prot · GB0921 · 1987-12-31 00:00:00 — Vi kankonstatera att i en mängd olika fall som gäller datalagrade uppgifter tillämpasinte sekretesslagen på det sätt som de enskilda registrerade rimligen kan harätt att kräva. För att ta ett exempel har data- och offentlighetskommitténkonstaterat att vi har en uppgiftsöver-lämning från sjukvårdskliniker ochde olika sjukhusen till som inte är förenlig med gällandesekretesslagstiftning. Detta har data- och offentlighetskommittén konstaterat iett betänkande som är nästan . Likväl har ingenting skettfrån regeringens sida. Men det är ännu värre än så. Den socialdemokratiskamajoriteten i denna data- och offentlighetskommitté inte bara konstaterar attdet sker en uppgiftsöverföring, som inte är förenlig med sekretesslagen,utan har dessutom lagt ett förslag, som innebäratt man skall urholka sekretesslagen och göra det möjligt med en typ avuppgiftsöverföring och en spridning av uppgifter, som i ännu högre grad minskarden enskilde patientens möjlighet att veta vart de egna patientuppgifterna tarvägen och vad de kommer att användas till. Denna urholkning av den enskildes integritet sker också genom aktivaåtgärder från den statliga sektorns sida, i form av den försäljning avpersonuppgifter som sker från ett antal olika myndigheters register. Det ärinte nog med att dessa uppgifter, genom den tryckfrihetslagstiftning vi har,är offenfliga, utan dessutom verkar statliga myndigheter i kommersielltintresse aktivt för att sprida dessa uppgifter, inte bara var för sig utan i enmängd olika typer av sammanställningar som kan göra dem klartintegritetskränkande. Framför allt leder detta till att den enskilde harväldigt liten uppfattning om vart uppgifter som han eller hon i förtroende harlämnat till en myndighet tar vägen. Även här kan vi konstatera att densocialdemokratiska majoriteten i data- och offentlighetskommittén tyvärr intaren alltför nonchalant attityd till den enskildes möjlighet att påverka sitträttsliga skydd. I sitt förslag vill man legalisera försäljningen från de tiostörsta försäljarna, utan att definiera vilka uppgifter som skall få säljas. Manvill endast legahsera verksamheten för dessa tio och förbjuda eventuellatillkommande intressenter. Detfinns, herr talman, till grund för denna politik en uppfattning som tycks haspritt sig i det svenska samhället, långt ut bland myndigheter, bland mångapolitiker, i regeringen och bland olika forskare. Det är uppfattningen att denenskildes privatiiv är ett slags fri nyttighet i myndigheternas maktutövningoch i forskningsarbetet. Det är en uppfattning som man knappast kan säga står iöverensstämmelse med vad den normale medborgaren tycker. Den stämmer inteheller med vad den normale medborgaren förväntar sig, när han eller hon lämnaruppgifter till det allmänna. Likväl kan vi just nu se två exempel på hur mantar ytterligare några steg för att nagga den enskildes integritet i kanten.Regeringen har för någon tid sedan lämnat en lagrådsremiss rörande ändringar itaxeringslagen, som innebär att skattemyndigheterna kommer att kunna gå in ochta databaserade handlingar, utan att man på något sätt klargör vilket skyddsom skall finnas för den enskildes rättssäkerhet och integritet, utan att manpå något sätt har utrett vilka konsekvenser detta får för de enskildamedborgarnas integritet. Visåg ett exempel på att datalagen inte tillräckligt starktkan skydda de enskilda medborgarnas integritet. Det var när tidningen fram ett forskningsregister som omfattar 55 000 värnpliktiga födda 1953.De har blivit utsatta för att utomordentligt känsliga uppgifter om dem harutlämnats till ett forskningsprojekt utan deras samtycke eller vetskap. Här harvi en situation där en person vid mönstringen i förtroende har lämnat känsligauppgifter om sig själv för att de enbart skulle användas till de ändamål somangavs som skäl då han ombads att lämna dessa uppgifter. Han har lämnatuppgifterna i förtroende och litat på att sekretessen skall fungera. Likvälanvänds nu dessa uppgifter till ett annat ändamål. De utiämnas till en enskildforskare utan någon prövning i det enskilda fallet om detta innebär ett intrångi den enskildes integritet. Dettaregister är intressant också som ett exempel som visar på detomöjliga i att dra en gräns mellan s. k. forsknings- och statistikregister ochandra administrativa register av olika slag. Det finns tre skäl för att det ärså. För det första finns det ingen skillnad utifrån denenskildes utgångspunkt. För den enskilde är situationen den att man lämnarifrån sig uppgifter som man därefter inte har någon kontroll över. Andra harkontrollen över vart känsliga personuppgifter tar vägen. Förändringar kan ske iform av lagändringar eller genom överträdelser av gällande lag. Det viktiga äratt den enskilde inte längre har kontroll över dessa uppgifter. För det andra föder forskningen inom de här områdenadefinitionsmässigt alltid nya krav på framtida administrativa ingrepp.Uppgifterna som sådana och forskningsresultaten skall användas till enpraktiskt utövad politik. För det tredje förtjänar det här forskningsregistretutomordenligt väl att vara exempel på hur svårt det är att dra gränsen mellanforskningsregister och register som direkt kan inverka på den enskildesvardagliga liv. Jag kan citera ur den skrivelse som projektledaren skrevtill datainspektionen 1978. Han skriver bl. a. följande: "I harvi ett synnerligen välutvecklat datasystem med ett flertal register; som påolika sätt kan belysa den vuxna individens psykiska, fysiska och socialaförhållanden." Han fortsätter, i sin argumentation för att detta registerbör kunna kopplas ihop med andra register: "Om informationen från en delav dessa sättes i relation till förhållanden under uppväxten - dvs. det härbeskrivna personregistret - skulle möjligheter finnas att redan underuppväxten kunna urskilja individer med presumtiva framtida ordinära resp.anmärkningsvärda förhållanden." Han skriver vidare: "Detta skulle kunna ge praktiskamöjligheter för att tidigt i människans liv komma in med åtgärder för attförekomma en senare negativ utveckling, dvs. en i ordets verkliga meningprofylaktisk verksamhet, som ofta sker slumpvis och ostrukturerat. Visaknar fortlöpande information, då man följer personer på här beskrivetsätt med regelbundna intervall." - Där ser man i klarskrift hur det kan gå och vilkenlockelse som finns i att använda den kunskap om enskilda människor som kanuppstå när den finns samlad i stora centrala register. Där ser man också hurskört skyddet för den enskildes privatliv är i den delen. När uppgifterna välär utlämnade och debatten kommer i gång om hur uppgifterna skall kunna användastill olika, i vissa fall måhända vällovliga, men i andra fall mindrevällovliga, avsikter, är den enskilde inte längre skyddad av några lagar ellerregler. Han eller hon är enbart beroende av att myndigheten har kunnat se olikadimensioner i hotet mot den enskildes integritet och därmed utfärdat deföreskrifter som kan behövas. Den enskilde är beroende av att dessaföreskrifter följs. Den enskilde är beroende av att den som har tillgång tilldessa uppgifter inte missbrukar dem. Den enskilde vet dessutom att andra än demsom han har lämnat uppgifterna till har tillgång till dessa. Men vi ser också en kuslig framfidsvision där man med ettslags deterministisk uppfattning om forskningen tror sig kunna se olika skältill att man skall ingripa i den enskildes liv. Man tror sig t. ex. med hjälpav statistik och forskning kunna se vilka som är presumtiva alkoholister ochdärigenom motiveratill utomordentligt ingående insatser riktade mot den enskildes privatliv utanatt den enskilde har någon möjlighet att skydda sig. Allt detta bygger på att vi i vårt samhällehar en nonchalans när det gäller skyddet av den enskildes integritet. Dennanonchalans är, tyvärr, företrädd i den socialdemokratiska gruppen i dennariksdag och i regeringen. Frågan är vad man kan göra. För det första, herr talman, bör man skärpa datalagen. Manbör ytterligt starkt skärpa ändamålsstyrningen av hur insamlade uppgifter skallanvändas. Det måste på ett helt annat sätt bli klart att insamlade uppgifterenbart skall användas till det ändamål som de är insamlade för. Det innebär attde begrepp som finns i datalagen och som medger att uppgifter används för ettannat ändamål, t.ex. till samkörningar, begrepp som kallas särskilda ochsynnerliga skäl, måste ges en mycket klarare och mycket mer precis utformning.Då kan man uppnå en situation där utvecklandet av nya register begränsas ochdär samkörningar begränsas. Man kan få en skärpning av datalagen genom att manlåter en juridisk instans, regeringsrätten, och inte en politisk instans,regeringen, pröva datainspektionens beslut. Det är det första man kan göra. För det andra måste sekretesslagen skärpas, vilket innebäratt man inte får acceptera någon urholkning av den som den socialdemoraktiskamajoriteten i DOK tyvärr har föreslagit. Det innebär också att man måste ge denenskilde medborgaren rätt och möjlighet att överklaga beslut om utlämnande avsekretessbelagda uppgifter. Det är en orimlig situation att det är densom begär att få ett utlämnande som kan överklaga. Men den enskilde somsekretessen skall skydda har ingeii möjlighet att överklaga om en myndighetfattar beslut om att utlämna väsentliga personliga integritetskänsliga uppgifter.Vi moderater menar att man bör överväga hur man skall kunna utforma ge den enskilde medborgaren en starkare rättslig ställning idessa fall. Vi menar också att man bör ställa krav på regeringen att den bättreskall följa tillämpningen av sekretesslagen så att den fungerar. Regeringen fårinte som acceptera det rådande tillstånd där sekretessbelagda uppgifterinom sjukvården behandlas på ett sätt som inte är förenligt med sekretesslagen. För det tredje bör man, herr talman, decentralisera destora centrala registren och över huvud taget decentralisera vårdataanvändning. Inom sjukvården skulle det kunna få till konsekvens att man haren mängd olika decentraliserade register vid de olika, klinikerna, medmöjlighet till en kommunikation mellan olika kliniker. Men ansvaret förpatientjournalerna och ansvaret för patientuppgifterna bör ligga på kliniken,och därför bör också datasystemen anpassas till detta. På motsvarande sätt börsamma förändringar ske inom andra samhällsområden där man har satsat påstora centrala register och där man i stället bör decentralisera, därför då får en bättre kontroll över att reglerna följs och ett störreansvarstagande då det gäller att de insamlade uppgifterna används på det sättsom de skall användas på och inte på något annat sätt. Till slut, när det gäller forskningen, herr talman, måstevi ställa krav på att det skall vara ett informerat samtycke när enskildaspersonuppgifter samkörs och används till olika forskningsprojekt. Det kaninnebära att man skall ge datainspektionenrätt att medge att man i vissa fall skall kunna nöja sig med passivt samtycke.Men det måste under alla omständigheter finnas ett utrymme för den enskilde attreagera och att som en medborgare i en rättsstat själv kunna avgöra var egnapersonuppgifter skall ta vägen och vad de skall användas till. I de fall därdetta inte räcker och det ändå kan anses motiverat att man skall kunna användainsamlade uppgifter till forskningen, bör kravet vara att man har registerlagarsom preciserar hur dessa uppgifter skall användas. Då slipper vi, herr talman,situationen att personer plötsligt slår upp en tidning och finner att de utanatt veta om det själva har blivit införda i ett dataregister. Jag är säker påatt någon av de efterföljande debattörerna betydligt bättre än jag kan redogöraför hur det känns. Jag är nämligen född och inte 1953, vilket en senaredebattör här är. Vad det handlar om, herr talman, är att stärka denenskildes ställning och att se till att enskildas personuppgifter intebetraktas som en fri nyttighet. Det gäller att gå emot en utveckling, som ipraktiken håller på att göra den enskilde rättslös när det gäller skyddet avprivatlivet. har vi en utveckling mot ett nytt informationssamhälle.Det är mot denna bakgrund som jag, herr talman, yrkar bifall till dereservationer som moderata företrädare står bakom. 39MARGITTA (); Får jag börja med att rekommendera minaåhörare att läsa boken informationssamhället av professorn ihumanekologi . Författaren ger oss underlag fill en vidarediskussion av sambanden mellan data, information och kunskap. Han menar attdata omvandlas till informafion som i sig antingen kan vara tämligen banal, t.ex. upplysning om tågtider, eller bli till kunskap som varje människa genom enmycket mödosam process själv måste integrera i sitt privata liv och i sittoffentliga jag. Författaren menar också att det är endast genom kunskapersom vi kan orientera oss i en alltmer komplicerad värld och att det finnsmycket som tyder på att våra svårigheter som människor att orientera oss iverkligheten inte blivit mindre av verktyget datorer. Med kunskap menar haninte endast teoretiska kunskaper utan även de kunskaper som ärerfarenhetsbaserade, intuitiva och konstnärliga som alltid har med människoratt göra på ett eller annat sätt. Så till dagens betänkande med anledning avpropositionen om ändring av datalagen och motioner i samma ärende. Från olikaideologiska utgångspunkter och med olika kunskapssyn ser vi den snabbautvecklingen av datorer och vad datorer kan användas till, som hot ellermöjligheter. Hoten är ökande möjligheter för myndigheter att kontrollera oss ini minsta detalj, utan att vi själva kan skydda och värna en egen fredad del avoss själva. Som hot upplevs också möjligheterna att samköra via vårapersonnummer och på så sätt få fram en bild av oss som inte är sann och inteheller stämmer med vår egen uppfattning eftersom de ingående uppgifterna ärlämnade i helt andra och olika sammanhang. Positiva möjligheterär datorernas snabbhet och prestationer som vida överträffar våra egnahjärnors när det gäller att hitta, lagra och bearbeta och skicka i väginformafion. Naturligtvis finns det ingen absolut sanning- inte bara hot meninte heller bara möjligheter. Allahär som skall debattera har väl sagt de välkända fraserna attdatorisering i sig varken är ond eller god, som all teknik blir den till vadmänniskor styr den till och hur människor använder den. Den kan användas tinsåväl centrahsering som decentralisering av beslut, såväl centralisering somdecentralisering av arbetsplatser, såväl ökad meningsfullhet i arbetet sommera monotoni och rutinisering och såväl ökad arbetsgemenskap som ökadisolering. Vi liberaler menar att datoriseringen i stort sett varit och ärpositiv, men vi vill värna väsentliga liberala värden som vi känner hotas.Därför är en av våra främsta uppgifter som politiker att värna människorspersonliga integritet. Vi måste även i dataåldern få behålla rätten till enpersonlig och skyddad sektor. Det måste finnas tydliga gränser för vad och närmyndigheter och andra får registrera och samköra. Vi människor måste kunna litapå dessa gränser och på att de respekteras av alla - myndigheter,organisationer, forskare och företag. Enannan av våra uppgifter som politiker är att ta till vara de möjligheter somdatorerna ger oss att sprida makt och ansvar och ge medborgarna bättre serviceoch bättre information. Datatekniken skall därför också användas till att ökainsynen för allmänheten i myndigheters och politikers agerande - och inte baratvärtom. Entredje uppgift för oss som politiker är att se till att tekniken arbetar tillgagn för de svaga i samhället, t. ex. de handikappade, och inte gör människorsvaga genom att stänga ute vissa av dem. Ytterligareen uppgift är att göra helt klart för systembyggare att det gäller människorsbehov. Det är människor med kompetens och med svagheter som skall arbeta medsystemet och förstå systemet. Människor kan aldrig reduceras till ettor ochnollor. Maskiner kan därmed inte heller ersätta människor - bara komplettera.Vi måste således lyfta fram de humanistiska värdena. Dessa uppgifter för oss som politiker gör att jag som folkpartist tillatt börja med yrkar bifall till reservation 3. Den handlar om hur rättelserdokumenteras i datasystem. Om det skall vara möjligt för mig som enskildmänniska att få rätt till det lagfästa skadeståndet, måste jag också bevisa minrätt. Vi menar att det nu är rätt tidpunkt för lagstiftning om detta. Motbakgrund av det jag har sagt yrkar jag också bifall tillreservationerna 4, 5, 6, 7, 9, 10, 13, 14 och 15. Reservation4 handlar om att samtycket skall vidgas till att gälla registrering förforskning och statistik. Reservationen innebär också ett skarpare motstånd motsamköming genom att den enskilde själv skall ge sitt samtycke. Ireservation 5 anser vi att den försäljning av personuppgifter som staten ägnarsig åt bör försvinna. Det har behandlats av DOK, data- ochoffentiighetskommittén. Deras förbud gäller emellertid inte de verkligt storaregistren. Detta medför att de som säljer uppgifter kan fortsätta med det- och med lagstöd. Det är ett verkligt spel för galleriet. I reservationerna 6 och 7 upprepar vi vår tidigareståndpunkt när det gäller , dvs. att det skall vara ett registerför uppdatering och inte ett register där staten kan sälja ut sina medborgare -levande eller döda. Reservation 9 gäller etiska regler för forskningen. Iväntan på resultatet av den utredning som gäller den framtida forskningsetiskaprövningen skall inga nya register inom sjukvård och socialvård inrättas. 1 reservation 13 vill vi att de registerbesked somenskilda personer enligt lag har rätt att få skall vara så innehållsrika ochlättförståeliga att de lindrar den oro som många människor känner över att deär registrerade. Hanteringen kostar mycket, och det gäller också att ge valutaför dessa pengar. Vi menar att datainspektionens råd om hur dessa besked skallvara utformade inte alltid följs. Ett lagstöd tvingar mera. I reservation 14 vill vi att alla de vackra orden omdecentralisering nu får lyfta från papperet och bli verklighet. Tiden är inneför många myndigheter att byta sina system, eftersom de gamla har tjänat ut. Debör då ges raka besked om att stora landsomfattande register skall brytas nedtill regionala. Därigenom vinner vi också att säkerhets- och sårbarhetsfrågornakommer att kunna hanteras och uppmärksammas med det allvar de kräver. I reservation 15 har vi anslutit oss till en motion frånvpk och , som gäller folkterminaler och därmed vanliga människorsmöjlighet till insyn och kontroll. har kommit medmotioner i samma ämne, bl. a. av . I ett särskilt yttrande har vi gett vår synpå hur ordet integritet bör sparas för mänskliga och människors integritet ochinte blandas ihop med de behov företag har av skydd för sitt känsliga material. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 40 (): Utformningen av det framväxande datoriseradeinformationssamhället berör alla människor. Datatekniken används i helasamhället, såväl av förvaltningar och myndigheter som av enskilda företag ochprivatpersoner. Ett samhälle där kommunikation och information baseras pådatatekniken rymmer både möjligheter och risker. anser attdatatekniken måste byggas upp utifrån de enskilda människornas behov ochförutsättningar. Samhällets åtgärder inom datateknikområdet och den fortsattautvecklingen av det framtida informationssamhäUet måste utgå från enhelhetssyn på datafrågorna. Denna helhetssyn saknas i den nuvarandedatapolitiken. Datateknikens användning och dess konsekvenser för människor,organisationer och samhälle måste beaktas i ett sammanhang. För del har det varit naturligt att sättaden enskilda människan och hennes rätt till personlig integritet i centrum fördatapolitiken. Jag vet av egen erfarenhet hur det känns att via massmediaen dag helt plötsligt få reda på att man ingår i ett mycket stortforskningsregister, där det har samlats en mängd mycket känslig information ommig. Det har skett utan att jaghar fått någon som helst information om detta. Jag har inte haft möjlighet attantingen acceptera att ingå i ett sådant forskningsprojekt eller att avböja.Man har helt enkelt struntat i min uppfattning utan helt enkelt via mittpersonnummer samlat in en mängd uppgifter och använt dem i forskningen. För att uttrycka mig milt vill jag säga attnär man upptäcker detta blir man mycket upprörd. Detta tycker jag är etttalande exempel på att det behövs rejäla skärpningar i datalagen på flera olikaområden. I det nu föreliggande betänkandet frånkonstitutionsutskottet behandlas en proposition som handlar om reglerna förrättelse och skadestånd samt ett antal datapolitiska motioner. Det föreslås bl.a. en regel om att felaktiga uppgifter i personregister skall rättas. Det är ioch för sig bra, men är inte beredd att acceptera det föreliggandeförslaget eftersom skyldigheten att rätta felaktiga uppgifter inte görsovillkorlig. Det uttrycks på följande sätt i lagförslaget; "En oriktigeller missvisande uppgift skall rättas, ändras eller uteslutas, om det intesaknas anledning att anta att otillbörligt intrång i den registreradespersonliga integritet skall uppkomma." Men vem är det som skall avgöra om otillbörligt intrång iintegriteten förekommer eller inte? Jo, det registerhällaren. Som vanligtstruntar man i vad den enskilda, berörda människan tycker. Detta synsätt är ettuttryck för en storebrorsmentalitet, som vi från sida inte kanacceptera. Vi vill alltså ha en ovillkorlig skyldighet för registerhällaren attåtgärda felaktiga personuppgifter som,förekommer i ett dataregister. I propositionen föreslås vidare att den registeransvarigeskall utse en eller flera kontaktpersoner som skall ha till uppgift att hjälpaden som misstänker att felaktiga personuppgifter är lagrade om honom ellerhenne. Ett sådant förslag är i och för sig bra, med det finns vissa oklarheternär det gäller regleringen av denna kontaktpersons ansvar och befogenheter,såsom förslaget är utformat. Datainspektionen föreslås få befogenheter attmeddela föreskrifter om kontaktpersonen och dennes befogenheter. Av propositionensspecialmotivering framgår det att en sådan kontaktperson kan ha en annanarbetsgivare än den registeransvarige. Den registeransvarige kan alltså varafristående i förhållande till kontaktpersonen, och därmed kan möjligheterna förkontaktpersonen att påverka den registeransvarige i fråga om registret blibegränsade. För att skapa full klarhet på detta område anser vi attdatainspektionens föreskrifter skall riktas enbart till den som enligt 1 §datalagen är registeransvarig. Ansvaret för kontaktpersonens verksamhet,dennes befogenheter m. m. bör således vila på den registeransvarige. I samband med samkörningar av olika dataregister uppståralltid stor risk för intrång i den personliga integriteten, bl. a. därför då i ett och samma register får fram en stor mängd uppgifter om varjeenskild individ, men också på grund av att man genom samköringen utnyttjar deuppgifter sorn finns i de olika registren till något som de ursprungligen intehar samlats in för. Risken är då stor att kvaliteten på de samkörda uppgifternablir undermålig. Det har vi sett exempel på. Detta gäller t.ex. när olika administrativaregister samkörs för kontrolländamål men också när olika register samkörs förforskningsändamål. 1987/88:21 Detär därför enligt vår uppfattning nödvändigt att kraffigt begränsa samkörningen av olika register.Registersamkörningar bör kunna fillåtas endast under två förutsättningar:anfingen genom s. k. informerat samtycke, dvs. att de som ingår skall informerasom samkörningen och ge sitt samtycke fill den, eller genom att samkörningenregleras i en särskild registerlag, dvs. att vi fattar beslut om samkörningenhär i riksdag. Det är bara om någon av dessa två förutsättningaruppfylls som vi tycker att samköming mellan olika dataregister skall fåförekomma. Medstöd av lagar och förordningar samlar olika myndigheter in mängder meduppgifter om enskilda människor. Detta gör man för att kunna sköta sinmyndighetsutövning på ett så effekfivt sätt som möjligt. Men dessutom ägnar sigen del myndigheter åt att på kommersiella grunder sälja dessa uppgifter vidaretill hugade spekulanter.