prot · GB0934 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag har självfallet ingenting emot att dekollektiva kapitalinstitutioner som vi har byggt upp i -löntagarfonder, och pensionsstiftelser av olika slag - får enökad ägarandel i svensk industri. Anledningen till att jag i mitt inlägg togupp frågan om fackets roll var min önskan att den fackliga rörelsen bör beredastillfälle att så nära som möjligt följa internationaliseringen. Det blir alltvanligare - utvecklingen har ju gått i den riktningen i - att företagägs av kapital och företag i något annat nordiskt land eller i länder ute iEuropa eller övriga världen. Därför är det angeläget att den svenskafackföreningsrörelsens ställning inte försvagas. De svenska facken skall hamöjligheter att följa och påverka utvecklingen även när det gäller nyakonstellationer. Detta anser jag också vara ett industripoli-tiskt intresse.Jag hävdar att vi här en styrka i vårt land så till vida att industripolitikenoch industrins utveckling bestäms av olika inslag i samhället, av forskningoch utveckling och, naturligtvis, av företag och näringsliv. Menindustripolitiken bestäms också av de fackliga organisationerna. Vår industriella styrka har vuxit fram genom att vi hardenna breda grund, och denna vill jag inte se försvagad till följd av attfackets roll skulle bli mindre i och med "nordiseringen" ellerinternationaliseringen. Det är därför som jag har fört fram den här frågan. Jaghoppas att den nu skaU kunna få en lösning - antingen förhandlingsvägen ellergenom att vi kan uppnå lösningar med de länder som berörs. Jag anser detsåledes vara mycket viktigt och angeläget att en lösning kommer till stånd påden här punkten. Om näringsföretagens sociala ansvar Överläggningen var härmed avslutad. 4§ Svar på interpellation 1987/88:62 om näringsföretagens sociala ansvar har frågat mig vilka åtgärderjag är beredd att vidta då företag inte tar det sociala ansvar som näringslivetoch regeringen uttalat sig för. Bakgrunden till frågan är situationen vid det i ingående företaget i Kumla. Enligt vadjag har erfarit pågår MBL-förhandlingar om nedläggning av företaget. När det gäller frågor som rör ett enskilt företagsverksamhet är det bolagets styrelse och verkställande ledning som har att fattaoch ta ansvar för erforderliga beslut. Regeringen har inga formella möjligheteratt förhindra att ett företag, efter lagstadgat samråd med de anställda,beslutar om nedläggning av en produktionsenhet. Min uppfattning är dock att företag i sådana situationerhar ett mycket stort ansvar när det gäller att medverka till att de negativasysselsättninskon-sekvenserna mildras. dessutom i en storkoncern, är möjligheterna att göra betydande insatser större. Detta gällersåväl syssel-sättningsskapande insatser som åtgärder för att breddanäringslivet i kommunen. bör ha goda förutsättningar för dennatyp av insatser. Jag utgår ifrån att om företaget, efter avslutadeMBL-förhandlingar Prot.1987/88:34 står fast vid nedläggningsbeslutet, tar sitt ansvar och görbetydande insatser i 30november 1987 Kumla. TciTTf''''''''' "- *" (): Jag vill tacka industriministern för svaretpå min interpellation. Jag är medveten om att regeringen inte har några formellamöjligheter att förhindra att ett företag läggs ned och att produktionenupphör. Av svaret framgår dock att industriministern anser, att när ett företagstår inför strukturförändringar, måste företaget ta ett mycket stort ansvar föratt medverka till att de negativa sysselsättningskonsekvenserna så långtmöjligt mildras. Jag är tillfredsställd med detta kraftfulla uttalande frånindustriministerns sida. Industriministern och den socialdemokratiska regeringenhar hävdat att strukturförändringar som innebär storareduceringar av antalet anställda eller ibland total nedläggning av företagmåste ske i samklang mellan anställda, företag och samhälle - i synnerhet dåtidigare sysselsättningssvaga orter eller regioner drabbas. De fackliga organisationerna insåg tidigt, att om vårtland skulle utvecklas som industrination, måste vi vara förespråkare för nyteknik och acceptera förändringar i företagsstrukturen, även om detta innebärstora personalförändringar. Här har naturligcvis också de initiativ som har tagitsfrån socialdemokratiska regeringar spelat en betydelsefull roll. Kraftfullasatsningar på forskning och utbildning men också direkt stöd till företag ochbranscher vid avveckling samt vid nya satsningar har varit och ärbetydelsefulla vid denna omställning. Självfallet har företagen också i mångafall medverkat till att strukturförändringarna inom industrin och näringslivetskett under acceptabla former. Det kan naturligtvis ibland vara svårt att avgöra vilkaorsakerna är till att ett företag får svårigheter att upprätthålla produktioneneller till att lönsamheten minskar. Är produkterna tidsenliga, eller håller depå att ersättas av andra former eller nya typer av produkter? Är produktionenutslagen av annan teknik, eller står orsaken till försämrad lönsamhet att finnainom det egna företaget? Är kanhända ägarnas vinstanspråk för höga och alltförkortsikfiga? Ja, det finns många frågor, och orsakerna kan självfalletvara svåra att bedöma. Industriministern uttalar att stora omstruktureringaroch nedläggningar av företag måste ske i samarbete mellan anställda, företagoch samhälle. Detta måste ses som ett absolut krav. Först då får man enomfattande analys av orsakerna, och man kan vara överens om vilka åtgärder somär nödvändiga att vidta för att få företaget på fötter igen. Min fråga om företagens sociala ansvar vid nedläggningställs på sin spets när det gäller kartongindustri iKumla - ett företag som fillbaka har tillverkat tryckta kartonger.Jag ställer mig obetingat frågan: Är det för lätt att lägga ned företag? Är detbara anställda och samhället som skall lösa problemen? Knappast några reglersom brukar 12 tillämpas har följts frånägarnas sida när det gäller den aktuella nedläggningen. Industriministernframhåller i svaret fill mig att, enligt vad han har inhämtat,MBL-förhandlingar pågår. Jag vill nog påstå, eftersom jag ganska väl kännerfill förhållandena, att vad som borde ha varit förhandlingar enligtmedbestämmandelagen hitfills har inskränkt sig fill ett meddelande från ägarnaatt i Kumla kommer att läggas ned. ÄgaretiU är AB , en företagsgrupp somingår i . Ägarna tillhör inte en företagsgrupp i vårtland som på något sätt skulle vara ovan vid strukturrationaliseringar ochföretagsnedläggningar. Inom koncernen har strukturrationaliseringen drivitshårt, både genom köp och nedläggning av företag, men man tycks ingenting halärt om hur man skall förfara i sådana situationer. Eller är metoderna nuannorlunda? Genomatt ägs av , som i sin tur ägs avSwedish Match, har man kunnat hänvisa till att ägarnasställningstagande ligger hos någon annan inom koncernen. Detta har gällt när deanställdas organisationer, kommunen eller länsmyndigheter velat skaffainformation om företaget. Detta har skett trots att företaget till stora delarhyr lokaler av Kumla kommun. Det har ena gången varit somhaft ansvaret och fått stå för besluten och har det varitledningen i . Man har alltså bollat ansvaret mellansig. Detär vanligt när företag hamnar i kris att man försöker hitta en köpare somkanhända har andra och bättre förutsättningar att driva och utveckla företagen.Men hör och häpna, företaget vägrar att ens diskutera en försäljning. Detfinns erfarenhet av kartongtillverkning vid företaget, en väl inarbetadkundkrets och en mycket kunnig yrkeskår bland de anställda. Företaget har ettläge som befolkningsmässigt ligger mitt i och har en ickeobetydlig export. Jagvill fråga industriministern: Om de förhållanden som rått vid i Kumla skall vara företagens framtida policy vid en nedläggning, vadgör vi då? 11 (): Nedläggningen av företaget i Kumla har vållaten het debatt i bygden. De anställda och deras fackförening har beskylltföretaget för bristande information, oansvarighet och omedgörlig-het. Företagetå sin sida har ansett att information har givits, men att debatten ändå blivitöverilad och osaklig. Jag tror att sanningenligger någonstans mitt emellan. Jaginstämmer i industriministerns svar att det i frågor som rör ett enskiltföretags verksamhet måste vara bolagets styrelse och verkställande ledning somhar att fatta beslut och ta ansvar. Självklart är det så. Det är företagetsbedömning som är avgörande. Det måste vara ägarens rätt och skyldighet attavgöra om förändringar i lokalisering, produkfion osv. skall ske, och i så fallvilka enheter som man vill satsa på och vilka som eventuellt bör avvecklas. Om näringsföretagens sociala ansvar Denna rättoch skyldighet fiUkommer ägaren oavsett om denne är privat eller statlig. Vikommer i nästa interpellafionsdebatt att beröra en liknande fråga. Där ärdet som spelar huvudrollen. Lägg märke till att i denna rätt och skyldighet liggerockså ett ansvar för de anställda. Det finns en moralisk skyldighet för enföretagsägare att hjälpa tiU att ordna de anställdas försörjning i samband medatt ett företag läggs ned. Koncernen kommer också med ett åtgärdsprogram föratt rädda sysselsättningen i Kumla. Om dessa åtgärder hade varit med iförslaget från början, tror jag att en stor del av den här uppståndelsen hadeuteblivit. Jag vill för dagen inte uttala mig om huruvidaåtgärdsprogrammet är fillräckligt, men jag är ganska övertygad om att företagetnu känner ett moraliskt tryck från såväl anställda som allmänhet och polifiker. I folkparfiet är vi mest krifiska emot att koncernen intevill gå med på en försäljning av . I ettmarknadsekonomiskt system är mångfalden och konkurrensen en central och viktigdel. Jag kan visst förstå företaget, som anser att marknad är förliten och som behöver en viss hemmasäkerhet för att vinna terräng utomlands.Men som starka exportföretag är viktiga för vårt land, är det mycketolyckligt om utvecklingen här hemma skulle gå mot en koncern för varje bransch. Konkurrerande små och medelstora företag är nödvändiga isvenskt näringsliv. måste kunna avvecklas och nya företagetableras och växa sig starka. Näringsfriheten hindras inte i fallet . Ett nytt företag med samma verksamhet kan etableras, mensvårigheterna att lyckas är naturiigtvis större i en bransch där överkapacitetråder. Slufiigen föranleder den inflammeradedebatten i Kumla och mig att deklarera: Det är angeläget att lösa denbekymniersamma situafionen för de anställda i Kumla. Däremot tar jag bestämtavstånd från en Örebropolitikers osmakliga kritik på både vers och prosa. Denär endast ett uttryck för partipoUtisk propaganda och har ingenting mednäringspolitik att göra. 12BRITTA HAMMARBACKEN (c): Jag vill gärna börja med att säga att inteheller jag har några egentliga invändningar mot de slutsatser som industriministern drar i sitt svar på interpellationen. Vi som deltar i debatten gör det säkert från olika utgångspunkter- vi representerar ju olika partier- men det gemensamma för oss alla är att vi har reagerat starkt på den information som vi har fått. Vihar varit - och är - kritiska till handläggningen av den fråga som har föranlett debatten. Den informafion jag talade om har kommit från de anställda och deras fackföreningar och också från ägarna. För del har både distrikt och löntagarsektion i län och de kommunalt aktiva i Kumla kommun engagerat sig vid de träffar som hållits, och jag kan citera ur ett uttalande från centerparfiets löntagarsektion i län:"Vi anser att vid en försäljning eller nedläggning av ett företag skall deanställda ges en möjlighet att köpa sitt företag. Det är ett sätt att behålla mångfaldeni svenskt näringsliv, som det kan bidra till förnyelse och utveckling ---- .Vi vill ha ett decentraliserat näringsliv med olika ägarformer. den bästa garantin försysselsättning och välstånd i hela landet." Somredan har sagts skulle en nedläggning av komma attbetyda en mycket stor påfrestning på orten. Om en nedläggning blir av kommerkommunen att i ett slag fördubbla sina arbetslöshetssiffror. De personer somdrabbas är i många fall fast rotade i Kumla och har därför små möjligheter attta några av de alternativa jobb som har erbjudits vid någon av koncernens andrafabriker. Det är före en så pass storomläggning som en nedläggning skulle innebära för kommun och län och inte minstför de anställda själva. Detsom för mig känns fel, kanske man kan säga samhäUsekonomiskt fel, i dennasituation är att här finns yrkeskunnigt folk som kan sitt område och som trorpå sin produkt, som tror på marknaden och som ser möjUgheter att hitta nischeri den för det de tillverkar, men som inte får chansen att bevisa det. Företagetär dessutom ett s. k. K-företag, vilket ju innebär att det för hela landetsbästa har särskilda uppgifter i krissituationer. Det är förvisso inte det endaK-företag som finns, men det borde ändå betyda att det har ett särskilt värdeför att behålla kunskap och utrustning. Jag har inte sett att detta förhållandehar kommenterats i några av de informationer vi har fått angående samråd ochförhandlingar. Somrepresentanter för ett Bergslagslän har vi lärt oss att slå vakt om vårabygder. Vi behöver vårt näringsliv och vi behöver våra arbetsfillfällen. Detborde vara ett gemensamt intresse för alla som agerar på arbetsmarknadentillsammans med politiker och invånare. Det är viktigt att företagen besinnarsitt regionalpolitiska ansvar och gör egna insatser. 13 (): Jag har begärt ordet i den här debatten eftersom den i grunden gällerett företag och en arbetsplats som ligger i min hemkommun Kumla. Självfalletkänner jag mig personligt engagerad i den här frågan, som rör så mångamänniskor i min närhet. Dethar varit en upprörd debatt i bygden om nedläggningen av . Att de anställda är oroade är inte svårt att förstå, inte heller attvi politiker i länet liksom de som sitter i kommunledningen är djupt bekymrade.Det är självklart för en kommun och för oss länspolifiker att värna de företagoch arbetstillfällen som finns. Små kommuner är ofta särskilt sårbara vidföretagsnedläggningar. Dethar dock funnits övertoner och en partipoUtiséring i debatten som knappastgagnar saken och som faktiskt riskerar att försvåra de konstruktiva lösningarman nu försöker komma fram tiU. Jaghar begärt ordet också för att klart deklarera att vi politiker, vare sig visitter i eller befinner oss i regeringsställning, inte skaU lägga ossi ett företags bedömningar eller försöka styra företagen. Vi poUtiker har intede rätta förutsättningarna att klara av detta. Kompetensen finns inomföretagen. Detär bra att industriministern slår fast att det är de enskilda företagen somskall fatta och ta ansvar för de erforderliga besluten. Vi måste respektera ochha förtroende för företagsledningarnas bedömningar och beslut och utgå från attföretagen tar sitt ansvar. Om näringsföretagens sociala ansvar Ett beslutom nedläggning torde inte heller vara lätt att fatta. Liksom industriministern utgår jag ifrån att Swedish Matchkommer att ta sitt ansvar i Kumla och göra insatser där. Det åtgärdsprogram somman nu kommer med tyder på detta, även om det är svårt att bedöma vad dettotalt kommer att leda till. Att styra ett företag kan tyckas bra för stunden. Ilängden kan det försvåra nyinvesteringar och etableringar och skada deanställda mer än det gagnar. Däremot är det politikernas skyldighet att skapa ettföretagsvänUgt kUmat. Det är ju de villkor som företagen, ägarna och deanställda får verka under som bestämmer både företagens egnaframtidsförutsättningar och förutsättningar att bli en välfärdsnation.Företag som går bra ger ju de tryggaste jobben! En del av det ansvar ett företag dock måste ta gällersättet att informera. Vad beträffar det aktuella företaget har vi moderater iÖrebro län fillsammans med övriga parfier och TCO- och LO-distrikten samt medlandshövding i spetsen kritiserat företaget för bristandeinformation till de anställda och till kommunen. Den kritiken står kvar, ochdet finns anledning att dra lärdomar av det som skett. Inte minst tordeerfarenheten ha lärt att det ställs särskilt stora krav påinformation på små orter. Det är således formerna för det hela som vikritiserar. har de anställda begärt att få köpaföretaget. Även här gäller att vi polifiker inte skall lägga oss i eller styraföretagens beslut. Jag vin dock säga att det är viktigt att vårt land harmånga företag och att det finns olika företagsformer. Vi har inget emot attanställda får köpa företag om de bedömer det möjligt att driva företaget ochsälja dess produkter. Det är bra om det också finns sådana företagsformer. Detär ett led i den näringsfrihet som är så vikfig i en marknadsekonomi. Svensk industri har några mycket goda årbakom sig. Lönsamheten har legat på en mycket hög nivå. Detta har lett fiU enförstärkning av företagens finansiella struktur. Soliditeten har ökat, ochföretagen är väl rustade att möta olika problem. går strukturomvandlingen vidare. Med den styrkasom svensk industri har skall företagen enligt min mening, i de fall detblir fråga om nedläggningar och inskränkningar, ta ett betydande ansvar för attmotverka de negafiva effekter som drabbar människor och orter. Jag ochregeringen ställer samma krav på privata, kooperafiva och statliga företag. lever upp tiU detta ansvar är viktigt, inte minst för näringslivet självt. Om vi även i framfiden skall kunna ha en positiv miljö förföretag och näringsliv fordras en fortsatt strukturomvandling. Det skall viinte förneka. Vi i har fått beröm internationellt för vår förmåga attställa om näringslivet fill ändrade konkurrensförhållanden. Jag tror att enbetydelsefull förklaring är bl. a. att de anställda och deras organisationerhar ställt upp för förändringar. Jag tror också att svensk fackföreningsrörelseär berömd för detta. Från regeringens sida är vi medvetna om betydelsen av enposifiv atfityd till förändringar. Därför har regeringen i fall efter fall,precis som interpellanten sade isitt inlägg, genom åtgärder i drabbade orter och regioner gjort insatser, välmedveten om att detta är nödvändigt för att bevara en bred acceptans förbehovet av strukturomvandling. Det har inte minst betydelse i dåföretagen har allt svårare att få ungdomar att intressera sig förindustriarbete, att ungdomar ser att företagen inte lämnar dem i sficket om detskulle bli fråga om strukturomvandlingar eller nedläggelser. Men företagenmåste ställa upp i dessa situafioner. Det är ett fullt berätfigat krav somföretagen borde inse att de i eget intresse skall leva upp till. Som jag sade imitt svar är möjligheterna för stora koncerner att göra detta goda, varförkraven på dem bör vara särskilt starka. Regeringen har inte formella möjligheter att gå in ochstyra eller stoppa företagsförändringar. Det finns ingen lag som möjliggör ettsådant agerande. Det är företaget, dess styrelse och ledning som har ansvaretför företaget. Jag skall också erkänna att jag inte har begärt någon sådanlagsfiftning. Inte heller facket har önskat att en lagstiftning som ger sådanabefogenheter skall införas. Det är oförenligt med marknadsekonomin. Vi skall haen fritt arbetande fackföreningsrörelse inom ramen för marknadsekonomin. Det äri en planekonomi som centrala instanser beslutar om nästan allt. Vi har i stället valt vägen att försöka se till att deanställda har befogenheter och möjligheter att påverka situationen i företagen.Vi har våra arbetsmarknadslagar, dels bestämmelser om styrelserepresentafion,dels MBL. Den svenska vägen har inneburit att de anställda har givitsmöjligheter enligt lag att vara med i företagets verksamhet. Jag skall gärnasäga att jag inte har särskilt positiva erfarenheter av MBL. Jag har tidigarefrån kammarens talarstol givit uttryck för att MBL är ett ganska trubbigtinstrument och att mina erfarenheter inte är särskilt uppmuntrande. Däremot kanregeringen uppmana ett företag att ta ansvar och göra insatser för attomställningen skall gå lättare. Det har jag nu gjort i detta fall frånKumla, där jag har uppmanat att göra insatser för att hindra deproblem som kommer för de anställda och deras familjer i Kumla och för Kumlakommun. Ingen skall inbilla sig att en nedläggning elleromställning i näringslivet är en lätt sak, vare sig den sker i , Kumlaeller uppe i . Det finns inga skillnader därvidlag. De anställda fårallfid smällar. Men från den socialdemokratiska regeringens sida har vi sagtatt de anställda, deras familjer och orten inte ensamma skall behöva bärastrukturomvandlingens bördor. Därför vill jag , herr talman, upprepa attSwedish Match är en världsomspännande koncern med differenfierad verksamhet somman kan ställa stora krav på i detta avseende. Jag utgår ifrån att bolaget, omman efter avslutade MBL-förhandlingar står fast vid sitt beslut att inte längredriva verksamheten i Kumla, med de fackliga organisationerna, lokala ochregionala organ diskuterar alternativa lösningar. Jag utgår från att SwedishMatch sätter in de ekonomiska och personella resurser som krävs för att uppnåen fillfredsställande lösning. Klart är, herr talman, att företaget bör ta ettlångtgående ansvar för sina anställda och för näringslivsinsatser i Kumla. 15 (): Jag tycker att industriministern mycketkraftfullt uttalar hur det här skall gå till. Jag har inte krävt någonlagstiftning på detta område utan Om näringsföretagens sociala ansvar 2 protokoll 1987/88:34 tycker att det är bäst omdet kan ske ett samråd mellan anställda, företag och samhälle. Menvad jag är rädd för är att det här skulle bli en ny attityd frånföretagarsidan. I ledningen för sitter många personer som harbetydelsefulla positioner också inom andra ägargrupper i svenskt näringsliv.Skall detta då vara den nya attityden - att man inte förhandlar utan barameddelar? Enuppgift som har framkommit i diskussionen är att företaget är berett att gå in.Detta sade man vid den träff som riksdagsgruppen från län hade medledningen för och . Men när jag tog kontaktmed kommunalrådet i , hade han inte en aning om detta. Borde maninte först, innan man talar om vilka summor det gäller, diskutera med kommunen,som äger en stor del av företagets lokaler? Jagmenar att man skall uppmärksamma vad som kan hända, herr industriminister, ochvara beredd att vidta kraftfulla åtgärder om det här skulle bU industrinspolicy . Jag vill gärna på den fråga som interpellanten nu tar upp svaraföljande: Vihar bakom oss av mycket snabb omstrukturering i svensk industri. Jaghar givetvis som industriminister märkt stora skillnader när det gäller hurföretagens ägare och styrelser - aktieägare och andra - tar ansvar förförändringar och nedläggningar. Jag delar uppfattning att detnog är på sin plats att nu göra någon genomgång, någon studie, för att se hurförändringarna har skett och hur olika strukturomvandlingar har genomförts, ochvilket ansvar ägarna har tagit för företagen. Riksdagenhar ju ut och in behandlat flera ägarfrågor när det gäller företag där statenär ägare - och där staten har tagit ett betydande ansvar för att underlättaomställningen. Men vi har inte haft så värst många debatter i den här kammarenom att privata företag skall ta sitt ansvar. Därför vill jag gärna tillmötesgåHåkan på den här punkten: Vi skall genomföra en studie av några fallför att se hur omstruktureringen har verkställts. Överläggningen varhärmed avslutad. 5 § Svar påinterpellation 1987/88:66 och fråga 1987/88:87 om iSkinnskatteberg har frågat mig om sågverket i är detnegativa undantaget vad gäller statligt ägande, vilket innebär att sågverketkan tvingas slå igen och, om så inte är fallet, när beskedet kommer ominvesteringar som innebär att åter kan bli enkonkurrenskraftig anläggning som gagnar skogsbruket och sysselsättningen iBergslagen och också i . Vidare har mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att göra det möjligt för en nyägare att köpa, modernisera och driva sågen i . Jag besvararinterpellationen och frågan i ett sammanhang. refererar i sin interpellation till debatten detta årom statens ägarroll i och påstår att mina uttalanden i denna debattinte skulle vara giltiga för sågverket i . Det är ju, herrtalman, precis tvärtom. ASSIhar i likhet med andra statliga och privata företag utarbetat enaffärsstrategi.