prot · GB0993 · 1987-12-31 00:00:00 — Jord och skog hörintimt ihop när det gäller att få bärkraftiga familjejordbruk. Som komplementär ju också andra kombinationer och stödjordbruk utomordentligt viktiga. Den gällande jordförvärvslagen är bra, tycker jag, i dendel som innebär att den öppnar möjligheter för enskilda att förvärva mindrefastigheter för att där bo och bedriva deltidsjordbruk. Vad jag vill kalla detstora hotet är att man har öppnat möjligheter för juridiska personer attförvärva i synnerhet skog, och att prisprövningen har mist sin,tyngd ellerblivit, om jag så får uttrycka det, ganska uddlös. Jordbruksministern hänvisar i sitt svar till attjordbruksutskottet delade regeringens förslag i proposition 1986/87:122. "Föratt motverka förvärv som görs i kapitalplaceringssyfte och för attmotverka en osund allmän prisstegring borde det finnas möjlighet att avslå enförvärvsansökan om det är uppenbart att det avtalade priset överstigeregendomens marknadsvärde." i svaret hänvisar jordbruksministern tillutskottets konstaterande "att det framlagda lagförslaget inte innebärnågon ändrad syn på förvärv i kapitalplaceringssyfte". Då ställer jagfrågan: Är det verkligen så? I har det redovisats en utveckling som jagtycker är ganska intressant. Man säger från LRF, med,material frånlantbruksnämnden, att prisstegringen har uppgått till mer än fem gångerskogsfastighetens taxeringsvärde. Det har alltså varit en utomordentligt starkprisuppgång när det gäller handeln rned skogsfastigheter i . Jag såg i senaste numret av tidningen ett referatfrån länsförbundsstämman i,,. Där har det varit en upprörd debatt, somi stor utsträckning handlat om de enorma prisstegringar på jordbruksfastighetersom deltagarna redovisat. Någon hade påstått att det blivittiodubbelt förhöjda värden på skogsfastigheter i län. Det finns dåsjälvfallet anledning att se på vad som är på gång. När det gäller den statistik som jordbruksministernhänvisar till vill jag säga att vi tydligen delvis har samma statistik. Jaghänvisar till pressmeddelandet från lantbruksstyrelsen av , där mansäger att det har varit en stor ökning av prisstegringstakten. Jag vill slutadetta anförande med att säga att jag anser det vara utomordentligt angelägetatt man följer utvecklingen med uppmärksamhet och vidtar de åtgärder som behövsför att man skall kunna åstadkomma en annan inriktning när det gäller priset påskogsfastigheter. Om handeln med skogsfastigheter Jag vill först besvara fråga när vikan förvänta de allmänna råden från lantbruksstyrelsen. Enligt vad som upplystsmig blir de färdiga eller maj månad. Det är alltså mycket näraförestående. Det är inte så att juridiska personer givits ett försteg iden nya lagen. Inom gruppen juridiska personer har däremot lokalt anknutnasågverk fått ett försteg i förhållande till skogsbolag som inte har någonankriytning fill orten. Man ger alltså de lokala sysselsättningsintressena ettförsteg före de stora skogsbolagen. Men i valet mellan en juridisk person - det må vara ettlokalt sågverk eller ett storbolag - och en fysisk person, går den fysiskapersonen före i prövningen. På den punkten är det ingen skillnad. Det var helt väntat att - och det hade varit osunt om såinte blivit fallet - det skulle bli en prisuppgång på skogsfastigheter. Dengamla lagen med dess mycket hårda inlåsningseffekter har gett en utveckling medreala prissänkningar , som vi haft och har enutomordentligt stark högkonjunktur i den svenska skogsnäringen. Det är ilängden inte en situation att man låser priset på en faktor så hårt somskedde med den gamla lagen att man får en kraftig real prissänkning, samtidigtsom priset på själva skogsråvaran och skogsprodukter i den högkonjunktur sområder har ökat. Självfallet var det också att vänta att det skulle bli enprisökning. Den prisökningen hade kommit även med den gamla lagen, men den hadeinte blivit av samma omfattning - någon effekt måste högkonjunkturen rimligenfå. Det som skedde var att man på grund av den fördämning som uppstått fick ensnabb prisstegring på sina håll när lagen trädde i kraft. Denna har sedan intefortsatt i samma takt, utan det har blivit en stabilisering. Allt detta varförutsett när man ersatte den gamla jordförvärvslagen, som hade en så starktinlåsande effekt. Jag anser verkligen att situationen inte bör dramatiserasnär det gäller helheten. Priserna i fast penningvärde är i stort sett desammanu som de var 1970. Jag har framför mig ett diagram som visar att vi hade enprisuppgång , varefter priserna fallit i fast penningvärdefram tills , då vi fått en svag ökning. Jämförelsetalet är för dagen 103 iförhållande till 100 . Det finns alltså inget skäl att dramatisera denallmänna utvecklingen. Däremot är jag överens med om attlantbruksnämnderna bör vara aktiva. Varken regeringen, utskottet eller har ändrat Om handeln med skogsfastigheter inställningi fråga om förvärv av fastigheter i enbart kapitalplaceringssyfte. Det är braom lantbruksnämnderna är aktiva när det gäller att tillämpaprisprövningsregeln. Ännu har det till regeringen inte inkommit någotöverklagande, så att regeringen kunnat ange någon praxis. Det är emellertid minbestämda uppfattning att när vi får ett överklagande och då eventuellt kommerfram fill att man överskridit de gränser som här diskuterat, skallregeringen självfallet ingripa. Men det är också min bestämda uppfattning attnågon allmän osund prisutveckling som skulle föranleda oss att förslå enändring av lagen inte har förekommit under den korta tid lagen varit i kraft.Vad som hänt är att en uppdämd prisutveckling framför allt på skogssidanföranlett en väntad prisökning i samband med den nya lagens införande. Syftetmed lagen var också att få en ökad omsättning av skogsfastigheter i stället fören inlåsning. Lagens syfte är också att stimulera sysselsättningen i glesbygdenoch ställa landsbygdens utvecklingsmöjligheter i centrum på ett annat sätt änsom var möjligt med de mycket stränga förbud som föreskrevs i den gamla lagen. 25KARL.BOO (c); Jag tycker att det är bra attjordbruksministern gav denna s. k. rekommendation här i kammaren tilllantbruksnämnderna om hur de skall se på prisprövningsregeln i sitt arbete.Sedan får vi vänta på de allmänna råden. Dessa kan självfallet aldrig blibindande, men de är vägledande också för det praktiska arbetet ilantbruksnämnderna. Det finns emellertid vissa punkter i pressmeddelandet frånlantbruksstyrelsen som bör observeras. Antalet förvärvsansökningar harnämligen ökat . Av de 2 900 ärendenabifölls och avslogs , eller ca 200 ärenden. haravslagsprocenten varit tio. Antalet ansökningar har alltså ökat, somavslagen har blivit färre. Sedan kommer kanske den intressantaste delen avredovisningen. har avslag på grund av för högt pris varit relativtvanliga. har de minskat från 72 till 6 fall. Detta visar ju ändå hurutvecklingen har varit i den praktiska tillämpningen. Jag sade också att vi har fått många positiva inslag somen följd av den nya jordförvärvslagen. Det finns dock farliga inriktningar somkan bli rätt ödesdigra för många bygder om de får fortsätta att florera. För någon vecka sedan hade jag tillfälle att besöka enkommun i . I denna kommun hade man verkligen gått in för att arbetaaktivt i Landsbygd 90. Man var bekymrad över att en juridisk person har gåttin. Därmed blockeras en naturlig fördelning av den skog som borde vara tillsalu. Överläggningen var härmed avslutad. M §Svar på interpellation 1987/88:204 om utnyttjandet inom hälso- och sjukvårdenav invandrares yrkesutbildning har frågat mig vilka åtgärderjag avser att vidta för att underlätta för personer som erhållit sjuksköterskeutbildningi länder utanför att få svensk legitimation. Liksom frågeställaren anser jag att det är viktigt att tatill vara den kompetens och yrkeskunskap som våra invandrare tillför landet.Detta gäller inte minst inom hälso- och sjukvården, som har stortpersonalbehov. På samma sätt som det ställs krav på personal med svenskbakgrund måste det självfallet ställas krav på personal med utländsk bakgrund.Särskilt viktigt är det att personer med legitimation håller en jämn och högstandard. För att garantera detta finns särskilda bestämmelser om legitimationför hälso- och sjukvårdspersonal med utländsk utbildning. Eftersom MargittaEdgren i sin interpellation särskilt frågar om yrkesgruppen sjuksköterskorbegränsar jag mitt svar till denna personalkategori. Sjuksköterskeutbildningarna i de nordiska länderna är sålikartade att de enligt en särskild överenskommelse i princip godkänns isamtliga nordiska länder utan särskild prövning. När det gäller andra länderfinns däremot stora skillnader. har av regeringen bemyndigats att meddelanärmare föreskrifter om kraven för dem som genomgått utländsk utbildning tillsjuksköterska. Ett stort antal såväl nordiska som utomnordiskasjuksköterskor har erhållit legitimation för yrket här i landet. Förra åretlegifimerades 48 nordiska och 37 utomnordiska sjuksköterskor. De utomnordiskasjuksköterskorna kommer från många olika länder. De som kommer frånEG-länderna utgör bara en mindre del. De utomnordiska sjuksköterskor som kommer hit är enheterogen grupp. Det är därför inte möjligt att utan särskilda prov på etträttvist sätt bedöma vars och ens kompetens. har mot dennabakgrund föreskrivit att två prov måste innan legitimation kan meddelas.Det ena provet är ett språkprov och det andra ett kunskapsprov. Utöver dessaprov fordras tio veckors handledd praktik samt en särskild kurs om den svenskahälso- och sjukvårdens samt m. m. Kursen och anordnas . Kunskapsprovet kan avläggas vid tvåtillfällen och språkprovet vid fyra tillfällen. Det kan således gå relativt snabbt för en utomnordisksjuksköterska att få legitimation för yrket här i landet. I enskilda fall kandet naturiigtvis ta , särskilt om språkkunskaperna måste byggas uppfrån grunden. Jag vill framhålla att det inte finns något hinder förutomnordiska sjuksköterskor som inte har svensk legitimation att arbeta inomhälso- och sjukvården på befattningar som inte kräver legitimation. Det ärockså vanligt att de arbetar som undersköterskor eller vårdbiträden. De ekonomiska villkoren liksom möjligheterna att fåhandledd praktik bestäms lokalt och kan därför variera. Om utnyttjandet inom hälso- och sjukvården av invandraresyrkesutbildning Om utnyttjandet inom hälsp- och sjukvården av invandraresyrkesutbildning Jag anser att det är angeläget att så långt möjligtunderlätta för de utomnordiska sjuksköterskorna att få svensk legitimation utanatt pruta på kompetenskraven. Förutom att den svenska hälso- och sjukvården harbehov av alla sjuksköterskor den kan få tillför de invandrade sjuksköterskornavärdefulla kultur- och språkkunskaper. Liksom ser jag det som angeläget att denkompetens sjuksköterskor med utbildning i andra länder besitter kan tas tillvara på bästa sätt. Med hänsyn till patientsäkerheten kan jag dock inte senågra möjligheter till förändringar när det gäller de formella kraven. Vadbeträffar mera praktiska arrangemang för att få möjlighet att delta i kurser o.d. har sjukvårdshuvudmännens inställning stor betydelse. 27 MARGITTAEDGREN (fp): Hjärtligt tack för svaret, . Viär ju överens om att det råder brist på personal här i landet. Man får stängaavdelningar och kan i vissa fall t.o.m. inte öppna nybyggda avdelningar.Situationen framöver lär inte bli lättare. Det blir färre ungdomar iårskullarna och därmed en större konkurrens om dem som finns iutbildningsåldrarna. Det finns också tecken som tyder på att den personal medutbildning som vi har i vården håller på att tröttna och söker sig bort.Den tröttnar för att arbetsförhållandena är som de är. Det är svårt att få utledig tid, omöjligt att få ut övertid osv. Vi är väl alla överens om att denbeskrivningen är korrekt, och då måste vi ju utnyttja alla de resurser som vifår hit. En resurs är t.ex. det 50-60-tal invandrare som harutbildning som sjuksköterska bakom sig. Vill de arbeta i sitt yrke här iSverige blir de njuggt behandlade. I vissa fall har de känt sig - som en personringde mig och sade -förnedrade och förödmjukade, eftersom de fått intrycketatt den utbildning som givits i deras hemland inte haft något som helst värdeför oss i . De upplever också att man i den byråkratiska processen iSverige är helt oemottaglig för sakargument. Den här känslan borde vi faktisktkunna förstå, eftersom det inte var alltför länge sedan som behandladevåra sjuksköterskor på ungefär samma sätt, dvs. man ville inte acceptera ochgodkänna våra utbildningar. Vad som händer ute i är att EG har arbetat framrekommendationer om vad en sjuksköterska skall kunna för att få arbeta inomEG:s område. Flera länder i genomför också påbyggnader på sina egnautbildningar för att man skall få den här s. k. EG-kompetensen. har såvitt jag vet inte på något mer systematisktsätt jämfört sina utbildningar med . Jag vill fråga varför så inteskett. Det går ganska snabbt att på papperet bli legitimerad iSverige, socialministern, men i praktiken är det helt annorlunda. Den flickasom jag talade med menade att det hade tagit henne . Hon kom frånSpanien och hade spansk legitimation eller registrering och dessutomEG-kompetens. De här hindren, framför allt det här krånglet och denlånga tid det tar och skillnaden mellan hur det ser ut på papperet och iverkligheten, är framför allt föranledda av att det finns en brist påsamordning. Varför tar det då så ? Vad gäller svenska förinvandrare är det inte tal om att göra någon skillnad mellan den som ärstudievan och språkbegåvad och densom inte,är det. Det går i sin vanliga lunk. Bland de prov som bestämmer över finns fördet första svenska för sjukvårdspersonal. Dels så ges den kursen intekontinuerligt utan det blir fill att vänta, dels ges en tentamen som anordnasfyra gånger av . Därefter är det det medicinska provet, som baseras på enhel massa böcker som skall läsas in och som man får en lista på frånsocialstyrelsen. Tentamen sker , och detta innebärytterligare väntetid om man så att säga är ur fas. Sedan kommer en kurs i socialmedicin med svensklagstiftning, som naturligtvis är mycket nödvändig. Kursenanordnas , och här blir det alltså ytterligare risk för väntan. kommer det riktiga nålsögat, vilket alla som ärinsatta i detta vittnar om. Det är provtjänstgöringen ute i sjukvården, underledning av en svensk sjuksköterska, och hospitering i primärvården. Här är det otroligt svårt att komma in. Det är svårt attfå plats - de enskilda landstingen-arbetsgivarna vill inte arbeta för detta. Desom skall tjänstgöra har ju ingen legitimation, och legitimation får de inteeftersom de inte har utbildningen godkänd . På detta sätt går det alltsårunt. Landstingens inställning är mycket kortsiktig och bör kunna påverkas. När allt detta - inte två prov eller kurser utan trekurser och prov samt nålsögat, dvs. praktiktjänstgöringen - är klart, då skallsocialstyrelsen till slut trots allt bedöma om alla dessa intyg ärtillräckliga. krävs det mer praktik, som då är lika svår att få, dvs.man måste gå igenom nålsögat ytterligare en gång. Detta menar jag är byråkratioch krångel. Förståeligt nog har inte varit medvetenom allt detta praktiska. Min fråga är om ministern vill och kan hjälpa till medatt göra krånglet mindre, genom att se till att de olika momenten samordnasbåde teoretiskt och praktiskt, dvs. påverka , genom att ta uppfrågan om praktiknålsögonen med , genom att ge AMS en signalom att sjukvård är ett bristområde och att man därför bör prioritera svenskaför utländsk sjukvårdspersonal samt genom att se till att utländsksjuksköterskeutbildning kontinuerligt jämförs med svensk, så attkompletteringsanvisningar kan ges på en än mer individuell basis - så att dettotalt blir färre regler än . Om utnyttjandet inom hälso- och sjuk vården av invandrares yrkesutbildning 28GULLAN (): har tagit upp en mycketviktig fråga inom svensk hälso- och sjukvård . Vi vet ju att vården mereller mindre är i kris. kan man läsa om att vårdpersonal, kanskeframför allt sjuksköterskor, hoppar av sitt yrke. Detta är något som vi alla ärmycket oroliga över. Därför bör allt göras för att ta till vara denyrkeskompetens som finns hos många av våra invandrare. är frågan begränsad till sjuksköterskor, och jag skallockså hålla mig till den kategorin. Men jag tycker mig se i svaret att ävenGertrud menar att det är viktigt att vi över huvud taget tar tillvara vårdkompetens hos samtliga våra invandrare. Det finns säkert en hel delduktig hemtjänst- och Om utnyttjandet inom hälso- och sjukvården av invandraresyrkesutbildning vårdpersonalöver huvud taget bland våra flyktingar och invandrare. Jag tycker också att den här frågan skall ses mot bakgrundav att har gett generella dispenser till icke sjuksköterskorför sjukskötersketjänster inom psykiatri och långvård för mycket lång tidframåt. Detta ställer jag mig mycket kritisk till. Jag anser inte att det skallges generella dispenser, utan att varje enskilt fall skall bedömas. Där har jagsamma uppfattning som Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund, attdetta inte är något bra sätt. Jag tycker att logiken är mycket bristande närman som socialministern talar om vikten av att värna om patientsäkerheten mensedan säger att icke yrkesutbildad personal kan svara för så kvalificeradearbetsuppgifter som sjuksköterskorna ändå utför inom psykiatri och långvård. Det är viktigt - och det är vi helt överens om - att värnaom patientsäkerheten och att ställa krav på de invandrare, även dem medlegitimation, som vill arbeta inom svensk hälso- och sjukvård. Jag troremellertid att vi på många fler sätt skulle kunna underlätta för de personersom ändå har denna grundutbildning. Jag delar uppfattning attdet i praktiken tyvärr tar betydligt och är mycket krångligare änvad som kanske framgår av svaret. Jag håller med socialministern om att det här främst är enfråga för de enskilda sjukvårdshuvudmännen. Jag vore tacksam om socialministernhär ville göra ett uttalande om vikten av att sjukvårdshuvudmännen ställer uppför detta och att man i ökad utsträckning tar kontakt med t. ex. länsarbetsnämndernaoch arbetsmarknadsverket för att förenkla denna procedur. Jag kan inom parentesockså nämna att ett par av socialministerns partikollegor i länslandsting har motionerat om att skall vidta lämpligaåtgärder, t. ex. ökad yrkesrådgivning, praktiktjänstgöring och utbildningsstöd.Så det är tydligen en hel del positiva saker på gång. Jag vill inte på något sätt stå i motsatsställning utanvill helt enkelt uppfordra socialministern att säga fill Landstingsförbundetatt göra någonfing . Jag tror att det då kommer att hända litet mera än vadsom kanske framgår av detta svar. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 29 Socialminister : , Herr talman!Jag delar både och åsikter att det är viktigtatt vi tar vara på dessa människor och deras kunskaper, därför att vi har behovav all personal vi kan få inom hälso- och sjukvården. Det verkar också som omvi är överens om att vi inte skall göra avkall på kvaliteten på dessasjuksköterskor. Det finns problem. Som framgått av inläggen här, är detkanske främst sjukvårdshuvudmännen och inte staten som fördröjer det hela. Vivet att det, som har påpekats, i vissa fall uppstår problem när man skall hadenna praktiska handledning och att det kan vara vissa problem när det gällerde ekonomiska förutsättningarna, även om här har gett ut enrekommendation. Men det finns också ett annat problem, och det är språkkunskaperna.Många av dem som här är aktuella kommer från länder som har en helt annanspråkbakgrund än vi i eller övriga europeiska länder. Det visar sig attden största utomnordiska gruppen kommer från och . Dessa personer ärofta hänvisade till den generella, kommunala språkundervisningen förinvandrare. Detta kan medföra svårigheter och kan ta tid. kanta emot sjuksköterskorna för språk- och kunskapsprov allteftersom de anmälersig. Jag tror inte att det finns någon propp där. Det finns inget köproblem idetta sammanhang. Jag kan nämna att de 37 utomnordiska sjuksköterskor som ficklegitimation kom från 18 olika länder. Av dessa var det bara 6 som komfrån något . De flesta, dvs. 8 personer, kom från , 4 från , 3från och 1 eller 2 från övriga länder. Jag tycker att vi kan vara överens om att ett oavvisligtkrav bör vara att sjuksköterskor som kommer från andra länder och som geslegitimation i skall ha tillräckliga sjukvårdskunskaper. I ett yrke sominnebär att man skall ha nära kontakt med patienterna fordras det också att manhar språkkunskaper - man skall ju ha möjlighet att kunna ge korrekt information,så att det inte uppstår missförstånd som kan få ödesdigra konsekvenser. Enligtvad jag har erfarit kan tidsutdräkt för erhållande av legitimation ofta bero påatt det tar att lära sig det svenska språket tillräckligt väl. Här harnämnts att det kan ta upp till . Jag har här en lista över de legitimerade sjuksköterskormed utländsk utbildning som har fått svensk legitimation 1987. Om jag tittar pådem som kommit från , finner jag att det inte i något fall har tagitså som , att det i något fall har tagit ochatt det vanliga är att det tar ett eller - i något fall . Det är naturligtvis också viktigt att sjukvårdshuvudmännenkänner sitt ansvar. Det finns rekommendationer hur man skall handlägga dessafrågor. säger hurtigt till mig: "!" Men det är kanske inte så enkelt att regeringeneller departementet "säger till" . Jag lovaremellertid att jag i mina kontinuerliga överläggningar med Landstingsförbundetskall ta upp den här frågan för diskussion. Om utnyttjandet inom hälso- och sjuk värden av invandraresyrkesutbildning 30MARGITTA (): Inte heller jag vill att man skall pruta påkompetenskraven -där är vi solklart överens. Men jag vill inte att byråkratinskall hindra att vi använder den kompetens som vi får hit till vårt land. De 37sjuksköterskor som det gällde kunde ju faktiskt ha betytt attytterligare 37 vårdavdelningar hade kunnat hållas öppna. Det är i detperspektivet vi måste se svårigheterna. När det gäller språket vill jag säga att en av orsakernatill att jag inte fördjupade mig i den frågan var att den tid det tar förinvandrare att lära sig grunderna i svenska varierar, beroende på vilket landman kommer ifrån och vilken språkkultur man tillhör. behandlas allasjuksköterskor lika. Det kan alltså inte gå fortare att få legitimation för densom har litet större studievana eller är extra språkbegåvad, och det ärbyråkratiskt krångel. Prot.1987/88:93 5aprill988 Om rätten till fria läkemedel skulleönska att det kunde gå ännu litet fortare än för genomsnittet för den somklarar av det. Sedan är det intressant att inte svararpå det som tog upp om de dispenser som nugeneröst delar ut kontra den här frågan. Det gäller egentligen samma problem:Hur får vi kompetent personal till sjukvården, och hur använder vi på bästasätt våra invandrare? 31 (): Frågan om de generella dispenserna har jagsjälv tagit upp i och tänker protestera där. Jag skall därförinte vidare gå in på den frågan . Jag tror att vi trots allt i grunden ärganska överens. Det kanske bara är så att man som f. d. sjuksköterska blirotålig, när man ser vad som händer. Vi borde kanske litet snabbare kunna tatill vara den kompetens som ändå finns, i synnerhet när i ettannat andetag så att säga tydligen inte fäster så stor vikt vid kompetensen. Jag är mycket väl medveten om, socialministern, att detinte är så lätt att säga till . Det är mycket av en kolosspå lerfötter, tycker jag. Jag tror emellertid att den här debatten har varitnyttig. Den visar ju att det händer en hel del ute i våra landsting. Minuppmaning vittnar väl också om att jag tilltror en hel deläven när det gäller kontakterna med . Låt mig bara säga till beträffandeden fråga som hon har tagit upp och som även har berört, nämligen dispensgivning, att ju har ställt en fråga härom fill mig. Den kommer att besvaras , och jag tycker att vi skall ta den debatten då. .: Överläggningen var härmed avslutad. 12§ Svar på interpellation 1987/88:203 om rätten till fria läkemedel