prot · GB0999 · 1987-12-31 00:00:00 — Men i en bransch som är så hårt utsatt som jordbruket klarar mansig inte utan vissa regleringar. Därför är jag litet orolig, när mari frånexempelvis moderata samlingspartiet och även uttalar sig såkategoriskt i detta avseende. Det var därför som jag med tillfredsställelsehälsade uttalandet om att man står fast vid eri högprislinje. Anf.7 () replik: Vi skall väl inte inlåta oss i någon längre diskussion här. Jag vill bara ställa en fråga, som jag egentligen skulle kunna ställa till mig själv: Varför är jordbruket utsatt, beror det på regleringar eller på brist på regleringar? ' Anf.8 () replik: Det är väl bättre att ställer frågan till mig, så att det finns möjlighet att få ett svar.Det beror naturligtvis på att jordbruket är speciellt, eftersom ländernavärlden över har och har haft en ambition att klara sin försörjning. Dethandlar om en nationell trygghet. Detta leder överproduktion och harunder senare tid lett till en överproduktion som pressarvärldsmarknadspriserna. Därför kan man inte agera med livsmedel ochlivsmedelspriser på samma sätt som man gör när det gäller industrin ochindustripriser. 9 (vpk): Det har här tidigare tagits upp problemet med överskottet inomjordbruket. Det har sagts att animalieöverskottefär historiskt och att Prot.1987/88:99 13aprill988 Jord-och skogsbruk, m. m. vad vi nu har att taställning till skulle vara överskottet på spannmål och vad vi skall göra medden areal på vilken detta överskott produceras. JordbrukspoUtikenhar ju haft den omöjliga uppgiften att garantera balans vid varjetidpunkt. Dagens överskottsproblem är naturligtvis i den belysningenövergående - definitionsmässigt förhåller det sig så. Frågan är bara vad vivill ha för styrmedel för att komma ur detta tillräckligt snabbt. I andrasammanhang - när det gäller energipoUtiken - har vi föreslagit, och kommerockså att göra det framöver, att det spannmålsöverskott vi har kananvändas tUl andra ändamål. Den areal som vi betecknar som överskott skallfortfarande vara åker. Den svenska åkern är helt överlägsen när det gäller attproducera det vi behöver, helt överlägsen skogen. Vi skall alltså inte användaåkern att plantera skog på. Men som sagt, detta kommer in i andra sammanhang,och jag skall inte ytterligare uppehålla mig vid det. Momsenpå maten, denna käpphäst i vpk-poUtiken, är fortfarande aktuell. Det stöd somtanken har hos det svenska folket börjar nu ta sig litet mer organiseradeuttryck, och det är vi naturligtvis glada för. Men det förefaller som om depolitiska partierna - börjar nu bli undantaget - inte vill ta konsekvensernaav det som faktiskt verkar vara folkets vilja i detta stycket. Den viljanhänger ju inte i luften - den är en funktion av livsmedelsprisernas stora andeli hushållsbudgeten. De metoder som vi förordar för att ersättainkomstbortfallet i statskassan har vi noga behandlat i andra sammanhang, menmatprisernas roll i hushållsekonomin och mervärdeskattens roll i detsammanhanget är naturligtvis den att höga matpriser är särskilt påfrestande förlågavlönade med stor försörjningsbörda. De intäkter som matmomsen ger tillstatskassan, , är en fjärdedel av de totalamomsintäkerna och ungefär en tredjedel av inkomstskatterna. Dessa siffror visardet orimliga i att beskatta livsmedel på det här sättet. Vi måste alltså få ettförslag om att avskaffa mervärdeskatten på livsmedel. Som ett första steg påden vägen vill vi kraftigt höja livsmedelsubventionerna - detta inte bara av,skall vi säga, fördelningspolitiska skäl, även om det är det främsta skälet. Vimenar att vi för /89 skall höja subventionerna med 4 miljarderkronor. Norrlandsjordbrukethar en del i den framtida regionalpolitiken som vi inte kan bortse ifrån. Vitalar om att hela skall leva. Med "hela " måste vi dåockså mena de områden som är utsatta för mycket starka krafter som verkarför ytterligare avfolkning. inland klarar sig inte utan ett levandelantbruk. Menar vi någonting med att hela skall leva, då måsteNorrlands lantbruk stödjas på ett annat sätt än . Ett sätt vore - det gällervisserligen en detalj men en detalj som vi anser betydelsefull - att införa ettarealstöd till spannmålsodlingen. Spannmålsodlingen i exempelvis ärbetydelsefull från många synpunkter. Där finns en tradition, ett kunnande ochen möjlighet att utveckla den delen. Vi vill behålla spannmålsodUngen med tankepå försörjningsberedskapen, sysselsättningen och, naturligtvis, för att hindraigenväxningen av landskapet och direkt därefter plantering av skog på dessaytor. Vi vill ha ett förslag om arealstöd till spannmålsodlingen i . Skogens betydelse sommotor i svensk ekonomi är ju ostridig, men skogen är ju inte bara enproduktionsfaktor att ta virke ur - därom är alla ense. Skogspolitiken skallvila på en helhetssyn på skogen som en levande naturresurs. Detta skallnaturligtvis klart framgå av skogsvårdslagen, vars portalparagraf börformuleras om, så att detta syfte klarare uttrycks. Det här är också litet aven vpk-käpphäst i motionssammanhang men blir inte mindre angeläget för det. Viskall ha en formulering som visar att hänsyn till såväl bevarandet av arter ochekosystem som människors behov av rekreation är Hka viktiga faktorer somekonomiska aspekter. Kan vi inte överlämna skogen till kommande generationer isådant skick att den är lämpad att fortfarande hålla en genetisk variation, enrik fauna och flora, är den heller inte den ekonomiska resurs som viockså behöver; Denna ändring av ifrågavarande paragraf i skogsvårdslagen ärtill sin karaktär sådan att den inte är särskilt svår att göra. Och denuttrycker på ett annat sätt än den nuvarande formuleringen den vilja som jagutgår ifrån att alla egentligen är eniga om. Bidragets karaktär och det, låt oss kalla detså, praktiska handhavandet vid fördelningen har förändrats över åren. Denackdelar som bidragets användning hade när det infördes har i praktiken kunnatundanröjas på ett högst påtagUgt sätt. Det är naturiigtvis bra nog. Vi anseratt vi måste säkra att den del av 5§3-bidraget som har betydelse frånregionalpolitisk synpunkt alltfort kommer att utgå. Vi vill ha kvarskogsvårdsavgiften som ett instrument att fördela resurser inom skogsnäringen.5§3-bidraget har varit ett av de instrument som gör det möjligt att fördelapengar tillbaka till skogen. Vi måste alltså hitta andra kanaler för att göradet, när vi nu vill avskaffa 5§3-bidraget. Vi har varit öppna för olika typerav användningsområden: skogsgallring, hjälpplantering, andra sätt attkanalisera pengarna. De medel som flyter in genom skogsvårdsavgiften skall juinte i större utsträckning än hamna utanför skogen. Skogsvårdsavgiftenförlorar i så fall alltmer karaktären av avgift och blir en skatt bland allaandra. När det gäller 5§3-bidraget yrkar jag alltså bifall till vpk:sreservation nr 35 i betänkandet. Skogsbilvägarnaär nödvändiga för att man över huvud taget skall kunna få fram det virke somskogen producerar. Grunden för ett gott tillvaratagande av skogensproduktionsförmåga är ju att vi kommer åt själva råvaran. Från samhällssynpunktfinns det alltså all andledning att se till att vi har etf bra skogsvägnät. Denökning av anslaget till byggande av skogsvägar som vi föreslår skall ses mot dennabakgrund. Ökningen är också viktig för att vi skall kunna ha en kontroll överhur skogsbilvägarna byggs. Det är helt enkelt lättare att kontrollera attvägarna byggs på ett från natursynpunkt riktigt sätt, om samhället harmöjligheter att styra inriktningen. Bidragettill fiskevården är något som kan tyckas vara en relativt liten del av densvenska jordbrukspolitiken. Rekreationsvärdet av fritidsfisket är stort; vibehöver inte diskutera frågan särskilt ingående för att begripa detta. Debidrag som har utgått är för små, en höjning är nödvändig för att fiskevårdeninte skall eftersättas. På denna punkt har , och vpk enats iprincipfrågan, men vi hade olika åsikter om hur mycket pengar som behövs fördetta ändamål. Det viktiga är dock att denna verksamhet omfattar en mycket stordel av svenska folket och att den därför är ett intressant område att bevaraoch utveckla. Jag yrkarbifall till samtliga vpk-reservationer i betänkandet. Prot.1987/88:99 13aprill988 Jord-och skogsbruk, m.m. Prot.1987/88:99 13aprill988 . Jord-och skogsbruk, m. m. 10 (): Efter att ha lyssnat på de inlägg som förekommit i dennadebatt om utskottets betänkande över budgetbilaga, fårman intrycket att det skulle råda stort missnöje med den proposition somjordbruksministern har avlämnat. Då har man emellertid bara lyssnat och intetagit del av utskottsbetänkandet i dess helhet, för där står att läsa på förstasidan: ','Utskottets ställningstagande innebär att regeringens förslag ommedelsanvisning och bidragsramar m.m. tillstyrks under samtligaanslagsrubriker." Inteheller i de reservationer som har fogats till utskottets betänkande tasegentligen någon kritik upp. gjorde en lång genomgång avkritiken mot regeringens jordbrukspolitik och hävdade att regeringens politikvar kortsiktig och inte tjll fyllest. De indragningar av stöd som Lorentzonförespråkar innebär ju att vi tar bort samhällets möjlighet att medverka mer långsiktig lösning av jordbrukets problem. BengtRosén kom tillbaka till förslaget om en ny jordbruksutredning och sade att viinte får förlora tid. Ja, det är ju just för att inte förlora tid som vi harmotsatt oss förslaget att åter utreda jordbruksnäringen. Praktiskt tagetvarenda detalj är utredd. Vi känner till problemen, men tyvärr har vj inte lösningar på alla de problem som.uppstår till följd av de omställningar somkommer att behövas inorn jordbruket. Det är det som är problemet, men det löservi inte genom att åter utreda frågan. Jagkan dela utskottsordföranden uppfattning att samhället måsteta ett klart ansvar för jordbrukets framtida utveckling. Vi har aldrigifrågasatt detta. Inte minst de förhandlingar som vi hörde harstrandat visar att det är samhället som deltar i förhandlingarna. Man vill hafasta priser för att kunna ge jordbruket en mer långsiktig och stabilinriktning. I annat fall kunde jordbrukarna sälja sina produkter på den öppnamarknaden, men då skulle det verkligen bli oro i lägret. KarlErik nämnde också , och han var tveksam till den. Tveksamkan man alltid vara, Karl.Erik , till underlaget för rapporten, men vihar här i landet att stort samhälleligt stöd till jordbruket. Problemet är attdenna fråga har uppmärksammats. Det har hävdats att måste se över dettastöd, eftersom det inte anses vara konkurrensne-utralt. Det är det som ärproblemet. Om vi skulle konkurrera med våra livsmedelsprodukter skulle detnämUgen kunna påstås att samhället subventionerar dem i alltför storutsträckning. Jagär medveten om att samhället måste stödja jordbruket. Vi har i stora delarandra förhållanden och förmodligen det effektivaste jordbriiket i väriden. NärKarl säger att och inte finns redovisade i rapporten,måste vi tänka på att de har en helt annan situation än vi.-Exempelvis kanFinland inte odla längre söderut än.en linje söder om . I det här landetger vi särskilt stöd till Norrlandsjordbruket. Låt mig också säga riågra ord om livsmedelssubventioner och momsen,även om momsen inte är en fråga som vi i vårt utskott skall behandla. Ökadesubventioner till livsmedel och sänkt moms skulle inte gynna enbart debetalningssvaga grupperna i samhället; även höginkomstta-; gare, jordbrukareoch riksdagsmän, , skulle ju få ett betydUgt bättre stöd om vislopade momsen och införde högre livsmedelssubventioner i stället. Jag ärmycket tveksam tiU om det är rätt väg. Det kan vara betydligt bättre att gå inmed speciella stödåtgärder till de betalningssvaga grupperna i samhället. Dåblir stödet mer direkt riktat, och då blir det också effektivare. Framför alltär detta en fördelningspolitisk fråga, vilket vi inte får förglömma. Detta sadeockså utskottet , då vi talade om atf vi tänkte minska livsmedelssubventionerna.Det är klart att vi i den situationen måste kompensera framför alltbarnfamiljerna. Förutom det betänkande som föreligger till behandling kommerutskottet att avge flera betänkanden som i allra högsta grad kommeratt beröra jordbruket; när det gäller jordbruket och miljön framläggs förslagom bättre anpassning av livsmedelsproduktionen till miljön. Vi kommer att få taställning till en omfattande förändring av djurskyddslagen, och trots de långaoch segdragna förhandhngarna måste vi ta ställning till prisregleringen ochdärmed sammanhängande frågor. Det betänkande vi diskuterar rör bara endel av jordbrukspolitiken. Trots detta har till betänkandet fogats inte mindreän 55 reservationer. Av detta kan man få intrycket att det skulle råda stortmissnöje med den proposition som ligger till grund för betänkandet, vilket jagsade inledningsvis. Betänkandets förslag är preciserade i 142 punkter. Påsamtliga punkter har propositionen vunnit utskottets gillande. Detta har i deallra flesta fall dessutom skett med mycket stor majoritet. Detär enbart på två punkter av 142 som de tre borgerliga partierna i reservationergemensamt haft en annan uppfattning än regeringen. Det är inom skogspolitikensområde. kommer senare att närmare motivera våra ställningstagandenpå detta område, men låt mig ändå nämna att de reservationer i vilka de treborgerliga partierna är eniga gäller frågan om ett borttagande av anslaget förtillsyn enligt lagen om träfiberråvara samt en översyn av skogsvårdslagen. Lorentzonvar här i talarstolen mycket förvånad över att de borgerliga hade lyckats nåsamstämmighet i frågan om en översyn av skogsvårdslagen. De är nämligen djuptoense om hur skogsvårdslagen skaU utformas, av de avlämnade motionerna attdöma. Med anledning av de reservationer som har fogats till detta betänkandehar jag följt upp motsvarande betänkanden från . Förra åretvar de borgerliga partierna på fem punkter överens i sin kritik mot regeringsförslaget.Året före, /86, stod de borgerUga eniga mot regeringen på sjupunkter. Splittringen bland de borgerUga blir således värre och värre år efterår också inom jordbrukspolitikens område. Om man räknar bort de åttavpk-reservationerna, så är de Oense på 45 punkter av 142; Detta kan inge vissabetänkligheter för den som tror att en borgerlig regering skulle föra en samladoch kraftfull jordbrukspo-Utik. Detfinns självfallet i reservationerna krav på ökade anslagsäskanden som kan sessom angelägna, men det gäller att vara återhållsam även med anslagshöjningarsom kan anses blygsamma, så att man inte återigen hamnar i en budgetsituationmed stigande underskott. Vi har ju erfarenhet också av en sådan politik, frutalman. Jord-och skogsbruk, m. m. 1987/88:99 Trotsden restriktivitet som måste råda inom jordbrukets område, finns det ibudgeten en rad plusposter, som jag tycker vi har anledning att se mycket Jord- och skogsbruk, m. m. Budgeteninnehåller resursförstärkningar inom områdena yttre miljö, djurhälsa ochdjurmiljö, miljöinriktad växtodling och alternativ odling, vilket också bordefå ett positivt mottagande. Stödet till speciella åtgärder inomNorrlandsjordbruket får 80 nya miljoner, förutom de satsningar på 100 milj.kr. som beslutades och som skulle vara . Redan nu kommersåledes ytterUgare 80 milj. kr. till detta anslag. Också stödet tillrennäringen räknas upp med , och dessutom kommer ökadesatsningar på en rad områden, bl. a. inom skogsnäringen. Det är alltså inteenbart negativa åtgärder, som det har gjorts gällande. Det finns så mycket positivtsom borde kunna innebära en optimistisk framtidstro också inom jordbruket. SomKarl påpekade, kan man med siffror bevisa att det skulle vara storaproblem inom jordbruket. Det är helt klart att jordbruket står inför enomställning. Den drabbar och har drabbat många branscher, och det är helt klartatt man i en sådan situation inte kan få full lönsamhet från starten, utan detfår bli en framtidsinriktning. Men det går inte att säga att samhället intemedverkar till detta. Omställningsprocessen gör ju att produktionen blir mindreoch företagen blir färre, och därmed blir det kanske bättre för en del företag.Däremot är vi nu inne i en situation där exportstödets andel har minskat påpraktiskt taget alla områden utom just spannmål, och detta borde också kunnaleda till att jordbrukarna nu kan behålla en större del genom att de slipperavsättningar till regleringskassorna och därmed får en förbättrad ekonomi. Självfalletkan man alltid diskutera avvägningar i budgeten - det framgår också av reservationerna.Det finns förslag om stora minskningar av anslagen och Ukaså betydande ökningarpå vissa poster. Jag måste säga att när vi har granskat förslagen ibudgetpropositionen har vi funnit dem väl avvägda, och därför har vi inte haftnågra betydande invändningar mot förslagen, utan majoriteten i utskottettillstyrker desamma. Utanatt göra anspråk på fullständighet vill jag ändå kommentera vissareservationer. Det gäller de inbesparingar som föreslås framför allt när detgäller lantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna samt bidraget till jordbruketsrationalisering och markförvärv. En sådan minskning av anslaget som föreslås avmoderaterna och skulle under rådande förhållanden vara djuptolycklig både för näringen som helhet och för den enskilde jordbrukaren. Jordbruketär inne i en omställningsfas. Vi måste skapa bättre balans mellan produktion och konsumtion av livsmedel, söka andra vägar för ny öch angelägen produktion som också kan anses vara lönsam, förhindra att jordbruket blir en sektor som förorenar miljön och byta kvantitet mot kvalitet. I detta omställningsarbete har lantbruksstyrelsen och våra lant bruksnämnder en viktig uppgift. Då kan man inte minska resurserna i den omfattning som föreslås i reservationen. Här behövs också, , andra organisationer. Jag är medveten om de insatser som görs från hushållningssällskapens sida på detta område, men det räcker inte. Samhäl- 16 let måste också ställa upp med den rådgivning ochde resurser som behövs. Dennaomställning berör självfallet också i allra högsta grad de lantbrukare som ärberedda att gå in för och arbeta för förändringar. Då behövs det nya typer avinvesteringar, men det behövs kanske också en annan syn påstrukturrationaliseringar. Då är det viktigt att samhället också där stimulerarfill satsningar och rationaliseringar hos jordbrukare som företar den omställningsom är så nödvändig. Sedanåterkommer man i reservationerna till den årliga frågan om ansvarsfördelningenbeträffande kostnaderna för spannmålsöverskottet. Låt mig slå fast att statenhar tagit sin del av ansvaret, och detta med råge, om man utgår från deberäkningar som låg till grund för uppgörelsen att staten skulle svara för 40 %av kostnaden . Låt mig också påpeka att kostnaderna skulleminskas genom att jordbruket självt aktivt skulle bidra till ätt reduceravolymen av spannmålsproduktionen. Där kvarstår ännu en stor del att göra, förspannmålsvolymen är praktiskt taget på samma nivå som den var när uppgörelsenslöts. Närdet gäller reservationerna om olika typer av beredskapsåtgärder, kan man välsäga att det förslag som utskottsmajoriteten står bakom i förhållande till densituation som vi har täcker de behov som kan uppkomma isituationer där det kan vara nödvändigt att vidta beredskapsåtgärder.Försvarsutredningen har ju tittat på detta. Det är helt klart att manhär får vara beredd att göra vissa nödvändiga förändringar. Som vi ser detbehöver man i varje fall inte vidta några förändringar inför nästkommandebudgetår. Närdet gäller vpk-reservationen om slopande av matmomsen vill jag bara säga attdet inte är jordbruksutskottet som handlägger den sortens frågor. Däremotkan jag något kommentera förslaget att införa ett arealstöd förspannmålsodlingen i . Inte heller detta är ett förslag som utskottetkan biträda, eftersom arealstödet måste ställas i paritet med priset påspannmål om det skall leda till en minskad spannmålsproduktion. Nuföreslås juinte detta i vpk-reservationen, utan det är mera ett allmänt stöd till framförallt , men låt mig ändå peka på de 80 milj. kr. som föreslås tilljordbruket i norra . Detta måste vara en bättre satsning, eftersom denkan vara mera flexibel till de enskilda jordbrukarna och kan innehållasatsningar som har betydelse för den mera långsiktiga produktionen. Jagsade i inledningen att vi måste var återhållsamma även med stödåtgärder somtorde te sig ganska blygsamma. Detta gäller de reservationer som fogats tillbetänkandet beträffande bidraget till fisket. Man kan alltid hitta motiv föruppräkning av olika stödformer, men utskottet har gjort den bedömningen att detanslag som föreslås med hänsyn fill rådande omständigheter ändå får ansesvara till fyllest. Närdet sedan gäller reservation 50 angående livsmedelsverkets uppgifter i sambandmed undersökningar av dricksvatten vill jag framhålla att livsmedelsverketredan har den uppgiften. Ett tillkännagivande från utskottet skulle inte pånågot sätt påverka situationen. Detsammakan sägas om forskningen. Även om professurerna beträffandelantbruksuniversitetet samt skogs- och jordbrukets forskningsråd, som tas upp ireservationerna, inte har precis samma inriktning som de tjänster som Jord-och skogsbruk, m.m. 2Riksdagens protokoU 1987/88:99 nu finns, ryms ändåarbetsuppgifterna inom de berörda myndigheterna och organisationerna. Med det anförda vill jag - även om jag inte har berört skogspolitiken,vilket senare kommer att göra, och inte kommenterat allareservationer - hänvisa till utskottets skrivningar. Jag yrkar bifall fillutskottets hemställan och avslag på samfiiga reservationer. 11 () repUk; Samhället måste ta ett ansvar för jordbruket, sade . Detuttalandet vill jag tacka för. Det är bra. Sedan kan vi aUtid diskutera hurstort det ansvaret skall vara. HåkanStrömberg för statisfik över den s. k. oenigheten mellan partierna i riksdagenoch i jordbruksutskottet. Enligt min uppfattning är det ganska normalt aftolika partier har olika mening. Jag tror att det är därför som det finns olikaparfier. Annars hade det väl bara funnits ett. - Jag kan naturligtvis barabeklaga att i vissa stycken moderater och folkpartister inte är mycket bättreän regeringen, men det är en annan sak. Jagvill beröra en sak som har tagit upp, nämligen att jag skuUevara tveksam till . Jag är egentligen inte tveksam till deuppgifter som framlagts utan till det sätt på vilket rapporten har använts iden svenska debatten. Rapporten visar ett PSE-tal.för på ca 40medan skulle ligga på 42,9, om jag minns rätt. Talen ligger alltsåmycket nära varandra. Rapporten säger nämligen också att det är svårt attjämföra talen exakt mellan olika länder. Däremot kan trenden i ett land varaganska klar. Den är säker och visar vad som håller på att hända. Och rapportenvisar att detta PSE-tal har stigit mycket snabbare inomEG än i , där det i stort sett har legat still . Däremottar dessa tal ingen hänsyn till vad som i övrigt gjorts beträffande neddragningav produktionen. jordbrukare har avstått från produktion, vilket maninte har gjort inom t. ex. den gemensamma marknaden, där produktionsnivån fortfarandeär mycket för hög och dessutom tenderar att öka. Jagvill peka på att i sin nordliga del har ett särskilt stöd. Där ärförhållandena jämförbara med och . Det stödet är också inräknat italen. Jagskall inte ta upp de.batten om momsen. En minskning eller ett borttagande avmomsen skulle även gynna riksdagsmännen och andra, som tjänar litet mer ängenomsnittet, säger . Även om vi gör vårt bästa är det svårt attäta upp hela lönen. Det gör däremot barnfamiljer, låginkomsttagare, pensionäreroch andra grupper. De använder det mesta av lönen till mat. För dem skulledetta betyda väldigt mycket. HåkanStrömberg säger att det inte kan vara full lönsamhet i början efter enomställning. Nej, situationen är omvänd. Vi kan notera att det till1987 har blivit dubbelt så dåligt. Kan det vara en acceptabel situation, HåkanStrömberg? 12SVEN () replik: Prot. Jord- ochskogsbruk, m. m. Håkan.Strömbergsäger att jordbruket har allanledningatf se optimistiskt . Varför gör man inledet? Varför finns det ingen optimism i jordbruket ? Det är ganskapessimistiskt! Varför får vi inte våra ungdomar att etablera sig? Varförvisar de inte intresse för dessa näringar?