prot · GB0947 · 1987-12-31 00:00:00 — Detförhållande som finansministern nu talar om, att det ser ut som omskatfeintäkternas ökning avtar eller prakfiskt taget avstannar , ärnaturligtvis en följd av att man arbetar med ett lågt löneanfagande. Om man ärrealistisk på den punkten blir det tyvärr - men från andra synpunkter då-lättare med mera skatteintäkter. När skall erkänna aft dentredje vägens polifik inte har lett till det avsedda trendbrottet vad gällerpris-och lönestegringen? Ochfår jag påminna om min fråga; Är beredd att avsvära siganvändningen av prisstopp ? Vissaekonomisk-politiskaåtgärder, m. m. 20 ()replik; Det var faktiskt infe jag, finansministern, som tyckte att det varomoraliskt aft ta fillbaka arbetsgivaravgiften och behålla den ifrågavarandereformen. Som kanske kommer ihåg ville vi i folkpartietfinansiera timmesjukpenningreformen på ett helt annat sätt genom omfördelning,och vi sade alltså redan från början nej fill avgiftshöjning. Vinstandelargår infe att ha för de offentligansfällda, sade finansministern, och därförtycker han inte att det är något bra system. är det faktiskt så att påväldigt många håll inom den offenfiiga sektorn kan man göra stora förändringar,t. ex. i form av decentraliserat budgefansvar, och låta personalen på klinikereller andra enskilda avdelningar behålla en del av det överskott som uppstår omman uppfyller verksamhetsmål så aft säga fill lägre kostnad än vad som anges ibudgeten. Jag vet att det görs försök därvidlag inom tandvårdsnämndensverksamhetsområde i . Jag föreställer mig att omsocialdemokraterna skulle kunna entusiasmeras för den typen av försök, skulledet bli ännu bättre fart på det hela, för ni styr ju ändå en hel del landstingoch kommuner. Finansministern kunde enligt min mening ta fasta på detta. Det ärotvivelaktigt så att om de anställda får del i resultatet, ökar motivationenhögst avsevärt. Detta är lät mig säga hela tanken bakom ekonomiska incitamentöver huvud taget. Det måste rimligen tro på. Kjell-OlofFeldt återkom fill opposifionens s. k. överbudspolitik. Eftersom jag tyckeratt man skall svara på frågor skall jag säga aft jag kan garanteraatt vi i aldrig kommer att medverka fill en ekonomisk polifik somförstör statens finanser. Däremotär jag inte beredd aff lägga fram något förslag fill budget från folkpartietssida , lika litet som jag tror att är beredd att släppa framuppgifter om sitt budgetförslag vid dagens sammanträde. Båda förslagen kommer ijanuari. Sålönerörelsen: Jag tycker aff finansministern var väldigt uppgiven i sittanförande. Han citerade - det skapas ökningar avförhandlingssystemet. Förhandlingssystemet består av många komponenter. Vissaekonomisk-politiska åtgärder, m. m. Det är centrala avtal,branschvisa avtal, lokala diskussioner om löneökningar, det gällerarbetsgivaravgifter och kompensationsmekanismer av skilda slag. Om man kanminska den kostnadsökning som uppträder på i varje fall några av dessa nivåer,blir chanserna väsenfiigt större att få ned den totala kostnadsökningen fillnågot som mera står i samklang med vad den samhällsekonomiska utvecklingen tål.De förslag som vi från sida lagt fram, t. ex. om en sänkning avmarginalskatterna, medverkar alldeles uppenbart fill aft dämpa kraven på någraav dessa nivåer. Värt nej till förslaget om arbetsgivaravgiftshöjningenursprungligen var också en klar markering av aft i varje fall den komponenteninte skulle få försämra lönekostnadsutvecklingen. 21 ()replik: När det gäller historieskrivningen tror vi naturligtvis inte attsocialdemokraterna har orsakat alla kriser. Ni hade naturligtvis god hjälp avoljekriser och en viss försämring av den internationella konjunkturen. Men intedesto mindre hade ni ändå ansvaret , då en stor del avproblemen uppstod. Men jag försfår aft vill skyla över dettaoch skylla på andra. Detär klart att socialdemokraterna inte gillar vår historieskrivning. ärsanningen plågsam, och vår beskrivning stämmer kanske inte alltid med den bildsocialdemokraterna själva vill måla upp. Kjell-OlofFeldt nämnde naturligtvis ingenfing om den överbudspolitik som han själv iopposition förde på det regionalpolifiska området under de icke-socialistiskaåren. För varje företag som tvingades lägga ned verksamheten krävdesocialdemokraterna prakfiskt dubbelt så mycket pengar, och man kritiserade Åslingsakutmottagning. har Åsling fått internationellt beröm för det sätt påvilket han strukturerade om svensk industri. Den nu ansvarige förregionalpolitiken har ingen akutmottagning utan har i stället startat någotslags oregelbunden paketufdelning. Det är naturligtvis en skillnad. Närdet gäller frågan om och avtalsrörelsen är det så att vi vill ha ettavtal som träffas efter förhandlingar mellan fria och obundna parter. Vi måstefastställa en minimistandard för myndigheterna som infe får rubbas. Det sadejag också i mitt anförande. Feldtvill inte att vi skall rusa mot en ökad inhemsk efterfrågan. Men är det intejust detta som regeringens polifik leder fill - 7 miljarder i ofinansieradereformer? Vi kommer aft finansiera vår familjepolitik, lika väl somsocialdemokraterna bör fala om hur de vill betala sin familjepolitik. Innebärde 20 miljarder i skattefondsparande som blir resultatet av avtalsrörelsenverkligen en stram socialdemokratisk finanspolitik? Är det på det sättet somman vill bekämpa inflationen? Närdet gäller överhettningen är det intressant att iaktta hur litetfinansministern funderar över dessa frågor. Det föreslås att överhettningenskall spädas på med en sänkning av arbetsgivaravgifterna i koncentrationsområdena.Man frågar sig verkligen: Är det på det sättet som socialdemokraterna villdämpa överheftningsproblemen? Socialdemokraterna sägeraff de vill gynna hushållssparandef, men de åtgärdersom socialdemokraterna föreslår ger ju ganska måttliga resultat. Det påminnerom att jaga elefanter med ärtbössor, när ändå har det sämstahushållssparande som går att finna. Här krävs radikala åtgärder i stället förde ganska futtiga insatser man vill göra. I fråga om skattepolitiken är inställning att vibör få en sänkning av skattetrycket genom att grundavdraget bibehålls, genomatt momsen sänks till - vi har infe talat om att helt slopa momsen -,genom att åstadkomma rättvisa kommunalskatter och genom aft sänka marginalskatten. Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. 22 HANS i (vpk) replik; Finansministern inledde i krifiken mot vpkmed att säga aff vi inte förstår detta med arbetsgivaravgifter. Men jag tyckeratt vi gör det. Vi är krifiska till att man springer ifrån ett beslut manfidigare fattat, då man tydligen ansåg att företagen kunde bäraarbetsgivaravgiften. Vi vet ju vilka reformer som väntar på finansiering ochvilka löften om prioriteringar som gjorts, inte minst när det gäller denoffentliga sektorn. Men talar vi i vpk om att vi förstårproblemafiken med arbetsgivaravgifter. Vi har själva av och till använt dessasom finansieringskälla för olika reformer som vi ansåg vara nödvändiga. Somjag sade i mitt huvudanförande måste man varje gång man vidtar en sådan åtgärdväga nyttan mot skadan. Jag pekade också på aft man i stället skulle kunna haen vinstskatt som drabbade företag som gör vinst och som inte blint drabbaralla som har en anställd, vilket ju arbetsgivaravgiften gör. Det är anledningentill mitt särskilda yrkande. Jag tror alltså att jag förstår problematiken medarbetsgivaravgiften minst lika bra som finansministern. Så fill det s. k. cashlimits-systemet, dvs. kassabegränsningen, lönetaket-eller vad man vill kalladet. Det är så enkelt, säger finansministern: sätter gränsen. Men då frågar jag; Vad händer i avtalsrörelsen, om motparten, dvs. deanställda, infe nöjer sig med den gräns som arbetsgivaren sätter? Det är ju tvåparter som skall förhandla. Då har andra sagt att det också är enkelt: Man fårdå minska på vissa mindre viktiga verksamheter. Det kanske också går på ett ochannat håll. Men det kan också vara så - och är det på många håll inom dengemensamma sektorn - att det förekommer nödvändig verksamhet som inte kanminskas utan som borde byggas ut. I dessa verksamheter arbetar ett mycket stortantal lågavlönade, som med ett uppoffrande slit till låg lön fullgör ett mycketviktigt samhällsnyf-figt arbete. Vad har regeringen för medel aft sätta emot,om dessa grupper förhandlar sig till ett bättre avtal? Skall man trots de storabehoven skära ned på verksamheten eller skall man sätta in tvångsmedel? Jag hari tidigare sammanhang frågat om det är en tvångslagstiftning som ligger i andraänden av detta system? Eller vad tänker man sätta emot? Det vore bra att få enförklaring. Jag undrar om jag kan få en precisering avLars . Han har i åtskilliga sammanhang i nedlåtande tonfall nämntutgiftsbegränsningen på . Han säger nu att jag har "bjudit på"åtminstone . Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. Prot.1987/88:47 så att moderata samlingspartiet tycker att är för mycket? Tala iså fall om 17december 1987 det, för oss och för parterna på arbetsmarknaden!Det skulle vara av stort intresse aff få veta om anser attregeringen lagt sig för högt. Sedan vill veta vad som kommer attstå i finansplanen när det gäller löneanfaganden. Jag kan tyvärr infe, hurgärna jag än ville det, upplysa om detta i förväg. Jag måste följa deprocedurer som vi etablerat och vänta till när finansplanenoffentliggörs. Men så mycket kan jag säga att vi kommer aft göra som åtskilligaregeringar gjort, både borgerliga och socialdemokrafiska, nämligen aff efter bästaförstånd försöka ange en löneutveckling som vi anser vara förenlig medsamhällsekonomisk balans. Vi kommer också att visa vilken innebörden blir aven löneutveckling som inte är förenlig med samhällsekonomisk balans. Vi kanalltid göra prognoser för löneutvecklingen i ett skede när avtalsförhandlingarnajust har börjat. Jag vet aff egna regeringar fick dra sammaslutsats. frågade också när jag skall erkänna att dentredje vägens politik inte lett till det trendbrott för pris- ochlöneutvecklingen som eftersträvas. Det beror på vad man menar med trend.70-falefs och det tidiga 80-falefs utveckling var en prissfegringstakt med 10 %per år. är trenden aft prisstegringsfakten gått ned till perår. I den meningen har det blivit ett trendbrott. Men prisstegringsfakten ärfortfarande för hög med våra ambifioner när det gäller sysselsättningen. Det ärdär problemet ligger. Med våra ambitioner när det gäller sysselsättning,levnadsstandard och höjda reallöner är fortfarande för mycket. Vill mandärmed säga att den tredje vägens politik har misslyckats måste man visaalternativen. De enda alternativ som det då kan handla om är lägreefterfrågetakt, lägre sysselsättning och mindre utnyttjande av resurser. Detrecept som ni anvisar - en sänkning av skatterna med 5 eller 10miljarder, eller vad det nu kan bli fråga om - kommer ju att ökaefterfrågefrycket och öka trycket på arbetsmarknaden. säger aft alla väl vet att man genom att ge deanställda del i resultaten ökar motivationen i arbetet. Ja, det kan det göra.Det kan öka motivationen för aff arbeta. Men motivet för vinstandelar ochbonussystem i detta fall skulle ju leda fill lägre löneökningar, och det ärnågot helt annat. Jag kan infe se aff det som talar om somlösningar för den offentliga sektorn löser detta problem. Det pågår försök pådet stafiiga området för aft öka produktiviteten genom olika förändringar iverksamheten och i organisafionen, men även med metoder som kan ge utslag iform av pengar i de anställdas lönekuvert. Men det är fortfarande inget somlöser problemet med spänningarna mellan olika områden i vår ekonomi. Naturligtvisär det inte heller rimligt aft man inom sjukvården eller inom andra liknandeverksamheter talar om vinstandelar, aft det är del i resultatet man får. Sedangjorde en intressant deklaration. folkpartietinte kommer att medverka till en försvagning av de offenfiiga finanserna,och det är utmärkt. Låt mig då påminna om några av de notor somfolkpartiet i så fall måste hitta betalning till. Som exempel kan nämnas 46 det gamla förslaget, som såvitt jagförsfår är aktuellt, om eget rum ilångvården, uppskattat till en kostnad på 20 miljarder, fördubblad u-hjälp fillen kostnad av 10 miljarder, det familjepolitiska förslaget till en kostnad av 9eller möjligen 5 miljarder beroende på hur man räknar och skattesänkningar på10 miljarder. Om jag summerar detta blir det mellan 45 och 50 miljarder kronor.Jag skall med stort intresse avvakta och se fram emot de finansieringsförslagsom folkparfiet lägger fram för aff klara av alla dessa löften. anser att sanningen plågar, och det ärmöjligt. Men jag tycker, för att göra slut på denna debatt oss emellan, aftGunnar skall läsa en mycket färsk historieskrivning av ihans doktorsavhandling. Där framgår det med största möjliga tydlighet att enav de stora olyckorna som de borgerliga partier, som senare bildade regering,råkade ut för var aft de just hade framställt sig som defrämsta talesmännen för en mycket expansiv ekonomisk politik, och det var denexpansiva ekonomiska politiken som de sedan förde i regeringsställning. säger att en fantastiskt fin insats för aftdämpa infiationen är att behålla dén allmänna löneskaften i de överhettadeområdena och döpa om den till överheftningsavgift. Jag skall påminna om aff vihar ett försök i gång med differentierade arbetsavgifter för att sfimulerautvecklingen i . har resultaten varit ganska magra. Det ärockså intressant att notera att kamraterna på den borgerliga sidan i övrigtkallar detta för en sfraffskatt som skulle drabba verksamheten i vissa delar avlandet. Men jag gratulerar som satte i gång denna debatt inomborgerligheten. Slutligen, herr talman: I vår förra debatt för två dagarsedan bad jag förklara med vilka metoder moderata samlingsparfietvill strama åt den privata konsumtionen. Han sade då att det inte skall skegenom skattehöjningar utan att det skall ske genom nedskärningar av de statligautgifterna. Då vill jag upprepa frågan : Vilka offentliga utgifter ansermoderaterna skall skäras ned för aft dämpa den privata konsumtionen, somtydligen också enligt ökar för snabbt? Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. Anf.24 () replik: De utgiftsbesparingar som vi vill göra har viredovisat i förslag här i , och det kommer vi också aff göra i januarimed anledning av den budgetproposition som infe vill gånärmare in på. Han undrade om vi hade något annat mål än när detgäller de stafiiga löneförhandlingarna. Vi har anslutit oss till målsättningen3 % som har uttryckts i en regeringsproposition. Men förslaget om en ram på 4 %skickade regeringen i väg till utan att först föreläggadet för finansutskottet, som handlägger lönefrågorna här i . Därförhar vi inte haft möjlighet att fa ställning till denna ram. Vi fick den intressanta upplysningen att vi ibudgetförslaget får både ett balans- och ett skräckalternativ. Jag tycker affdet verkar som om finansministern inser att det är skräckalternativet somgäller. Slufiigen; Pris- och lönetrenden skulle ha brutits, enligtfinansministern. Nej, det är fel. Det är ju vårt problem aff vi infe har fåttned den Vissa ekonomisk-politiska åtgärder, m. m. underliggande inflafionen i landet och att lönestegringengår alldeles för snabbt. Det är ju detta som vi diskuterar. Det verkar efterdenna debatt som om finansministerns enda recept är en förhandladinkomstpolitik av SAMAK-modell. Han vill infe förstå att vi på den borgerligasidan inte kan vara med på detta när vi ändå talar om stafiig inblandning iform av skaftesänkningar. Men jag vägrar helt enkelt att tro attfinansministern inte ser skillnaden mellan å ena sidan att sitta i ettorganiserat frepartssamarbete med löntagare och arbetsgivare och där bytaskattesänkningar mot lägre lönepåslag och å andra sidan att i förväg lägga fastde förutsättningar på bl. a. skatteområdet som arbetsmarknadens parter har atträtta sig efter när de sedan fritt förhandlar om löner. Vi moderater vill ha en klar rollfördelning mellanpolifiker och förhandlare. Vi slår vakt om den fria avtalsrätten, men betonaraft det är en frihet under ansvar. Statsmakterna skall i förväg ange ramen förförhandlingsarbetet, och sedan får parterna själva svara för att lönerna intedrivs i höjden på ett sätt som urholkar vår konkurrenskraft och orsakarkonkurser och friställningar. Det ankommer naturligtvis allfid på det allmännaaff dra försorg om dem som drabbas av följderna av för stora löneökningar. Mendet får infe ske fill priset av att man lyfter av parterna deras ansvar medhjälp av devalveringar eller subventioner till företag som blir olönsamma. Om staten sätter ett fak för löneutgifterna på sitt egetområde, ser jag det, som sagt, inte som något otillbörligt ingrepp iförhandlingsrätten. Det är ett sätt för den statliga arbetsgivaren att klargöravar den ekonomiska gränsen går. Skall lönerna höjas mer måste det skeindragningar på annat håll. Men vad man kan kritisera regeringen för i dettafall är aft den som polifisk beslutsfattare inte ser till aff utrymmet undertaket blir fillräckligt stort för att löntagarna skall klara sin köpkraft. Dågår det nämligen även . För detta krävs det i första hand sänktamarginalskatter. Men jag har förstått att det i fråga om detta inte finns någothopp att hämta hos finansministern. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 25ANNE () replik: började sittinledningsanförande på ett sätt som jag tycker är mycket karakteristiskt förhonom. Han sade nämligen att regeringens ekonomiska politik har präglats av enförstärkning av konkurrenskraften och en god porfion tur. Vad det handlar omär devalvering och tur. De lärdomar som man skall dra av detta för framfiden ärändå förhoppningsvis att devalvering är utesluten och aft turen har tagit slut,och aft vi infe får någon mer draghjälp. Vad som då återstår för en regering ärnaturligtvis att visa något slags prov på skicklighet, och det är den skicklighetensom nu ställs på prov. Läget är egenfiigen värre än vad som framgår avproposition 60 som ligger fill grund för dagens debatt. publicerades emellertid nyahandelsbalanssiffror, som visar en försämring i förhållande till åretdessförinnan med 1 miljard; överskottet halverades alltså.Prognoserna för visar i stort sett en halvering avhandelsbalansöverskottet och en försämring av bytesbalansen -en ökning avunderskottet i detta fall - med ungefär 11 miljarder . Detta är ännu merbekymmersamt än vad man skulle kunna tro. Detbetyder att regeringens skicklighet, om man så får säga, blir av ännu störrebetydelse än den skulle ha varit om läget hade varit gynnsammare. Jag tyckeratt finansministerns inlägg i dagens debatt har varit föga hoppingivande -tvärtom präglades det av en väldigt stor uppgivenhef. Vad han egenfiigen harvelat säga är aft han inte kan göra någonfing, att han infe kan se någonlösning, att han tycker att opposifionens förslag är dåliga men att han intehar mycket att komma med i stället. Jag tycker det är väldigt defaifistiskt ochväldigt bekymmersamt för . Flera av de förslag söm oppositionen har lagtfram är väl värda ätt prövas. Och något borde kanske finansministern se påhistorien. Han sade inledningsvis att inkomstskatterna hade sänkts något sedan1983, genom en uppgörelse med mittenpartierna. Även om sambandet naturligtvisinte är självklart har kostnadsökningarna på lönesidan dämpats något, frånungefär i slutet av 1970-taIet till kanske och t. o. m. något lägreför närvarande. Det är väl infe omöjligt att marginalskattesänkningarna harhaft något slags inverkan på denna utveckling. Eftersom det finns mycketstarka skäl att tro att det faktiskt har varit så, finns det också anledningatt gå vidare på denna väg. Avslutningsvisskulle jag bara en gång till vilja uppmana finansministern att återkomma ibudgetpropositionen med ett konkret förslag fill sänkning av marginalskatterna.Jag skall då inte klaga på ryckighet och annat utan fakfiskt berömmaregeringen. Vissaekonomisk-politiskaåtgärder, m. m. 26 ()replik: Något som är ganska intressant med den här debatten är att det harställts ganska många frågor och getts ganska få svar. Beträffande åtstramningenhar jag frågat två gånger och finarisministern två gånger ochhittills utan resultat: Hur slår egentligen detta med 7 miljarder iofinansierade medel? Vad innebär det att 20 niiljarder i skattefondsparandesläpps? Är detta den strama socialdemokrafiska politik som man vill föra?Beträffande överhettningsproblemen är regeringen tydligen nöjd medtrafiksituationen och bostadssituationen i storstadsregionerna, eftersom deninte vill göra någonfing. På vilket sätt vill socialdemokraterna dämpaöverhettningen? Jag tror att alla partier är intresserade av att få svar pådenna fråga. Vi har hitfills inte lyckats få något svar. Närdet gäller sparandet säger socialdemokraterna att man vill gynnahushållssparandef. Men de åtgärder som föreslås är inte särskilt omfattande ochförtroendeingivande. Det är uppenbart att socialdemokraterna saknar enordentlig sparpolitik. SlutHgenom detta med utdelning av julböcker. Jag har rekommenderat att läsaen roman om fördelningspolitik och miljöfrågor. mig att läsa en doktorsavhandling. Sådana brukar inte vara såväldigt lättlästa, men jag skall naturligtvis söka upp boken. Om jag fårrekommendera någon julläsning, skall jag rekommenderalångtidsutredningen. Det är intressant läsning, eftersom man Vissaekonomisk-politiskaåtgärder, m. m. där lägger en stor del avskulden på den ekonomiska politik som fördes 1974-1976. Aldrig, varken förreller senare, har lönekostnaderna ökat . Detta bär socialdemokraternaansvaret för. Jag sade redan tidigare att socialdemokraterna har ett stortansvar för den politiken. Denna bok önskar jag att läser . Anf.27 HANS i (vpk) replik: Jag fick inget svar från finansministern om vad han hade tänkt sig förmedel, om det var tvångslagar, och hur i all världen det går ihop med attinföra tak när yi har både nödvändiga verksamheter och lågavlönad personal. Detär inte så enkelt som säger, att man bara minskar en del verksamhetersom inte är så viktiga. Nublir debattordningen sådan att jag får finansministerns svar när jag intelängre har någon replikrätt. Situafionen är likadan som under utskottsrundan.Jag tycker inte om det - det är ett mönster som börjar komma igen. Närman lyssnar på debatten kan man märka att finansministern framträder som delågavlönades försvarare gentemot borgarna och säger att han minsann vill sättataket vid men att de borgerliga är usla och vill sätta det vid . Omdetta är skillnaden mellan socialdemokratisk och borgerlig fördelningspolitikförstår jag naturligtvis att det blir väldiga protester bland lågavlönade. Jaghar litet svårt att förstå vad det är för fel om någon som får 7 000-7 500 kr.i månaden begär . , när man vet hur lågavlönadesekonomiska verklighet ser ut. Om man dessutom synar en del uttalanden överförslaget om lönetak finner man att det egentligen inte blir något rakt tak utanett snedtak. En del av pengarna skall användas för de högavlönade, som hotasatt sugas ut fill den privata marknaden, därför att den offenfiiga sektorn harsvårt att bjuda emot. Då blir det ännu mindre kvar till de väldigt mångalågavlönade som finns inom detta avtalsområde. Finansministernironiserar och säger att bagarna tydligen har mycket pengar och att folk underavtalsrörelsen i övrigt sneglar på varandra, ungefär som om de inte skulle hanågot som helst ekonomiskt sinne eller skulle förstå problemen i den ekonomiskapolitiken. Jagskulle vilja kontra med att säga att de ser sin egen verklighet - denprisutveckling som de har varit med om och den tillväxt i spekulationsekonomisom de har tvingats åse. Detta gör att de naturligtvis ställer krav på sin egenverkhghet. Jagvar på en turné under den riksdagsfria veckan och träffade folk påverkstadsgolvet. En kille som jobbar på ett stort verkstadsföretag berättadeföljande. 1980 fick vi lära oss att vi skulle hålla igen lönerna därför attvinsterna behövde gå upp. har vinsterna gått upp. Spekulafionsekonomin harrasat fritt . får vi lära oss att hålla igenlönerna därför att börsen rasar. Vad har vi egentligen fått ut av våråterhållsamhet och vårt ansvarstagande?