prot · GB0941 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag vet inte hur händer ser ut egentligen. Om manräknar med ASAB-städerskorna måste händer vara mycket stora -där var det många som avskedades och fick skadestånd och inte kom tillbaka. Detfinns också fler. Vibehöver kanske inte heller räkna upp exempel på människor som blivit avskedadeoch fått rätt i arbetsdomstolen, utan det är just den möjlighet som föreliggersom verkligen borde skrämma en gammal fackföreningsman till eftertanke, så atthan funderar över vad det är som pågår. Detsom hände på Sfrump och som är ganska aktuellt måste väl stämma tiU ännumer eftertanke, så att man säger: Den här luckan måste vi täppa till. Vpkföreslår att den som hamnar i den här situationen skall få välja meUan att fåskadestånd eller att återgå till arbetet. Men har ingen tilltrotill att arbetaren kan se hur hans situafion är, om han vill ta ett skadeståndeller gå tillbaka. Det tycker jag verkligen är atf beklaga. Jaghoppas att detta är en engångsföreteelse, men vi har eft LAS-betänkande somhandlar om konkreta rättigheter, och socialdemokraterna backar i den här frågantrots att man har ett kongressbeslut bakom sig. Då bUr jag betänksam över hurframtiden kommer att bli, när de fackliga förtroendemännen skall försvara sigmot det tryck från kapitalet som ökar. Det gör mig oroUg. Anf.127 () replik; säger att jag inte har någon tilltro till de fackligaorganisationerna. Jo, jag har mycket stor tilltro till dem. Men det är inte merän som själv sade att de kampodugligafackföreningarna underkastar sig arbetsköparna. Är det vad vpk anser om defackliga organisationerna, att de är kampodugliga? Det var vad själv. Defall som tar upp kan jag naturiigtvis inte räkna på mina tiofingrar. Def var ju fler än fio personer som avskedades. Men frågan är varförde avskedades. Den frågan diskuterades i ett fidigare betänkande, och anledningenvar de vilda strejkerna. De fall jag tänker på, somman kan räkna på sina fingrar, är de fall där man 12 protokoll 1987/88:41 kommer på kant medvarandra på ett annat sätt på arbetsplatsen. Fråganom vilda strejker och strejkrätt tycker jag vi har debatterat tillräckligttidigare , och den frågan har liksom inte med detta betänkande att göra. SonjaRembo säger att man inte har några möjligheter att byta arbetsgivare. Jo,lagen ger mycket goda möjligheter till det. Ipgen i det här landet är jutvångsanstäUd, så man kan mycket väl byta arbetsgivare. Attmoderaterna påstår att det finns vissa inlåsningseffekter grundas naturligtvispå att antalet arbetstillfällen inte är så stort som det har varit tidigare. Dåkan man kanske med statistik bevisa att vi har fått en mindre benägenhet attbyta jobb . Men alla här i kammaren vet ju vad som händefrån slutet av och fram fill , när antaletarbetstillfällen här i landet minskade. Detta påverkar naturligtvis denbenägenhet man har att byta anställning. SonjaRembo säger att jag inte svarar på hennes frågor. Det kan vara möjligt. Men jaghar inte heller fått några svar på de tre frågor som jag ställde till SonjaRembo i mitt inledningsanförande, så man kan kanske säga att vi på det sättetär kvitt. Andrevice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare repUk, Anf.128 (): AnstäUningsskyddslagen har i sin nuvarande utformning gällt sedan 1982.Den lades fram av den dåvarande mittenregeringen och hade föregåtts av engenomgripande översyn av den tidigare lagstiftningen, de s. k. Åmanlagarna.Behovet av en ändring i lagstiftningen var uppenbart. a. fanns inslag somansågs direkt hämma en positiv sysselsättningsutveckling inom industrin,kanske främst inom de mindre företagen. De ändringar som vidtogs gällde bl. a.provanställning, turordning vid uppsägningar och permitferingar, tillfälligaarbetstoppar vid arbetsanhopning samt saklig grund för uppsägning. Förslagetmötte kraftigt motstånd från den dåvarande socialdemokratiska oppositionen. Detförtjänar emellertid atf upprepas att socialdemokraterna i regeringsställninginte har ansett def motiverat att följa upp sin kritik från oppositionsåren -lagen var med andra ord bra när den antogs 1982. Skälet till motståndet var,som jag tidigare anfört, bl. a. möjligheten till provanställning i sex månadereller annan tid som överenskoms genom kollektivavtal. Mångaungdomar hade då som uppenbara problem aft få möjlighet att prova och kännasig för i ett nytt yrke. upplevdes ett motstånd från de småarbetsgivarna mot aft anställa flera människor, trots attsmåförefagar-verksamheten i många fall hade behov av arbetskraft. Underåren som gått har nya verksamheter kommit till i näringslivet.Samtidigt kvarstår i många fall svårigheter att få anställning för ungdomar somkommer direkt från skolan, på grund av avsaknaden av arbetslivserfarenhet. Samtidigthar man fortfarande bestämmelser i kollektivavtal om provanställning som ärrestriktivare än lagen. Därtill kommer att många småföretagare har hängavtalsom de inte kan påverka. Dettahar påpekat utan att det har skett någonförändring för atf göra provanställningen till def redskap som lagensandemening innebar när den antogs 1982. Ireservation 9 av centerpartister och moderater fas denna fråga upp. Folkpartietdelar reservanternas åsikter om atf provanställningen bör göras mer positiv försåväl nytiUträdandé ungdomar som småföretag och att den bör omfatta sexmånader: Däremot delar vi inte reservanternas synpunkt atf lagen bör utvidgasatt gälla provanställningar som överstiger . Vi anser då att manfrångår lagens ändemening om en restriktiv hållning i lagstiftningen. Jag yrkar därför: attriksdagen med bifall fill mofion 1986/87:A734 yrkande 22 och med avslag påmotionerna 1986/87;A734 yrkande 23, 1986/87;A748 och 1986/ 87:A751 yrkande 5hos regeringen begär förslag till ändringar i lagen (1982:80) omanställningsskydd i enlighet méd vad som i motionen anförts angående generellaregler för sex månaders provanställning. har krävt ett särskilt, begränsatregelsystem för de mindre företagen. Lagstiftningen är på många områden dåligtanpassad till förhållandena i de små företagen. I detta sammanhang blir det meroch mer påtagligt när nya företag inom nya branscher växer upp, branscher varsverksamhet man inte kunde förutse i tidigare lagstiftning. Nyföretagandetmåste uppmuntras, och olika former av samarbete måste ges utrymme attutvecklas. a. vården är det önskvärt att anhöriga ges möjligheter atfmedverka. Det bör också finnas plats för frivilliga insatser inom denoffentiiga sektorn. Undersenare tid har flera exempel visat att det är oklart om en person skallbetraktas som arbetstagare eller egen företagare i förhållande fill sinarbetsgivare. För att undvika de stora problem detta förhållande medför måste dessabegrepp ges en enhetlig definifion. Dessafrågor om arbetstagarbegreppet har tagits upp i reservation 3, som följer uppfolkpartiets kommittémotion A715, varför jag härmed yrkar bifall fill dennareservation. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skullefattas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:6 om ändring i lagen (1970:741) om statliglönegaranti vid konkurs (prop. 1987/88:2). 129 (): Av arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 6 om ändring i lagen omstatlig lönegaranti framgår att vissa mer formella ändringar i lagen om statliglönegaranti vid konkurs måste ske. Vadsom är mer intressant är att statsrådet i propositionen förespråkar, att när enreform av handläggningen av lönegarantifrågorna kommer att genomföras bör denleda till att all prövning av sådana anspråk skall göras avkronofogdemyndigheterna. Statsrådet vill dock avvakta med ett förslag tillhandläggningsreform. Ettförslag från lönegarantiutredningen, som fått stöd av en bred remissopinion,går ut på att prövningen av lönegarantianspråk vid samtliga konkurser skallåvila konkursförvaltarna. Även vad som har anförts i motionerna frånfolkpartiet, och en grupp socialdemokrater stöder sådana tankar. Synsättet hos motionärerna och reservanterna i lagutskottet ocharbetsmarknadsutskottet kan sammanfattas på följande sätt. Konkursförvaltarna,som under hela konkursens gång har en direktkontakt med företaget, har mycketbättre förutsättningar än kronofogdemyndigheterna att handlägga anspråk enligtlönegarantilagen. Förvaltarnas nära kontakt med företaget och dess anställdaleder till det säkraste underlaget för att bedöma lönegarantianspråken. Enkommande reformering av handläggningen av lönegarantisystemet bör därför ledafram till att förvaltarna får sköta alla lönegarantiärenden, dvs. även de somsköts av kronofogdemyndigheterna. Lagutskottethar yttrat sig över denna fråga och håller med om att kronofogdemyndigheterna isin nuvarande organisation generellt inte har de resurser som krävs för att tahand om fler och kanske mer kvalificerade lönegarantiärenden. Somett provisorium, då den nya konkurslagen träder i kraft redan vid årsskiftet1987-1988, får därför godtas att ansvaret för att pröva lönegarantianspråkenövergångsvis knyts till den nya konkurslagens bestämmelse om anordnande avbevakningsförfarande. Övergångsvisbör - därom är vi ense i arbetsmarknadsutskottet - en ändring av konkurslagens9 kap. 1 § ske så att bevakningsförfarande kan äga rum om det med hänsyn tillhandläggning av lönegarantiärenden finns skäl för det. Detanförda leder till slutsatsen att, i awaktan på en slutlig reform, denföreslagna ändringen i konkurslagen inte bör tidsbegränsas, som föreslagits avutskottsmajoriteten. Regeringen,som avser att återkomma till med förslag, kan med fördel läsalönegarantiutredningen en gång fill. Det starka remisstödet bör leda tillförnyade och positiva överväganden. Reservationen bygger på motioner från båderegeringssidan och oppositionen och är värd att ytterligare beaktas. Jag yrkarbifall till reservationen. 130 (): Till betänkandet om statlig lönegaranti vid konkurs är fogad enreservation. I reservationen, liksom i den awikande meningen i lagutskottetsyttrande, hävdas att förvaltarna skall ha ansvaret för prövningen avlönegarantifrågorna vid samtliga konkurser. ilagutskottets yttrande påpekas att kronofogde- myndigheten för närvarandeinte har resurser för att tillföras fler och kanske mer kompliceradelönegarantiärenden. Majoriteteni arbetsmarknadsutskottet ansluter sig till det som har anförts avlagutskottet, med den kompletteringen att den nya regeln i 9 kap. konkurslagenskall gälla endast till . geskronofogdemyndigheterna möjlighet att genom förberedelser i form av utbildningm. m. på ett kompetent sätt handlägga de nya lönegarantiärenden som tillkommermed anledning av den nya konkurslagen. Redan nu handläggs avlönegarantifrågorna hos kronofogdemyndigheterna, och efter en lagändring . Omreservanternas förslag bifölls skulle lönegarantiärenden handläggas av ca 400konkursförvaltare. Det skulle inte vara bra, om en enhetlig rättstill-lämpningeftersträvas. Detta ställs mot de 25 kronofogdemyndigheter som kommer att finnasefter den 1 juU 1988. Ävenfrån rent principiella synpunkter bör reservanternas förslag avvisas. Enstatlig ersättning bör av principiella skäl beslutas av staten - det är en renmyndighetsutövning. Tillsyn och kontroll kan säkerställa verksamheten. Sammanfattningsvis kan de båda ståndpunkter som har kommit framformuleras på följande enkla sätt: Majoriteten anser att arbetet medlönegarantifrågor är en myndighetsutövning, och därför skall kronofogdemyndighetenha den uppgiften. Minoriteten ser möjligheten för konkursförvaltare, dvs. detprivata alternativet, att få ökade uppgifter. Dethandlar om ca 800 milj. kr. som skall förvaUas. En annan omständighet är attförvaltarna skall ta hand om alla lönegarantifrågor och att de skall kunna användapengarna till fortsatt drift i företaget. Förmajoriteten är det angeläget att pengarna i första hand används för det som deär avsatta för, nämligen som en garanti till löntagarna aft de får ut den lönsom de skulle ha fått om företaget inte gått i konkurs. Meddet anförda ber jag, herr talman, att få yrka bifall till hemställan iarbetsmarknadsutskottets betänkande 1987/88:6. Jämkningari skyldigheten att lämna kontrolluppgift på räntor, m. m. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skullefattas vid nästa arbetsplenum.) 13§ Föredrogs skatteutskottets betänkande 1987/88:9 om jämkningar i skyldigheten att lämnakontrolluppgift på räntor, m.m. (prop. 1987/88:44). Jämkningar iskyldigheten att lämna kontrolluppgift på räntor, m. m. 131 (): I skatteutskottets betänkande 1987/88:9 behandlas ett regeringsförslagom jämkningar i skyldigheten att lämna kontrolluppgifter på räntor m.m.Moderaterna har tillstyrkt propositionen utom i vissa hänseenden. Det gälleravsnitten Gemensamma konton samt Konton utan pérsonnuinmer. Till betänkandethar fogats två moderata reservationer. Jämkningar i skyldigheten att lämna kontrolluppgift påräntor, m. m. De frågor som behandlas i betänkandet har uppkommit genomden skyldighet för bl. a. bankerna att lämna kontrolluppgifter om räntor ochkapitalbehållning m. m. som beslöts i samband med beslutet om ett förenklatdeklarafionsförfarande. motsatte sig 1985 detta beslut, då viförutspådde aft en ökad byråkrati skulle följa i spåren. Detta har ocksåbesannats. I detta betänkande gäller det bankerna, som åläggs aftutföra och lämna ytterligare kontrolluppgifter till skattemyndigheterna. I taktmed aft kontrollen skärps för enskilda mäniskor ökar också, som i detta fall,bankernas adminisfrationsbörda. Av betänkandet framgår att bankerna har hemställt hosregeringen att fördelning av räntor och fordran skall ske bara om det gällertvå kontoinnehavare. I övriga fall skall uppgift lämnas bara angående den somförvalfar kontot. delar denna uppfattning. Vi anser att utskottsmajoriteten borde ha tagit hänsyntill de skäl som bankerna åberopar, dvs. att det i praktiken är omöjligt atfskaffa fram underlag för att fullständigt kunna rapportera uppgifter på detsätt som lagen kräver. Antalet kontohavare kan enligt bankerna i vissa faUuppgå till mer än 100 personer. Fullständiga register över sådana kontohavarekan inte upprättas. I detta fall spelar det ingen roll hur lång anpassningstidbankerna får. Vi moderater framhåller i reservation 2 att det infe ärrimUgt atf det i lagstiftningen ställs krav som i prakfiken inte går aftuppfylla. Vi anför också att motsvarande regler skall tillämpas.i fråga omaktieinnehav i värdepappersdepåer hos bankerna. Vidare har bankerna hemställt om en lagändring som innebäraft skyldigheten att sammanlägga uppgifter för samma person med olika kontonundanröjs i de fall där personnummer saknas på ett eller flera konton ibankernas redovisningssystem. Även här har vi tillmötesgått bankernas önskemål- vilket framgår av reservafion 3. Vi anser att bankerna redan har utfört eftomfattande kompletteringsarbete för att uppfylla de nu gällande kraven. Detarbete som återstår skulle komma aft kräva avsevärda resurser, ett merarbeteför bankerna som i praktiken inte kan förväntas få mer än en mycket begränsadeffekt ur beskattningssynpunkf. Med detsagda, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 2 och 3. 132KJELL (): I proposition 1987/88:44 föreslås att det fr.o. m. införs en generell beloppsgräns för kreditinstitutsuppgiftsskyldighet. Om den sammanlagda räntan till en person understiger 100kr. behöver ingen kontrolluppgift lämnas. Flera sådana räntor föreslås varaskattefria om de sammanlagt understiger . Den här ändringen är föranleddav bankers och andra kreditinstituts problem med uppgiftslämnandet. Redan när .den förenklade självdeklarationen infördes 1985föreslog vi i en beloppsgräns om . Vi gör på samma sätt i dagoch föreslår aft belopp understigande . inte skall behöva föranleda någonkontrolluppgift. Vi tyckeratt man skall uppmuntra folk till ett klokt handlande. viframlägger innebär att man kan bygga upp en normal kundrelation med en bank.Man förleds inte av chansen att eventuellt kunna göra vinst på räntorna genomaft sprida ut mindre sparbelopp på flera olika banker. Med det anförda, herrtalman, yrkar jag bifall till reservation 1. Anf.133 (); De förslag som vi nu diskuterar är egentUgen så självklara att mankanske inte behöver ödsla så många ord på dem. Förslagen är dessutom en naturUgföljd av tidigare beslut vad gäller bankers och kreditinstituts skyldigheteratt lämna kontrolluppgifter om räntor. Ihuvudsak föreslår utskottet följande. Uppgår den sammanlagda räntan för en kundhos eft kreditinstitut till . behöver uppgift inte lämnas ochsådana räntor skall också vara skattefria. För att detta inte skall kunnamissbrukas föreslår utskottet, att om en kund har flera konton hos olika bankerså att den sammanlagda räntan på dessa konton uppgår till . eller merupphör skattefriheten. Vadgäller de s. k. gemensamma kontona föreslås i propositionen att uppgift intebehöver lämnas om kontot innehas av fem personer eller fler. kanvara lugn när def gäller konton som innehas av upp till 100 personer.Utskottets majoritet tycker atf fem personer är en rimlig gräns och instämmerdärför i förslaget tiU den delen. Närdet fattades beslut om bankernas uppgiftsskyldighet vadgäller räntor, förutsåg man atf det skulle vara vissa praktiska problem med attsammanföra konton som har personnummer med sådana som inte har det. Därförmedgav man övergångsvis vissa lättnader. Det gäller då konton där räntan varunder . sänks denna gräns till att gälla könton med en ränta mindreän . Kreditinstituten har haft på sig . Någon kan tycka att detär . Hade de haft på sig är jag säker på att någon hadetyckt att var för kort fid. Instituten här varit medvetna om att dettaskulle komma och de har alltså haft på sig att göra nödvändigakompletteringar. Majoriteten i utskottet anser att har varittillräcklig. Jag har inte nämnt reservationerna. Av dessa ord antar jag att detframgår vad jag tycker om dem. För ordningens skull vill jag dock yrka avslagpå de tre reservationerna och som en följd av detta yrka bifall till utskottetshemställan. Jämkningari skyldigheten att lämna kontrolluppgift på räntor, m. m. 134 (): Propositionen visar med all önskvärd tydlighet att de ursprungligakraven på banker och andra penninginrättningar har varit alltför omfattande.Att man nu upptäcker detta är i och för sig glädjande. Men det beklagliga äratt de lättnader som föreslås inte är tUlräckliga. Man skall inte stifta lagarsom innebär krav som svårligen kan uppfyllas. Vi tycker att önskan att ökakontrollen borde fått stå tillbaka för def praktiskt möjliga. I och med att maninte tar hänsyn till bankernas synpunkter, vilka är värda att beakta, handlardet endast om att skärpa kontrollen för enskilda människor. Nya skattelagar ochändringar i dem leder sällan fill mindre kontroll för skattebetalarna. Till endel handlar det om ambitionen att fler skall kunna Jämkningari skyldigheten att lämna kontrolluppgift på räntor. använda det förenkladesjälvdeklarationssystemet. För att också förenkla det för skattemyndigheternalägger man, som i defta fall, alltmer ansvar på bankerna. Andra gånger gällerdet företag, som får lämna kontrolluppgifter om enskilda människor. Anf.135 (): Om regeringen vill medge en skattefrihet för räntor om . tycker vifrån sida att man borde medge att uppgiftsgränsen sätts där. Detskulle innebära att om man hade en naturlig bankrelation och fick räntor på upptill . skulle de inte vara skattefria. Om man hade flera sådana var desjälvfallet skattepliktiga. Man skulle då inte frestas atf gå runt hörnet ochsätta in pengar så att man får en hundralapp i ränta här och där. iränta skattefritt motsvarar för många en inkomst på . före skatt.Det krävs en viss insats för det. Det är enklare att gå runt hörnet och sättain motsvarande summa på banken och tjäna detta belopp. Går jag runt ett par trestycken hörn blir det desto bättre. Detta uppmuntrar folk till ett irrationellthandlande. Det kommer att föranleda en massa småkonton alldeles i onödan.Folkpartiets förslag, herr talman, är klokare. Anf.136 (): , man kanske måste gå runt fem hörn och öppna fem kontonför att få ut en hundralapp. Men vanligt folk planerar inte på så sätt. Det äratt konstruera problem. Vi tycker faktiskt att def är rimligt att ha dennagräns. Men man får ta vissa praktiska hänsyn. Om ett antal personer har kontonmed små tillgångar får vi väl acceptera det och därav acceptera gränsen 500 kr.för flera konton på olika kreditinstitut. EwyMöller, jag har faktiskt läst protokollet från motsvarande debatt för två årsedan. Då var huvudlinjen för den personliga integriteten. Ihuvudsak har ni släppt den Unjen . Men kunde inte låta bli att i sittinlägg återkomma till det. Bara för att vi inte vill acceptera fullt ut vadbankerna säger kommer den personliga integriteten fram. Vi uppfattar i allafall inte vår uppgift som att gå bankernas ärenden. Man får försöka göra enviss avvägning. Man har tagit viss hänsyn till de praktiska problem som finns,därav det förslag vi nu har kommit fram till. Detär kanske förmätet av mig att ha en åsikt om det, men jag tror ändå atf defvore förnuftigt om inte drog linjen om den personliga integritetenalltför hårt. Då kan vi ta upp den debatt vi hade , och så blirdet andra och betydligt längre diskussioner. Anf.137 (): , om vanligt folk har så mycket pengar på banken att defår en ränta på inemot , visst är det då intressant att gå runt hörnetoch sätta in dessa pengar och på det viset skattefritt tjäna . Det ärinte så illa att skattefritt tjäna . så det kan man förvisso göra. Detkommer att medföra en mängd småkonton som skall hanteras i bankerna och detkostar pengar. Det är inget bra förslag ni har lagt. 138 (); För oss handlar det om att vi inte vill ha ett överkontrolleratsamhälle, utan vi tror på enskilda individer. Vi har också den uppfattningenatt om man i stället gjorde lagändringar i positiv riktning förskattebetalarna, skulle detta tillsammans med skattelättnader leda till enminskad kontroll och därmed också ett minskat misstroende mot enskildamänniskor. Det handlar till stor del om detta. Inbetalningskvotvid avsättning till allmän investeringsfond, m. m. Anf.139 (); Mycket kort: För går alltså gränsen mellan detöverkontrollerade samhället och det icke överkontrollerade samhället bl. a. vidom det skaU vara två eller fem personer på ett s. k. gemensamt konto för skall lämna uppgift eller inte. I och för sig är det en intressantdistinktion, men jag tror inte den är speciellt principiell. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skullefattas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:10 om inbetalningskvotvid avsättning till allmän investeringsfond och skatteregler vidfusion mellan ekonomiska föreningar (prop. Inbetalningskvotvid avsättning till allmän investeringsfond, m. m. Anf.140 BO (): I den proposition som behandlas i detta betänkande föreslås enförsämring av reglerna för avsättning till investeringsfond genom att ettbelopp på av avsättningen skall insättas på räntelöst konto i . Omman över huvud taget skall ha ett system med investeringsfonder, skall systemetvara stabilt och ha regler som stimulerar till användning avinvesteringsfonder. Då skall man inte ändra reglerna, som föreslås. Omdessutom resultatet av det pågående utredningsarbetet blir - vilket ärsannolikt - aft man avskaffar systemet med investeringsfonder, finns det ingenanledning att nu ändra systemets regler. Motden bakgrunden yrkar jag bifall till reservationen. 141 (): Jag är medveten om att jag har frestat kammarens tålamod i denna senatimme. Jag skall därför nöja mig med att i denna fråga i allt väsentligtinstämma i vad sade. Jag yrkar således också bifall tillreservation 1. Heltkort vill jag anföra några ord om det särskilda yttrande som är fogat tiUbetänkandet. Skattereglerna vid fusion kommer inte att vara tillämpliga vidfusioner mellan en vanlig ekonomisk förening och dess helägda dotterfö- 1987/88:419 december 1987 Inbetalningskvotvid avsättning till allmän investeringsfond. I princip kansåledes samma resonemang som beträffande bankerna göras gällande i fråga omekonomiska föreningar.