prot · GB09125 · 1987-12-31 00:00:00 — På boendeti småhus har regeringen lagt en fastighetsskatt av alldeles speciell dimension,en fastighetsskatt som är totalt i avsaknad av alla fördelningspolitiskainslag, eftersom den utgåroavsett vilken inkomst, vilken förmögenhet och vilkenförsörjningsbörda den skattskyldige har. Visst finns det skäl för oro efter ensådan okänslighet från socialdemokratins sida. Denna oro borde finansministernta på allvar. Jagtycker att finansministern på nytt skall äntra talarstolen och prestera ettnågot bättre besked än del i mitt tycke litet liknöjda besked som gavs i detredan lämnade svaret. Finansministern hänvisade där lill ett tidigare svar, ivilket nämndes att det eventuellt behövs förändringar i fastighetsskatten. Jaganser att det är på sin plats att förtydliga detta. Inte kan del vara så attdet "eventuellt" behövs förändringar, att det eventuellt skulle kunnatänkas att det inte blir några förändringar i fastighetsbeskattningen! Omav dragsrätten för bostadsränlor, fastighetstaxering, Jag tycker att har en något märklig inställning till denparlamentariska demokrafin. Förnågot år sedan samlade jag riksdagspartierna till en överläggning om hur viskulle hantera utredningar kring skattereformer. Vi blev då överens, samfiigafem riksdagspartier, om alt frågan om en reformering av inkomstskattesystemetskulle utredas i en parlamentariskt sammansatt kommitté, med samtliga partierrepresenterade. är en av ledamöterna i kommittén. Denna utredninggavs direktiv som ger den möjlighet att göra en grundläggande reform avinkomstbeskattningen i en rad avseenden. Utredningen arbetar för fullt, och ivarje fall enligt den tidsplan som finns angiven skall den försöka bli färdigföre . Nubegär av mig att jag här i skall tala om för utredningentill vilket resultat den skall komma. Jag kan tänka mig att sådana krav kan framställasmot en medlem av regeringen då det handlar om tekniska utredningar. Men när detgäller en utredning där riksdagspartierna är med, där ni själva har godtagitdet här sättet att arbeta på, för att se om det går att nå en bred lösning dådet gäller frågan om skattesystemets framfida utformning, tycker jag alt det äralldeles orimligt att kräva, eller att ens antyda, att regeringen skulle gå inoch tala om för kommittén och dess ledamöter till vilket resultat kornmitténskall komma. NärBo Lundgren med sådant moraliskt patos och med en viss självrättfär-dighethävdar att är det finaste partiet av alla. därför att man tänkerslå vakt om en oinskränkt avdragsrätt för underskott i förvärvskälla och därmedockså för ränteavdrag, så frågar jag mig: Vad betyder del då att andra partier,t. ex. det som tillhör, liksom tidigare 1987/88:125 hävdaratt om det görs långtgående sänkningar av skattesatserna bör detta också kunna påverka avdragsrätten? Om avdragsrätten för bostadsräntor, fastighetstaxering, m. m. BoLundgren hävdar att jag är moraliskt förtappad som inte nu talar om exakt vilkakonsekvenserna blir, både av sänkta skatteskalor och av eventuellt ändradeavdragsregler. Varför ställer han inte det kravet på ? Det vorestörre anledning att göra så, eftersom ni har vissa planer, såvitt jag förstår,på att försöka regera tillsammans . Det är alltså ganska meningslöst för en regering att fiUsammans medopposifionen försöka utarbeta förslag i parlamentariska kommittéer omledamöterna i en kommitté sedan kräver att kommittén skall ges respass ochfinansministern ensam skall ta ställning tiU hur skattereformen skallutformas. Jag förstår uppriktigt sagt inte varför sitter kvar i denhär kommittén. Det är Uka bra att fortsätta att spela solo på sin egen kvistoch inte behöva ta hänsyn fill någon annan. Jag antar att det ingår imoderaternas valstrategi att göra sådana här framträdanden gång på gång medanutredningsarbetet pågår. Närdet sedan gäller fastighetstaxeringen är det ju litet hjärtnupet att tala omalla de stackars människor som skuldsätter sig när de köper villor i ett lägedå viUapriserna stiger i en takt som aldrig förut. Det är alltså rekord såvittgäller villaprisernas uppgång. Jag förstår inte hur man som den värsta faranför människorna i kan utmåla att villapriserna infe skullestiga lika mycket. Det stora problemet för rader av bostadssökande är jui stället att priserna på villor och bostadsrätter har rakat i höjden fillnivåer som jag egenfligen betraktar som orimliga. Detär faktiskt inte så som säger att det bara är några som har tjänatpengar som köper dyra villor. Tyvärr är det människor i ganska normalainkomstlägen som tvingas betala dessa våldsamt höga priser och skuldsätta sigupp över öronen för att klara av det. Ettled i en skattereform borde rimligen vara att inte ytterligare jaga påvillapriserna. Jag kan försäkra att följer centerpartietmoderaterna och ytterhgare utvidgar avdragsrätlen för räntor, betyder del attmäklare och andra i ännu större utsträckning mer kan göra upp glädjekalkyleroch få folk att tro att det inte kostar någonting alls att skuldsätta sig. Enytterligare press uppåt på priserna blir följden, därför att folk då betalarlångt utöver vad fastigheterna egentligen är värda. Nukräver man även här att jag skall ge besked om hur schablonbeskattningen ochfastighetsbeskattningen skall vara utformade . Fördet första: Schablonbeskattningen ingår i skattereformen, och det är alldelesomöjligt för mig att ens säga om den kommer alt vara kvar efter 1990. Om man istället genomför en reform av kapitalbeskattningen på det sätt somuppenbarligen diskuteras i kommittén och som bl. a. har gjort sigtill talesman för, så försvinner schablonbeskattningen. Det går inte för migatt säga hur det kommer att se ut. För det andra: Om det ärså att ni i oppositionen vet exakt hur det här borde utformas, varförlägger ni då inte själva fram förslag om det? lagt fram förslag omskatteskalor långt in . Om ni i oppositionen 28 vet hur ni skall avvärja effekterna avfastighetstaxeringen när det gäller de boendesskatteförhållanden, varför begär ni då förslag från regeringen? Varför läggerni inte fram era egna förslag, om ni redan vet hur det här skulle kunna tänkasfungera? Slufligen,herr talman: begära att jag nu skuUe garantera att fastighetstaxeringeninte i något avseende slår igenom på skattebetalningen för dem som ägerfasfigheter är ett orimligt krav. Jag har sagt att vi skall försöka dämpa ochmildra verkningarna, men att ställa ut exakta löften om dem går inte när såmånga faktorer är okända. Omavdragsrättenför bostadsräntor, fastigh ets taxe ring, m. m. 27 BO (): I den utredning som är filisatt skall naturligtvis parfiernasledamöter arbeta utgående från den viljeinriktning resp. parti har. Vi harredovisat vårt förslag till skattereform. Det vi kan göra i utredningen är attförsöka få in ytterligare underlag för hur man tekniskt skall lösa utformningenav de förslag vi har lagt i ett stort sammanhang. har ocksä lagtfram ett relativt långsiktigt förslag till skattereform. Detfinansministern har presterat är en idéskiss, utan resonemang om entotalfinansiering - som ju alltid har varit finansministerns älsklingstema närdet gäller utformningen av en skattereform. Detjag efterfrågar inför ett val har inte med det tekniska utredningsarbetet attgöra utan gäller vilken inriktning finansministern, den nuvarande regeringenoch det socialdemokrafiska partiet har då det gäller några för människornaavgörande skattefrågor. Nog är det väl ändå så att man funderar kring frågorna- antydningarna har ju kommit tätt från socialdemokraterna. Detär alldeles uppenbart att om man begränsar avdragsrätten för bostadsräntor,kommer det att leda fill kostnadshöjningar för dem som betalar sådana räntor,och det gäller framför allt småhusägare och bostads-rättsinnehavare. Det gerockså den effekten att prisnivån faller; detta har faktiskt finansministernsjälv här vidimerat. Dettaär så viktigt för de enskilda hushållens ekonomi att man borde kunna begära avsocialdemokratin att få ett svar. Vi vet att det, oavsett vilken regering somsitter efter valet , kommer en stor skattereform, kanske mergenomgripande än tidigare i historia, och då måste juväljarna veta litet grand om vad de skall rösta på i höstens val. Finansministernhar ju, åtminstone tidigare, varit ute och talat om effekterna av enskattereform och vad han önskar. I den av mig tidigare nämnda tidningsartikelnsäger han; "måste ju detta hända, att man måste sätta nedpriserna på villorna. Jag tycker inte att våran kåk är värd en miljon. "Nej, det är möjUgt, men för den människa som tvingas köpa sin bostad och sedanråkar ut för en avdragsbegränsning, och kanske tvingas flytta, kan det fakfisktbli en personlig ekonomisk katastrof. Det är just därför som vi tycker att manborde ge de människorna ett svar. HurbUr det - är socialdemokraterna beredda att genomföra ytterligare begränsningarav avdragsrätten för bostadsräntor, det som är av största intresse i det härsammanhanget? Sedanställde jag frågan om fasfighetstaxeringen på följande vis: Är regeringenberedd att lägga fram förslag som innebär att småhusens Prot.1987/88:125 kapilalkoslnadsutveckling inte överstiger den som gällerhyreshusen? 24 maj1988 innebär en viss uppjustering avkapitalkostnaderna, men inte i snabbare takt. ; ' Den frågan bordefinansministern kunna svara på. bostadsräntor, 1990års . , a r-xTir u a KrccrM - 28 ic): fastighetstaxering, , , , t ,. ., r. . , Del finns en rad faktorer som just nu ar föremal for debaft och somkommer att påverka småhusägainas kostnadssiluation i framliden. Det är självklartatt dessa därför är oroliga. Resultatet av inkomstskatteutredningen är ensådan faktor. Men inte minst den nu aktuella taxeringsreformen har en väldigtstor betydelse när det gäller småhusägarnas kostnader. Det gäller inte demänniskor som just nu kanske tvingas skuldsätta sig väldigt mycket till följdav att taxeringsvärdena stiger. Nej, det är framför allt fråga om de människorsom t. ex. bor i koncentrationsområden - alltså områden där den tredje vägenspolitik har frammanat ett koncent rationsboende - och som får radikalt ökadeboendekostnader, trols att de själva inte förändrar sin boendesituation. Deökade kostnaderna beror t. ex. på alt grannen säljer sitt hus. Skall verkligen,finansministern, dessa människor, som alltså själva inte förändrar sinboendesituation, behöva bära kostnaderna för den tredje vägenskoncentrafionspolitik i och med att kostnaderna över huvud taget automafisktsfiger? Detta är vad jag i första hand avsåg med min fråga. Det ärinte nödvändigt att gå in på några detaljer för att ge ett svar på den frågan.Däremot är det definifivt helt nödvändigt att ge ett klarare besked om huruvidaman är beredd att ta hänsyn fill dessa saker och således vill göra dejusteringar som måste ske för att undvika att taxeringsvärdena får fulltgenomslag. Det skulle ju annars bli enorma effekter - helt oförskyllt - för deflesta människor. Vad är det egentligen, finansministern, som säger attmarknadsprisförändringarna och förändrade taxeringsvärden automatiskt måsteinnebära ett ökat skattetryck? Så lill min andra fråga: Komnier den metod som tillämpadesi samband med förra årets proposition när det gäller hyresiaxeringen atttillämpas även nästa gång detta blir aktuellt? Del skulle ju innebära all ävenhyreshusen får en taxeringshöjning och att hyrorna därmed stiger. Ingentingsägs i propositionen om den saken och ingenting har sagts i svaren på de olikafrågorna. Ett klarare besked borde alltså kunna ges. 29 (): Finansministern undrade varför intefrågade hur vi i ställer oss till avdragsbegränsningar och till denlångsiktiga skattepolifiken. Jag tror alt anledningen till att intehar ställt den frågan till oss - det framgick också i viss mån av vad BoLundgren här sade - är att vi för länge sedan har givit så klara besked både omden långsiktiga och om den kortsiktiga skattepolitiken att det inte behöverråda något tvivel på den här punkten. Däremot efterlyser jag likartade beskedfrån socialdemokraterna. Jagbegärde inga orimliga deklarationer från finansministerns sida i milt inlägg.Jag begärde bara all finansministern skulle ta tillbaka den reservation 30 i svaret som kom strax efter detaft han hade sagt "att det naturligtvis inte går att låta de höjningar avtaxeringsvärdena som komnier att inträffa slå igenom fullt ut vidfastighetsbeskattningen". Jag menar alltså att finansministern kunde tatillbaka det som han sade om att det "eventuellt" behövs förändringari fastighetsskatten. Detgår väl ändå att konstatera att det måste till förändringar i fråga omdenna skatt, som dels är fördelningspolifiskf orimlig - den slår ju så hårf motvillaägarna -, dels kommer att bli betungande om den får gälla ograverad för denya taxeringsvärdena. Jag tycker således att ordet "eventueUt" kanraderas bort, herr finansminister! Överläggningenvar härmed avslutad. 5§ Svar på interpellation 1987/88:252 om kommunalskatten har ställt följande frågor till mig: Anser finansministern att åretsskatteutjämningsbeslut tillgodoser de krav på rättvisa som han själv ställde iseptember 1987? Om inte, anser finansministernatt vi behöver en grundläggande kommunalskattereform? Om svaret på fråga 2 är nej -hur länge kan det nuvarande systemet behållas? Om svaret på fråga 2 är ja -när kommer ett reformeringsarbete för vårt system att finansiera den kommunalaverksamheten att inledas? Genom det skatteutjämningssystem som funnits sedanmitten av 1960-lalel har staten verkat för att jämna ut skillnaderna iekonomiska förutsättningar mellan kommunerna. Systemet har setts över med jämnamellanrum. Det förslag till ändringar i skatteuljämningssystemet som regeringenlade fram i årets budgetproposition och som efter några justeringarantog föregicks av en utredning av skatteutjärnningskommittén. Befolkningsutvecklingenunder och omvandlingar inom näringsstrukturen ledde till andraekonomiska förutsättningar än de som det gamla skatteutjämningssystemet byggdepå. Som en följd av detta ökade ufdebiteringsskillnaderna kraftigt mellanNorrland, inkl. Bergslagen, och övriga landet. Den omfördelning avskatteutjämningsbidragen till förmån för norra delen av landet, Bergslagen ochnågra andra områden som det nya systemet innebär bör leda till att dessautdebiteringsskillnader jämnas ut. Imotsats till anser jag att del nya systemet nu ger enrimlig rättvisa mellan kommunerna. Förutsättningarna ändras emellertidfortiöpande. Det är därför nödvändigt att bevaka utvecklingen och göra deändringar i systemet som utvecklingen ger anledning till. Systemet måste därföräven i fortsättningen ses över med vissa intervaller. framhåller aft endast skillnader i verksamhet skall geanledning till utdebiteringsskillnader. Avsikten med skatle-utjämningssystemetär i princip detsamma. Jag vill erinra om att åldersfak- 1987/88:125 torni systemet, med delvis undantag för barnomsorgsverksamheten, är uppbyggdså att kommunens egen servicenivå inte får någon betydelse för ~ 7 77 bidraget.Bidraget för exempelvis baseras således enbart på det relativa antalet barn iåldrarna , bidraget för äldreomsorg på det relativa antalet personeri åldern och däröver, osv. mening verkar kommunalskatten åtminstone i vissa regioneri segregerande riktning. Jag förmodar att i första handåsyftar , där uldebiteringsskill-naderna mellan kommunerna ärstora. Kommuner med mycket hög skattekraft kan av denna anledning hålla enlägre utdebitering än andra kommuner. I viss mån har statsmakterna försöktpåverka denna skillnad i utjämnande riktning genom införande avskatteutjämningsavgifter. Genom avgifterna får kommunerna medverka tillfinansieringen av skatteutjämningen, även om de inte får några bidrag. Densärskilda skatteutjämningsavgiften är speciellt riktad mot de kommuner medmycket hög skattekraft. Skattekrafteni är mycket hög jämfört med övriga delar av landet. Det kandärför inte anses rimligt att i ett riksomfattande system ta speciell hänsynfill ojämlikheter inom detta län. I stället bör, som finansutskottet uttalat,den höga skattekraften i användas för utjämning inom dettaområde. Det inomregionala systemet som finns inom Stockholmslän verkar i detta syfte. Ytterligare behov av utjämning inom området börenligt min mening tillgodoses genom utveckling av det inomregionala systemet. Avdet jag sagt följer att jag inte finner skäl att göra någon grundläggandereform av kommunalskattesystemet. Anf.31 (): Jag ber attfå tacka finansministern för svaret. Jagnoterar - litet överraskad - att finansministern anser att vi nu har fått ettsystem som ger "rimlig rättvisa mellan kommunerna". De ändringar iskatteutjämningssystemet som fattade beslut om skullealltså ha förvandlat den kommunala ekonomin från att ha varit ett område medstora orättvisor till att bli ett fält där harmoni och rättvisa råder. Omnu beslutet innebar en så stor och genomgripande reform är det litet märkligt atf den har fått så Uten uppmärksamhet i media och inte heller mött någon större entusiasm vare sig ute i kommunerna eller bland ledamöter. "Skatt efter bärkraft" har varit etthonnörsbegrepp för vår skattepolitik. I varje fall för socialdemokraterna har det varitomöjligt att tänka sig att göra statsskatten proportionell. Det är därför märkligt atf den formellt proportionella kommunalskatten fått växa och bU den domine rande inkomstskatten för en stor majoritet löntagare. För kommunalskallen gäller inte att den tas ut "efter bärkraft". Den är de facto inte ens proporfionell. I stället "spelar ofta invånarnas inkomster en avgöranderoll för vilken skattesats medborgarna måste betala - och då är det i praktiken ofta kommunerna med de mest välbärgade invånarna som har de lägsta skattesatserna". Kommunalskatten bUr i sak regressiv. Man får betala, inte efter bärkraft, utan efter vilka grannar man har. Har grannarna t. ex. många 32 barn är de också unga och har låga inkomster.Däremot är behovet av barnomsorg, skolor ochannan service stort i sådana områden. 1987/88:125 Minkommunalskatt blir då högre och standarden på servicen lägre än om jag 24maj 1988 har varit klok nog att bosätta mig i ett grannskap där barnens antalär litet och de vuxna har hunnit högre upp på lönestegen. Det är ju också enform av skatteplanering. Den är inte olaglig. Men är det rimligt alt medskattesystemet premiera en sådan planering? Dekommunala orättvisorna är i de fiesta avseenden Uka stora som de varföre . Det är därför med stor besvikelse jag noterar attfinansministern "inte finner skäl att göra någon grundläggande reform avkommunalskaltesystemet". Mot bakgrund av de mycket väldokumenterade orättvisornahar jag svårt att förstå del ställningstagandet. En grundläggande reform voresäkert en mycket svår uppgift att ge sig i kast med och att föra i hamn. Mennödvändiga reformer får inte skjutas åt sidan eller skjutas baradärför att de är svåra. Görman inte snart någon genomgripande förändring av vårt sätt att finansiera denkommunala delen av den offentliga verksamheten, borde man i anständighetensnamn dra slutsatser av detta. Då borde statsråd och andra på partikongresser,på politiska och fackliga högtidsdagar, i kammare, när man fattarprogrambeslut som kommunerna skall genomföra och betala, tona ned den politiskapoesin. Då skall man inte tala om att vi skall ha en bra skola i standard kommer nämligen att variera med kommunernas mycket olikamöjligheter. Vi skall inte yvas över att ha en bra vård och en god omsorg.Olika kommunala förutsättningar kommer att ge vård och omsorg av mycketvarierande kvaUtet och till varierande pris. Då har vi accepterat att det ärkommunerna med de mest välbärgade invånarna som också har de lägsta skatterna,den bästa skolan, den bästa vården och den bästa tryggheten, fastfinansministern så sent som tyckte att det var orimligt. Vihar ett inkomstskattesystem som bygger på principer .som lades fast för 60 årsedan, genom tillkomsten av kommunalskattelag. Även om skattereglernasedan dess har ändrats , i stort och i smått, är det alltjämt dennalagstiftning som ligger fill grund för dagens skattesystem. Lagen firar alltsåsitt 60-årsjubileum . Jag måste fråga: Hur skall lagen få fylla?Redan behovet av ständigt återkommande skatteutjämning är faktiskt ett symtompå att vårt underliggande skattesystem är dåligt och i mycket stort behov av engrundläggande reformering. Anf.32 (): inleder sin interpellafion med ett antal citat. JagviU därutöver återge den socialdemokratiska kongressens beslut. Där heter det:Skillnader i utdebitering skall endast grundas på oUka ambitioner iverksamheten. Ifidningen Landstingsvärlden diskuterar statsminister de förhållanden som inte beror på skillnader i servicenivå utan på skillnader i skattekraft. Han säger att sådana skillnader måste utjämnas. Jag vill för min del konstatera att finansministern inte på något sätt har levt upp till sinaegna eller lill ord - eller fill den socialdemokrafiska kongressens beslut. 3 protokoll 1987/88:125 Prot.1987/88:125 Från sida kräver vi en ny och snabb utredning.Varför gör vi det? 24 maj1988 Jo, därför att kommunalskatten ärden tunga skatten för nästan alla. T \ ~~ person som deklarerar för . 1kommunalskatt men endast . Där har vi i stort sett hela För är målsättningen att samma kommunalastandard skall uppnås fill lika skatt. Det är bara effektivitetsskillnader somskall slå igenom. Jag är medveten om att det är svårt att exakt mätaeffektivitetsskillnader, men del skatteutjämningsbeslut som har tagiti vår lever inte på riågot sätt upp till de rättvisesträvanden somcenterpartiet har. Jag menar att Feldts reform, för det är finansministernsom har genomfört den, kommer att leda till allt större skillnader iservicenivå och troligtvis också fill allt större skillnader när det gällerkommunalt skatteuttag. Skall man utreda frågan om kommunalskatt och rättvisa pårätt sätt kräver det en ganska djup analys. Man måste verkligen analysera vadde specialdestinerade statliga bidragen till kommuner och landsting - ihuvudsak kommuner -leder till. Man måste också analysera vilken kommunalservicenivå de olika kommunerna har. Del är egentligen inte alltför svårt. Manmåste också bedöma den framfida skattekraftsutvecklingen och ufifrån detförsöka uppnå ett bättre skatteutjämningssystem. Årets skatteutjämningsreform var ett litet steg i rättriktning. Det var dock bara fråga om en delreform - förslaget för Norrlandsinland, för sydöstra och en del kommuner i Bergslagen. Del varuppenbart felakfigt att låta kommuner och landsting i Syd- och Mellansverigemed den lägsta egna skattekraften och en låg servicenivå finansiera reformen.Dessa kommuner har dessutom en låg andel av de specialdestinerade bidragen. Jag vill ta upp ett specialdesfinerat bidrag till diskussion.I har man ganska långt till allfing och där finns många gamlamänniskor. Här i är del rätt nära till allfing och man har färre låtmig säga äldre-äldre, alltså rikfigt gamla. För att klara färdtjänsten föräldre handikappade ger staten ett specialdesfinerat bidrag. Man kan då ställafrågan: Vilken av orterna eller har fått mest pengar tillfärdtjänst? Det visar sig all av det specialdestinerade bidraget får701 kr. per pensionär, om man slår ut beloppet på dem. Hurkan det bli så? Jo, har . Kommunen har dåligt med pengar,och det gör att den tar bra betalt av de gamla när de skall åka medfärdtjänsten, för kommunen har inte råd att betala. De rika kommunerna har möjlighetalt svara upp med en låg egenlaxa, och då får man också många åkande. Med tankepå hur dessa kommuner ser ut skulle ett rättvist system leda till all Doroteafick ett större bidrag per pensionär lill sin färdtjänst. skiljer det 20gånger - ät fel håll. Jag vill fråga finansministern om han anser att det ärriktigt atf bestämmelserna slår på detta sätt. Jag hoppas att finansministern låter filisätta en nyskatleutjämningsufred-ning. Den bör tillsättas och vara klar i sådanlid alt en rättvis kommunalskatt läggs i botten på den nya stora skaltereformsom skall komma under nästa period. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 1987/88:258 omfordonsavgifterna i och