju fråga om en direktinvestering som bara syftar till att man skallförsäkra sig om information för deltagande i den tekniska utvecklingen. Densvarar inte i egentlig mening mot den definition på direktinvestering somfinansministern refererat till. Man kan alltså konstatera att den aktuella reformen inteär särskilt utvecklande för företaget i fråga. Det kommer att få konkurrera medde stora drakarna när det skall köpa en rätt till portföljinvesteringar. Detborde egentligen ha en självklar rätt att göra sådana. Det är fråga omföretagets pengar och om dess beslut, men socialdemokraterna och regeringenanordnar en handel med företagets egna resurser. Man skall inte begära att riksdagsledamöterskall ha kunskaper på alla de områden som faktiskt har möjlighet attdebattera, men innan man framställer en interpellation, , borde manta reda på vissa basfakta. Jag har i interpellationssvaret redovisat hur detförhåller sig. Hur kan då förneka det som så uppenbart framgår avsvaret, nämligen kriterierna för en direktinvestering? säger atten sådan inte skulle vara tillåten, men om han läser svaret skall han finna attdet där står: "Även om dessa villkor inte varit formellt uppfyllda harriksbanken brukat ge tillstånd när syftet varit att få kunskaper om t. ex. dentekniska utvecklingen eller marknadsföringen i det utländska företaget." Här nämns exakt de investeringar som sägeratt man inte får tillstånd till, nämligen investeringar för införskaffande avinformation. Skulle inte kunna läsa på litet bättre, så att vi kanundvika onödig debattid här i kammaren? 20 NICGRÖNVALL (m): Det här är inteonödig debattid. Det visar ju precis på det som jag sade, nämligen attfinansministern uppfattar att de här orden betyder att marknaden är fri. I självaverket står det att det är som brukar ge tillstånd när syftet varitatt få kunskaper. Om inte denna regel är tillämplig skall vi in underhandelsmönstret, enligt nya beslut. Och om denna regel ärtillämplig så är alltså de svenska småföretagen helt beroende av riksbankensbyråkraters beslut. Det finns ingen ren rätt för svenska företag att göra deinvesteringar de önskar utomlands. Det var detta jag ville få påpekat, och dethar jag fått. Överläggningenvar härmed avslutad. 5 § Svar påinterpellation 1987/88:59 om hushållssparandet har frågat finansministern dels om han är orolig förhushållssparandets utveckling, dels vilka förslag som övervägs i regeringenför att förbättra hushållssparandet. Arbetet inom regeringen är så fördelat attdet är jag som skall svara på interpellationen. Jagdelar uppfattning att hushållssparandet varit mycket lågt underflera år och att prognosen för innevarande och nästkommande år är oroväckande.Denna utveckling har skett trots att villkoren för sparandet förbättrats iflera avseenden . Inflafionen har minskat starkt,realräntan har stigit, marginalskatterna har sänkts och en vissavdragsbegränsning har genomförts. Vidare har ett antal sparfrämjande insatsergenomförts i syfte att främja regelbundet sparande och öka sparandets avkastning.Hit hör introduktionen av allemanssparandet samt höjningen av sparavdraget. Hushållssparandetär viktigt genom dess roll i hela ekonomin men också därför att hushållenbehöver en reserv av sparande att ta till. Nedgångeni sparkvoten beror sannolikt bl. a. på att hushållen genomavregleringen av kreditmarknaden friare kunnat väljabelåningsgrad på sina tillgångar. En annan faktor torde vara hushållens ökadeoptimism och köplust när reallönerna stiger och tiderna uppfattas som goda. Densvenska utvecklingen är dock inte så unik inom som påstår isin interpellation. I har hushållens konsumtion överstigit den disponiblainkomsten . uppgick sparkvoten i till minus6,. Föratt sfimulera hushållssparandet har regeringen föreslagitflera förbättringar inom allemanssparandets ram. Taket för de samladenettoinsättningarna höjs fill . Vidare erbjudsspararna att sätta in . extra på allemanssparandet under förstakvartalet . För sedan laderegeringen fram förslag om ytterligare åtgärder för att sfimulerahushållssparandet. Förslagen innebär dels att alla som börjar spara iallemanssparandet. den 1 april-den 30 december 1988 får en bonusmotsvarande årlig ränta på det årets insättningar, dels att möjligheterfill s.k. ideellt sparande skapas. Vidare aviserades att ett förslag omungdomssparande med särskild inriktning på bostadsanskaffning kommer attutarbetas inom ., Regeringengav spardelegafionen i uppdrag att utreda vissa frågor rörande hushåHssparandet.I delegationens arbete kan det successivt komma fram uppslag om hurhushållssparandet kan stärkas. Avslutningsvisvill jag nämna att inkomstbeskattningen av sparandet framöver skall behandlasav utredningen om reformerad inkomstbeskattning. I utredningens direkfivfastslås att skattereformen bör innebära gynnsammare regler för sparande. 22 (c): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på mininterpellafion. Jag noterar att statsrådet delar min oro med anledning av atthushållssparandet har varit mycket lågt och att prognosen förinnevarande och är oroväckande. Enligt min uppfattning är detta attuttrycka farhågorna milt. räknar i sin höstrapport med ennegativ sparkvot på och en minskning med avsparkvoten . Om de här prognoserna slår in innebär det att hushållen irealiteten har lånat till en icke oväsentlig del av det allemanssparande somregeringens företrädare alltid hänvisar till som den centrala sparstimulerandeåtgärden. Mot bakgrund av det tHlbaka låga hushållssparandet ochkonjunkturinstitutets prognoser nödgas man konstatera, att även omallemanssparandet nått en betydande uppskattning hos spararna - det skallerkännas, och det är naturligtvis angeläget -, har allemanssparandet totaltmisslyckats som en åtgärd inriktad på vad som enligt min mening ärhuvuduppgiften, nämligen att väsentligt öka hushållens nettosparande. Iinterpellationssvaret ges en rad förklaringar fill varför allemanssparandetmisslyckats, främst avreglering av kreditmarknaden. Jag har hört dessaförklaringar tidigare från regeringsföreträdare, från ochfinansministern. Det är emellerfid att komma undan huvudproblemet litet förenkelt. När det kollektiva sparandet i offentlig sektor, men framför allt iinstitutioner och företag expanderat i så hög grad som varit fallet undersenare år, måste det anses högst otillfredsställande att hushållens sparandefått stagnera, ja, minska som är fallet. Samhällsekonomisktär detta ett allvarligt misslyckande med den förda ekonomiska politiken. Närman sedan tar del av de åtgärder som regeringen genomfört eller planerar föratt möta denna negativa utveckling blir man inte speciellt imponerad. Jag troratt det behövs helt andra åtgärder för att återge hushållssparandet dess gamlasamhällsekonomiska roll. Extrabonus och sparande för ideella ändamål i all ära - det är säkert bra. Men dessaåtgärder kan inte kompensera de många småspararna för att de länge varitdiskriminerade jämfört med institutionerna och de stora företagen när detgäller sparande. Statsrådet hänvisar i övrigt i sitt svar till de två utredningar i denna frågasom nu är på gång, nämligen spardelegationens utredning om hushållssparandet idess vidaste bemärkelse och den utredning som sker inom ramen för utredningenom reformering av inkomstbeskattning, nämligen om skatteavdragen för sparande.Det är naturligtvis bättre sent än aldrig att denna fråga utreds, men det tyderknappast på något verkligt engagemang från regeringens sida beträffandehushållssparandets roll i samhällsekonomin att man fram till dessatt utredningsförslag föreligger inte är beredd att ta allvarligare pånedgången i hushållssparandet. Tiden borde för länge sedan ha varit inne fördjärvare grepp, t. ex. i form av de privata investeringskonton, som vi fråncenterns sida länge föreslagit. De skulle verkligen medge en teknisk möjlighetatt premiera hushållens nettosparande och inte som i första hand enomflyttning av resurserna inom den privata sektorn. Vilkamöjligheter hade inte privata investeringskonton enligt vår modell, ellerenligt någon annan modell som rhan skulle kunnat välja, kunnat ge gamla ochunga människor för t. ex. sparande i den egna bostaden, för studier eller föratt lägga grunden för ett eget företag. Vilken stabilitet hade inte ettbetydande hushållssparande skapat som värn mot en samhällsekonomiskt alltförsnabbt expanderande privat konsumtion, som vi kunnatnotera. Jagefterlyser allså en ny och positivare attityd till småsparande från regeringenssida. Interpellationssvaret är ur denna synpunkt tyvärr en besvikelse och saknarde samhällsekonomiska perspektiv som borde styra en medveten sparandepolitik. 23 (): Det dåliga hushållssparandet är ett allvarligt problem i den svenskaekonomin. Det känns därför välgörande att statsrådet anseratt situationen är oroväckande och att de åtgärder som socialdemokraternavidtagit inte har förbättrat sparandet. Moderatasamlingspartiet har i olika sammanhang också uttryckt oro för denna utveckling.Vi anser att staten borde bedriva en aktivare poHtik för att främja människorssparande. Passiviteten från regeringens sida är direkt oroväckande. Målet börenligt vår uppfattning vara att hushållen skall kunna ha ett sparkapital sommotsvarar den genomsnittliga årslönen för en industriarbetare. Densocialdemokratiska regeringen har tyvärr ständigt ändrat spelreglerna förspararna och därigenom skapat osäkerhet. Sedan1982 har t.éx. ett flertal försämringar för enskilt aktiesparande genomförts.1986 beslutade regeringen - eller snarare den socialistiska riksdagsmajoriteten- om én särskild pensionsskatt, som slår hårdast mot dem som sparat längst. Enökad sparvilja förutsätter stabila spelregler, så att människor vågar sparalångsiktigt. Sparandet bör premieras och inte motverkas av en sådan ryckighet ipolitiken som har förekommit under senare år.- Detbästa sättet att stimulera sparandet är att föra en ekonomisk politik somlångsiktigt ökar hushållens disponibla inkomster och höjer realavkast-ningenefter skatt på sparandet. Sänkta marginalskatter ökar hushållensräntekänslighet, vilket gör det mera lönsamt att spara och mindre lönsamt att Detär bara att hoppas att utredningen om reformerad inkomstbeskattning, somstatsrådet talar om, kommer att ta tillräcklig hänsyn till detta. I utredningens direktiv står det tydligen "bör".Jag skulle önska ett starkare ord där. Borde det inte vara ett"skall" i stället? Skall innebära gynnsamma regler för sparandet,borde det vara enligt min uppfattning. Varför är det då så viktigt att hushållen sparar? Jo, detfinns en rad samhällsekonomiska skäl till det. För det första minskarinflationen om sparandet ökar. har haft en inflafionsutveckling somlegat över genomsnittet för . Det är i längden en ohållbar utveckling. För det andra leder ett ökat hushållssparande till enlägre räntenivå, vilket i sin tur leder till ökade investeringar och högreekonomisk tillväxt. För det tredje skulle ett ökat sparande leda till minskaderäntekostnader för staten. Därmed skulle statens lånebehov minska, något som isin tur möjliggör ytterligare räntesänkningar. Skälen till varför sparandet,och speciellt hushållssparandet, bör öka är alltså många och hållbara. Regeringens ambition har beklagligtvis oftast varit attöka det kollektiva sparandet. Finns det några skäl för oss här att hoppaspå att man från regeringens sida tänker om? Det skulle i så fall åtminstonevara något positivt. Jag finner det litet magstarkt när att det bästa sättet att främja sparandet är att höja reallönerna och attöka den reala avkastningen på sparandet. Det är så rätt. Men det känns litetkonsfigt när riktar de uppmaningarna till den nuvarande regeringen,mot bakgrund av vad som inträffade med sparande när vi justhade sänkta reallöner och hade en mycket usel realavkastning på sparandet. Jag kommer därmed in på orsaken till den situation vibefinner oss i, nämligen att hushållssparandet är lågt. Vad gör ett hushåll ochen person som drabbas av sänkt reallön? Vad gör en vanHg tjänsteman och envanlig arbetare som drabbas av en sänkning av reallönen med ungefär en helmånadslön, såsom skedde och framåt? Jo, mantar av sina sparmedel, man lånar mera, man skjuter en del konsumtion påframtiden och man satsar mindre på egen bostad. Allt detta har hänt i densvenska ekonomin. Vi har bedrivit ett omfattande reparafionsarbete sombestår i att vi nu dels har fått en reallöneförbättring som är betydande föråren 1986 och 1987, dels har en kraftig real avkastning på sparandet - och denär särskilt stor för allemanssparandet, som är en ny, omfattande form försparande som är tillkommen särskilt för att få människor att åter vänja sig vidett regelbundet och stabilt sparande, som är lönsamt. Ett sådant här reparationsarbete tar faktiskt en hel deltid, och . Hushållen lider fortfarande av de skador somde vållades när deras reala inkomster sjönk kraftigt och de tog sina sparmedeli anspråk. De -kanske framför allt hushållen i den yngre generationen - vandesig vid att det faktiskt var olönsamt att spara och lönsamt attta lån därför att inflationen ju betalade en stor del av dessa lån. Genominflationen var det alltså olönsamt att spara eftersom realräntorna varnegativa. Alltdetta har jag och regeringen beskrivit, , bl. a. i de direktiv somvi har gett till spardelegationen, vilken har i uppdrag att dels analyserafaktorer som påverkar sparandet, dels löpande komma med förslag om åtgärder förett ökat sparande. Av någon anledning har både och nulämnat spardelegationen, där de tidigare var representerade. Detta tyder juinte på något stort intresse för sparandet i sig. Men vi väntar att det ändåskaH komma fram en hel del förslag från spardelegationen som vi kan omsätta ipraktiken. Tyvärr kommer de synpunkter som och kan förafram i detta sammanhang inte att finnas med i potten, vilket jag beklagar. NilsÅsling sade att svaret saknade de samhällsekonomiska perspektiv som bordestyra. Jag har i svaret inte utvecklat allting som jag har att säga omsparandet, . Det finns i dokument som regeringen har tagit fram,både i förslag som framlagts för till , i förslag som finns ifinansutskottet och i de direktiv om att analysera sparandet som vi har getttill spardelegafionen. Jag ansåg att jag därför kunde korta ned interpellafionssvaretnågot och inte gå in på allt detta. Detfinns dock ytterligare en omständighet som är viktig, är mycket betydelsefullt. Men det är också det totalasparandet. Vad vi har åstadkommit är ju att vi har ökat det totala sparandet iekonomin, så att vi nu inte har den typen av våldsamma underskott i vårhandelsbalans som vi hade när satt med iregeringen. Vi har också fått i gång investeringarna inom industrin i betydandegrad. Detta är en fundamental faktor som påverkar den totala ekonomin och påsikt naturligtvis också möjligheterna att bereda utrymme för ökathushållssparande. Det är min mening att också hushållssparandet behöver öka -inte bara det totala sparandet i ekonomin. 25 (c): Ja, jag kan vitsorda att det självfallet inte är lätt att mobiliseraett hushållssparande när reallönerna är låga och har visat en negativutveckling under . En kraftig reallönesänkning var ju det pris somvi fick betala för devalveringen . Dethar nu gått denna devalvering. Jag tycker att det äranmärkningsvärt att regeringen har låtit gå utan att vidta ordentligaåtgärder för att möta den situafion som en ändå framgångsrik devalveringskapade, nämligen en tillväxt i ekonomin. Om man skall se till det reellautfallet har regeringen i stort sett nöjt sig med att främja det offentligasparandet och premiera det enskilda sparandet i insfitutioner och företag. Detär denna diskriminering av de många småspararna, dvs. de som företräderhushållssparandet, som jag vänder mig mot och finner så anmärkningsvärd.Hushållssparandet vänder sig på ett helt annat sätt i sin existens mot denprivata konsumtionen. Det finns i hög grad samhällsekonomiska motiv fill attge arbetare och tjänstemän, småsparare, ett realistiskt alternativ tillkonsumtion, dvs. att verkligen stimulera sparandet med ordentliga åtgärder. Detvisar sig ju nu att allemanssparandet, trots att det i och för sig äruppskattat, inte på långa vägar har haft den effekt som det borde ha. De samhällsekonomiska perspektiven känner ju bådestatsrådet och jag väl till - det var inte en dokumentation i det avseendet somjag efterlyste när jag kommenterade svaret. Det var en anda av medvetenhet omhushållssparandets samhällsekonomiska betydelse som jag saknade i svaret,t.ex. det som mycket riktigt påpekade, nämligen hushållssparandetsbetydelse för ränteutvecklingen. Det är en icke oväsentiig komponent med tankepå hur samhällsekonomin ser ut. Sedan säger att sparandet ärbetydelsefullt och diskonterar detta att man har ökat det offenfliga sparandet.Ja, det är bra, men det är där som min huvudinvändning kommer. Regeringen harförsummat att för en bred allmänhet av pedagogiska och samhällsekonomiska skälmotivera ett högt sparande, vilket ändå är en förutsättning inte bara för denprivata ekonomiska välfärden utan på lång sikt också för det här samhälletsrätta funktion och sunda utveckhng. Anf.26 (): Statsrådet erkänner problemet menkommer inte med någon lösning. Han erkände också att den beskrivning som jaggav av skälen till att sparandet är lågt var riktig. Att höja reallönerna ochsänka marginalskatten är så rätt, sade statsrådet, och på den punkten är vihelt överens. Men jag menar att hushållssparandet måste öka genom olikaåtgärder, och vi har inte sett den socialdemokratiska regeringen vidta sådanaåtgärder som vi på moderat håll har förespråkat. Det reparationsarbete som statsrådet talar om har ju skettgenom att socialdemokraterna har höjt skatterna och därmed minskat inkomsternaför familjerna. Det har inte skett genom sparande i budgeten, som vi.moderaterhar förespråkat. Sedan är det helt riktigt att reparationsarbetet i samhällsekonomintar tid, kanske , och att det inte är helt färdigt. Under den tiden harmänniskorna anpassat sig till situationen, och den attitydförändring som behövsoch som statsrådet implicerade har inte kommit . Den kommer inte med mindreän att man har klara och entydiga spelregler för familjerna. Först då kan dettänkas vara rimligt för dem att öka sitt eget sparande. Jag tror inte attspardelegationen har någon avgörande betydelse i det sammanhanget. Tvärtom kampanjåtgärder dragit ett löjets skimmer över metoderna. Från moderat håll förespråkar vi klara sparmål. Att manskall spara t. ex. till sin bostad är ett av de alternativ som vi förespråkar. Först vill jag fråga vad hanmenar. Han talade om det offentliga sparandet. Det har inte skett i budgeten,som vi moderater förespråkar, sade . Nej, det är rätt, vi har integjort det på det sättet. Men vi har genom en utomordentlig sparsamhet för attinte säga snålhet med statens medel också skapat förutsättningar för att detoffentliga sparandet har kunnat komma upp på en vettig nivå igen. Vi har totaltvänt på den katastrofala utveckling som fanns beträffande budgeten, RuneRydén säger att vi har ständigt ändrat förutsättningarna för hushållssparandetunder dessa år. Ja, det är rätt. Man måste ändra spelreglerna om de ärfelaktiga. Om reglerna leder alldeles fel skall man inte ha de spelregler manhade tidigare. Det var fel att uppmana hushållen att inte spara utan lånapengar i stället eftersom det lönar sig i en inflationsekonomi och det lönarsig när man har stora och obegränsade avdrag. Om jag förstår det hela rättfinns kvar i det tänkandet fortfarande. Mycket av den politik hanförespråkar skulle leda till högre inflation. Dessutom vill han ha kvar denobegränsade avdragsrätten som också är en mycket stor fara när det gälleratt.få ett vettigt hushållssparande i det här landet. NilsG Åsling, det tar tid att vända en utveckling där hushållen har vant sig av medett regelbundet sparande. Vi kan vara överens om att det var en olycka atthushållen fick denna inställning. Vi införde då allemanssparandet som ensparform där vi menade, att det var ett sätt att vänja sig vid att regelbundetspara. Det skiner igenom i uttalanden att han är sval i sininställning till allemanssparandet. Ett av skälen till att vi infördeallemanssparandet var att vi var tvungna att ha ett sparande som varkonstruktivt, medan det gamla skattesparandet dels var litet orättvist, delsvar ett sparande som skapade problem eftersom man måste lösa uppden inlåsning som fanns i skattesparandet. NilsÅsling säger att allemanssparandet har varit ett misslyckande. Jag harytterligt svårt att förstå det, när det skett en utveckling som lett till attvi har över tre miljoner konton. Vid utgången av september månadhade vi insatta på allemanssparandet. Det är enexempellös framgång för en sparform. Dessutom, , är det ett privatinvesteringskonto. Man kan sätta in pengar där; avkastningen är skattefri ochman har tillgång till pengar när man behöver göra investeringar, vare sig detgäller hushållskapitalvaror eller något annat.