prot · GB0922 · 1987-12-31 00:00:00 — Vistår inför en omfattande och komplicerad integrationsprocess med allt vad ensådan kräver av givande och tagande. Våra hittillsvarande erfarenheter avsamarbete inom EFTA och med EG är goda, och vi har på ömse håll tagit såvälfördelar som nackdelar av samarbetet. Ingen har plockat russinen ur kakan. andan måste även det framtida samarbetet utvecklas. Omuppgifter om utbildning i av svenska polismän Överläggningen var härmedavslutad. 4§ Svar på fråga 1987/88:115 om uppgifter om utbildning i av svenskapolismän har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder medanledning av uppgifter i massmedia att svenska poliser har deltagit iutbildning i . Jagvill först peka på att polismyndigheten i , så fort uppgifterna komfram, inledde en utredning för att klarlägga de faktiska omständigheterna.Utredningen pågår fortfarande. Medtanke på de uppgifter som polisen har i vårt samhälle är det enligt min meningmycket viktigt att poliskåren består endast av personer som omfattar våragrundläggande demokratiska värderingar. Om nuvarande regler inte skulle visasig tillräckliga för att garantera detta är jag beredd att överväga deändringar i regelsystemet som kan behövas. Mot denna bakgrund avser jag attnoga följa utvecklingen i det aktuella ärendet. Om uppgifter om utbildning i av svenskapolismän Anf.17 (): Jag vill tacka justitieministern för svaret, som jagtycker var bra och rejält. De polismän från , Norrmalmsdistriktet,som t.o.m. utvalt den vita poliskåren i som ett lämpligt studieobjekthar visat prov på upprörande dåligt omdöme för allmänheten. Den sydafrikanska poliskåren har visat världen prov påhård brutalitet, där dödsskjutningar och misshandel av svarta medborgare ingåri arbetsmetoderna. Inte ens minderåriga barn undgår den vita poliskårensbrutalitet. Rapporterna om hur barn sätts i fängelse, misshandlas och aldrigfår återse sina föräldrar är många och skrämmande. Den sydafrikanska apartheidregimens politik har fördömtsav praktiskt taget hela den övriga världen. Antalet sanktioner och bojkotterrnot den sydafrikanska politiken ökar ständigt. Från har vi i årtiondenarbetat för ett fördömande genom aktioner mot apartheidsystemets avskyvärdapolitik, inte minst i FN. Vi ställer stora krav på våra idrottsmän och -kvinnor attvägra deltaga i tävlingsutbyte med . Idrottsmän från västvärlden sombryter mot denna bojkott blir själva avstängda från tävlingar i exempelvisSverige. En del svenska poliser från Norrmalmsdistriktet i finner detdäremot tydligen naturligt att resa till och där ta kontakt med den vitapoliskåren för att utbyta erfarenheter inom polisyrket. Enligt uppgift i skickar man t.o.m.tackbrev som publicerats i sydafrikanska tidningar med rubriken "'Svenskapolishjärtan klappar varmt för ". En polisman skriver, med syftning på ; "Mittstörsta problem just nu är att övertyga om att vi behöversydafrikanska pansarbilar." Detta skriver alltså en svensk polisman frånNorrmalms polisdistrikt i brev till polisledningen i . Jag vill ställa ytterligare en fråga tilljustitieministern. Vi fördömer med all rätt idrottsmän som åker till tävlar. Har justitieministern redan nu skaffat garantier för att sådana härpolisiära studiebesök med erfarenhetsutbyte inte kommer att upprepas? Det har framförts enrad anklagelser och misstankar, men än så länge pågår den utredning somStockholmspolisen har tillsatt, och därför finns det ingen möjlighet för migatt ha någon uppfattning om vad som verkligen har skett. Jag vill avvaktamed ytterligare kommentarer tills jag vet det. Anf.19 (): Jag tycker att det vore på sin plats att regeringen gjordenågot uttalande. Vi har uttalat oss för bojkott när det gäller näringslivetsengagemang i , när det gäller ekonomisk politik och när det gälleridrottsligt utbyte. Det vore också på sin plats att regeringen förklarade tycker att det är högst olämpligt att polismän har deltagit i erfarenhetsutbytemed den sydafrikanska regimens poliskår. Jag har som jag fick reda pådetta uttalat att jag tycker att det är mycket olämpligt att svenska poliserdeltar i aktiviteter tillsammans med sydafrikansk polis och att det inte fårförekomma. Men jag vill innan jag har fått besked om vad som har hänt i deaktuella fallen avvakta med ytterligare åtgärder. Från dessa allmännakommentarer är det omöjligt att i de konkreta fallen göra mera bestämdauttalanden. Också polismän måste få en chans att redovisa sina åtgärder, ochdärför måste utredningen avvaktas. Om påföljden för psykiskt störda lagöverträdare Anf.21 (): Justitieministern gjorde i den senaste repliken ettklargörande som jag tackar för. Det är viktigt att vi påpekar det olämpliga iatt svenska polismän har haft detta utbyte med poliskåren i , och jagtycker att justitieministerns klarläggande tyder på att justitieministern ochjag har likartade synsätt. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på fråga 1987/88:122 om påföljden för psykisktstörda lagöverträdare har frågat mig om jag ärberedd att vidta åtgärder för att påskynda ett lagförslag beträffande påföljdför psykiskt störda lagöverträdare. Ett förslag till ny lagstiftning om behandlingen avpsykiskt störda lagöverträdare bereds i justitiedepartementet.Utgångspunkten för arbetet har varit ett utredningsförslag som mötte starkkritik under remissbehandlingen. Arbetet bedrivs gemensamt medsocialdepartementets arbete med förslag till ny lagstiftning om denpsykiatriska tvångsvården. En viktig del av lagstiftningsprojektet rör derättspsykiatriska undersökningarna. I denna fråga pågår förhandlingar mellanstaten och sjukvårdshuvudmännen om att föra över ansvaret för undersökningarnatill hälso- och sjukvården. Frågan om påföljder för psykiskt störda lagöverträdareingår alltså i ett stort och komplicerat beredningsarbete. Men jag tyckernaturligtvis i likhet med att det är otillfredsställandeatt det ännu inte är färdigt. Det är angeläget att ett förslag kan läggas framinom kort. Jag kan försäkra att arbetet bedrivs med all den skyndsamhet som ärmöjlig med hansyn tiJJ ämnets beskaffenhet. Under detta anförande övertogtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Orn påföljden för psykiskt störda lagöverträdare Anf.23 (): Jag får tacka jusfitieministern för svaret,även om jag hade hoppats att det skulle kunna bli något mera konkret.Utgångspunkten för min fråga är att en stor del av de brutala brotten i vårtland begås av psykiskt störda lagöverträdare - mord, dråp, våldtäkt, grovmisshandel osv., men att vårt påföljdssystem är otillfredsställande i dettasammanhang. Egentligen har vi bara två alternativ, sluten psykiatrisk vårdeller fängelse. Jag kannämna några konkreta fall för att belysa problemet. I , som jag själv har åklagarerfarenhet från, har jagmött tre fall med grova brottslingar, varav en trippelmördare. Alla tre dömdestill sluten psykiatrisk vård, men kom på fri fot ochåterföll naturligtvis i brott. I har vi haft ett nu uppmärksammat fallmed en konstnär som har gjort sig skyldig till sexuella övergrepp mot barn. Hanär dömd, framför allt till fängelse, i 28 olika omgångar. Återfall har alltsåskett i stor omfattning. Problemet är att den slutna psykiatriska vården ger ettotillräckligt samhällsskydd, medan fängelse inte tillgodoser vårdbehovet. Vadjag efterlyser är därför en påföljdsform som förenar vårdbehov och samhällsskyddoch på det sättet förebygger återfall i brott. En sådan vårdform skulle varatill fördel för den enskilde och till stort gagn för samhället. Det här är en utomordentligt angelägen fråga, och jagtycker fakfiskt att en departementshandläggning som sträcks ut över tre elleruppemot är alldeles för senfärdig. Man borde här komma fram till ettförslag. Är inte frågan för allvarlig för att dras ut på detta sätt, och vadinnebär löftet ""? Jag vill hålla med om attdetta är en oerhört viktig fråga. De lösningar som vi har är intetillfredsställande, och vi behöver finna nya former precis i den riktning somBengt föreslår. Det är omöjligt för mig att nu sägaexakt när vi blir färdiga med detta arbete - det är inte bara vi ijustitiedepartementet som är inblandade. Men jag tycker att detta är en viktigfråga, och jag är angelägen om att den skall få enlösning. Jag tycker, som jag sade i mitt svar, att det är otillfredsställandeatt det har tagit mycket . Anf.25 (): Jag tar fasta på denna positiva inställningoch får väl lita på att förslag skall komma . Jag har en gång tidigareställt samma fråga, fill den förutvarande justitieministern inovember 1986. och då lovade han att det skulle komma förslag under våren 1987.Förslaget lyste med sin frånvaro. har vi fått ett nytt löfte om att det inomkort skall komma ett nytt förslag. I ett program - där jag själv råkade varamed -preciserades tidpunkten till tidigast , kanske senare under1988. Detär angeläget - och det är vi tydligen överens om - attförslaget kommer . Men jag vill också veta vad ett sådantförslag kommer Om uppskov med familjerättsformen att få förkonkret inriktning. Den bör ju kunna anges här. Imaj 1986fannsen Prot.1987/88:22 från departementets sida utarbetad skiss. Vad innehöll den skissen?Innehål- let kan väl inte vara hemligt för närdet var offentligt vid hearingen? Enligt min mening är det helt uteslutet attdet skulle komma förslag senare än . Det var i varje fall intemin avsikt att säga så. När jag talade om avsåg jag andra delar avdet ganska omfattande reformarbete som vi jobbar med inom ,dvs. de delar som gäller uppföljningen av fäiigelsestraffkommitténs arbete. 27 (): Jag tackar naturligtvis för den ytterligareprecisering som vi nu har fått - inte senare än . Detta är en fråga som gäller säkerhet för framför alltmänniskor ute i samhället, men den gäller också omsorgen om de psykiskt stördalagöverträdarna. Man får delvis uppfattningen att det i det här sammanhangethandlar om vem som skall vara huvudman i en speciell fråga. Men egentligen ärdet mycket viktigare saker än så vi talar om. Jag tycker fortfarande att det här är en synnerligenolycklig förhalning. Den är förenad med stora risker. Förhoppningsvis kommerdetta inte att leda till några nya tragedier på grund av psykiskt stördalagöverträdares brottslighet. Överläggningenvar härmed avslutad. 6 § Svarpå fråga 1987/88:125 om uppskov med familjerättsreformen har frågat mig om jag ärberedd att skjuta upp ikraftträdandet av , sambolagen och denya arvsreglerna . Som skäl för att skjuta uppikraftträdandet har angivit att informationen om de nyareglerna har varit bristfällig samt att regeringens förslag om ändringar iarvs-och gåvoskattelagstiftningen i anslutning till reformen har kommit försent. Svaret är nej. Sedan fattade beslutet attikraftträdandet skulle ske har en omfattande informations-och utbildningsverksamhet rörande den nya lagstiftningen förekommit. Dennaverksamhet fortsätter, och den intensifieras inför årsskiftet, bl. a. genomutskick av broschyrer tillsammans med bankers kontobesked och genom annonser frånjustitiedepartementets sida. Frågan om omfattningen och utformningen av informationenkring den nya lagstiftningen har diskuterats här i kammaren upprepade gånger. Det förslag om ändringar i arvs- ochgåvoskattelagstiftningen som regeringen har förelagt riksdageninnebär en anpassning av denna lagstiftniiig till den nyafamiljelagstiftningen. Om viss terroristrättegång i och utredningen ommordet på föreståsinnebär fördelar för enskilda. Exempelvis höjs grundavdraget för efterlevandemake till . Eftersom både de nya familjerättsliga reglerna och de nyaarvsskattereglerna innebär avsevärda fördelar för enskilda, särskilt förefterlevande makar, anser jag det mycket angleäget att de får träda i kraft såsnart som möjligt. Det finns alltså ingen anledning att skjuta uppikraftträdandet. 29 (): Jag tackar justifieministern för svaret ochnoterar att propositionen om den nya skattelagstiftningen har kommit. Jag ärännu mera glad över att det inte är nyårsafton . Vid införande av ny lagstiftning är ett grundlägganderättssäkerhetskrav att skälig tid ges mellan kungörande och ikraftträdande.Tiden behövs för att få ut information till de berörda och för att de enskildaskall kunna anpassa sig till det nya rättsläget. 1 detta fall, dvs. arvs- ochgåvoskattelagstiftningen, kommer det endast att finnas - såvida inte dessa problem skall lösas ellerunder helgerna. Detta är en oanständigt för den enskilde. En lång radallvariiga olägenheter uppkommer. För allmänheten blir det olägenheter på grund av attinformafionen om familjerättsreformen har varit ofullständig. I detfallet har man inte alls kunnat informera om arvs- ochgåvoskattekonsekvenserna. Dessutom har informationen om arvs- ochgåvoskattelagstiftningen varit obefintlig. Informationen har inte existerat ochkommer inte att existera i praktiken förrän . Det kommer att bli en svår anpassning, men nödvändig förmånga människor. Det finns ett stort behov av att kunna anpassa sig till de nyareglerna. Såvitt jag förstår kommer det att skapas kaos på rådgivningssidan.Det kommer att uppstå formidabla köer av människor som vill få reda på hur deskall lösa sina problem. För riksdagsbehandlingen kommer det också att uppkomma enmängd problem. Slutsatsen är att det kommer att bli problem för alla. Bästalösningen är alltså att senarelägga jnförandet. Jag konstaterar att justitieministerninte framför några argument. De fördelar som nämns kan i stället bytas ut motnackdelar - det är ett faktum. Är det verkligen försvarbart att inte skjuta uppinförandet av reformen? Kommer så här korta ikraftträdandetider att bli regel? Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på frågorna 1987/88:142 och 143 om viss terroristrättegång i ochutredningen om mordet på har frågat mig dels vilkaåtgärder regeringen vidtar för att kunna följa en rättegång i ,, dels om regeringen avser att hos utverka möjligheterför svensk åklagareoch polis att som ett led i utredningen av mordet på höra Stefanodelle Chiaie. Enligt vår rättsordning är det polis och åklagare somskall ta initiativ till och genomföra sådana utredningar som åsyftas i JörnSvenssons frågor. En annan sak är att eventuella kontakter mellan svenska ochutländska myndigheter i sådana frågor ibland kan behöva tas den diplomatiskavägen och genom medverkan från . Jag kan inte här i kammaren lämna upplysningar i vilkenutsträckning polis och åklagare har haft några kontakter med italienskamyndigheter i de aktuella ärendena. Om skolledningen inom vuxenutbildningen 31 (vpk): Jag tackar för ett något tunt svar. Jag har ställt den här frågan därför att delle Chiaie ären av de intressantaste internationella mordorganisatörerna, från tid tillannan i tjänst hos olika främmande säkerhetstjänster. Det var han somorganiserade mordet på ambassadör i . Det varhan som organiserade det stora bombattentatet i . Det var han som organiserademordet på den chilenske exilpolitikern i . Med hänsyn till vad han i övrigt har låtit sig komma tilllast, vilka förbindelser och vilka intressen han haft under sin långa bana somterrororganisatör menar jag att svensk polis borde ha hört honom för längesedan. vet vi att polisen tyvärr, på grund av passivitet bl. a. från dendåvarande justitieministerns sida, fick hålla pä med ett fullständigtirrelevant spår , så att de verkliga gärningsmännen kunde hinnasopa igen spåren efter sig. säger att hon inte kan lämna någraupplysningar om fallet. Då tycker jag att hon skall skaffa sig upplysningar omhuruvida polisen har intresserat sig för detta. Den informationen bör honskaffa sig, också för att kunna svara på frågor här i kammaren. Detta ärsynnerligen väsentliga informationer. Här gäller det att vara aktiv, för dettakan bli utomordentligt intressant. Jag vill gärna ha svar på det Anna-GretaLeijon inte svarade på, nämligen: Följer jusfifiedepartementet ellerrepresentant för någon annan myndighet rättegången mot Chiaie i ? Överläggningen var härmed avslutad. 8§ Svar på fråga 1987/88:79 om skolledningen inom vuxenutbildningen har frågat mig om jag är beredd medverkatill att landstingen får rätt att fördela skolledningsresursen för sin komvux som uppdrag till deskolenheter dit undervisningen förlagts. Landstingskommunal vuxenutbildningingår oftast i landstingskommunala gymnasieskolor.Jag har utgått från att det är skolledningen i dessa fall som vill ha belyst. Om skolledningen inom viaenutbild-ningen har beslutat om en reform rörandeskolledning för , gymnasieskolan och grundvux/komvux. För komvux del innebär riksdagsbeslutet att statsbidragför skolledning skall utgå som ett specialdestinerat bidrag skilt från motsvarandesystem för gymnasieskolan. Det tidigare systemet medgav en totalsammanblandning av skolledningen för komvux och "värdskolan", ofta engymnasieskola, när vuxenutbildningen var så liten att man inte var skyldig attbilda en egen vuxenutbildningsenhet. När man använde sig av möjligheten attfördela komvuxskolledning som en "bisyssla" mellan skolledare, somhade sin huvudsakliga uppgift inom gynmnasieskolan, ledde det ofta till attvuxenutbildningen helt saknade egen profil, vilket var en nackdel för devuxenstuderande. För att garantera en klar vuxenutbildningsprofil på komvuxhar de olika skolformerna numera egna regelsystem. De vuxenstuderande har rätttill en utbildning som är avpassad efter vuxnas speciella förutsättningar ochbehov vad gäller både innehållsmässig och organisatorisk uppläggning. Det är dåganska självklart att staten - som en garanti för att detta blir verklighet-kräver att alla kommuner som anordnar vuxenutbildning skall ha minst enstudierektor för vuxenutbildningen. 33 (): Jag vill tacka utbildningsministern försvaret. Det är helt korrekt, som det står i svaret, att jag avserlandstingskommunala gymnasieskolor med min fråga. Problemet i sammanhanget äratt reformen är så färsk. Den är helt tillämplig och befogad när man skallskilja gymnasieskolor och komvuxenheter inom den prirnärkommunala utbildningen.Men för de landstingskommunala utbildningarna är situationen en helt annan delsdärför att man spänner över så olikartade utbildningar - det gäller inte baravårdutbildningar utan också jordbruks- och skogsbruksutbildningar -, delsdärför att man i länen lägger ut utbildningarna på geografiskt skilda enheter.I , som jag närmast haft kontakt med, är det åtta skolenheter. Jag ville med denna fråga väcka endiskussion om man inte kan finna det befogat att ha olika lösningar förprimärkommunala och sekundärkommunala vuxenutbildningar, för inom degymnasieskoleenheter det här rör sig om är man väl förtrogen medvuxenutbildningar. Jag hoppas att utbildningsministern kan svara på min fråga:Vore det inte lämpligt att ändå överväga detta, trots att reformen är så passfärsk, när reformen får dessa mycket negativa konsekvenser? Jag har förståelse för . Men om vi skall göra någon ändring i speciella fall, utgår jag frånatt denna ändring sker inom ramen för ett system där de som går på kommunalvuxenutbildning får en skolledning som är specialiserad på justvuxenutbildning. Detta var ju avsikten med beslut att skiljavuxenutbildning från ungdomsutbildning. Men kanske kan man, när det råderspeciella förhållanden som givit exempel på, ändå söka sigfram till en lämplig lösning. 35 (): Jag tackar för detta. Det var ändå positivt att utbildningsministernser möjligheter att diskutera ohka lösningar. Vi har i.Gävleborg alltså dessautbildningar utlagda vid åtta enheter. Dessutom rör det sig om en utbildningsom är mycket liten fill sin omfattning. I kommun har man 50 000 timmarpå sin komvux, medan hela del är . Dessa 3 500 timmarär splittrade på åtta enheter. Det blir inte bra på detta vis. Jagtackar än en gång för svaret som jag tycker är positivt. Jag hoppas att vi kankomma fram till en lösning. Överläggningen var härmedavslutad. 9§ Svar på fråga 1987/88:84 om kulturaktiviteterna i gymnasieskolan har frågat mig vilka åtgärder regeringen ämnar vidtaför att möjliggöra och stärka kulturaktiviteter och föreningsmedverkan i gymnasieskolan.Frågan har ställts mot bakgrund av en föregiven minskning av dessa inslag igymnasieskolan. Inledningsvisvill jag understryka vikten av att eleverna inom skolans verksamheter gesmöjligheter att delta i och utveckla förenings- och kulturaktiviteter. Idet följande redovisar jag några exempel på aktuella satsningar inomgymnasieskolan. Är1985 fattade , efter förslag från regeringen, beslut om åtgärder föratt stärka kulturens ställning i både och gymnasieskolan, bl. a.med hjälp av särskilda resurser som skulle fördelas till olika projekt. Inomramen för denna satsning har sammanlagt ca 350 olika projekt inom kulturområdetbedrivits på gymnasieskolans tvååriga och treåriga linjer. Förutomnu redovisade kultursatsning pågår i gymnasieskolan ett antal försök sominitierades huvudsakligen genom förslag i budgetpropositionen 1984. Dessaförsök syftar fill att ge kulturinslag större utrymme och att underlättagymnasiestudier för elever med specialintressen inom det estetiska området. Isammanhanget bör även musiklinjen nämnas. Attföreningsmedverkan generellt skulle ha minskat i gymnasieskolan har jag föregen del inga belägg för. Jag har dock inhämtat att denna fråga, liksom förövrigt även kulturinslagens omfattning, kommer att granskas inom denparlamentariska referensgrupp som studerar det nya statsbidragssystemet. Dettanya system avses ytterligare öka den fria resursanvändningen och målstyrningeni gymnasieskolan. Iresursfrågan kan det vara värt att nämna att statens bidrag till centralaungdomsorganisationer har höjts till innevarande budgetår. Om jämställdheten inom forskningen 37BJÖRN (vpk): Jag ber att få tacka utbildningsministern för svaret. Jag ställde den här frågan mot bakgrund av att vi vet attdet kommersiella utbud som når ungdomarna i många fall inte är särskiltuppbyggligt. Vi vet också att de traditionella folkrörelserna går tillbakabland ungdomen. I det här sammanhanget begärde jag in uppgifter från trekommuner. Det visar sig att anslagen till förenings- och kulturverksamhet inomgymnasieskolan har legat stilla . Anslagen till föreningsverksamhethar t. o. m. minskat något. De två kommuner som har lämnat uppgifter är Arvikaoch . Anmärkningsvärt är att inte kan uppge hur deekonomiska satsningarna fördelar sig på förenings-resp. kulturverksamhet. Jag tror att det är viktigt att vi, när vi reformerarsystemet för statsbidrag till gymnasieskolan, håller ögonen på utvecklingen pådessa vikliga områden. Är det så att minskade satsningar på kultur- ochföreningsverksamhet i gymnasieskolan - med den sociala snedrekrytering tillhögskolan som vi har - härrör från det nya statsbidragssystemet, är vifrån vpk:s sida beredda att ompröva detta statsbidragssystem. Överläggningenvar härmed avslutad. 10 § Svar på fråga 1987/88:101 om jämställdheten inomforskningen Margö har frågat mig omregeringen kommer att föreslå åtgärder för att öka jämlikheten inomforskningen. Några formella hinder för kvinnors verksamhet inom högreutbildning och forskning finns inte och har inte funnits sedan lång tidtillbaka, .andelen kvinnor ökar sakta men säkert både bland de studerande ochbland lärarna inom högskolan. Att utvecklingen enligt min och mångas mening gåralltför långsamt beror i mycket på andra faktorer än förhållandena inom.högskolan och forskarvärlden. Åtgärder för att öka jämställdheten inom forskningenbehandlades i den forskningsproposition (1986/87:80) som regeringen lade framså sent som . a. gavs ökat stöd till de fora för kvinnoforskning ochkvinnliga forskare som finns vid universiteten och högskolan i , Genomforskningspropositionen tillkom också en gästprofessur för en utländsk kvinnligforskare. Motivet för denna professur var just det behov av kvinnligaförebilder som också Margö pekar på. De grundläggande attityderna till kvinnor inom den avtradition mansdo-minerade forskningen har alldeles uppenbart förbättrats. Detarbetas med jämställdhetsfrågor på alla nivåer inom högskolan. Inomregeringskansliet följer vi både detta arbete och den faktiska utvecklingen påjämställdhetsområdet. Några ytterligare direkta åtgärder från regeringens sidaplaneras dock inte, eftersom endast förflutit sedan förslagen iforskningspropositionen lades fram. 39 (vpk):