prot · GB0910 · 1987-12-31 00:00:00 — Beledsagaren från lämnade vid både juni-och julipermissionerna obevakad . Oavsett om säkerhetsavdelningensövervakning hade fungerat eller inte är det uppenbart att hade storamöjligheter att kommunicera med omvärlden . Man måste dessutom ha klart för sig att säkerhetspolisensövervakning skedde dolt. Det innebär att vid både juni- ochjulipermissionerna gavs intrycket att han var helt obevakad när intebeledsagaren fanns i hans närhet. Det finns starka skäl att ifrågasätta varfören livstidsdömd spion, som dessutom visat sig vara flyktbenägen, skulleinvaggas i den föreställningen. Information om att beledsagade permissioner förekom fannsuppenbarligen på departementet , och det var dennainformation redovisade för utrikesnämnden. Någon månad fidigarehade regeringen avslagit nådeansökan med hänsyn till att han ansågsha kunskaper som fortfarande kunde vara av värde för främmande makt. Trotsdetta anser och uppenbarligen inte att det fanns skälför regeringen att ingripa för att stoppa dessa beledsagade permissioner. Det var först när fick kännedom om attdepartementet haft tillgång till informafion, inte bara om att beledsagadepermissioner beviljats utan också om att säkerhetspolisens övervakning underdessa fungerat bristfälligt, som han avgick. Den slutsatsen borde han enligtvår uppfattning ha kommit fram till utan denna nya kunskap som han fick ifredags. Det borde vara självklart att en spion som sitter inne med värdefullinformation inte skall kunna få annat än bevakade permissioner. Bilden av vilken information departementethar haft och inte haft har länge varit oklar. När den nuklarnat är det uppenbart att borde ha dragit slutsatsen att avgåtidigare, och att försök att fria regeringen från ansvarskedde vid en fidpunktnär det borde ha stått klart för honom att regeringen hade en del av ansvaret. Justifiekanslerns utredning ger i många avseenden en godbild av vad som förevarit inför och i samband med flykt. Denbekräftar den bild som jag själv har fått genom tidningsläsning ochdirektkontakter med de inblandade. Enligt min uppfattning kommer dock en del avde inblandade alltför lindrigt undan i justitiekanslerns granskning. Det gällerledningarna för både och rikspolisstyrelsenssäkerhetsavdelning. Låt mig, herr talman, peka på några punkter som jag anserinte tillräckligt har uppmärksammats i justitiekanslerns utredning. I regeringsbeslutet om föreskrifterbeträffande behandlingen av i fängelset uppdrogs åtkriminalvårdsstyrelsen att samråda med om tillämpningen. Syftetvar givetvis att skulle stå för densäkerhetsmässiga bedömningen, dvs. skulle avgöra vad hänsynen till riketssäkerhet krävde i form av restrikfioner. Som jag tidigare konstaterade, och som ocksåjustitiekanslern har understrukit, gäller föreskrifterna endast brev, besök ochtelefonsamtal. Lagen medger inte, som framhöll, att regeringenutfärdar föreskrifter om t. ex. permissioner. Rimligen borde dock derestriktioner som gäller för brev, besök och telefonsamtal iakttas också vidförflyttningar och permissioner. Med hänsyn till att den kanske viktigaste information somBergling innehar avser militära uppgifter kan man tycka attkriminalvårdsstyrelsen också borde ha fått i uppgift att samråda med överbefälhavaren.Jag har emellertid förstått regeringsbeslutet så, attrikspolisstyrelsens säkerhetsavdelning förutsattes göra hela densäkerhetsmässiga bedömningen, vilket förutsätter kontakter med försvarsstaben.Huruvida sådana förekommit har justitiekanslern inte undersökt. Den informationsom jag har tyder på att det var dåligt med kontakterna. Säkerhetsavdelningenhar, såvitt jag kan förstå, utan samråd med försvarsstaben medgivit ensuccessiv uppluckring i tillämpningen av föreskrifterna för . Det är också, enligt min mening, uppenbart attsäkerhetsavdelningen under sommarens och höstens permissioner inte på etttillfredsställande sätt har fullgjort sitt uppdrag att förhindra kontaktermellan och omvärlden. Det framgår av justifiekanslerns granskning attBergling under åtskilliga timmar har lämnats utan övervakning. Det må vara att säkerhetsavdelningen anser sig haotillräckligt med personal, men i det läget borde man med större kraft haprotesterat mot beslut, eller ha fört upp saken på enhögre nivå. Enligt uppgift förekommer regelbundna kontakter mellansäkerhetsavdelningen och justitieministern. Det kan alltså inte ha saknatstillfällen att aktualisera frågan. Det är riktigt att säkerhetsavdelningen inteformellt har någon vetorätt mot beslut, men den har åandra sidan skyldigheter när det gäller bevakningen av rikets säkerhet. Denskyldigheten har inte fullgjorts på ett tillfredsställande sätt. Justifiekanslern riktar med rätta stark krifik motkriminalvårdsstyrelsen och i synnerhet mot den tjänsteman som har hafthuvudansvaret för besluten om permissioner. Debatt om omständigheterna kring flykt Debatt om omständigheterna kring flykt Vad som ter sig särskilt märkligt ikriminalvårdsstyrelsens agerande är den stora förändring som skett ipermissionsvillkoren, som nådeansökan och ansökan omlättnader i föreskrifterna var föremål för regeringens prövning. Det hade varitrimligare att åtminstone avvakta regeringens beslut, innan sådana stegövervägdes. Motiveringen var att fortfarande sitter inne med viktiginformation, främst beträffande militära fing. Om jag förstått saken rätt,remitterade något senare framställningen om ändring iföreskrifterna för till berörda myndigheter. var en dramatisk dag - även om ingenkanske då insåg det. Den dagen överlämnade generaldirektören enpromemoria om till jusfitiedepartementet, den promemoria som fåttSten att avgå. gav han besked om att ,mot bakgrund av regeringens avslag på nådeansökan och skälen för det, avstyrktelättnader i föreskrifterna för . Beslutet var uppenbarligen generaldirektörenseget; Han orienterade sig inte först om hur föreskrifterna faktiskttillämpades, och han meddelade inte heller den person som hade hand om falletBergling, , vilket beslut han hade fattat. , , beslutade avdelningschefenAmilon, utan att ha informerats om remissyttrande till departementet,att bevilja en ny beledsagad permission med samma uppläggning som ijuli. Bristen på kommunikation mellan generaldirektören och hansavdelningschef i detta skede är förbluffande och kan ha bidragit till detfortsatta händelseförloppet. Det är säkert också mot den bakgrunden UlfLarssons avgång från posten som generaldirektör i måsteses. En fråga som man måste ställa sig är hur detkan komma sig att så många misstag gjorts i detta ärende. En orsak är nogavsaknaden av ett striktare tjänsteansvar: Om ett sådant hade funnits hadefrågorna med, största sannolikhet förts upp på en högre nivå inom verken,särskilt när oenighet förelåg mellan och inom berörda myndigheter. Det inträffade visar med önskvärd tydlighet nödvändighetenav att det pågående översynsarbetet beträffande tjänsteansvaret bedrivsskyndsamt och att regeringen återkommer till medförslag om skärpning. Oavsett detta är det uppenbart att myndighetsutövningen ifallet i en rad avseenden har brustit. Det ankommer på regeringen attvidta de åtgärder vid verken som detta kan motivera. Det var ett bra beslut av regeringen att snabbt uppdra åtjustitiekanslern att utreda omständigheterna kring flykt.Däremot menar vi att det var mindre lämpligt att någon dag senare uppdra åt dennytillträdde kriminalvårdschefen och den tillträdande rikspolischefen attutreda brister inom resp. verk och föreslå nya rutiner. I kommentaren tilldetta beslut konstaterade vi att JK:s utredning och regeringens bedömning ianslutning till den borde ha avvaktats, bl. a. eftersom den skulle leda till attanmärkningar riktades mot t. ex. chef. Sedan denneavgått tycker jag dessa farhågor har visat sig besannas. Vi ärockså kritiska mot den skärpning av permissionsbestämmelserna som genomförts.Den har karaktär av kollektiv bestraffning på ett sätt som strider motgrundläggande rättsprinciper. Den betingas inte av att permissionerna allmäntsett fungerat dåligt utan av att agerat felaktigt ifallet . Denna skärpning har uppenbarligen skett med regeringens godaminne. Den omnämndes av statsministern i positiva ordalag vid . För att sammanfatta: gjorde detenda möjliga när han avgick. Mot bakgrund av vad vi nu vet borde beslutet hakunnat fattas tidigare. Justitiekanslerns granskning kastar ljus över mycket avdet som skett men lämnar vissa frågor obesvarade. Det är viktigt att regeringeni den fortsatta bedömningen kompletterar bilden. Och : Det är utomordentligt oroväckande närlandets regeringschef vid en händelse som skakar nationen, och innan de närmareomständigheterna kring den är klarlagda, friskriver regeringen ochlägger skulden på andra. Det bådar inte gott för framtiden. Debatt om omständigheterna kring flykt Anf.6 (); Inför vårt nya, gemensamma arbetsår finns skäl attbegrunda politikens uppgift och ansvar, sade statsministern iregeringsförklaringen, uppläst här i efter kl. 14.00.Detta skulle få aktualitet. hade denlivstidsdömde spionen bevakare upptäckt att hade flytt. beslut att avgå som justitieminister är värtall respekt. Det har rensat luften på en väsentlig punkt. Den politiska nivånskall ta sin del av ansvaret, när bristerna i statsförvaltningen är såuppenbara som i hanteringen av fallet . Handlandet stämmer dessutom med formuleringarna iregeringens egen verksledningsproposition. Där heter det bl. "I situationer där medborgarna uppfattarmyndigheternas handlande som bristfälligt riktas kritiken ofta mot den centralapolitiska ledningen i regeringen och . Det bör visserligen vara ensträvan att myndigheterna själva skall rätta till brister i umgänget medmedborgarna, men det är enligt min mening likafullt ofrånkomligt att regeringenfår stå fill svars för förvaltningens verksamhet. I vårt demokratiska system ärdet hos de centrala politiska organen som det slutliga ansvaret skallutkrävas." Enligt min uppfattning handlar det mer om detta än om attSten varit oinformerad. I det enskilda fallet blir det nästan allfid enbedömningsfråga, när ansvarstagande kräver ett särskilt yttre uttryck. Detinnebär inte att regeringsformens 11 kap. 7 § är obsolet på något sätt.Regeringen skall inte lägga sig i myndigheters handlande vad gäller t. ex.enskilda personer. Men när det enskilda ärendet är av stor vikt - som i falletBergling - eller i annat sammanhang behandlats av regeringen - som i falletBergling - måste informationen mellan regering och myndighetsnivå fungera.Dessutom måste rimligen myndigheterna vara lyhörda inför innebörden av fattadebeslut i regeringen, t. ex. en avslagen nådeansökan. Ingetdera har fungerat ifallet . JK:s rapport är här klar och entydig. Händelseutvecklingen som ledde fram till flyktpräglas av oklara ansvarsförhållanden, långsam information och ordergivningsamt dåligt och Debatt om omständigheterna kring flykt dessutomodokumenterat samarbete mellan ansvariga myndigheter. Det inträffade bekräftarmed övertydlighet att handlingsförlamningen och missgreppen efter mordet påOlof inte var någon tillfällighet. Det som hänt visar hur grundläggande det är att befogenheteroch skyldighet att fatta beslut också paras med ansvarskänsla. Kärnan i ettkomplicerat regelsystem måste vara ett väl definierat ansvar, såväl formelltsom reellt. När ansvaret inte upplevs reellt, går den ansvarige hem från jobbetoavsett arbetsläge och beslutskrav. Så hände när rikslarmet fördröjdes, vilketJK klart dokumenterar. Ansvaret kan inte ha känts särskilt personligt, när dennyutnämnde chefen för rapporterar tilljustitiedepartementet, men utan att förvissa sig om att jusfitieministern fickinformafionen. Därför är det ett logiskt ställningstagande av attavgå. Vad är för övrigt mer självklart än att departementschefenresonerar igenom ärenden av vikt inom det gemensamma ansvarsområdet med en ny verkschef?Är det verkligen så att de konfinuerliga kontakterna i bl. a. frågor av viktför rikets säkerhet mellan berörda myndigheter å ena sidan ochstatsrådsberedningen, justitie- och utrikesdepartementen å den andra intebehandlar vår ende livstidsdömde spion och dennes permissioner? Den frågantangerar också statsministerns övergripande ansvar i regeringen, lika väl somde frågor tidigare ställde. Med JK;s rapport och facit i hand frågar man sig om och omigen; Hur är detta möjligt? Vem undersökte t. ex. hur lägenheten i kundebevakas? Vad är det för mening att bevaka, om man inte känner fill tänkbaraflyktvägar genom ordenfiig undersökning i förväg? Vem kände ansvar för detta?Det framgår inte av JK:s rapport. JK:s utredning har inte omfattat den militärasäkerhetstjänsten. Men hur är det möjligt att en livstidsdömd spion, medrestriktioner i fråga om brevväxling, besök och telefonsamtal enligtregeringsbeslut med vissa lättnader , fårpermission på sådant sätt att regeringsbesluten om restriktioner blir av nolloch intet värde? Den frågan har bl. a. tidigare berört. Är detöver huvud taget möjligt att fatta sådana beslut i ett fall som detta utan attförsvarsstaben aktivt medverkar? Ja, svaret är uppenbarligen ja på den frågan.Det har dessutom bekräftats i försvarsutskottet att överbefälhavaren intehar informerats om lättnader som har erhållit. Det har chefen förförsvarsstaben meddelat försvarsutskottet. Detta är naturligtvis en heltoacceptabel situafion. - Vad anser statsministern om en sådan handläggning? Överbefälhavaren har i tidningsintervjuer klargjort attBerglings spioneri har åsamkat försvaret stora och fortfarande bestående skador- skador som ytterligare kan förvärras. Därmed får det svenska samhället bärakostnader i miljardklassen. - På detta område har interpelleratförsvarsministern. Utöver de slutsatser som JK i sin rapport dragit om hurpermissionsärenden av detta slag borde beslutas, att samråd mellan myndigheterkräver dokumentation, om särskilda ansvar i detta falletc. har JK också berört gällande författningsbestämmelser. I det sammanhanget finns det anledning erinra om hur enregeringspro-posifion från den dåvarande center-folkparti-regeringen föreslogsärbehandling av fångar som dömts till fängelse, t. ex. isamband med permissioner, även när det gällde andra brott än narkofikabrott. Enmajoritet av socialdemokrater och vpk fällde förslaget i denna del efterlottning här i . Därefter har vi från väcktfrågan igen. ansågs förslaget fillgodosett, då det nu finns bättremöjlighet till isoleringsstraff för särskilt farliga brottslingar. Därförskulle särbehandling bl. a. beträffande permission inte behövas, utom för justnarkotikabrottslingar. Det förefaller som om denna möjlighet inte har trängtfram till . Man lämnade en livstidsdömd spion obevakad,inte isolerad. Dessutom gick man på med honom. Genom avgång har nyaledning fått sin position klargjord och därtill fått nya möjligheter attreparera de rättsvårdande myndigheternas anseende. I denna extraordinära situafion borde enligt minuppfattning ett särskilt statsråd ha utsetts för att ansvara fördepartementsområdets myndigheter, medan det direkta lagsfiftningsarbetettilldelats ett annat statsråd, lämpligen med juridisk bakgrund. Eller ocksåborde någon form av juristkonsult utnämnas. har statsministern stannat fören annan lösning. jag-Ett är säkert, den nya justitieministern kommer fillett sällsynt illa dukat bord. En statsministermördare går lös, likaså enlivstidsdömd spion, de rättsvårdande myndigheternas förtroende har urholkats,ansvar måste utkrävas för begångna misstag, Sverige-bilden utomlands måsteåterupprättas, tjänsteansvaret likaså. Omorganisafioner blir nödvändiga. Ökaderesurser krävs, inte minst för polisen. Vi önskar jusfifieministern lyckatill! Men att återupprätta förtroendet för rättsväsendet måste fr. o. m. nuvara en huvuduppgift för hela regeringen. Det räcker inte att olika personermed särskilt ansvar avgår. För att det hela skall lyckas krävs konkretaposifiva resultat. En regeringsombildning är ett första steg, men bara ett stegi en mycket lång vandring. Debatt om omständigheterna kring flykt 7LARS (vpk): I går avgick landets justitieminister. I gårpresenterades också JK:s utredning om omständigheterna kring flykt -är av många ansedd som farligaste spion. Utredningenutmynnade i förslag till prickning av en avdelningschef ikriminalvårdsstyrelsen och en anmärkning mot en polis i . Kan vi nöja oss med detta? Nej, det kan vi inte, anserjag, därför att huvudproblemen som föranledde JK:s utredning kvarstår. Möjligenkan den tidigare hårt personfixerade debatten nu koncentreras fill självasakfrågorna, som låg bakom denna utredning. har på kort fid gått igenom två omskakandehändelser: mordet på förre statsministern och Berglingaffären. Två personermed huvudansvar har varit direkt berörda: förre justitieministern ochförre säpochefen . Den ene har det utkrävts ansvar av. Den andre harbefordrats. Debatt om omständigheterna kring flykt För en utomstående betraktare framstår det som en mycketstor gåta att ansvar inte har utkrävts av den förre säpochefen. Ett faktum ärju att mördades , och det var hans rutiner somfortfarande gällde när landets ende och mycket farliga spion rymde. Men ingenutkräver ansvar av förre säpochefen, ingen diskuterar hans ansvar på samma sättsom man diskuterar hans kollega inom . Tvärtom befordrashan till den enligt mångas uppfattning högsta befattningen på detta område inomlandet efter rikspolischefen. JK:s uppdrag vår att utreda "omständigheterna kringden permission som beviljats , vilken bevakning som därvid förekommitoch ansvarsförhållandena i samband med denna samt de ansvariga myndigheternasåtgärder närmast efter hans "- () -"avvikande". JK:s utredning kommer fram till att det finns skäl attrikta kritik mot och dess avdelningschef . framgår också, enligt min mening, att det finns starka skäl attrikta mycket hård kritik mot säkerhetspolisen, både mot förre avdelningschefenHjälmroth och mot byråchefen . Jusfitiekanslern nöjer sig dock med attsäga att det inte finns tillräcklig grund för att rikta kritik mot vare sigHjälmroth eller Näss. Jag anser att det är ett mycket märkligt ställningstagandeinte minst mot bakgrund av de uppgifter som JK redovisar i sin utredning. På s. 20, 21 och 22 i utredningen redogörs förhändelsförloppet under den beryktade permissionen i . Det framgår bl. a.att samråd mellan och säpo om permissionen ägt rum vidalla tidigare permissionstillfälien. På s. 21 redogör JK t.o.m.. för deinstruktioner som utformats inom säkerhetspolisen. Låt mig citera urutredningen; "I uppdraget ingick att gripa därest hanskulle försöka lämna landet samt att göra iakttagelser beträffande besökaretill i den mån detta var möjligt." Detta var säpos roll. Det var de uppgifter som de självaålagt sig: att gripa om han försökte lämna landet och att hålla honomunder uppsikt, så att han inte fick kontakt med olämpliga personer. Mot denna bakgrund blir det oförklarligt ochobegri'-'"-',t att JK kan komma till slutsatsen att man helt och hålletkan fria säpo. Pousmyndigheter-na har ju konstaterat att har befunnitsig i , att han inte bara har försökt utan t o. m. lyckats lämna landet- och förmodligen också kommit tillbaka in i . Det är klarlagt att säpo inte fullföljt det uppdrag mansjälv har ålagt sig. Det måste därför betecknas som mycket märkligt att JKmenar att detta inte är fillräcklig grund för kritik, och här måste faktiskt JKprecisera sig. Av hela JK:s utredning framgår att det också finns skälatt rikta mycket stark kritik mot hela säpos uppläggning av sitt arbete. I de instruktioner som utformats inom säkerhetspolisenstår det t. ex. på s. 21 när det gäller permissioner att "övervakningenskulle ske mellan och 19.00 samt från den tidpunkt dåBergling återkom från restaurangen fram till kl. 24.00". Detinnebär att säpo gav sig själv uppdraget att hålla bevakad och attgripa honom om han försökte lämna landet mellan och 24.00 den 5oktober och efter ett långt uppehåll fr.o. m. på morgonenden 6 oktober.Det stod honom med andra ord helt fritt att lämna landet före den 5oktober eller, om han så önskade, efter fram till morgonendärpå. Man kan raljera över detta-det gjordes bl. Isäpos bevakar man landets ende farlige spion när man har fid och lust,framför allt och då på kontorstid. - Detta framgår entydigt av JK;sutredning. Inte ens detta anser JK vara tillräcklig grund för att rikta kritikmot säpo, varken mot förre chefen eller mot Näss. Det finns fler exempel i JK:s utredning som gör att manställer sig frågor om säpo. Det är frågor som man kan tycka att också JK bordeha haft anledning att ställa och försöka besvara, men som han förbigår medtystnad -av skäl som är mig obekanta. På s. 24 står det att Hjälmroth inte varit inblandad ieller ens hört talas om formerna för permission . framgår dock att Hjälmroths närmaste man, byråchefen , var bådeinformerad och inblandad samt att kriminalkommissarie utarbetatinstruktioner för säpos bevakning av vid olika tillfällen. tvingades avgå därför att han inte kände tillall information som fanns på hans eget departement. meddelar statsministernatt den nyfillträdde kriminalvårdsdirektören också har tagit sitt ansvar ochavgår. Det hade varit minst sagt klädsamt om förre säpochefen dragitsamma konsekvenser när det gäller hans ansvar som den nytillträddekriminalvårdsdirektören har gjort. Varför ställs inte samma krav på Hjälmroth? JK:s utredning har tillkommit under stor brådska, och detkan vara förklaringen till en del uppenbara brister i utredningen - men det ärinte förklaringen till alla brister. Avdelningschefen hävdar att samråd har ägt rummellan och säpo och att informella uppgörelser harträffats. Förre säpochefen bestrider detta. På s. 38 i utredningen gör JK följande kommentar:"Jag har i avsevärd utsträckning måst konstatera att uppgift står motuppgift och att det inte varit meningsfyllt att söka utreda saken vidare." Detta är en fullständigt häpnadsväckande beskrivning. Härstår ord mot ord, och därför har JK inte ansett att det varit meningsfyllt attutreda saken vidare. Men är det inte som JK borde ha haft all anledningi världen att söka skapa ytterligare klarhet? Om ord står mot ord måste någon,minst en, ha fel. Det kan vara , det kan vara säpo ochdet kan vara bådadera. Men JK bryr sig inte om den saken. I prakfiken tar JK därmed ställning för säpos version,utan någon enda motivering. Trots att JK i samma utredning har kunnatkonstatera att samråd ägt rum vid alla andra tillfällen då permissioner hargetts godtar han utan vidare säpos uppgift att samråd ej har ägt rum. Detta är enligt min mening fullständigt oacceptabelt. OmJK har kunnat konstatera att det finns uppgifter som styrker versionborde detta rimligen ha föranlett JK att göra ett delvis annorlundaställningstagande i olika avseenden. Detta går igen i hela utredningen - detgörs en särbehandling av säpo. Debatt om omständigheterna kring flykt Debatt om omständigheterna kring flykt Varför detta ständiga överseende, denna totala ovilja attutreda och kritisera säpo? JK tycks i sin utredning vara rädd att kritiserasäpo i detta land. Utredningen ger intryck av ensidighet och feghet från JK:ssida. skall i ett annat sammanhang säkerhetspolisensverksamhet utredas, och därvid kan förhoppningsvis det som JK inte har setteller inte har velat se komma fram i ljuset. Samfidigt måste också en ordentliggenomlysning av hela säkerhetspolisens verksamhet innefatta frågan om vilkensäkerhetskontroll det finns då det gäller förekomsten av högerextremisfiskakretsar inom polisen. Detta mycket allvarliga problem har fått förnyad ochskrämmande aktualitet i samband med ohka märkliga händelser kring mordet påOlof . En annan fråga, som ligger utanför JK;sutredning - med hänsyn till de direkfiv han har fått - är de indragnapermissionerna för landets övriga interner. JK har inte i detta sammanhang haftanledning att granska den frågan men kommer förhoppningsvis att göra det vidett senare tillfälle, då det föreligger ett flertal anmälningar om detta. Vem bär ansvaret för beslutet att dra in permissionernaför landets övriga interner, och vilken är motiveringen? Varför skall övrigainterner i landet drabbas av polisens misstag?