prot · GB09129 · 1987-12-31 00:00:00 — Därför måstedemokratiseringen av den politiska makten parallellt utvecklas inom militärväsendetför aft kunna lyckas. Den aktuella utvecklingen i motiverar attSverige prioriterar - hela regionen -vad gäller olika former av stöd för den pågående fredsprocessen. Fredsprocessen grundas på den överenskommelse somundertecknades av de fem statscheferna i ,Esquipulas II.Fredsplanen innehållertio punkter. a. kan nämnas strävan för nationell försoning genom atfmotsättningarna inom länderna överbryggas genom överläggningar mellan regeringarnaoch opposifionen. Amnesti skall beviljas poUtiska fångar, och fångar som hållsav irreguljära trupper skall friges. Nationella försoningskommissioner medrepresentanter för regering, kyrka och de lagliga oppositionspartierna harbildats med uppgift alt övervaka uppfyllandet av fredsöverenskommelsen. Vidare åtar sig regeringarna aft verka föreld upphör. Demokrafiseringsprocessen skall främja respekten för mänskligarättigheter, social rättvisa och nationellt självbestämmande. Bildandet avpolitiska partier och fria val skall garanteras, och undantagstillstånd skallavskaffas där sådant råder. Ett centralamerikanskt parlament skall väljas. Allaformer av stöd och upplåtelse av territorium till irreguljära styrkor ellerupprorsgrupper skall upphöra. Flyktingar skall fillåtas återvända och gesbistånd för detta. Staterna skall verka för atl mer rättvisa samhällen skapas,och en internationell verifikafionskommission skall inrättas. Det framgår således klart, herr talman, av fredsplanen attden är starkt beroende av både ekonomiskt och politiskt stöd från omvärlden.Sverige torde vara ett av de länder utanför sombäst skulle kunna bidra fill atf planen kommer att lyckas. Som väntat har processen stött på svårigheter. Men trotsallt finns det ju åtskilliga ljusa punkter. Det är viktigt att utrikesufskottetoch i övrigt håller sig med en nyanserad och realisfisk bild avutvecklingen i hela . medverkan i positiv mening kanäventyras om vi alltför ensidigt backar upp enbart sandinistregimen iNicaragua. Def är enligt riiin mening synnerligen angeläget aft utskottetmedverkar till att vi i får en helhetssyn på . Jagtycker, herr talman, inte atf den alltid är för handen ute i den allmännaopinionen. 123STIG ALEMYR (s): Jag ber att få yrka bifall till utrikesutskottefs förslag. tycker att det är ett tunt betänkande.Situationen är ju den att motionerar olika partier och olika enskildaledamöter om atf skall engagera sig när det gäller alla delar avjordklotet och lösa alla problem överallt. Det är uteslutet att göra detta. Menmed envetenhet kommer motionärerna tillbaka år efter är i samma fråga.Då kan man inte skriva ett tjockt och fullständigt betänkande - def äronödigt - utan motionärer och andra får göra sig mödan aft se vad utskottetfidigare har skrivit, och så skriver utskottet det som är nytt och är avintresse just det år vi behandlar frågan. Det finns ingen möjlighet atf arbetapå annat sätt. Dessutom var det i just denna fråga eninterpellationsdebatt i början av den här månaden - för drygt tre veckor sedan- och det gör att jag inte har skäl att upprepa argumenten utan kan hänvisatill vad utrikesministern sade under den interpellafionsdebatfen. Han sade - påden punkten vill jag åberopa hans uttalande - att det tyvärr är så att brottmot mänskliga rättigheter är mycket vanliga i . Det sker sådana ipraktiskt taget alla länder- jag säger inte i alla länder utan i prakfiskttaget alla länder. I allt samarbete, vilket land det än gäller, betonar Sverigeoch skall betona vikten av att man slår vakt om de mänskligarättigheterna. Detta sade vi bl. a. i vårt biståndsbelänkande, som AlfSvensson säkerligen läste. I biståndsbetänkandet var vi delvis inne påCentralamerika, därför atl alltmer svenskt bistånd går dit - fler och flermiljoner kanaliseras direkt via staten eller via enskilda organisationer filldessa länder. Jag vill också betona att utrikesutskottets betänkande ärenhälligt - def är endast som har reserverat sig. Även här harsocialdemokraterna, centerparfisterna, folkparfisterna och vpk:s ledamöterskrivit sig samman i sin bedömning. hör jag att närmar sig denmoderata bedömningen, och det är naturligtvis upp till att göradet. Men det är en mycket stor majoritet i utskottet för de formuleringar somfinns i betänkandet. har i sin reservation givit en alldelesfelaktig bild av den svenska inställningen. Men det är på det sättetmoderaterna arbetar när det gäller utrikespolifiken. Man glider mer och mer inpå aft försöka ge en vrångbild, en onyanserad bild av hur ser påförhållandena i olika delar av världen. Jag gåralltså inte in i den diskussionen utan hänvisar till interpellationsde- batten samt tidigareutskoftsbetänkanden. Och än en gång yrkar jag bifall till utskottetshemställan. Anf.124 (): En sak måste väl ändå sägas, och det är aff de yrkanden som behandlas idef föreliggande betänkandet är inga yrkanden som återkommit år , utandet är yrkanden som härrör ur det faktum aft Ariasplanen nu är den bas påvilken fredsprocessen i drivs. Därför finns det knappast någonmöjlighet aff härvidlag gå fillbaka till fidigare betänkanden. Däremotär det vikfigt att lyfta fram och diskutera situationen i . Vikan konstatera att de flesta centralamerikanska stater har haft utomordenfligtsvaga statsmakter - statsmakter som inte kunnat upprätthålla lag och ordningoch inte kunnat ge medborgarna skydd mot olika terroristgrupper. Inågra fall, under vissa perioder, har denna terrorism varit densamma somstatsmakfen. Där kan vi ändå se en betydelsefull förändring, därför atl deflesta centralamerikanska regimer menar allvar när de ger uttryck för sinvilja aft skydda medborgarna och deras fri- och rättigheter. De kan i en delfall vara mindre framgångsrika på grund av aft de inte kan hålla stånd motolika exlremistiska grupper, men statsmaktens inriktning i dessa länder fårändå sägas vara relativt klar. Idetta avseende är det en skillnad då def gäller . Där har vi en starkstatsmakt som flyter samman med ett politiskt parti. Och där är det så, SfigAlemyr, att intensiteten i de svenska reaktionerna i fråga om övergreppen motde mänskliga fri- och rättigheterna, mot ett val som utestängde viktigademokratiska grupper, samt oviljan att stödja kommissionen för de mänskliga fri-och rättigheterna, utgör exempel på alt den intar en svalhållning till dem som i gentemot sandinisterna försöker hävdamänskliga fri- och rättigheter. Samtidigtkan vi konstatera att utformningen av det svenska biståndet, kabinettssekreterarenssätt atf tala om den sandinistiska politiken samt det förhållandet attföreträdare för det svenska under en följd av dagaravlägger vänskapsbesök i , knappast ger vid handen atf framstårsom en särskilt konsekvent värnare av de mänskliga fri-och rättigheter somsandinisterna de facto trampar på. Därför är det besynnerligt aft hävdar att vi ger en vrångbild av utvecklingen och situationen iNicaragua. Vi lyfter på samma gång fram de positiva utvecklingstendenserna, såockså i def anförande jag alldeles höll, som vi pekar på aff det defacto förekommer fundamentala övergrepp och än så länge avgörande hinder mot endemokratisk utveckling. Jag skulle gärna vilja uppmana aft redogöraför på vilket sätt vi har gett en vrångbild av situationen i . Och föratt gå vidare i resonemanget: Är det inte korrekt att utrikesministern harvägrat atf ge kommissionen för de mänskliga fri- och rättigheterna politisktoch ekonomiskt stöd? I vilket annat land intar den en såkallsinnig attityd mot dem som i kampen mot en regim med totalitära ambitionerförsöker hävda medborgarnas möjligheter till demokratisk samverkan ochyttrandefrihet? inte tydapå att man är särskilt konsekvent i sitt fördömande av den sandinistiskapolifiken. 125 (): Jag har förståelse för att det för ettutskott inte går atf år ut och år in repetera allt som kanske borde vara med ibetänkandena, men jag tycker att detta betänkande är tunt i sin disposition,eftersom det så ensidigt talar om en av de stater def gäller i ,, medan de andra knappast finns med alls. Jag tror att det är tillskada för möjlighet att på ett positivt sätt verka för hela regionen.Regionen hänger ihop och kommer att göra det alltmer, i synnerhet om man skallnå fredsresulfat. Det är en självklar internationell bedömning. Jag tycker också atf def har hänt en del i regionen sedanutskottet skrev sitt förra betänkande, så det hade kanske funnits anledning attta med ytteriigare en del nytt. Jag tror dessutom att man inte skall vara så generös tillskriver enbart att bry sig om regionen och se den ur ettvidare perspekfiv. Jag vill verkligen också vara med i def sammanhanget ochupplever det inte som chikanerande på något sätt. Utrikesministern nämndes här. Ja, faktum är att när utrikesministernkom hem efter sin centralamerikanska resa hade han mycket intressant ochpositivt att säga, inte minst om utvecklingen i . Just om ett sådantland som skulle jag gärna ha sett att en del av vad utrikesministernsade i en tidigare interpellationsdebatt än den som här åsyftats hade funnitsmed i betänkandet. Faktum är ju atf Cerezo i har varit en stordrivkraft i de fredssfrävanden som förhoppningsvis i fortsättningen alla länderi skall omfatta. 126STIG ALEMYR (s): Man kan naturligtvis ha delade meningar omhur mycket ett utskott skall skriva när en viss fråga behandlas, och jag haringen anledning att polemisera med på den punkten. Men det var ipolemik med och infe med som jag nämnde att vi ommöjligt inle upprepar vad som sagts tidigare utan försöker att i ställettillföra def som är nytt när vi skriver ett betänkande en gång i sammaämnesområde. Det som kanske ändå är det allvarligaste i denna fråga ärden historielöshet med vilken betraktar problemafiken. Här levdeNicaraguas folk - om vi nu koncentrerar oss på def - under årfionden i detdjupaste förtryck, där en regim stödd ufifrån höll folket nere i svält ochofattbart lidande. Folket slog sig fritt, och i det läget stödde stora delarav folk frihetskampen och betraktade det som en framgång aff den gamladiktaturen försvann och att man gjorde försök atf förbättra förhållandena förde människor som levde i slaveri. Vi är naturligtvis nu besvikna aft det intehar gått fortare och alt den gamla diktaturen efterträddes av en ny med brutalametoder. Skälet är det hemska våldsamma hat som fanns bland folket på de olikasidorna. Den nuvarande regimens möjligheter att lösa problemen har 6 protokoll 1987/88:129 försvåratsav att den gamla infe ger sig utan med stöd utifrån av en supermakt för ettinbördeskrig. Det är det allvarUga i det historiska läget. Därför vill vi på allt sätt stödja de krafter i länderna iCentralamerika som arbetar för fred. Vi sade det med all tydlighet till CostaRicas president när han besökte för inte så länge sedan. Vi säger def ialla kontakter vi har med dessa länder och jag sade detsamma nar jag självbesökte . Glöm infe aft def är fråga om ett folk somännu inte har lyckats klara upp sina förhållanden, som måste komma till fredförst och därefter till bättre ekonomi. Det görs vissa framsteg när det gäller fred just , menmycket ser mörkt ut. Jag kan bara uttala den förhoppningen att def skall gå attlösa problemen. Vi har i denna kammare bevUjat rätt mycket pengar till fleraländer i . Det går till alla länder därvia enskilda organisationer, och ingår det i kombinationen avåtgärder alt tala om för dem hur viktigt det är att försöka utveckla en respektför grundläggande mänskliga rättigheter, som har saknats idenna del av världen. 127GUNNAR (): Först vill jag gärna välkomna att entydigt deklarerade att den nuvarande regimen i är en diktatur.Del är bra, och del vill jag gärna ge honörn en eloge för. vill jag fästa uppmärksamheten på aft def inteär riktigt acceptabelt utifrån svensk utgångspunkt att vi i olika formerförsöker finna ursäkter för atf människor förtrycks. Det förtryck som har råtti får aldrig vara ett motiv för atf förtryck skall råda i dag.Det faktum atf det förekommer väpnat våld och väpnade oroligheter och att det ivissa delar av råder inbördeskrig får inte vara ett mofiv för atfregimen får spärra in, fängsla och ibland tortera företrädare för dendemokratiska oppositionen. Del får inte vara en ursäkt för atf man censurerarradiostationer och tidningar..Om vi skulle använda den måttstocken på andraländer skulle vi nämligen de facto gå ett antal diktaturregimer fill hända, ochjag vef aff Sfig Alemyr inte har den avsikten. Det viktiga för oss måste vara att stödja de krafter somverkar för fred och demokrati. Man kan infe uppnå fred i detta område om maninfe stärker demokratin. Därför är det så förbluffande atl svenskasocialdemokrater har varit så passiva när det gällt att ge politiskt, moralisktoch ekonomiskt stöd till de grupper i och i hela somenvetet kämpar för en demokratisk utveckling. Det är den demokrafiskaopposifionen i , en mängd olika fri- och räftighetsgrupper i helaCentralamerika, det är den mänskliga fri- och räffighetskommissionen iNicaragua. Medverka till att ge dem stöd så tar ni också bort en.anledning föross moderater aft krifisera er för passivitet gentemot sandinisterna. SfigAlemyr, fa ett initiativ inom partiet och se till att ger bistånd tillden fria och oberoende kommissionen för mänskliga rättigheter i -CPDH! Den organisationen kämpar en oerhört vikfig kamp för att mänskligafri- och rättigheter skall respekteras och alt, som,ett led i defta arbete,fredsprocessen skall kunna fullföljas. Ge ett sådant löfte här , så lovarjag aff nästa gångbeskriva er hållning till sandinisterna betydligt mer vänligt än vad jagmöjligtvis har gjort ! 128 (): Vi är inte särskilt skakade av GunnarHökmarks beskrivning av vår inställning till sandinisterna. Vi bryr ossegentligen infe ett skvatt om vad han tycker i den frågan. Vi bara konstateraralt vi inte godtar censur eller inspärrande av människor. ger isitt anförande intryck av aft det är del vi tycker om - det gör vi inte! uppger i sitt betänkande uttryckligen hur mångapolitiska fångar def finns i fängelserna i och hur många dekriminella fångarna är. Jag upprepar att vi tar avstånd från def. Jag använde uttrycket att den gamla diktaturenefterföljdes av en ny diktatur. Den nya regimen har sedermera legitimeratsgenom val, men den använde sig delvis av metoder som icke kan accepteras. Viupprepar def: Det är metoder som vi inte kan tolerera. Vid samtal medNicaraguas regim säger vi att man måste ändra defta för att relationerna ifortsättningen skall vara goda. hoppas vi atf fredsplanen skall leda fill resultat. Fårvi en samlad nation i kan vi ge vidgad hjälp både för den polifiskautvecklingen och för den sociala utvecklingen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) Jag får meddela atf anslag nu har satts upp om atf deftasammanträde skall fortsätta efter . 23 § Föredrogs utrikesutskottets betänkande 1987/88:25 omMellanöstern. 130GUNNAR (): Det här betänkandet är baserat framför alltpå mofioner som tagit sikte på situafionen på . Den situationen harvi diskuterat i kammaren. Det är viktigt att klargöra att vi frånsvensk sida infe accepterar de övergrepp som skett mot den palestinskacivilbefolkningen. När vi gör detta är det vikfigt att den svenska MellerstaÖstern-politiken bygger på realism och saklighet. Framför allt måste densvenska politiken bygga på insikten både att är regionens enda demokratioch aft denna demokrati alltsedan sin tillkomst varit hotad av krig ochutplåning av diktaturer, som inte önskat ge vare sig freden eller de egnamedborgarna en chans. Så är det,och skall man diskutera Mellanösternfrågan i ett vidare perspektiv än det sompräglar motionskraven och därmed betänkandet får man inte förbigå frånvaron avdemokrafi och mänskliga rätfigheter i grannländer. Det vore oseriöstatt bortse från det faktum att def i regionen finns en omfattande militär kraftbakom dem som inte erkänner staten rätt att existera. Ett av de främstahindren för en fredlig utveckling är PLO:s vägran att acceptera staten vägran är ett avgörande hinder för en fredsprocess som skulle kunnaleda både fill fred inom säkra och erkända gränser för och en nafiönellidentitet och autonomi för de palesfinier som lever på och iGaza. Kravetatt PLO skall erkänna måste vara ett av den svenska MellerstaÖstern-polifikens fundament. har tidigare understrukitbehovet av att PLO erkänner , och detta gäller även . I dettabetänkande fastslås det att grannar måste erkänna staten rättfill säkra och erkända gränser. Det får inte råda något tvivel om atf dettakrav i allra högsta grad gäller PLO, Situationen på har skapat ett ökat intresse för vad somhänder i , liksom den har skapat en ökad insikt om aft någotmåste göras. Av naturliga skäl har defta kommit atf fokusera världsopinionen påvad som sker på , i och i . Orsaken är enkel. Det är iIsrael det finns en öppen samhällsdebatt, och det är i samhällsdebattenoch händelseutvecklingen kan sätta sina spår i form av sanktioner motövergrepp, manifestafioner för en viss politik och förändringar inom och avden politiska makten. Detta faktum leder fill en snedvridning av vårtperspekfiv och en obalans i våra reakfioner gentemot allt vad som händer iregionen. Men vi lägger ingen saklig och realistisk grund för vår politik om viger skulden för att det bara är vi kan ha förhoppningar om. Detblir en ensidig politik, som inte kan bidra till vare sig dialog ellerfredsprocess, eftersom freden bara kan växa fram där, mitt bland människorna,mellan länderna, mellan israelser och palesfinier. Och där, herr talman, ärperspektivet sådant att det är uppenbart att det är två sidor som måste levaupp till samma förhoppningar, I den miljön kan en politik som växer fram ur detlånga avståndets ensidiga perspektiv aldrig bli relevant. Detta gäller framför allt om politiken utformas på ett propagandistisktsätt. Utskottsmajoriteten har valt att använda sig av palestinska kvinnorsmissfall för att måla upp en bild av en israelisk ockupationsmakt som inte drarsig för atf angripa gravida kvinnor och driva fram missfall. Det är en form avmisstänkliggörande som går långt utöver vad som är moraliskt och realpolitisktförsvarbart. Den svenska utrikesutskott borde aldrig låta sinabetänkanden präglas av formuleringar som hör hemma i hatpropagandan med sinakänslomässiga misstänkliggöranden och försåtliga insinuationer. Det direktasamband mellan aktiva åtgärder och missfall som utskoffsmajoritefen sökerantyda finns inle. Utskottet har som grund för sin skrivning inte ens haftnågon dokumentation av att antalet missfall har ökat på ett statistisktsäkerställt sätt. Utskottet har i stället grundat sin bakgrundsbeskrivning påhörsägen och rykten. Syftet är aff ge en negativ bild av , inte att ge enkorrekt bakgrundsbeskrivning. Det är beklagligt. Jag yrkar bifall tillreservation 1. Skall den svenska Mellanösternpolitiken bli trovärdig måste den utgåfrån deras perspekfiv som skall vara parterna i en fredsprocess. Det innebäratt vi måste ställa krav på båda sidor som om vi hade samma förhoppningar omdem. Endast så kan vi långsiktigt medverka fill att det på den arabiska ochpalestinska sidan växer fram en medvetenhet om att freden kräver eftergifter,inte bara av utan även från araber och palestinier. Detär därför nödvändigt att konstatera att PLO är en organisafion som saknarförmåga att i en fredsprocess agera med realism och att som organisationanpassa sig fill villkor som är nödvändiga för förhandlingar. Def är faktisktett bekymmersamt faktum att det finns en tendens bland stora grupper inomPLO liksom inom att förtränga behovet av en fredlig lösning. Polariseringeni det israeliska samhället är likväl inte större än att den med marginellaundantag sker inom ramen för demokrafiska värderingar. Fredsprocessensmöjligheter kommer allfid aft kunna diskuteras och debatteras öppet i Israel.Både den internationella och den inhemska opinionen kommer tillsammans medverklighetens krav att kunna påverka både regeringar och valmanskår. Den dagdet finns en reell chans att nå en fredlig lösning blir del svårt för varjeisraelisk regering att överleva, om den nonchalerar chansen till fred ochsäkerhet. Närdet gäller PLO är situationen tyvärr en annan, kanske rent av den omvända. Därfinns inte samma öppna debatt. Vi vet att de palesfinier som visar prov påvilja fill förhandling gör det med risk för eget liv. De palestinier som stöderfredsinitiafiv och förhandlingar bUr automatiskt PLO:s fiender, med risk föratt avrättas. En fråga som måste ställas på allvar är om PLO som organisafionär kapabel att föra fredssamtal med de krav på eftergifter som detta ställer.Denna fråga kan delas upp i två: Kan PLO:s ledning organisatoriskt ochpolifiskt genomföra den förnyelse av de egna ståndpunkterna som oawisligenblir nödvändig? Och finns det ett fillräckligt stort stöd bland PLO:s aktivaför en fred som inte ger allt utan enbart det som en förhandling kan ge? Dessafrågetecken måste rensas ut. Det måste vara en viktig uppgift för deninternationella opinionen att genom sina krav på PLO medverka fill att så sker.Det är nödvändigt i sig men också för att PLO skall visa sig vara enorganisation som kan vara en part vid förhandlingar. Inget kan vara merhindrande för fredsprocessen än om de palestinska ledarna ges uppfattningen aftman inte behöver ta itu med denna internt utomordentiigt svåra fråga. Och detvore förödande för chanserna fill fred, om de palestinska ledarna genom deninternationella opinionens passivitet i denna fråga gavs illusionen att man intemåste erkänna staten för att kunna leva upp till de krav som vi ställer.Erkänna måste PLO, om fredsförhandlingarna skall ha en möjlighet attlyckas och om man vill visa att man vill fred. krav på PLO måste härvara entydigt. Påsamma sätt måste världsopinionen medverka fill att de palestinska ledarna fårklart för sig att våld och terror mot civila är oacceptabelt. Det är mord attavrätta tre kvinnor i en buss i öknen, det är mord och det skall fördömas somett sådant. I då mycket av världsopinionens engagemang vänds motutvecklingen på är det viktigt att PLO aldrig får tillåtasleva med uppfattningen atf vi passivt accepterar terror mot civila. Samtliga schatteringar och grupper inom PLO måste också haklart för sig att kraven på ett israeliskt tillbakadragande infe automatisktinnebär något annat än ett krav på förhandlingar, som lika myckel riktas molPLO. Det är infe i första hand ockupationen som måste få ett slut, utan fredensom måste få en start. Kraven på ett israeliskt tillbakadragande lill 1967 årsgränser innebär inte heller alt världssamfundet har fastställt några gränser.De gränser som ett fredsavtal skall byggas på måste vara en fråga förförhandling, där de gränser som rådde måste ses som etthistoriskt faktum. Detta måste den internationella opinionen göra klart förPLO:s ledare. har, liksom alla andra länder med ett uppriktigt intresseför en fredlig utveckling i , ett ansvar för atf man inom PLOinte tror sig ha stöd för något annat än förhandlingar och rätten fill ett egetland för det palestinska folket. Det är också viktigt att ingen illusion skapas om atfdetta förutsätter en egen stat. Stabiliteten och säkerheten talar emol ennyskapad och konstruerad stat på . Både kravet på ett eget land fördef palestinska folket och kravet på säkerhet och stabilitet talar för enlösning av transjor-dansk karaktär med regional autonomi pä . Defpalestinska folkets nationella identitet och status är givetvis något sommanimåsle kunna förhandla om, med olika lösningar möjliga, men det är viktigtatt slå fast atf det i första hand gäller rätten till en egen palestinskhemvist och för flyktingarna års krig rätten att återkomma till detland som då ockuperades. Det är det palestinska folket som skall ha ett land,inte PLO som skall ha en stat. På samma sätt som våra förhoppningar påIsrael inte får leda fill ensidiga krav är det viktigt att vi infe genomfrånvaro av krav på PLO skapar förhoppningar som aldrig kan infrias. Därförmåste vi också med kraft verka för atf varje möjlighet fill en fredsprocess tasfill vara.