prot · GB0941 · 1987-12-31 00:00:00 — Det skulle nämligen hainneburit att de enskilda avdelningarna hade fått förfoga över förbundetsekonomiska resurser, som var hopsamlade från hela landet. Det ansågs interiktigt att man i skulle kunna sätta i gång en strejk, som kanske integUlades i landet i övrigt. Det är en synpunkt på detta. Jag vet inte hur SIFdiskuterar . Men SIF kommer säkert att få anledning att fundera över dettaså småningom, om strejkrätten på det sätt som man tydligen hartänkt sig. Närdet gäller lokala fackliga organisafioner som företräder medlemmarna på småarbetsplatser är det ju så, i , i de fall jag vet,atf våra ombudsmän, som är anställda på avdelningarna och t. o. m.valda av medlemmarna i avdelningen, har ingående kontakter med de anställda påarbetsplatsen. De har ofta t. o. m. representanter för de anställda med. Iblandär det ett kontaktombud som sitter med vid förhandlingen. På detta sättarbetar man för atf de anställda skall få information. Att detta vid någottillfälle på något ställe kan missas, och någon ombudsman missköter sinaarbetsuppgifter - ungefär som någon av oss ibland kanske kan missköta sin - kaninte tas till intäkt för att vi skulle kräva lagstiftning på detta område. Detär inte för fackföreningarnas skull vi har lagstiftningen. Det är förmedlemmarna i fackföreningarna. Det skall jag vara överens med er om. Den daglagstiftningen bara skall vara till för facket självt, kommer inte heller jagatt vara intresserad. Men så länge den är till för fackets medlemmar, skall vislåss för den. 112 (): Jag har aldrig påstått att vill göra revolution. Han villbara ha eft systemskifte steg för steg. StenÖstlund ansåg tidigare att det var anmärkningsvärt att vi hade enmotivreservafion när det gällde motioner om facklig stridsrätt. Faktum är juatt vi inte säger något annat än det regeringen säger. Regeringen har tillsatten utredare med uppgift att undersöka hur reglerna för avtalsförhandlingar ocharbetskonflikter fungerar på den offentliga sektorn av arbetsmarknaden.Utredaren skall göra en preliminär bedömning av på vilka punkter och enligtvilka linjer det kan finnas skäl för riksdag och regering att förändra deregler som gäller. Utredarenskall också uppmärksamma de skillnader som finns mellan stridsrättensförutsättningar på olika områden. I direktiven konstateras att det finns enannan aspekt som förts fram i debatten, nämligen att de offentiiganställdasstrejkrätt står i ett motsatsförhållande till åtskilliga likaledes avgrundlagen skyddade medborgerliga fri- och rättigheter och till förpliktelsersom enligt annan lag gäller för de offentliga myndigheterna. Utredaren skallbelysa skillnaderna i stridsrättens förutsättningar på offentlig och privatarbetsmarknad. Han skall också undersöka om det när det gällergränsdragningstvister är rimligt att den part som inte disponerar över medlenatt lösa konflikter drabbas av stridsåtgärder. I den analysen bör även parternapå den privata sektorn medverka. Vidare sägs att fredsplikten inte respekterastillräckligt. De fackliga organisafionerna tar avstånd från sådana metoder menförefaller ibland inte bekämpa tendenser av detta slag tillräckligt effekfivt. Det kan finnas skäl att undersöka om det finns behov avåtgärder för att bättre motverka lag- eller avtalsstridiga aktioner påarbetsmarknaden. Man skall också undersöka om tredje man behöver ett starkarerättsskydd. Allt detta är sådant som vi har tagit upp i vårareservationer och som och hans partikamrater i utskottet inte harvelat kännas vid. Jag kan inte frigöra mig från intrycket attsocialdemokraterna i regeringen och socialdemokraterna i drar åt olikahåll. Det kan kanske ses som eft tecken på den uppenbara spricka som i inom socialdemokratin och fackföreningsrörelsen. Jag förstår aft känner att hanstår i blåsväder. Det gör han sannerligen, kanske inte så mycket här iriksdagens kammare som i sin egen kammare. Under detta anförande övertog andrevice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 113 (); påstående fråninledningsanförandet atf lagen skulle bli urholkad om folkparfiets förslagförverkligades har fortfarande infe vidare kommenterat. Han hängersig i stället åt aft lyriskt tala om def som har varit och kampen för rättenatt organisera sig. I den kampen var ofta socialdemokrater och liberaler påsamma sida. Den historiebeskrivningen har jag ingenting mot att som något som gör en varm om hjärtat. Det är fint och rikfigt.Men handlar det om det som ligger framför oss, t. ex. rätten aft ståutanför. LO har sagt aft man är beredd atf ändra sina stadgar på dennapunkt. Det återstår atf se om det får genomslag i de olika branschförbunden.Principiellt är det ganska oantastligt. Det är förvånande då attsocialdemokraterna infe är beredda att säga ja till en förändring på dennapunkt. Att socialdemokraterna inte är revolutionära uppfattade jag som en formav besked från här. Def är bra, för i revolutionens spår kommersällan något gott. Jag tror i stället att socialdemokraterna skulle behöva blilitet mera radikala på eft flertal områden. Lämpligt är då att nämna det som videbatterar här i dag-jämställdheten, familjepolifiken, de svagas situafion påarbetsmarknaden och slutligen, herr talman, en arbetsrättslig översyn. Den här debatten och de inlägg som gjorts frånregeringspartiets sida genom präglas av atf man vill blickatillbaka och inte vill se framåt. Men all utveckling kräver förändring.Framfidstron och tryggheten kan växa fram bara i förändringen. Jag upprepar mittyrkande om bifall till folkparfireservafio-nerna. 114INGVAR i Bengfsfors (c): Herr falman! I sin replik var hovsam, tycker jag, och jag tolkar detta som ett tecken på aftskillnaderna kanske inte är så stora som gjordegällande i sin inledning. StenÖstlund talar nästan lyriskt om LO;s stadgar som om def gällde lagen. Jag troratt sitter fast i sitt kollektiva tänkande. Varför kan man inte,, garantera den negativa föreningsrätten i en lag? Vi har ju denpositiva föreningsrätten garanterad i grundlagen. Det skulle inte behöva varaen omöjlighet. Jag tror att socialdemokraterna och sitter så fasti sitt koUektiva tänkande aft de tror att är lagen. Det ärbeklagUgt atf de kan ha ett sådant synsätt. Visstförekommer det svårigheter i fråga om MBL i småföretagen. Det är inte bara detaft företagaren måste förhandla med någon utanför företaget. Det skulle varamycket mindre byråkrati om han kunde ta upp frågorna direkt med de anställda.Men det skall vara långa protokoll, skrivningar, sittningar osv,, som givetvisfördyrar produkfionen. Jag tycker aft man skall se över det hela. De förslagsom vi har lagt fram om att decentraUsera verksamheten tycker jag att StenÖstiund och socialdemokraterna skulle ta fasta på. 115 (vpk); Jag skall för min del avsluta debatten med att fa upp frågan omstrejkrätten. Det är inte så dramatiskt, . Precis som vi i lagentilldelar förhandlingsrätten till parten på arbetsplatsen och inte i förstahand till den centrala organisationen kan vi i lagen ge denna part även denlokala strejkrätten. Det är helt möjligt. Dethär med kassorna inom fackföreningsrörelsen är en praktisk fråga. Man får lösadet på ett prakfiskt sätt vid utövande av lokal strejkrätt. Def finnsegentiigen inget hinder. Naturligtvis får den lokala fackföreningen fa ettvisst ansvar. Detmåste vara en orimlig ordning i dagens samhälle då klyftorna ökar, delågavlönade blir flera, några blir rika och vinsterna ökar. När lokalafackföreningar försöker slåss för de lågavlönades rättigheter är ena partenunder avtalstiden bakbunden medan den starka parten kan ändra på förhållandenaoch villkoren. Sliter sig den svaga parten och hävdar sina intressen, straffashan med hjälp av lagen. Def måste vara en helt orimlig ordning för dem som StenÖstlund egenfiigen borde företräda. Men sådana är fredspliktsbestämmelserna. Deär egentiigen till för att hävda kapitalets makt, så atf man under avtalstidenfår göra precis vilka organisationsförändringar som helst, lägga ner företag,införa ny teknik osv. MBL sätter inget hinder - det finns inte ens vetorätt. Jagtycker att som gammal metallarbetare och fackföreningsman bordefundera över, nu när SAF så intensivt driver löneförhandlingarna till detlokala planet, om inte parterna på det lokala planet behöver strejkrätten merapermanent än fidigare. Detta är en utveckling som fill en viss del drivit fram genom sin strategi. Om socialdemokraternavill hävda de lågavlönades intressen är detta faktiskt den möjlighet som stårtill buds. 116STEN (): Försf till , eftersom def görmig varm om hjärtat att få säga def jag tänker säga. Jag tror infe eft dugg påatt den lokala strejkrätten kommer att vara till gagn för de lågavlönade.Tvärtom kan def bli ett instrument för de högavlönade och personer inyckelpositioner atf skaffa sig särskilda favörer. Den allra bästalåglönesatsning som gjorts i def här landet har gjorts genom centraltsamordnade förhandlingar under hägnet av den solidariska lönepolitiken. Aldrignågonsin fidigare har sådana utjämningar kommit fill stånd. Def var inte medlokal strejkrätt, utan det var med gemensamt solidariskt uppträdande inomfackföreningsrörelsen man kom så långt som man gjorde. Jag hoppas att detarbetet går att fortsätta. tog upp en hel del. Jag hinner infe svara påallt. Jag skall försöka begränsa mig . säger nu attdet tycks finnas en spricka mellan fackföreningsrörelsen och partiet. Hontycker sig också kunna utläsa en spricka mellan utskoftsgruppens socialdemokratiskaledamöter och regeringen. I sitt inledningsanförande anklagade ju för aft vara i färd med att växa ihop i ett korporativistiskf samband. Nufinner hon i stället en spricka mellan oss. Vi skall nog klara upp detta, . Vi backar inteför aft undersöka företeelser på arbetsmarknaden. Vare sig def är fackligaorganisationer och deras agerande eller arbetsgivarens agerande vi vill tittapå, skall vi göra def om vi finner det angeläget. tycker aft vi skall bli radikalare påjämställdhetens och familjepolitikens område. Tänk, , om vi kundefå de fackliga organisationerna aft med hjälp av medbestämmandelagensförhandlingsräf-figheter arbeta mera med att ute på arbetsplatserna exempelvisbevaka de föräldraledigas situation när de kommer tillbaka till arbetet. Det äruppenbart aft det finns problem på det området. Här kan man enligt minuppfattning arbeta mera med medbestämmandelagen och förhandlingsrätten. Både i och fogupp den negativa föreningsrätten. säger att intekan stå över lag. Enligt min uppfattning är konsfitutionellt nästintill lag för de organisafioner som är samordnade i beslut brukar respekteras av förbunden. Def som står inormalsfadgarna är näst intill lag för . Det måste vi ha klart föross. De har rättslig verkan, även om man kanske infe försöker lösa det denvägen. Vi har ingen anledning atf gå in och med vår lagsfiftningpeka på förhållandena inom de fackliga organisafionerna. Det är uppenbart attde har vidtagit de åtgärder som behövs för aft def skall vara fill fyllestockså enligt uppfattning. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut iärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) arbetsmarknadsutskottetsbetänkande /88:7 om anställningsskydd. 117 (); Debatten om lagen om anställningsskyddhandlar huvudsakligen om två saker - dels om de anställdas trygghet ianställningen, dels om arbetsmarknadens funkfionssätt. Det råder enighet om att det krävs vissa regler som ger deanställda grundläggande rätfigheter, framför allt i samband med förändringar påarbetsplatsen. Däremot är oenigheten stor då det gäller effekten avlagstiftningen såväl på de enskilda anställdas situation som på arbetsmarknadeni stort. LAS tillkom i första hand för att skydda äldre och handikappade motutslagning på arbetsmarknaden. Det kan starkt ifrågasättas om defta syfte haruppnåtts. En rad studier och analyser, senast i anslutning till LU87, har bekräftat den iakttagelse som har kunnat göras de senaste tvådecennierna - nämligen att arbetsmarknadens förmåga att anpassa sig till nyaförhållanden lämnar mycket övrigt att önska. De nuvarande posifivasysselsäftningsfalen kan inte dölja den långsiktiga tendensen mot ett ökandeantal människor utanför den reguljära arbetsmarknaden, också underhögkonjunkturer, och längre arbetslöshetstider. De kan inte heller dölja denlångsiktiga ökningen av förtidspensionärer, arbetshandikappade,deltidsarbetande och arbetstagare med tidsbegränsade anställningar. Inte hellerkan de dölja def växande problemet med att finna arbetstagare som vill och kanta de lediga jobben. Brisfen på arbetskraft framhålls av många som det störstahindret för svenskt näringslivs konkurrensförmåga och expansion. Detta ärallvarUgt, eftersom vår ekonomi är så starkt beroende av vår förmåga atfkonkurrera på världsmarknaderna. Det måste vara något grundläggande fel på ett samhälle sominte förmår atf i tiUräcklig utsträckning bereda arbete på den reguljäraarbetsmarknaden åt stora grupper, som arbetsplatserna har ettskriande behov av personal. Orsakerna är många; skatte- och bidragssystemetsmarginaleffekter, utbildningens inriktning och kvalitet, lönestrukturen m.m.En annan orsak är de effekter lagarna på arbetsmarknaden har, bl. a. lagen omanställningsskydd. LAS utgår ifrån att arbetstagarna är utbytbara motvarandra och helt oberoende av individuella förutsättningar och önskemål ocharbetsuppgifternas krav. Den utgår också ifrån att samtliga arbetsgivare harsamma förutsättningar aft i alla situationer motsvara lagens krav påanställningstrygghet, oberoende av verksamhetens art och ekonomi. Den kombinerade effekten av lagen om anställningsskydd ochannan lagstiftning, framför allt beträffande arbetstid och ledighet, har intebeaktats. Inte heller har lagstiftningens effekter på arbetsgivarnas benägenhetatt anställa personal beaktats. Återkommande undersökningar visar atf LAS ärett hinder för framför allt mindre företags vilja och förmåga att nyanställaeller öka personalstyrkan. Trygghetssystemet har ökat polariseringen påarbetsmarknaden. Vi har fått såväl inlåsnings- som utstötningseffekter. Vi harfått ett A-lag med alla de rättigheter lagar och avtal ger och ett B-lag somsaknar de flesta sådana Andelentidsbegränsade anställningar ökar otvivelaktigt. Inom vissa sektorer är dennaökning dramatisk. Vi har fått eft vikarieelände. Dennautveckling har också fört med sig att det på många arbetsplatser har blivitallt svårare att organisera arbetet i vettiga former och att sätta ihoparbetslag som fungerar på ett rationellt sätt. har vi också settatt personalen på många håll reagerar mot dessa olägenheter. Det är ju den somfår fa stötarna, när verksamheten inte fungerar. Dessaproblem har i mycket hög grad drabbat den offentiiga sektorn, framför allt depersonalintensiva verksamheterna inom utbildning, vård och omsorg. Det kanantas utgöra en stor del av förklaringen till den negativaproduktivitetsutvecklingen. Det är således angeläget för den offentligaekonomin att lagsfiftningen får en sådan utformning att den offentligaverksamheten kan bedrivas rationellt. Utvecklingenär särskilt olycklig i då hela samhället ställs inför stora krav påförmåga att ta vara på de möjligheter ett internationaUserat fjänste-,informations- och kunskapssamhälle ger. Vi står inför oerhörda utmaningar, somborde sporra oss till ett offensivt nytänkande i stället för att hålla fast viden lagsfiftning som kommit atf utgöra eft avsevärt hinder för att svenskaföretag och förvaltningar skall kunna möta framtidens krav och förväntningar. Detär mot den bakgrunden vi moderater har begärt en genomgripande analys aveffekterna av lagstiftningen och förslag till regler som sätterarbetsmarknadens funktionssätt främst, som arbetstagarna garanterasett skydd mot obillighet i anställningsförhållandet. Detär nödvändigt att arbetsmarknadslagarna förenklas. De är oerhörtomfattande och komplicerade. Såväl arbetsgivare som arbetstagare och fackligaombud har avsevärda svårigheter att behärska lagar och avtal i alla deras detaljer.Def hjälper inte ens alltid med juridisk kompetens. Avbetänkandet framgår att viss teknisk omarbetning tycks vara på väg. Typiskt nogpresenteras sådana förslag som lagen kan komma att skärpas i så måttoatt objekfsanställning inom byggnadsbranschen avskaffas. Detta är ytterligareett exempel på socialdemokraternas oförmåga att inse de verkliga orsakerna tillproblemen på arbetsmarknaden. Men till byggnadsbranschens problem får viåterkomma i sinom tid när regeringens proposition ligger på bord. Vimoderater vill stärka den enskilde arbetstagarens rätt att träffa individuelltavtal med arbetsgivaren. I detta syfte vill vi vidga undantagsregeln tiU aftomfatta en större krets av anställda, på vilka det med hänsyn till arbetsuppgifternaoch därmed förenat ansvar kan ställas särskilda krav. I sådana fall börundantag från lagen kunna medges under förutsättning att parterna träffaravtal. Def skulle ge ökade möjligheter för framför allt högt kvalificerade ochspecialiserade personer att få fasta anställningar. Det skulle minskakostnaderna för de arbetsgivare som i stället anlitar konsulter ellerentreprenörer. Ilikhet med , , vill vi att arbetstagarbegreppetskall definieras. Det behöver också samordnas med skatte- och sociallagstiftningen.Defta blir allt angelägnare allteftersom nya former för företagande växer fram. I likhet vill vi ha en revision avturordningsreglerna. De framstår som alltför stelbenta. Begreppet saklig grund för uppsägning behöver preciserasoch reglerna ses över, så att större hänsyn kan tas fill förhållandena påenskilda arbetsplatser. Arbetsdomstolens avkunnade dom i fallet BertilStröberg ger också anledning fill en översyn. Jag tvivlar på att någon anserdet rimligt aft en person, anställd inom försvaret, som dömts till sex årsfängelse för grovt spioneri inte skall kunna avskedas på grund av attflygvapenchefen inkommit med avskedsansökan . Inte ensjusfitiekanslerns ingripande kunde ändra defta förhållande. Vi måste ju ändå setill att vi inte har en lagstiftning som gör oss till åflöje inför helavärlden. Denna händelse visar också hur svårt det är för enarbetsgivare även på en stor arbetsplats, med tillgång till sakkunnigt folk,aft i alla detaljer behärska lagstiftningen. Vi vill också i likhet med fidigare år ändra den i vårttycke helt onödiga begränsningen i sambandmed anställningar vid arbetstoppar. Den hindrar många från möjligheten tillkombination med annan sysselsättning, studier etc. Tillsammans med vill vi att lagens möjlighetertill provanställning skall kunna fillämpas på helaarbetsmarknaden och inte kunna inskränkas i avtal. Det skulle ge många med svagställning på arbetsmarknaden möjligheter atf visa att de duger. Detta ärsärskilt viktigt för dem som på grund av sjukdom eller av andra skäl kanskeinte har kunnat fullgöra en kortare avfalsmässig provanställning under hela dentillåtna tiden. En ytterligare utökning av rätfen till provanställning skulleinnebära än bättre möjligheter för svaga individer på arbetsmarknaden, kanskeframför allt ungdomar, att upparbeta den kompetens som erfordras och finna sigtill rätta i arbetslivet. En fråga som varit uppe tilldiskussion i samband med LAS är de nya permitteringsreglerna. Där har viavvaktat den utvärdering som beställde och som regeringen utlovadetill . har den äntligen kommit. Den visar på just defförhållande som vi moderater befarade, nämligen atf framför allt de mindre ochmedelstora företag i byggnadsbranschen som specialiserat sig på arbeten somutförs utomhus, t. ex. fak- och fasadarbeten, schaktningsarbefen etc, hardrabbats mycket hårt av de nya reglerna. För många av dessa utgör det nyapermitteringslönesysfemet ett hot mot den fortsatta verksamheten. Dettabekräftas också av telefonsamtal som jag får från förtvivlade företagare somhotas av konkurs och som ser atf förutsättningar för fortsatt, många gångermångårig, välrenommerad verksamhet inte längre finns. Vilka slutsatser drar socialdemokraterna i utskottet avden utvärdering som har gjorts, och när kommer aft få ta del avdessa? Utskotfsmajoriteten förefaller mig vara långtifrån entydig i sina ställningstaganden till de motioner som behandlas ibetänkandet. I ena stunden avstyrker utskottet inte bara våra preciserade kravpå ändringar i lagen om anställningsskydd utan också vårt övergripande önskemålom en total översyn. I andra stunden hänvisar utskottsmajoriteten till denkontinu-erUga översyn av lagstiftningen som pågår i . anslutningtill långtgående krav som ställs av kommunisterna om skadestånd ochturordningsregler, som skulle innebära det systemskifte som vi debatteradetidigare här . Def förefaller mig som om den översyn som trots allt tyckspågå är enögd. Jag vill därför fråga utskottets talesman vad som ärutgångspunkten för och syftet med översynen. Jag yrkar bifall till samtliga moderata reservationer. 118 i (c): Lagen om anställningsskydd har sitt ursprungfrån 1974. Under den centerledda regeringens fid gjordes vissa förändringari lagen. Både skärpningar och uppmjukningar vidtogs vid detta fillfälle. Möjligheten fill provanställning lagfästes till sexmånader, och det medgavs anställning vid arbetstoppar. Det har visat sig att def fortfarande i en hel delkollektivavtal finns bestämmelser om än förprovanställning. Från centerpartiefs sida har vi påpekat att deni lagen givna möjligheten bör gälla för hela arbetsmarknaden. Man skall såledesinte kunna avtala bort sex månaders provanställning. Det kan vara av intresse att göra enåterblick för att se hur socialdemokraterna har agerat ifrågan om provanställning. I ställde sig både de fackligaföreträdarna och socialdemokraterna bakom kravet på denna anställningsform.Inför beslutet i 1982 hoppade socialdemokraterna av med mofiveringenatt regeringen den gången gick arbetsgivarnas ärende. I kammardebatten lovadesocialdemokraterna t. o. m. att de när de kom i majoritet i omedelbartskulle återinföra den tidigare lydelsen i lagen. Man kan nu efteråt konstateraatt socialdemokraterna tillnyktrat och övergett sina tidigare ståndpunkter frånopposifionstiden. Jag yrkar bifaU till reservafion 9. 119LARS-OVE (vpk): När vi nu behandlar lagen omanställningsskydd handlar det mera om konkreta rättigheter i arbetslivet än vadsom är fallet när def gäller medbestämmandelagen. Def är rätfigheter som fillviss del är ett skydd för de anställda men som också har negativa konsekvenser.Och fill de negafiva konsekvenserna hör anvisningarna om avsked av strejkandearbetare. Men utvecklingen urholkar också lagen omanställningsskydd. Storfinansens nya strategier, med bolagisering men äventransnafionaliseringen, urholkar LAS och gör den otidsenlig. Dessutom hararbetsdomstolens tolkningar försämrat LAS och därigenom gjort den sämre för deanställda. pekade i , utgivenpå , under rubriken på missbruketav vikariat, provanställningar och fillfällighetsansfällningar. Det är en bokvärd aft begrunda och som får en att fundera över hur en god tanke med lagen omanställningsskydd genom domar och vissa ändringar i många fall kanske t. o. m.har blivit negativ och inte utgör det skydd som den borde vara. Till åretsriksmöte har vi från vpk ställt en rad förslag beträffande LAS. gäller problemet med koncernbegreppet.Det sker en process i näringslivet där allt flera beslut fattas ikoncernledningar eller ännu högre upp. Från fackligt håll har man intemöjligheter aft klara problemet med koncerner. Vi har ingen lagsfiftning sombehandlar förhållandena i koncerner- de skall ju regleras via någon form avavtal. Därför hamnar det juridiska och arbetsrättsliga ansvaret på den lägreinstansen - företaget eller bolaget där arbetaren är anställd. Defta trots attdet kanske inte är detta företag som fattar de övergripande besluten. Detuppstår också problem när man i sin strategi splittrar företag i olika bolag,s.k. På en ort kanske man får en mängd bolag som juridiskt settutgör olika enheter. Detta försvårar det fackliga arbetet och underminerarockså lagen om anställningsskydd på eft sätt som är långt ifrån de intenfionerom t. ex. turordningsregler etc. som skydd för de svaga på arbetsmarknaden somlåg bakom när lagen en gång antogs.