prot · GB0945 · 1987-12-31 00:00:00 — Då krävs det både internaorganisationsförändringar - det som vi i kallar den inrereformationen - och externa förändringar genom avskaffade monopol ochdetaljregleringar, det som vi i kallar den yttre reformationen. Dethandlar om att skilja politikernas beställarroll från producentrollen, för attcitera ett pressmeddelande från långtidsutredningen. socialistiska majoritet vill inte genomförasådana förändringar. Den hindras enligt min mening av en dogmatisk uppfattningatt vård, omsorg och utbildning skall ske i offentlig regi. Detta är, som jagser det, en avgörande brist i regeringens ekonomiska politik. Nyckelordet bordevara jämföra. Vem vet vilken produktionsform som är bäst, om det inte finns någotatt jämföra med? Vad är det för fel med att kunna jämföra? Jag tycker att ArneGadd borde ta sig en funderare på detta. Den socialistiska majoriteten är motståndare till att detgörs jämförelser. Varför det, ? Vad är det för fel med att göra somlångtidsutredningen föreslår? Vad är det för fel med att bryta de offentligaproduktionsmonopolen och tillåta enskilda alternativ? drar följande slutsats av att tillåtamer konkurrens: "Konsumenternas fria valmöjligheter visar då var och undervilka organisationsformer en verksamhet bedrivs bäst i samklang medkonsumenternas önskemål." Vad är det för fel med att låta konsumenternasönskemål bli styrande, såsom vi i vill? Den fjärde riktlinje som jag slutligen villpoängtera saknas helt i majoritetens text. Det handlar om flexibilitet,fungerande marknader, anpassningsförmåga, dynamik och öppenhet förförändringar. De nödvändiga åtgärderna ligger i främst skattepolifiken. Regeringen har under sagt att det totalaskattetrycket inte får stiga, och det är bra. Men, herr talman, skattetryckethar ju stigit, och stigit rejält. Det är inte bra. Icke desto mindre fortsätterregeringen att säga att skattetrycket inte får stiga. har faktiskt statsministerntillagt att det helst skall återgå till någon tidigare nivå en bit över 50 %.Det kan ju låta ännu bättre. Men vad gör man för att komma dithän? Jo, manföreslår ett antal nya skattehöjningar! Det skulle vara intressant att höra eller finansministernförklara hur förslag om höjd bensinskatt, höjd kilometerskatt för personbilar,extra höjd kilometerskatt för tyngre fordon, skatt på anställdasmotionskuponger och kaffekuponger samt utökad omsättningsskatt på Den ekonomiska politiken på medellång sikt Den ekonomiska politiken på medellång sikt värdepapperkan leda till annat än fortsatt stigande skattetryck, så länge man inte sänkerandra skatter ännu mer - men detta säger man ju nej till. Hur kan förslag omhöjda skatter leda till sänkt skattetryck? har föreslagit en omfattande skattereform, medkraftigt sänkta marginalskatter, enhetligare kapitalbeskattning och reformeradföretagsbeskattning-allt i syfte att minska skattekilar och dämpa inflafionen.Om dessa förslag har utskottets socialdemokrater ingen åsikt! De säger bara attpågående utredningsarbete skall avvaktas. Det duger inte att säga att alla viktiga skattefrågor ärföremål för utredning och att man därför ingenting kan göra. Om man vet vad manvill, så kan och bör man börja genast. Om man inte vet vad man vill, bör maninte sitta i regeringsställning. Hur kan sju socialdemokrater i finansutskottoch troligen snart alla socialdemokratiska ledamöter undvika att haen åsikt i en fråga som är av avgörande betydelse för den ekonomiska politikenoch den ekonomiska utvecklingen framöver? Jag kräver att åtminstonenu i debatten rättar till detta. År han beredd att sänka marginalskatterna tillhögst för de flesta heltidsarbetande och högst för alla, somfolkpartiet har föreslagit, eller är han inte det? Om inte - hur vill socialdemokraterna i så fall minskaskattekilarna, stimulera tjänstesektorn och främja arbete och sparande? Avreglering, öppenhet och lägre skattekilarhar betydelse för den takt i vilken teknologiska nyheter kan introduceras iSverige. Mycket sådant kommer från utlandet, och vi har redan tvingats införasärskilda - öch naturligtvis lägre - skattesatser för utländska forskare föratt förmå dem att komma hit. Det är också ett.faktum att flertalet innovationeroch tekniska nyheter kommer från fristående individer, personer som finns utanförstora organisationer, vare sig det handlar om stora privata företag eller storaoffentliga organisationer. Det är de utomstående som kommer med de bästanyheterna. Det är en av marknadsekonomins största förtjänster att denuppmuntrar till sådant nytänkande som vi alla har nytta av. Men det kräver justen väl fungerande marknadsekonomi, med lägre marginalskatter, färreregleringar, större öppenhet, mer mångfald - precis motsatsen fill vad densocialdemokratiska ideologin står för. Med detta yrkar jag bifall till dengemensamma borgerliga reservationen nr 1 i finansutskottets betänkande nr 5. 3ROLF KENNERYD (c): Frågan om hur mänsklig välfärd bäst skallmätas har varit föremål för diskussion och kommer säkert att såförbli även framöver. Människors synsätt har varierat över fiden. Under dettasekels dominerade strävan efter högre materiell välfärd. Denavlöstes av två världskrigs betoning av fredssträvan som det helt dominerandebehovet för mänskligheten, inedan vi i dagens materiella välfärdssamhälle haranledning att också betona andra välfärdsmål, som en god miljö och rättvisfördelning. Gemensamt för alla tidsperioder gäller att olika individer läggerolika vikt vid olika välfärdskriterier. Vi har icenterpartiet hävdat att en god miljö och en rättvis fördelningsåväl mellan individer som mellan regioner tillhör målen för den ekonomiskapolitiken. Det finns en klassisk konservativ uppfattning, som sägeratt det skulle finnas ett motsatsförhållande mellan å ena sidan en god miljöoch å andra sidan en god ekonomisk utveckling, I ett trängre, närmastföretagsekonomiskt perspektiv och sett på kort sikt kan detta vara ett riktigtbetraktelsesätt. i det samhällsekonomiska perspektivet och på litet längresikt är det i stället - som vi i länge hävdat - så, att det finns ettmycket klart samband mellan en god riiiljö och en god ekonomisk utveckling. Detta samband börjar nu bli uppenbart för allt fler.Verkligheten är pådrivande för att klargöra detta samband. Det gällerexempelvis kostnader som uppstår till följd av minskade tillväxtbetingelser ijord- och skogsbruk, till följd av korrosion på våra bilar, maskiner ochbyggnader, till följd av ökade hälso- och sjukvårdskostnader etc. Det är således lätt att påvisa sambandet mellan god miljöoch god ekonomi. Kostnaderna orsakas emellertid av någon i samhället, medankostnaderna får bäras av någon annan - ibland är det oklart när och av vem. Vi anser i att det är rimligt att den somförorsakar kostnaden, dvs, förorenaren, i större utsträckning också får bärakostnadsansvaret. Vi har krävt och kräver ett system med miljöavgifter för attråda bot på detta problem. Socialdemokraterna har alltför länge suttit fast iden gamla klassiska motsatsteorin mellan miljö och ekonomi. synes emellertiden viss omvändelse vara på gång, I proposition 36 aviseras förslag under vårenom ekonomiska styrmedel i miljöpolitiken. Vi hälsar denna förändrade attitydmed tillfredsställelse, även om den är sent kommen och än så länge enbart kläddi ord och inte i handling. De senaste två månadernas utveckling på börs-och valutamarknaderna har på nytt bekräftat vårt stora internationellaberoende. Detta har tidigare dokumenterats, bl. a. vid oljechockerna under1970-talet och vid den s. k. omvända oljechocken i mitten pä . Dennainsikt om vårt internafionella beroende ställer krav på skärpt uppmärksamhet påkonjunkturella och andra trender i vår omvärld. Den ställer också krav på enföljsamhet och en anpassning av beskattningssystem och övriga regelsystem medbeaktande av de särdrag och specifika förutsättningar som vi har i vårt land. Detta behov av anpassning till omvärldens förhållandengäller självfallet-också våra produktionskostnader i fråga om såvälexportkonkurrensutsatta produkter som produkter och tjänster förhemmamarknaden. Härvid spelar framför allt lönebildning ocheffektivitetsutveckling en stor roll. Båda inger för framtiden oro. Låt mig, medan vi har det internationella perspektivetkvar och innan jag utvecklar några synpunkter på lönebildningen; konstatera attvi internatio nellt sett har en hög materiell standard i vårt land ochdärefter citera , som i en dikt säger: "Därför bör denklokast skattas, som den gyllne regeln minns, att värdera vad som finns, och ejendast vad som fattas," Jag anser att den filosofi som dikten innehåller i högregrad borde torgföras i opinionen, inte minst inför och under pågåendelönerörelse - den lönerörelse för vars resultat det finns anledning att hysaoro. Den ekonomiska politiken pä medellång sikt Den ekonomiska politiken på medellång sikt allautredningar och bedömare - långtidsutredningen, LO:s utredningsavdelning,, banker m. fl., m. fl. - anger att vid löneökningar över3, möjligen har vi att emotse försämrad konkurrenskraft, minskadsysselsättning och ekonomiska obalansproblem. Trots denna insikt förefaller vivara på väg in i en situation med mer än dubbelt så stora löneökningar. I denna hotsituation sitter finansministern i godan ro ochtittar passivt på. Det enda han har åstadkommit är ett kostnadstak påden offentliga sidan, vars positiva effekter i varje fall synes hauteblivit. Vi anser i att det funnits anledning att underlättaavtalsrörelsen med skattestimulanser, främst en sänkning av momsen på mat - enåtgärd som har stöd i mycket stora delar av fackföreningsrörelsen och iopinionen i övrigt. Jag kan hysa en viss förståelse för att förslag härom ännuinte har framlagts mot bakgrund av den uppenbarligen.dåliga beredskap somdepartementet har haft i denna fråga. Jag skulle vilja rekommenderafinansministern att snabbt upparbeta denna beredskap för kommande behov. Såväl i proposition 36 som i centermotionenFi6 framhålls utbildningens betydelse för effektivitetsutvecklingen. Skillnadenmellan oss består i att det för regeringens vidkommande återigen bara rör sigom ord, medan vi från i vårt budgetförslag tagit konsekvensernaav vår uppfattning om utbildningens betydelse. I regeringens budgetproposition föreslogsbesparingar på skolans område med 425 milj. kr., medan vid sammatidpunkt föreslogen ökning med 651 milj. kr. Centerförslaget inkluderade25 milj.kr. i statligt stimulansbidrag till skolböcker och skulle således haunderlättat möjligheterna till egna skolböcker för alla elever, ett krav somsenare kommit att resas av statsministern m. fl., dock utan att de hittillsvelat vara med och betala notan. Vi noterar även här socialdemokraternasattitydförändring, men vi väntar otåligt på konkreta förslag. Vågar vi, herrfinansminister, hoppas på att få se konkreta förslag om detta i denbudgetproposition som presenteras ? Människors beteende är starkt beroende avskattesystemets utformning. Det torde vid det här laget vara välbekant attcentern är förespråkare för bl. a. sänkt skatt på mat och en rättvis kommunalbeskattning. Jag nämner dessa två komponenter speciellt därför att de var ochen är viktiga för att åstadkomma en rättvisare fördelning såväl mellanindivider som mellan regioner. När det gäller det senare, alltså en rättvisare kommunalbeskattning, har vi nåtts av beskedet att regeringen efter en uppgörelse medvpk avser att lägga fram ett nytt - eller snarare nygammalt - förslag tillkommunal skatteutjämning. Av pressuppgifter har framgått att förslaget inte skulleinnebära några indragningar från den kommunala sektorn. ger det tillpressmeddelandet fogade tabellverket besked om att indragningarna överstigerde ökade utbetalningarna till olika kommuner med 261 milj. kr. i denprimärkommunala sektorn och 289 milj, kr, i landstingssektorn eller sammantaget550 milj, kr. Det skulle vara intressant att redan nu få finansministernskommentar till detta - och för övrigt också , Sparandet i hushållssektorn håller sig på en och De mycket marginella förändringar regeringen föreslagit isparförutsättningarna - främst inom allemanssparandet - har visat sig ochkommer att visa sig ha föga effekt. Här krävs mera initiativkraft och meravilja om målet, ett ökat hushållssparande, skall kunna näs. Inte heller pådetta område motsvaras de vackra orden av konkreta åtgärder. för ånyo fram de personligainvesteringskontona som ett alternativ. Ett införande av detta sparinstrumentskulle innebära ett lyftför det personliga sparandet. För övrigt anser vi att löntagarfonderna böravskaffas. De fonderade medlen bör användas för att förstärkahushållssparandet. Slutligen några ord om effektiviteten i den offentligasektorn. har ju främst gjort sig känd för ideliga påpekanden om denoffentliga sektorns serviceanda. Han talar däremot litet - i vart fall utåt -om den myndighetsutövning som olika instanser har att utföra. Detta har medförteller åtminstone bidragit till att vi har fått brister och i vissa fall rent avslapphet i myndighetsutövningen. Det mest flagranta och uppmärksammade falletär självfallet behandling av , men man kanockså återfinna sådana exempel i skattemyndigheternas resurser för kontroll ochrevision. Serviceanda är bra, och myndighetsutövning är nödvändig. Dettamedför självfallet svåra avvägningar. Jag skulle sätta värde på om såväl ArneGadd som finansministern ville ge någon synpunkt på denna avvägnings betydelseför den offentliga effektiviteten. Herr talman!Med det anförda ber jag att få yrka bifall till reservation 1, Den ekonomiska politiken på medellång sikt 4JÖRN (vpk): Inledningsvis vill jag yrka bifall till vpk:sreservation 2 i betänkandet. Sedan vill jag svara rörande denkommunala skatteutjämningen, sådan den är föreslagen. Han hade hållit sig tillde preliminära tabellerna. Där tillkommer dels den s. k. 50-öresgarantin, somskall sätta ett maximum för förlusterna i de sydliga kommunerna av den del avtransfereringssystemet som har med skatteutjämningen att göra. Därtill kommerockså ytterligare 300 milj. kr. i extra skatteutjämning. När det hela blir färdigtoch man tar med även de där sakerna får man ett annat utfall än det RolfKenneryd befarade. Det är främst två egendoniliga drag manfäster sig vid när det gäller svensk ekonomisk diskussion av . Det ena är den massiva dominansen för en kapitalorienteradtrend i ekonomernas åsiktsbildning. Allt som har med löner och löntagare attgöra framställs som negativt. Allt som har med kapital och börs att göraframställs som positivt. Lönerna är orsak till det mesta onda i samhället, ochalla löneökningar framkallar inflation. Även när lönerna inte stiger, anses deav någon egendomlig anledning framkalla inflation. Offentlig sektor är någotfult, som man skall spara på - en belastning på ekonomin. Detta försöker manunderbygga genom orimliga beräkningar rörande den s. k. produktivitetsutvecklingen- beräkningar som är helt irrelevanta, eftersom man inte kan mätaproduktiviteten inne i en sektor vars produktiva effekter väsentligen yttrarsig i dess externa relation, dess verkan på samhället totalt. Den ekonomiska politiken på medellång sikt Konsumtionär också någonting fult, alldeles särskilt arbetarnas konsumtion, och offentligkonsumtion är moraliskt förkastlig. Exporten är det som svarar för detegentliga välståndet, och alla skatter gör människor fattiga, lata ochinitiativlösa. Hela denna primitiva fraseologi speglar naturligtvis ettpartsintresse -export- och finanskapitalets. Den är ett led i ett ideologisktkrig mot svensk arbetarrörelse. Men det anmärkningsvärda är, att dennapropaganda dominerar åsiktsschemat i landet till den grad att den lyckasframställa sig själv som sann vetenskap. Varenda gång en ekonom uttalar dessaplattityder nedfaller massmediafolk och större delen av det politiskaetablissemanget i vördnad. Arbetarrörelsens folk står där vid sidan, litetförsagda. De anar att det hela är ett bedrägeri., men det finns alltför fåsjälvständiga ekonomer och politiker som stöder dem.. Det kan vara dags för en kritisk granskning av dehärskande åsikterna på ekonomins område. Och man behöver inte granska särskiltlänge för att finna hur falska dessa budskap är. Det påstås att budgetunderskott skapar inflation. Men detär ingen tes som gäller konsekvent. Budgetunderskottens storlek i olika länderunder tycks inte ha något egentligt samband med graden avinflation: Det påstås att stor statlig upplåning tränger undanprivata investeringar. Det stämmer inte alls. De privata investeringarna iolika länder visar inget sådant samband med upplåningen. Och det land som haftde mest kolossala budgetunderskotten, nämligen , visar en samtidig tämligenhög ökning av investeringarna. Något samband mellan löneutveckling och inflation är ocksåytterst svårt att få fram. Det finns länder där både lönerna och lönekostnadenper producerad enhet stigit mer än i , men där inflationen ändå ärmindre. Den privata konsumtionen i t. ex. steg efter 1980..mycketsnabbare än i - ändå var prisökningen betydligt större iförbundsrepubliken. Både och har låg tillväxt, stagnerandekonsumtion och minskande investeringar, men har dubbelt så hög inflationsom . Påståendena om budgetunderskott, offentlig sektor, löner,konsumtion, inflation och export hänger inte alls ihop. Det hela stämmer inte.Det är något grundläggande fel i ekonomernas sätt att beskriva sambanden iekonomin. Man får närmast känslan av att det finns faktorer somekonomerna inte beaktar, som tycks spela den verkligt avgörande rollen och somneutraliserar verkningarna av andra, mer välkända faktorer. Effektivitet iproduktionsapparaten, säkerhet i arbetsflöde och arbetsmiljö samt kvalitet ocheffektivitet i det mänskliga arbetet tycks spela en vida större roll än somerkänns. Är det så, då faller ju alla den borgerliga nationalekonominshärskande fördomar till marken och ekonomerna i sina välskräddade kostymerförvandlas till pajasar. Då är skräcken för löneökningar, så monomant representeradhär av de borgerliga talarna, omotiverad. Då skall vi tvärtom accepteraen god löneutveckling. Och vi skall låta denna gå parallellt med en allmänuppskolning och utveckling av människorna i verkstäder och på kontor. sin tur har vi inte råd med en snål och negativ hållningtill de offentliga verksamheterna, ty det är genom dem vi som bäst kan gynnaproduktiviteten - både direkt, i skolning och utbildning, och indirekt, via t.ex. en klok hälsopolifik. Då måste vi bygga ut den infrastruktur i samhälletsom företagen i hög grad lever av. Det tycks vara så, att det landsom har en högt skolad arbetarklass, med goda och stigande löner, också ilängden hävdar sig bäst på exportmarknaderna. Med väl skolad menas då inte barakunnig i yrkets specialiteter och anpassad till den rådande produktionsapparaten,utan högt allmänbildad och tänkande. Människan är ju en intellektuell helhet,vars samlade utveckling gynnar utvecklingen på varje specialområde. Men det är också klart att en lönearbetarklass av dentypen inte kommer att låta sig nöjas med underordning vare sig i arbetsliveteller ideologin. Den kommer inte att svälja ekonomernas pretentiösa teser. Denkommer att kräva att få ta hand om planer och beslut, att få utöva inflytandepå själva produktionsprocessen och dess inriktning. Utifrån det sagda kan man också fråga om inte detsamhällsekonomiska balansproblemet delvis är ett annat än det vi vanligendiskuterar kring. Jag menar med detta inte att uttrycka nonchalans införfrågorna om bytesbalans och budgetbalans. Det är klart att det utrikes utbytetmåste hålla en viss nivå Och att stora budgetunderskott inte är något fördelningspolitiskteftersträvansvärt. Men det finns ett annat stort balansproblem: dentilltagande obalansen mellan arbete och kapital. Det har obestridligen skett ensocial omfördelning till kapitalets och de förmögnas förmån. Den officiellasynen på löntagarna är restriktiv och moraliserande, medanfastighetsspekulanter, valutahajar och privatmonopolister har kunnat glädja sigåt en rikt flödande officiell tolerans och välvilja. Man kan fråga om inte denna obalans kan misstänkas få enrad negativa följder. Den inhemska efterfrågebasen hålls tillbaka, ochexporttvånget skärps. Den offentliga sektorn hålls tillbaka, och viktigainfrastrukturinvesteringar sker inte i tillräcklig takt. En överefterfråganuppstår i stället på samhällsstegens högre nivåer, som driver på inflationenoch bidrar till diverse flaskhalsproblem på olika marknader, inte minst påfastighetsmarknaden, förutom att den automatiskt blir en belastning påbytesbalansen. De företeelser man så gärna vill skylla på löntagarna ochlönerna beror av allt att döma på den obalanserade förskjutningen av pengartill vissa skikt i samhället. Då skall man inte klämma åt de bredalöntagarskikten, utan i stället ta in mer från kapitalet och från de begränsademedelklasskikt som profiterat på de olika spekulativa företeelserna. Denväxande skillnaden mellan ett arbetarhushåll och ett villa- ochaktiespekulerande medelklasshushåll motiverar inte att vi klumpar ihop dem ochkallar dem för samlade hushåll. Inte heller skall man främja en förskjutning tillkapitalets fördel på den offentliga verksamhetens bekostnad. Tvärtom gynnaslandets utveckling av att de socialt, ekonomiskt och kulturellt produktivadelarna av vår offentliga infrastruktur görs så avancerade som möjligt. Allt detta väcker också uppmärksamhet inför det andrasäregna draget i den ekonomiska diskussionen. Vi diskuterar ekonomisk politikpå medellång sikt. Det borde vi göra utifrån frågan vilket slags socialutveckling vi vill se i Den ekonomiska politiken på medellång sikt Den ekonomiska politiken på medellång sikt Men det gör vi inte, möjligen därför att vi då verkligen skulletvingas redovisa var vi stod, vilket slags värderingar och människosyn vi hade,i stället för att gömma oss bakom en skenbart neutral och teknokratiskuppfattning av ekonomi. Skall vi framöver vara en självständig nation, som kanbestämma vår egen ekonomiska politik? Eller skall vi bli så integrerade i ettannat politiskt blocks ekonomiska sfär att vi får lämna över besluten åt andraauktoriteter än dem vi själva valt? Det är en fråga. Skall vi satsa på en ständigt stigande grad av exportberoende,eller skall vi söka ett mer stabilt förhållande mellan yttre och inre marknad? Skall vi släppa fram det privata kapitalet ännu mer, ellerskall vi inse att den samhälleliga infrastrukturen i ett högt avanceratframtidssamhälle har en helt avgörande betydelse? Skall vi söka lösa den djupgående konflikten mellanindustrialism och ekologi, eller skall vi låta miljöpolitik förbli en marginellkomplettering till en ekonomi som rusar vidare på den kortsiktigakommersialismens smala spår? Skall vi låta kapital och arbetskraft fritt flöda ut ochin i landet, och vilka politiska och sociala problem förskaffar vi oss meddetta? Kan dé över huvud taget mötas inom ramen för en civiliserad ochdemokratisk samhällsbildning? Skall vi ha en samhällsvision där det stora flertaletmänniskor fortsätter att ha en tjänande och underordnad position? Eller skallvi satsa på deras kunskap, ansvar och kompetens och därmed på en grundläggandemaktförskjutning i samhället? Jag inbillar mig inte att dessa viktiga ekonomiska ochexistentiella.frågor väcker något intresse hos borgerlighetens ekonomiskaprofeter. Men de borde diskuteras i arbetarrörelsen och bland dess företrädare,åtminstone innan den borgerliga ideologin och kapitalismensutvecklingstendenser ytterligare har befäst klassamhällets struktur av maktresp. Arbetarrörelsen satte sig en gång målet att bryta nedklassamhället. Man borde börja med att på ekonomins och den ideologiskadiskussionens fält försöka ta tillbaka den mark finansvärlden med sina pengaroch sina hyrda profeter lyckats erövra. 5ARNE GADD (s): I proposition 36 till årets föreslårregeringen riktlinjer för den ekonomiska politiken på medellång sikt,dvs. utvecklingen i ett tioårsperspektiv. behandlarpropositionen i sitt betänkande nr 6. Det är som bereds tillfälle att taställning till en proposition som behandlar ekonomisk-politiskafrågeställningar litet mer långsiktigt än vanligt - mera precist i etttioårsperspektiv.