prot · GB0947 · 1987-12-31 00:00:00 — Arbetsgivaravgifternakan visserligen slå orättvist, men företagen har gott och väl råd att betala.Det gäller särskilt de vinstrika företagen. Vihar hört att det här skulle kosta för statskassan under1988/89. Det är faktiskt en hel del pengar med tanke på de angelägna reformersom väntar på att bli finansierade. diskuterar vi matrnomsen. Denna skulle kanske kosta inemot 20 miljarderkronor - men 7,5 miljarder vore också ett steg på vägen. Ett annat sätt förregeringen att få inkomster vore att så'att säga sätta pengar bakom alla vackraord om satsningar på skolan, på utbildning, på vård och inom den gemensammasektorn - dvs. sådant som det talades om när det var dags för socialdemokraternasparfikongress. Sedannågot öm löiietaket, herr talman! Egentligen är det värt en debatt för sig.Beslut har tidigare fattats. Övriga partier är överens om att det skall varaett lönetak - kassabegränsning är kanske ett mera rättvisande ord. Självaförslaget berör inte bara lönenivån, utan det är också tänkt som en press närdet gäller verksamheter och anställningsförhållanden. Ja, över huvud taget, ärdet tänkt som ett rationaliseringsinstrument som de anställda själva skall övertaansvaret för. Vissaekonomisk-politiska åtgärder, m. m. Deborgerliga är oroliga för att lönetaket inte skall bli tillräckligt och för aftdet inte skall bli effektivt. Man är rädd för att det skall ligga för högt. Detär de borgerligas huvudinvändning mot förslaget. I övrigt är man överens - somjag har sagt - om införandet av ett lönetak. Meningenär alltså att kassabegränsningen skall gälla en viss summa pengar- en viss nivåbeträffande anslagen. Om de anställda inom ett område anser att de av olikaskäl behöver ett större lönelyft, skall de själva tvingas genomföraförändringar, rationaliseringar, besparingar eller t. o. m. personalminskningarför att åstadkomma ett utrymme för önskade löneökningar. Det är ju det som ärtanken med det här lönetaket, alltså kassabegränsningen. Utan att göra någrajämförelser påminner detta väldigt mycket om SAF:s självstyrande grupper ute.ifabrikerna och på verkstadsgolven. De anställda, som jobbade i team, skullesjälva sköta utslagningen och utsorteringen av dem som inte orkade hänga med.Det förslag som här läggs fram är ett förslag i samma ideologiska anda. NärMargaret införde ett liknande system reste sig håret på vänner avordning och socialisrn. Men traskar den efter ochavhänder sig på detta sätt det poHtiska ansvaret för prioriteringar ochorganisationsförändringar. Man skjuter över ansvaret på de anställda och deavtalsslutande parterna - för det är väl det som är meningen i dettasammanhang. Det accepterar inte jag. finns det dock en hake i fråga om dettänkta systemet. Det har nämligen kommit skarpa protester från fackligt håll.Man ,vill inte acceptera det här. Det är ju alldeles självklart att motparten iförhandlingar kan uppträda på ett sätt som man inte väntat sig. Jag hartidigare i finansutskottet frågat löneministern - som finns här i kammaren -vilka maktmedel man tänkt sig och hur lönetaket skall genomföras, om avtalenhamnar på en högre nivå än det tänkta taket. Det uppstod då en diskussion, menmin fråga kvarstår. Finansministern kan kanske lämna ett svar på frågan om hurman i prakfiken har tänkt sig aft kunna genomföra ett lönetak utan att sättaden fria förhandlingsrätten ur spel. Eller är det så, att förhandlingsrättenockså skall offras eller naggas i kanten på den tredje vägens långa vandring åthöger? Vii vpk motsätter oss med skärpa att sådana lönetak, s. k. cash limits, införs ivårt land. Sådant är främmande för våra traditioner, och det är ett sätt förpolitiker att smita från ansvaret för förändringar som sker - med hänvisningtill knappa ekonomiska medel. Sånågot om de borgerliga motionerna, herr talman, som dagens betänkandeväsentligen handlar om. störtflod av yrkanden som finansutskottet hade att möta återfanns centernsnya och vpk:s fråga om sänkt skatt på maten. Vi har inte väcktnågon motion i det avseendet, eftersom vi ville spara med det tillsbudgetbehandlingen påbörjas. Vi tyckte nämligen att frågan bör tas upp i detsammanhanget. Men eftersom nu har tagit upp frågan, har jag funnitanledning att reservera mig till förmån för förslaget om ett införande avdifferentierad, sänkt, moms på maten. Förstoch främst vill jag slå fast att vpk-arna i och även ute i landet -förmodHgen vill också en majoritet av svenska folket, vilket framgår av ohkaundersökningar, ha en sänkning av matmomsen - naturligtvis är mycket glada över att ännuett parti har börjat driva den här frågan. Det är alldeles utmärkt. Ja, det äregentligen en stor framgång att det finns ännu ett riksdagsparti som driverdenna viktiga fråga. Detfinns emellertid några oroande inslag i sättet att driva frågan. Jag skulle vilja höja ett varnande finger i detta sammanhang. driver så hårt frågan om sänkta marginalskatter och en differentiering av momsen i olika nivåer att det kan vara svårt att komma framåt i detta sammanhang. förtar man ju en del av de stora fördelningspolifiska effekter som kan bli resultatet av en sänkning eller ett slopande av matmomsen, om reformen skall betalas genom höjd moms på andra varor eller på deras bekostnad som man tänkt sig skall gynnas av reformen. Då blir inte effekterna vad de annars skulle ha blivit. Närdet gäller den utredning som arbetade och där jag satt med -jag reserverade mig då - påvisade jag att fördelningseffekterna, trots attdirektiven förbjöd en finansiering på annat sätt än genom höjd moms pä andravaror, skulle bli mycket stora, om man tog in pengar på reformen på annat håll.Även om rhan höjde momsen på andra varor hälften så mycket som hade varitnödvändigt för att följa direkfiven, skulle det ge fördelnings-politiskaeffekter. Om man finansierade en sänkning av matmomsen genom kapitalbeskattningeller bolagsbeskattning eller genom aft ta av de enorma vinster som finns isamhället, skulle det naturligtvis få enorma effekter för vanligt folk. Detskulle alltså vara den största relativa lättnaden för den som har liten inkomsteller stor familj. Ju mer av reformen som kan finansieras utan att det drabbardem som man vill gynna, desto större fördelningspolitiska effekter fårreformen. Det är vad vi i första hand vill framhäva i vår reservafion. Men vivill inte låsa oss helt vid detta. Vi vägrar inte att diskutera olikafinansieringssätt. Det kan ju komma bra förslag. Ju fler som intresserar sigför frågan, desto bättre blir underlaget i fråga om lösningar.- Jag tror att det ytterst handlar om politisk vilja och inte minst ompolifisk prestige nar det gäller att komma vidare i deri här frågan. I annatfall skulle frågan ha varit löst för länge sedan - trycket från folket är ju såstort. Med dessa ord yrkar jäg bifall till det av mig framlagda särskildayrkandet, som jag har läst upp och som har distribuerats här i kammaren.Dessutom yrkar jag bifall fill vpk-reservationerna i betänkandet. I övrigthänvisar jag till de särskilda yttranden som avgetts. Vissaekonomisk-politiskaåtgärder, m. m. 7 (): I proposition 60 till innevarande föreslår regeringenriksdagen vissa åtgärder för att komma till rätta med de störningar i landetsekonomi som allt tydligare gör sig märkbara. 'Efterfrågetrycketär så starkt att pris- och kostnadsstegringarna är snabbare hos oss än i vårakonkurrentiänder. Nedgången på börsen kan i sig verka dämpande,men den utgör på intet sätt en garanti mot en oönskad överhettning. Konjunkturinstitutetbedömer att bytesbalansen skall ge ett underskott på drygt 15miljarder. Även om institutets analyser tekniskt utgår från ett läge med s. k.oförändrad politik måste varningstecknet tas på allvar , före ingångenav 1988. Vissaekonomisk-politiska åtgärder, m. m. Regeringenhar av den anledningen gett tillfälle att ta del av sina planer ochutgångsförutsättningar i arbetet med budgetpropositionen, som läggs påriksdagens bord efter juluppehållet. Regeringen utgår därvid från ettsexpunktsprogram, som omfattar 2. begränsning av byggandet ivissa överhettade områden 3. ett aktivt utnyttjande avinvesteringsfonderna i stabiliseringspolitiskt syfte 4. en neutralisering''ävarbetsgivaravgiffshöjningen 5. en utgiftsrain för löneökningari statsbudgeten under nästa budgetår 6. en breddning avomsättningsskatten på värdepapper. Tekniskt sett innebär propositionen att formellt skall ta ställning till två förslag; dels om en höjning avATP-avgiften , från 10,2 till , dels om en sänkningav den allmänna löneavgiften från 2,0 till . Desparstimulerande åtgärderna innebär att man söker stimulera nya sparare att gåmed i allemanssparandet. Möjligheten till ett s. k. ideellt sparande införsinom allemanssparandets, ram. Inom utarbetas ett specielltungdomssparande med inriktning på bostadsmarknaden. Underhösten 1986 har,åtgärder vidtagits för att dämpa överhettningen i storstadsregionerna,exempelvis genom att dessa områden har undantagits från frisläpp avinvesteringsfonderna för byggande som inte gäller bostäder. Begränsningarna avmotsvarande slag utsträcks,nu till att gälla också . Regeringenutesluter inte att ytterligare, begränsningar kan komma att behövas för attmotverka överhettningen på byggmarknaden. Investeringsfondernautanför stödområdet får endast användas för miljöinvesteringar. Genomredan beslutade avgiftshöjningar i kombination med förväntade löneglidningar ärutrymmet för löneökningar vid de påbörjade förhandlingarna förbrukat.För att underlätta för arbetsmarknadens parter att sluta avtal inomsamhällsekonomiskt acceptabla gränser sänks den allmänna löneavgiften med 1,66procentenheter. Regeririgenhar gett som utgångspunkt en ram inom vilken löneavtalen förden statliga sektorn skall hållas. Överskrids de gränser som ramen anger måsteöverkostnaderna täckas genom nedläggningar av mindre nödvändiga aktiviteter imyndigheterna. Penningmarknadenhar upplevt en mycket snabb expansion. Det har varit till gagnför landets ekonomi, men regeringen anser att det likväl finns skäl att dämpaakfiviteten. Därför aviseras en breddning av omsättningsskatten på värdepapper. Vidriksdagsbehandlingen kommer att företräda desocialdemokrafiska ståndpunkterna när det gäller sparstimulerande åtgärder,som behandlas i finansutskottets betänkande 9. Regeringensproposition innebär alltså att skall ta ställning fill tvåkönkreta förslag, dels om ATP-avgiftens höjning, dels om en sänkning avlöneavgiften. Dessutom bereder regeringen tillfälle att bedömaprogrammet med åtgärder för att nå en stabilisering i ekonomin. förslag har lett till intemindre än 23 reservafioner och 3 särskilda yttranden. Detär mycket bra att regeringen informerar om de principiellautgångspunkterna för vårens behandling av statsbudgeten. Men knappast kundenågon ana att så svåra "konvulsioner" skulle utlösas inom oppositionen,enkannerligen bland de tre borgerliga partierna, av en så oskyldig propositionsom nr 60. Redannär det gäller regeringens tre konkreta förslag bryter den borgeriiga trätanut. Höjningen av ATP-avgiften vill moderata samlingspartiet skjuta på till dessdet går att bedöma de långsiktiga avgiftsuttagen. I konsekvens med det ansermoderaterna att sänkningen av den allmänna löneavgiften kan begränsas till 1,26procentenheter. Centerpartietvill däremot behålla löneavgiften i "koncentrationsområde-, na", somcentern benämner det, men helt avskaffa avgiften utanför dessa områden. Folkpartietnöjer sig med att "gnola". Regeringen anses ha bytt åsikt, och det ärinte bra, säger och ansluter sig sedan till åsiktsbytet. Tre partier och treförslag - det finns ingen enighet alls i sakfrågan. Vpknöjer sig med att uttrycka krifik mot en sänkning av den allmänna avgiften, menavstår från att driva frågan, eftersom avgiften anses missgynnaarbetskraftsintensiva företag. Jagyrkar, herr talman, bifall fill finansutskottets förslag i dessa delar. Detinnebär också ett avslag på det yrkande som i härframställde, därför att yrkandet verkligen inte är genomarbetat eller lättolkatfill sin innebörd. Ireservation 15 har de borgerliga parfierna enats i vissa delar av denekonomiska polifiken. Det som de vill att pohtiken skall koncentreras till ärför det första att en fast växelkurs skall vara en norm för politiken och attfinans- och penningpolitiken skall syfta till att understödja denna fastaväxelkurs. Detär en rimHg önskan, och den politik som förs har den ambitionen. Någrapekpinnar behövs inte från . Det frågan möjligen gäller är olikatekniska tillvägagångssätt för att nå målen i fråga. Fördet andra vill de borgerliga ha fasta spelregler, som skall etableras i denekonomiska politiken, och valutaregleringen skall avskaffas. Självfalletbör fasta spelregler eftersträvas. Kravet får dock aldrig ta sig så rigidaformer att regering och riksbank binds och tvingas till en steril passivitet. Fördet tredje vill de tre borgerliga partierna att ökningstakten i de offentligautgifterna måste begränsas, så att utrymme ges för reallöneökningar. Precis!Det är också vad regeringen säger. Men, herr talman, nog är de tre borgerligapartierna besynnerliga när de instämmer i regeringens förslag i en reservation. Fördet fjärde säger de att någon inblandning i förhandlingarna mellanarbetsmarknadens parter inte får komma i fråga, varken av Rosenbadsmo-delleller av s. k. SAMAK-modell. Dettycker inte vi socialdemokrater. Regeringen skall så mycket den förmår, genombl. a. finanspolitiska åtgärder, söka förmå parterna att sluta Vissaekonomisk-politiskaåtgärder, m. m. Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, ni: m. avtal inomdet utrymme som samhällsekonomin tillåter. Den kanske viktigaste delen i den ekonomiska politiken ärskattepolitiken, och i det avseendet är de tre borgerliga parfierna heltoeniga. När det, som , gäller ekonomisk åtstramningfinner - hör och häpna - för gott att kräva ytterst kraftigaskattesänkningar, koncentrerade till de bäst ställda, och som enligtmoderaterna bedöms kosta för statskassan. Till moderaternasheder skall dock sägas att de lovar'att återkomma med motsvarandeneddragningar i statsutgifterna. Man får anta att.dessa neddragningarkoncentreras till de sämst ställda. När det gäller ekonomisk åtstramning finner folkpartietför gott att sänka marginalskatterna för alla heltidsarbetande med 3procentenheter. Även i ett sådant förslag läggs rimligen tyngdpunkten på dehögsta inkomstskikten. Detta är också fallet om en indexreglerad skafteskalaåterinförs, som vill. Sedan kommer , som avvisar såväl somfolkparfiets skatteförslag och i stället vill att en kommande skattereform beaktar de sammantagna effekterna av skatter och inkomstprövade bidrag. Det är ett bra förslag, som överensstämmer med intentionerna i socialdemokratins arbete för att reformera skatter och förmåner. Men inte heller i detta sammanhang behöver man uttrycka samma åsikt som regeringen i en reservation. . , . har i sin parfimofion yrkat aff momsen på främstobearbetade baslivsmedel skall sänkas och att de statsinkomster som då försvinnerkompenseras genom en höjning av momsen på andra varor. Vpk har, med anledning av mofion, valt att krävaatt momsen på mat skall fas bort. Vpk var tydligen litet oroat över att blienigt med , och vill därför finansiera sitt förslag med en höjdkapitalbeskattning. Man garanterar därmed att det finns två förslag här iriksdagen. Man känner ju . Frågan har ventilerats vid flera fidigare fillfällen. Dethar då entydigt visat sig att en slopad moms på maten leder fill mycket storautgifter för statskassan. Till detta kommer att vid en slopad matmoms påtagligtstora resurser hamnar hos grupper rned stor konsumtion och samfidigt högekonomisk levnadsstandard. Slutsatsen av att de statsfinansiella effekterna äravskräckande och aft de fördelningspolitiska konsekvenserna är högsttvivelaktiga blir att en slopad moms på maten är ett dåligt förslag. Vi måstegå andra vägar när vi har råd med det. Inte minst i borde vara välinsatt i denna fråga. Såvitt jag minns var han ledamot i den utredning somsenast penetrerade frågeställningarna. När det gäller prisstoppet pekar de tre borgerligapartierna i reservation 1 på de negafiva effekterna av prisregleringar. Jagdelar i långa stycken deras åsikt. Såväl empiriskt som teoretiskt kan det sägasvara styrkt, att om prisregleringar får verka , anpassar sigmarknaden till andra strukturer än dem som bäst utnyttjarproduktionsfaktorerna. Men det ären sak. En helt annan sak är att använda prisregleringar för att underbegränsade perioder lugna kontrahenter som tycks börja bete sig irrationellt.Av det skälet kan den borgerliga reservafionen inte biträdas. Det besynnerliga med reservation i är emellertid attreservanterna vill avkräva regeringen ett löfte att avstå från att användaprisregleringar . Kan någon av de borgerliga representanterna härförklara varför löftet skall inskränka sig till att gälla 1988? Tror ni infemer på era idéer om de fria krafternas styrka? Skulle de försvinna 1989? I reservafion 5 hävdar de tre borgerliga partierna attvinstandelarna skall undantas från socialavgifter. I reservationen sägs vidareatt vinstandelarna bestäms ensidigt i efterhand av företagens ägare, medanlönen bestäms i förhandlingar mellan arbetsgivare och arbetstagare. Merpatriarkaliskt än de borgerliga uttryckte det 1987, kunde iiite ens Bergslagensbrukspatroner ha gjort det . Reservafionen går tillbaka på partimotion.Där heter det att vinstandelarna också kan bidra till en ökad förståelse hös deanställda för vinster i företaget. När de anställda vet att de får del i denvinst som kan uppstå, blir behovet av att i förväg ta ut denna eventuella vinstmindre. Även löneglidningar dämpas om de anställda får del i vinsten. Genom attarbetsgivarna slipper betala socialavgifter på vinstandelarna, skulle deanställda således bättre förstå sitt eget bästa. Detta är alltså ett uttryckför en liberal och frisinnad syn på ekonomiska och arbefsmarknadsmässiga verksamheternådens . Nej, när t.o.m. reservationens författareöppet säger att vinstandelar är ett tekniskt sätt aft beskriva lön, skallvinstandelarna också behandlas sorn lön. Ett annat sätt att se på sakenunderlätfar enbart manipulation. Det är inte önskvärt. Reservafion 5 avslås. Reservafion8 går tillbaka på en centermofion. I reservation 8 heter det: "---- valufauflänriingarbör få rätt att förvärva svenska kronobligationer. a. verka nedpressande på räntenivån i ." I reservationen hävdas också att: "---valutaregleringen bör avvecklas i sin helhet och ätt avvecklingen börvara definitiv". strävan bör naturligtvis vara att handeln medvaluta skall vara så fri som möjligt. Jag delar reservanternas åsikt i detavseendet. En förutsättning är aft landets ekonomi klararövergångssvårigheterna. Mot bakgrund av de svåra åren med borgerliga regeringarssnabbt växande underskott i betalningarna med utlandet och den valufaosäkerhetsom vi nu upplever, undrar jag om de borgeriiga har tänkt igenom problemenriktigt. föreslår i sin partimotion att den stafiigaProcordia-koncernen skall säljas ut med början . De två andraborgerliga parfierna har hakat på och fullföljer kravet i reservation 9. Manbehöver inte ta ställning till statligt eller enskilt ägande för att förstå vaddet just nu gäller. Vilken förnuftig människa skulle sälja ut aktier såsombörsen ser ut , om han eller hon kunde låta bli? Ingen - utom tydligen deborgerliga politikerna i riksdag. I reservationen uttrycks "aft statligt ägande iritefår vara ett självändamål". Det är kanske så. Men det skäll inte hellertas söm synonymt med dåliga och ogenomtänkta affärer, som det blev under deborgerliga åren. Det skulle tydligen också bli så fortsättningsvis om ettborgeriigt tänkande får råda och aktier bjudas ut just . Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. Vissaekonomisk-politiska åtgärder, m. m. Ettstatligt ägande kan däremot mycket väl ha ett ändamål. Vem förnekar betydelsenav att staten har ett insteg i läkemedelsbranschen? Det gör i varje fall intede som vill se den som ett led i ett genomtänkt hälsovårdssystem. Vem förnekarbetydelsen ur regionalpolitisk synpunkt av att vi har ett statligt industrielltengagemang? Gjorde ägarna till Domnarvet det under tid somindustriminister? Gjorde NCB:s anställda det, , när företagetrasade? Regeringenföreslår ett system med utgiftsramar för statliga myndigheter. Detta innebär,att om löneförhandlingarna spränger dessa ramar, måste myndigheterna skära nedpå verksamheten. I en sådan situation kommer ytterst sysselsättningen attdrabbas. Ireservation 22 ansluter sig moderata samlingspartiet och till.regeringens förslag. De anser dock att det förutom ett förverkligande avregeringens förslag bör ske en utökad privatisering och ett avskaffande avoffentliga monopol. Centerpartietdäremot ansluter sig till regeringens förslag i sin reservation 23. gördet genom att hävda att systemet med cash limits måste kompletteras med bestämmelserom minimigränser för myndigheternas verksamhet och att förhandlingarna medarbetstagarparten måste ske decentraliserat. Vpk tar avstånd frånförslaget och hävdar att det skulle innebära:" ett oerhört ingrepp för attminska fackföreningsrörelsens inflytande". Utskottettycker att regeringens initiativ är bra. Erfarenheterna från de kommandeförhandlingarna måste självfallet ligga till grund för en vidareut-veckhng avsystemet med cash limits. Deborgerliga partierna har sedan valt att gå skilda vägar i en rad frågor, sominte alls har tagits upp i propositionen. Det är som systematisktskiljer ut sig från det eniga miniblocket - moderata samlingspartiet plusfolkpartiet. Det gäller miljöavgifter, åtgärder för att bromsa den nominellalöneutvecklingen, begränsning av byggandet, investeringsfondernas användandeoch breddningen av omsättningsskaften på värdepapper. Regeringenåterkommer till med allt detta. Jag tycker därför inteatt det finns någon anledning att redan nu gå närmare in på den delen av denborgerliga osämjan. Jagstannar därför här och yrkar bifall till finansutskottets hemställan ibetänkande nr 10. Jagvill önska talmannen och alla kammarens ledamöter en god jul och ettgott nytt år. Jag önskar särskilt mina utskottskamrater detta. Till ett gottnytt år fogar jag förhoppningen att de tre borgerliga partierna skall användahelgerna fill att bli litet mera eniga än vad de är . Polifikenskulle då bli litet mer spännande. 8 ()replik: ordförande nöjde sig i stort sett med att återgeinnehållet i propositionen och reservationerna. Det är infe så lätt att föra endebatt med eftersom han alltid faller tillbaka på sin förtröstan omatt regeringen skall ordna allt till det bästa utan råd från riksdagensfinansutskott. Hanställde dock en direkt fråga. Den gällde varför det löfte vi kräver avregeringen om att den skall avstå från prisstopp inskränker sig fill 1988. Jo,det kan jag ge en mycket bra förklaring fill. Den begäran om förlängning somArne Gadd automatiskt har vidarebefordrat från regeringen fill kammaren utlöperden 20, möjligen den 21, . Efter den borgeriiga valsegern i höstblir det inte tal om att begära en sådan förlängning från , och därförbehöver vi inte tala om vad som skall ske därefter. Trotsatt inte brukar vilja ge sig in på sådana resonemang skulle jag ändåvilja höra hans synpunkter på sparandets utveckling i . Det kommer attvisa sig vara en nyckelfråga när det gäller hur vi skall kunna återställabalansen i ekonomin. I minskar som bekant hushållssparandet. Det ärnegativt , och man räknar med att det och skall varaminus . Mendet är inte bara i hushållen som sparandet minskar, det minskar också iföretagen, mycket beroende på stora skatteinbetalningar. Hela den privatasektorns sparande reduceras alltså kraftigt. Det är baksidan av vad finansministernofta skryter med, nämligen att statsfinanserna förbättrats kraftigt. Någotfillspetsat skulle man kunna säga att regeringen privafiserat de tidigareunderskottsproblemen i statsbudgeten, för nu är det den privata sektorn som gårmed underskott i stället. Med den privatiseringen har man inte på något sättlöst de grundläggande problemen i svensk ekonomi. Däremotkan man konstatera att denna utveckling ligger i hnje med densocialdemokratiska synen på sparande.