prot · GB0920 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:20 1§ Svar på interpellation 1987/88:52 om privat barnomsorg, m. m. a. med hänvisning fill folkrörelseutredningen,frågat mig om regeringen avser att lägga fram förslag som försvårar dels förföreningar att medverka i barnomsorgen, dels för kommuner att anlita företaginom äldreomsorg och handikappomsorg. Den16 oktober besvarade jag här i kammaren en fråga i samma ämne. Jag sade dåatt folkrörelseutredningens betänkande är ute på remiss och att regeringenförst efter denna remissomgång kommer att ta ställning till förslagen. Remisstidenhar ännu inte gått ut, så frågan befinner sig i och för sig i samma läge somvid förra svarstillfället. Jag vill dock ta tillfället i akt att göra någraförtydliganden. Iregeringens förnyelsepolitik för den offentliga sektorn ingår att ökamedborgarnas möjligheter att välja alternativa former av vård och omsorg.Regeringen vill öka valfriheten dels inom den offenfliga sektorn, dels inomfolkrörelser, föreningar och kooperativ genom en vidgad verksamhet. Ensjälvklar utgångspunkt är att valfrihet skall tillkomma alla medborgare på likavillkor. Frågan om privat eller kommunalt bedriven verksamhet har minst treviktiga aspekter: Enförsta fråga är om privat verksamhet inom område är förenligmed gällande lagregler. En andra fråga är vilka lagliga möjligheter kommunernafaktiskt har att överlämna vissa uppgifter till enskilda. En tredje fråga ärtill vilka verksamheter statsbidrag skall utgå. Jagvill först stryka under att det inte finns några lagliga hinder för enskildaatt starta och driva privat verksamhet inom det socialpolitiska området. Sådanverksamhet förekommer också . Det gäller privatpraktiserandeläkare, tandläkare och sjukgymnaster, m. fl. De regler för verksamheten somfinns avser i första hand tillståndsgivning och fillsyn från samhällets sida.Att fillsyn behövs har inte minst debatten om Livets ord visat. Jagvill framhålla att rättsläget är oklart när det gäller kommunernasmöjligheter att inom ramen för socialtjänstlagen överlämna uppgifter fillenskilda. har påtalat att det här finns en"gråzon". Jag anser därför att det finns all anledning att klarläggarättsläget och det oavsett olika partipolitiska ställningstaganden i fråga omprivat eller offentlig verksamhet. Omprivat barnomsorg, m.m. Statsbidragutgår numera till de flesta former av barnomsorg, dvs. daghem, familjedaghem,deltidsgrupper, öppen förskola och alternativa barnomsorgsformer iföreningsregi. Däremot utgår inte statsbidrag fill barnomsorg som drivs meduppenbart vinstsyfte. Mittsvar på första fråga är att regeringen är positiv till attideella föreningar och föräldrakooperafiv engagerar sig inom barnomsorgen.Regeringen har således inte några planer på att försvåra för dessa typer avföreningar att medverka i barnomsorgen. Mittsvar på andra fråga är att regeringen inte heller har någraaktuella planer på att förändra de nuvarande reglerna i syfte att försvåraenskildas medverkan inom omsorgen om äldre och handikappade. 2 BENGTWESTERBERG (fp); Jag ber att fåtacka civilministern för svaret på mina frågor. Dess värre måste jag konstateraatt svaret är något motsägelsefullt. Åena sidan säger att regeringen kommer att ta ställning tillfolkrörelseutredningens förslag först efter remissbehandlingen. Åandra sidan säger civilministern att regeringen inte har några planer på attförsvåra för ideella föreningar och föräldrakooperativ inom barnomsorgen ellerförsvåra enskildas medverkan inom omsorgen om äldre och handikappade. Nuställde jag mina frågor mot bakgrund av att folkrörelseutredningen ju faktisktföreslår åtgärder som skulle försvåra för de nämnda alternativen. Jag måste därför be BoHolmberg om ett förtydligande. Innebärsvaret att regeringen redan har bestämt sig för att inte genomförafolkrörelseutredningens förslag på de punkter jag har berört, eller innebär detbara att regeringen inte kommer att lägga något förslag förrän betänkandetremissbehandlats? Ombeskedet är att utredningens förslag inte skall genomföras, är det ettglädjande besked. Om beskedet är att regeringen ännu inte bestämt sig, harcivilministerns svar inte bidragit fill att skingra den oro som måiiga socialtengagerade människor i ideella föreningar och olika företag känner. Jagciterade i allmänpolitiska debatt ur ett brev som ett parförskollärare i har skickat till mig. De driver ett av de 70 daghem somhotas av folkrörelseutredningens förslag, och de skrev fill mig för att luftasin oro: "SomLyckan" - det är namnet på dagiset - "drivs sitter vi istyrelsen och har full insyn i verksamheten. I stället vill man ombildaförskolan till ett föräldrakooperativ där vi som anställda helt utestängs frånföreningen och styrelsen. Detta skulle innebära att vi som en gång startadeverksamheten och byggde upp den med våra ideal, mål och riktlinjer inte längreskulle få påverka detta. Dét känns i detta läge meningslöst att med glädje halagt ner 100-tals timmar av obetalt arbete för att göra detta till ettdrömdagis när det sedan bara ska tas ifrån oss." Kanjag nu skriva till dessa förskollärare, , och hälsa att regeringeninte kommer att ändra förutsättningarna för deras verksamhet? BoHolmberg konstaterar i sitt svar att med nuvarande statsbidragsregler förbarnomsorgen utgår inga statsbidrag, om daghemmen drivs med uppen- Det kanju låta entydigt, men i själva verket är det ytterst oklart. Isomras beslutade t.ex. att ett dagis inte skulle få statsbidragbara därför att det drevs som ekonomisk förening. Det var tydligen"uppenbart vinstsyfte". Men säger folkrörelseutredningen att justden ekonomiska föreningen är en lämplig form för de dagis som trots allt skallvara tniåtna. Däremot anser utredningen att ett alternativ drivs med uppenbartvinstsyfte och bör avfärdas redan om "föreståndaren eller förskollärarentar ut högre lön än kollektivavtalet". Detfinns rader av exempel på offenfliga verksamheter där man nu försöker införaolika former av belöningssystem för att stimulera de anställda att blieffektivare. Ofta går de ut på att om verksamheten ger överskott får deanstända använda det för egen del, helt eller delvis. Vad är det annat än"uppenbart vinstsyfte"? Isjälva verket visar förekomsten av vinst ofta att en verksamhet bedrivseffektivt, dvs. att kostnaderna hålls nere samfidigt som servicen är bra. Densom motsätter sig sådana verksamheter accepterar i praktiken ett slöseri medresurser. Det har vi inte råd med om vi skall klara barnomsorgen och andraviktiga serviceverksamheter. Mångaenskilda människor kan använda resurser effektivare i det lilla företagetsform. Det lockar fram deras engagemang och arbetslust mer än om de voreanställda. Med glädje har förskollärarna på Lyckan lagt ner hundratals timmarav obetalt arbete för att göra sitt dagis till ett drömdagis. Vihar inte råd att avvara ett sådant engagemang. Därför måste reglerna utformassä, att det finns utrymme för det. Den juridiska formen för en verksamhet kaninte vara avgörande, utan det måste vara verksamhetens innehåll. För dagen är min frågatill : Harregeringen bestämt sig för att inte genomföra folkrörelseutredningens förslag,eller håller regeringen öppet för att lägga fram dem när remissbehandlingen ärklar? Omprivat barnomsorg, m. m. . 3 (): Jag har tidigare i kammaren haft en debatt med civilministern i det härämnet, men jag tycker att frågan har en sådan dignitet att det finns anledningatt ställa ytterligare en del frågor till civilministern. Då är det intressantatt gå fillbaka litet grand och undersöka vad som har hänt och vad som ärregeringens målsättning i fråga om alternativen på det socialpolitiska området. Vikan först se på stödet fill barnomsorgen sedan vi fick den socialdemokratiskaregeringen . Så fort vi hade fått en ny regering i kanslihuset kom det ettförslag om nya statsbidragsregler för barnomsorgen. I de reglerna förbjöd man iprincip statsbidrag till föräldrakooperativ. I samband med att socialutskottetbehandlade den frågan gjordes uppvaktningar från föräldrakooperativ i Uppsalaoch på andra ställen. Trycket på regeringen blev för stort, och det resulteradei att regeringen fick ge sig. Det kom en ny proposition, där man motvilligtaccepterade föräldrakooperativ. Sedan har det kommit tvånya förslag från regeringen där man justerat Omprivat barnomsorg, m. m. tidsgränserna på dagis föratt dessa skall vara berättigade till statsbidrag. Man har förlängt tiderna.Det gäller inte minst det senaste förslaget om nya statsbidragsregler. a. på , där man fick konstrueranya regler för sin verksamhet som inte alls var till nytta för verksamheten somsådan. Nukommer folkrörelseutredningens förslag, som drabbar en rad förskolor. Mantvingar enligt förslaget in barn i den kommunala kön, och man vill också ha merstyrd föräldramedverkan. Man begränsar friheten när det gäller det sätt påvilket alternativen skall skapas. Jagtycker att vi kan se ett klart mönster från regeringens sida. För det förstavill regeringen inte ha några alternativ. För det andra är man under ett myckethårt tryck från en allmän opinion och från de borgerliga partierna, varför efter i vissa sammanhang. Men man kommer ständigt tillbaka. Dettaär en omöjlig planeringssituation för föräldrakooperativ och för alternativ,för privata alternativ, inom barnomsorgen. Det gäller inte bara regeringensagerande och socialdemokraternas agerande i , utan förhållandena ärdesamma ute i landet. Jag kan ta som exempel. ILjusdal har man brist på barnomsorgsplatser. Man försökte starta ettföräldrakooperativ. Den socialdemokratiska majoriteten i fördröjde,försenade och försvårade möjligheterna att starta detta föräldrakooperativ.Först efter valet, sedan man fått en annan majoritet, lyckades föräldrarnaskapa sitt eget föräldrakooperativ. Detär något av en terrorverksamhet som regeringen bedriver mot alternativen på detsociala området. Jag tycker att det hade varit bättre om man hade gått utrakryggat och sagt ifrån att alternativ inte skall finnas, än att man ständigtser till att irritera och försvåra möjligheterna att skapa alternativ. Detinnebär en omöjlig situation för de människor som vill ha alternativ inombarnomsorgen och på andra områden. Jagvill ställa en fråga till civilministern med anledning av den osaklighet somjag menar framkommer i det sista betänkandet från folkrörelseutredningen, därman bl. a. pekar ut personalen som arbetar på vaktbolagen, som inte har någonsom helst social ambition. Jag vill fråga: Har regeringen andra belägg för dehär synpunkterna? I folkrörelseutredningens betänkande är det nämligen mycketdåligt med beläggen. Där presenterar man bara snabba och hafsiga slutsatser. Civilministernhänvisar i sitt svar till att rättsläget är oklart. Det intressanta är attcivilministern inte tar upp de enskilda människornas önskemål och behov på dethär området. Han hänvisar bara till rättsläget och till en grå zon när detgäller tillämpningen av olika lagar och statsbidragsregler. Min fråga är:Tänker civilministern ersätta den grå zonen med en röd förbudszon?Civilministerns svar och socialdemokraternas tidigare agerande tyder nämligenpå det. Isvaret säger civilministern när det gäller punkt nr 2, att man inte lagligtskall försvåra ytterligare för alternativen. Jag vill fråga: Gäller detta ocksåtillämpningsföreskrifter? Talet om grå zon tyder på att det är tillämpningsföreskrifternasom är luddiga. Tänker civilministern via förändrade tillämpningsföreskrifterförsvåra ytterligare för alternativen? Beträffandebegreppet "uppenbart vinstsyfte" tycker jag att det är dags attsocialdemokraterna talar om vad uppenbart vinstsyfte är för någonting. Här villjag återigen hänvisa till civilministerns svar om rättsläget. Är det inte så,civilministern, att begreppet uppenbart vinstsyfte är så diffust att det ärjust detta som skapar den grå zonen? Man vet inte hur man skall tinämpabegreppet uppenbart vinstsyfte. Och vad socialdemokraterna och civilministernbetecknar som otillbörlig vinst är faktiskt någonting som av väldigt mångaenskilda människor inom barnomsorg och äldreomsorg i stället ses som en socialvinst, eftersom man kan välja alternativ. Vad är regeringens närmareprecisering av uppenbart vinstsyfte? Omprivat barnomsorg, m. m. 4 (): Att frågor om alternativ i vården - både barnomsorg och äldreomsorg -tas upp gång på gång här i , nu senast av , är exempelpå det stora intresse som knyts till dessa vårdfrågor. Dels är alla medvetna omatt det behövs en kraftig utbyggnad på båda dessa fronter, dels lever vi i enomprövningens tid när det gäller formerna. Härmåste finnas plats för nya initiativ, för experiment och för eninnovationsanda. Det gäller att ta till vara de skapande och uppbyggandekrafter som finns också på detta område. Det är inte alls ur vägen att här talaom behovet av en Gnosjöanda, där människor får tillfälle att vara med och lösade problem som finns. Detär därför som vi inom tog initiativet till att öppna möjligheterna förgrupper av föräldrar att bilda kooperativ för att gemensamt lösa sinabarnomsorgsproblem. Det var ett exempel på direkt demokrafi, och det var ettexempel på att människor på gräsrotsnivå kunde påverka sin egen situation. Detskapade plötsligt en gemenskap i närsamhället kring en gemensam uppgift, ochdet utgjorde en modell för andra föräldrar att ta efter. Det innebar inte kunde undgå av snärjande och krångliga paragrafer, men finnsdet möjlighet att börja röja i den. Detvar inte bara föräldrakooperativ som vi ville ha. Vi tog tidigt också uppfrågan om föreningsdriven barnomsorg. Och det är med tillfredsställelse som vinu noterar att civilministern, liksom nu ,entydigt ställde sig bakom den utveckling där också ideella föreningar ochstiftelser får bidra med barnomsorgsinsatser. Samstämmigheten är alltså ganskastor, och förnöjsamheten borde vara allmän. Menorsaken till denna samstämmighet är att regeringen efter hand har ändratinställning och utvecklat sin uppfattning - från den rigorösa inställningenatt kommunen allena skulle allt bestyra, en inställning som alltjämt dröjerkvar här och var ute i kommunerna. Men nog borde informationen om regeringensuppfattning vid det här laget ha trängt ut till kommunerna. Närman talar om samstämmighet bör man vara medveten om att den tyvärr alltjämt harsin begränsning. Det beror på att regeringen inte velat undanröja en -som jag uppfattar det - inkonsekvens i sitt ställningstagande. Vi i centernser fram emot att den inkonsekvensen undanröjs, ju förr dess bättre. Vadjag åsyftar är det förhållandet att inte kan bedriva barnomsorgi egen regi. Det är en möjlighet som glädjande nog tillfaller Om privat barnomsorg, m. m. frikyrkor,mosaiska församlingar, katolska församlingar och muslimska samfund, för attnämna några. , som har bedrivit olika former avbarnomsorg i enlighet med sitt dopansvar, förmenas däremot samma rätt. I detta sammanhang vill jag påpeka att det faktum att manhärvidlag öppnar möjlighet för kyrkor, frikyrkor och ideella organisationerinte alls innebär att man öppnar porten för extrema rörelser, t.ex. Livets ordoch . I verkligheten är det tvärtom. Det är en situation där heltvanliga människor på ett eller annat sätt förhindras att fritt välja den enaeller andra formen av barnomsorg, som motsvarar den egna uppfattningen igrundläggande värderingsfrågor. Det är en rättighet som självfallet borde varaallmänt utbredd. I sådana situationer har extrema rörelser sin chans. De blirsom en säkerhetsventil när det som kan uppfattas som åsiktsförtryck ökar. Detär då som extrema svärmiska rörelser ser sin chans. En sådan rörelse blir enpatetisk talesman för en frihet som den egentligen själv spolierar. Därför kommunala barnomsorgsplanen, rätt hanterad, sin funktion som det sundaförnuftets såll. Jag vill sluta med att fråga om är beredd attmedverka till att i detta avseende jämställa med de andrasamfunden. diskuterade sinafrågeställningar i sak, medan och vidgade sinafrågeställningar. Det har hävdats i debatten att socialdemokratin skullevara otydligare i sin syn på generell välfärdspolitik och gränsdragning mellanprivat och offentlig sektor än och de andra borgerliga partierna.Jag skulle vilja börja med att tillbakavisa detta. Om jag har uppfattat rätt ställer han upppå den generella välfärdspolitiken. Den skall vara skattefinansierad ochekonomiskt styrd. Men jag kan icke uppfatta var står närdet gäller den kommersiella delen, dvs. frågan om att överlämna fill enskildaatt bedriva t.ex. barnomsorg. Tycker man att , och Ericssonskall få driva barnomsorg i vinstsyfte, eller vill man ge statsbidrag för att dessaföretag skall kunna få en grundplåt för att gå med vinst och då drivabarnomsorg? Jag har inte blivit rikfigt klar över var ståri denna fråga , och jag vet över huvud taget inte var de tre borgerligapartierna gemensamt står. vill ha ett systemskifte. De vill inte ha enskattefinansiering av den generella välfärdspolifiken. ställdesjälv frågan om var står i en arfikel i . BengtWesterberg fick svar på . Om det nu har kommitförslag från , skulle det vara intressant att höra vad de självasäger på den punkten. Om jag har uppfattat centerpartisterna rätt har de enlinje där de ställer upp tillsammans med socialdemokratin, t. ex. på Dagmar.Men jag har inte sett att de vill ha ett systemskifte i vad gäller finansieringoch demokratisk styrning. Närdet sedan mer konkret gäller denna frågeställning har jag uppfattat att diskussioner om valfrihet mycket disfinkt driver frågan om valfrihet ufifrånett näringspolitiskt perspektiv och utifrån ett producentperspektiv. När detgäller de personer som har nämnt -och , jag minns inte alla namn-har det hela fiden handlat om deras rätt attstarta privat företagsamhet för att driva dagis. Det är alltså ettproducentperspekfiv. Socialdemokratindriver valfriheten utifrån medborgarnas perspektiv. Jag har inte hört att BengtWesterberg skulle anlägga ett konsumentperspektiv och från medborgaren utgångspunkt fråga hur det blir med valfriheten. Jagundrar om jag har uppfattat rätt. Är det så att ärmest intresserat av ett producentperspektiv - rätten för någon att få startadagis - och inte ser valfriheten utifrån ett konsumentperspektiv? Jagvill också säga till att vi från regeringens sida ser det somen politisk utmaning att framöver försöka kombinera välfärdspolitikens generellamål om trygghet med ökade krav på individuell valfrihet och mångfald. Men,, vi vågar erkänna att det här är svåra avvägningar och att detbehövs noggranna överväganden. Jag undrar om också känner denrespekten för dessa svåra avvägningar. Allrasist viU jag säga till att regeringen inte föreremissbehandlingen av folkrörelseutredningens betänkande eller före framläggandetav propositionen i ärendet kommer att skriva till och konkret besvaravad folkrörelseutredningen har sagt. Jag utgår från att jag kan anses ha variträtt så tydlig i mitt svar till : att regeringen icke avserframlägga några förslag som på detta område reser hinder för föreningar och attregeringen icke vill lägga fram några förslag i syfte att försvåra vad gällerBengt andra fråga. Det betyder att den viljeinriktningen kommer attvara vägledande i regeringens beredningsarbete inför den kommandepropositionen. Jag vill också erinra om att folkrörelseutredningens uppgift varatt ge regeringen ett underlag så att samhällets regler skulle kunna blineutrala och inte förhindra enskilda initiativ i föreningar och kooperativ. Attlägga sådana förslag är utredningens uppgift, och det betyder att regeringenkommer att bereda remissvaren och ta ställning enbart med den utgångspunkten.Vi vill ha valfrihet inom den offentliga sektorn, och även valfrihet med hjälpav kooperativ, föreningar och enskilda initiativ, men vi säger nej till attbedriva barnomsorg och vård i uppenbart vinstsyfte. Omprivat barnomsorg, m. m. 6 BENGTWESTERBERG (fp): Bo Holmbergställde så många frågor att jag fick ett intryck av att det varombytta roller, att civilministern frågade mig och inte tvärtorfi. För dagenkanske vi skall hålla oss till de frågor jag har ställt till civilministern; såsmåningom hoppas jag att det blir ombytta roller. Detavgörande för del är att se till att konsumenterna får så storamöjligheter att välja som tänkas kan. Det är alldeles uppenbart att de somdriver daghem inte kan göra det, om det inte finns några konsumenter, dvs.några föräldrar, som vill ha sina barn i deras daghem. Om privat barnomsorg, m. m. driver enprivatmottagning kan aldrig fortsätta, om det inte finns pafienter som vill gåtill honom. De som driver ett vårdhem kan aldrig fortsätta, om det inte finnsnågra "gäster", som man ofta kallar de äldre på vårdhemmen, som villvara där. All privat verksamhet är beroende av att det finns kunder, annarskommer den privata verksamheten att läggas ned. De daghem som jag har besökt, många av de 70 daghem som nuhotas av folkrörelseutredningens förslag, är utomordentligt bra. Barnen trivsdär, personalen trivs där, och såvitt jag vet tycker också föräldrarna attdaghemmen fungerar utomordentligt bra. Det är alltså i högsta grad iföräldrarnas intresse att de här daghemmen får en chans att leva kvar. är emellertid mycket distinkt närdet gäller behandlingen av dessa daghem. Man sopar i stort sett alla undermattan. Man säger: De fyller ingen funktion, de utgör inget bra komplement, debehöver inte finnas kvar. Mot bakgrund av den beskrivning utredningen själv gerav de 70 daghemmen, av vilka Lyckan i är ett, säger man att statensbidrag till den kommunala barnomsorgen bör "utformas så, att endastföräldraföreningar med en majoritet av föräldrarna i barnstugan som medlemmarblir berättigade till statsbidrag". Då faller Lyckan. Jag tycker fortfarande inte att har givitriktigt klara besked. Kan jag nu gå hem och skriva brev till förskollärarna iLyckan i , att regeringen inte kommer att lägga fram något förslag somkommer att förändra förutsättningarna för deras verksamhet och försvåra derasverksamhet? Är det ett alldeles entydigt besked, så skulle det kännas sköntatt kunna skriva det brevet. Det gladde mig att äntrade talarstolen ochatt också hon sade att det är bra med flera alternafiv på det här området. Denperson som har varit sakkunnig från i folkrörelseutredningen har junämligen inte avgivit något särskilt yttrande utan tycks godta de förslag somutredningen har lagt fram. Jag skulle därför kanske också få fråga UllaTilländer om jag skall uppfatta hennes inlägg så, att hon tar avstånd frånfolkrörelseutredningens förslag och är beredd att ställa sig bakom den linjesom och driver på den här punkten. 7ULLA TILLÄNDER (c): Jag fick tyvärr inte något svar av BoHolmberg på min fråga huruvida skulle kunna få samma möjlighetersom andra trossamfund att driva barnomsorg i egen regi. Återigen föreligger här ett byråkratiskt hinder. Föräldrarförhindras att ge sina barn den barnomsorg som de innerst inne önskar och somstår i överensstämmelse med deras egen filosofi - det är ju en mänskligrätfighet. I vårt land har vi nu accepterat att samhället ärpluralistiskt. Som en konsekvens därav borde föräldrar få större valfrihet atti enlighet med sin religiösa och filosofiska övertygelse påverka sina barnsuppfostran. är den rätten otillräckligt fillgodosedd, och ipraktiken tillerkänns den bara vissa grupper. Att anamma ett pluralistisktsamhälle och att genom bristande valfrihet söka konservera en ordningsom innebär ett försök till enhetlighet är ett inkonsekvent handlande. Jag vill bara hänvisa till alla de diskussioner Om privat barnomsorg, m. m. som vi har haft i dennakammare om familjepohfik och barnomsorg och som Prot. 1987/88:20 föranlettsav gemensamma reservationer i dessa frågor. Det kan helt enkelt 10november 1987 inte ha undgått uppmärksamhet. Jag är såledeslitet förvånad över hans fråga. Anf.8 (): säger: Vi är för valfrihet inom den offentliga sektorn. Jagtror att det är hjärtemeningen i besked. Valfrihet som liggerutanför den offentliga sektorn skall i princip inte få finnas. Då vill jagfråga: Var drar man gränsen? Föräldrakooperativ kan väl inte gärna ses somexempel på valfrihet inom den offentliga sektorn.