prot · GB0986 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag ber att få yrka bifall till denkristdemokratiska motionen 1987/88:So424 med krav på en stegvis förändring isyfte att ge det ofödda barnet rätt till liv. 67ULLA TILLÄNDER (c): Huvudfrågan när det gäller abortsituationenär hur man skall möta den grundläggande etiska konflikt som ofrånkomligt ärförbunden med abortfrågan. Det går inte att i det här sammanhanget bortse fråndet krav på vakthållning kring livets värde som är själva grunden till detetiska dilemmat och som vi alla står bakom. Under alla år som detta har diskuterats har frånsocialutskottets sida understrukits att abortoperation inte skall få upplevaseller användas som en ersättning för preventivmedel. Det är utomordentligtangeläget, och det är av central betydelse för den som upplever kravet pårespekt för livets värde som kärnpunkten i det etiska dilemmat. Oavsett om man har skilda värderingar i övrigt måste ocksåfull enighet råda om att abort inte är något önskvärt från samhällets synpunktutan alltid utgör en nödlösning för både individ och samhälle. Det vi iutskottet försöker göra är att möta den etiska konflikten, inte lösa den.Lagstiftaren kan inte lösa konflikten för den enskilda människan. En utgångspunkt måste vara samhällets-ansvar för omsorg ommänniskan. Att en kvinna hamnat i en abortsituation beror i många fall på densociala situafion hon befinner sig i. Önskan att få abort beror då på hennessituation i samhället. Det är i så fall i första hand den situationen som börförändras.- Utskottet påminner också om det som påpekats ,nämligen att abortsökande kvinnor skall erbjudas hjälp och stöd, även ett gottpsykosoci-alt stöd, och att den rådgivning som erbjuds ger möjlighet attdiskutera såväl medicinska som psykologiska och etiska frågor samt gerupplysningar om samhällets hjälp- och stödmöjligheter. Därigenom markerassamhällets ansvar. Sedan lagen antogs har en skärpning av utskottetsuppfattning ägt rum. Utskottet ifrågasatte 18-veckorsgränsen ochupprepar det , liksom att det är angeläget att frågor som rör abortlagenuppmärksammas i förhållande till skyddet för ofödda och i förhållande tillutvecklingen på fosterdiagnostikens område. För min del ifrågasatte jag vid abortlagens tillkomstfillsammans med några medmotionärer abort efter-tolfte havandeskapsveckan, ochdet var ännu fler,som röstade för det. Jag tror fortfarande att det finnsanledning att ifrågasätta det. Utskottet skriver alltså nu att18-veckorsgränsen som övre fidsgräns för abort utan särskilt fillstånd måsteprövas och en sänkning övervägas. När utskottet understryker vikten av att en abortsökandekvinna erbjuds ett gott psykosocialt stöd, att rådgivningen skall ge möjlighetatt diskutera såväl medicinska som psykologiska och etiska frågor och att manskall ge erforderliga upplysningar om samhällets hjälp- och stödmöjligheter,klargörs också därigenom att en abortoperation är något annat än en vanligoperation. Alltså återigen det etiska dilemmat. Alla frågor som berör det ofödda barnets juridiskaställning har en moralisk laddning som gör dem svåra att bemästra, och de svarpä frågorna som vi når fram till har karaktären av kompromisser. Beslut som mankan enas om är resultat av en ofta känslig vägning av moraliskt motverkandeståndpunkter. Det är viktigt att den moraliskt motiverade känslan föratt det faktiskt råder en intressekonflikt bevaras. Det finns en allmän, djuptgrundad etisk insikt om att det befruktade äggets - fostrets,människoblivandets, det ofödda barnets - värde inte får trädas för när. Det ärlätt att vinna förståelse för att det representerar ett skapelsens under införvåra ögon. Insikten om det är också grunden för att vi upplever ochmåste uppleva en konflikt när man fattar beslut i frågor som rör detta område. Skulle däremot känslan av moraliskt dilemma upphöra eller försvagas, skulle kanske rationella och radikala beslut snabbt kunna fattas, men alla skulle förlora på en sådan utveckling. Slutsatsenmåste bli att det är rätt och sunt att frågor som gäller abort. Aktivt folkstyre i kommuner och landsting behandlas i medvetande om att det gäller en samvetskonflikt. Därför ärdet också viktigt att medvetenheten inte trubbas av om att vad det gäller är enmänniska i vardande. Jag yrkar med detta bifall till utskottetshemställan. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:23 om aktivt folkstyre ikommuner och landsting (prop. 1986/87:91 och 1987/88:100 delvis). Aktivtfolkstyre i kommuner och landsting 68HANS NYHAGE (m): 1 föreliggande betänkande frånkonstitutionsutskottet behandlas i huvudsak frågor med anledning avregeringens proposition 1986/87:91 om aktivt folkstyre i kommuner ochlandsting. I den angivna propositionen har regeringen lagt förslagrörande medborgarinflytande på de kommunala tjänsterna, decentralisering avarbetet i kommunala nämnder och styrelser samt utveckling av deförtroendevaldas roll - allt i det uttalade syftet att fördjupa och förstärkaden kommunala demokratin. En ny lag, lokalnämndslagen, föreslås ersätta lagenom vissa lokala organ i kommunerna. Moderata samlingspartiet har i en partimotion yrkat avslagpå hela propositionen. Detta innebär självfallet inte, att vi moderatermotsätter oss att den kommunala demokratin fördjupas och förstärks eller attden enskilde kommuninvånaren får en starkare ställning. Som bekant eftersträvarvi mer än någon annan, att frågor av betydelse för medborgarna återförs tilldem själva att skötas av och beslutas av den enskilde ensam eller i föreningmed andra. Vi hävdar tveklöst att privata initiativ skall tillåtas påskilda områden inom den offentliga sektorn för att möjliggöra en nyttig ochnödvändig konkurrens och därigenom ge medborgarna valmöjligheter. Den enskildesinflytande skulle härmed klart stärkas. Vårt avslagsyrkande var alltså tvärtomgrundat på att det finns betydande brister i propositionen. Enligt vår bestämda mening bygger propositionen på ettbristfälligt underlag. Arbetet med en ny kommunallag pågår. Denna kannaturligtvis få stor betydelse för såväl inriktningen som organisationen avkommunernas verksamhet. Att i det läget nu besluta om betydandeorganisationsförändringar i kommunerna skulle givetvis varaotillfredsställande. Försöksverksamheten med en friare kommunalnämndorganisation pågår också, och självfallet kan inga grundliga utvärderingargöras förrän hela försöksperioden är avverkad. De utvärderingar som gjortsunder hand av decentraliseringsarbetet är inte till fyllest som grund förradikala lagförslag. Nuvarandesystem för den kommunala nämndorganisationen har funnits länge ochfungerar på ett tillfredsställande sätt. Mycket starka skäl måste därför finnasför att ändra på denna. Den föreslagna ordningen med lokala nämnder måste bliföremål för noggranna studier innan det kan bli fråga om att genomföra den. Vid remissbehandlingen av det betänkande årsdemokratiberedning (SOU 1985:28), som ligger till grund för propositionen harflera instanser framfört skarp kritik mot systemet med lokala nämnder, somskulle slå sönder den nuvarande väl fungerande centrala nämndorganisationen.Dess stora fördelar är, att likhet och likställighet i princip råder i servicei kommunen, att ett professionellt kunnande finns hos såväl förtroendevalda somanställda, samt att sårbarheten är avsevärt mindre än i en lokal nämnd. Enligt min mening är kritiken väl grundad. Med lokalanämnder skulle de centrala nämndernas administration och uppgifter minska. Omden centrala förvaltningen skulle slås sönder och splittras på ett antal lokalanämnder, skulle risken vara uppenbar för att en heltäckande kompetens inteskulle finnas i dessa nämnder, med en bristfällig handläggning som följd.Särskilt allvarligt ter sig detta när det gäller de obligatoriskaspecialreglerade nämnderna, vilka också enligt propositionen skulle få avskaffas.Såväl socialutskottet som bostadsutskottet har i yttranden över proposifionenjust framfört farhågor för kvalitetsförsämringar beroende på att de lokalanämnderna inte skulle få samma kompetens som de centrala. För den enskildeskulle den föreslagna ordningen medföra minskad rättssäkerhet. Med all sannolikhet skulle också kostnaderna öka med högre skattersom följd. Jag har önskat göra den här redovisningen föratt klarlägga varför vi moderater har yrkat avslag på propositionen. Underarbetets gång i utskottet med de olika propositionsförslagen visade det sigdess bättre att enighet kunde uppnås om att avstå från att nu gå i författningom en permanent lagsfiftning i enlighet med lokalnämndslagen. Utskottet fästeavseende vid de krifiska synpunkter, som framförts från skilda håll, och blevdärtill enigt i uppfattningen att den slutliga utvärderingen avfrikommunför-söket borde avvaktas. Utskottet föreslår nu att de förslag fill ökademöjligheter fill decentralisering, som lagts fram i lokalnämndslagen, prövasytterligare inom ramen för frikommunförsöket. Detta bör vidgas sä att i principalla de kommuner som så önskar skall kunna ha möjlighet att delta. Föreskrifterom vilka kommuner som skall få bedriva försöksverksamhet bör enligt utskottetsmening ges av regeringen. Försöksperioden föreslås omfatta tiden till utgångenav . Genom att utskottet nu i så väsentligt avseende harfrångått vad som föreslagits i propositionen anser vi moderater skäl ej längreföreligga att vidhålla vårt generella avslagsyrkande. Vi står alltså bakomskrivningarna och förslagen i utskottsbetänkandet på ett undantag när.Undantaget gäller det s.k. brukarinflytandet. Enligt propositionen skall de kommunala nämnderna ifortsättningen verka för att samråd sker med brukarna. Som brukare betecknas desom utnyttjar en styrelses eller nämnds tjänster. Någon ytteriigare preciseringhar man inte ansett det vara möjligt att göra med hänsyn till de skiftandeförhållanden som råder mellan olika kommunala verksamhetsgrenar. Aktivt folkstyre i kotn-muneroch landsting Aktivt folkstyre i kommuner och landsting skall detdock vara en uppgift för den styrelse eller nämnd som vill utnyttja möjlighetenatt uppställa villkor om brukarmedverkan att på sitt område ta ställning tillhur brukarkretsen skall avgränsas. Det är uppenbart att det råder allvarliga brister i enlagstiftning med sådana flummigheter som det här är fråga om, vilket ocksåflera remissinstanser påpekat. Begreppet brukare saknar en klar och precisdefinition. Hur skall man veta vem som kan anses som brukare? Hur skall detavgöras vem eller vilka spm kan anses företräda brukarna? Om oenighetföreligger mellan brukarna, vilken fraktion skall vederbörande nämnd ellerstyrelse konsultera? Är det lämpligt att kommunen vid splittring ibrukargruppen genom en nämnd eller styrelse skall avgöra vem som är den rätteföreträdaren för den samlade brukarkretsen? Kan det verkUgen vara iöverensstämmelse med rättstryggheten att låta vissa kommunmedlemmar genombrukarinflytandet få större möjlighet att påverka kommunens styrning än andra?Frågorna har ställts tidigare men svaren har uteblivit. De ställs nutill utskottets talesman. Det är väl ändå ett minimikrav att besked ges innanbeslutet skall fattas. I det här sammanhanget vill jag också någotberöra systemet med kommundelsnämnder. Man kan enligt min mening dra vissaparalleller mellan dessa och de lokala nämnder vi diskuterar. Uppenbararisker finns även här för ökad byråkrati och betydande kostnadsstegringar.Risker finns också att en central nämnds eller styrelses förvaltning splittrastill förfång för kompetensen och därmed också för den enskildes rättssäkerhet.Det är alltså, anser jag, angeläget att man i kommunerna är mycket observantnär det gäller utvecklingen på det här området, så att man inte binder ris åtegen rygg. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservation nr 1 och i övrigt till utskottets hemställan. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlngar. 69INGELA (): Närdemokrati är ett ord som skapades avfolkpartiet för ett tjugotal år sedan. De beslut som kommer att fattas -eller om det nu blir - är några små steg i förverkligandet av enbättre närdemokrafi. Vi är långt ifrån nöjda, men färdriktningen är den rätta. Utskottet har i stort sett slaktat Bo Holmbergsproposifion. Han skall ha en eloge för att han har accepterat detta med glattmod, trots att det naturhgtvis svider. Denna inställning från statsrådets sidabådar gott , eftersom flera mycket viktiga och politisktkontroversiella frågor hänvisas till vidare överväganden i olika utredningar. Det gäller direktval till kommundelsfullmäktige,politikernas målstyrning, det kommunala partistödets konstruktion och enrätt,för kommunerna att fritt besluta om den centrala nämndorganisationen. Det är förhoppning att utredningarna skallleda fram till att vi får en mer direkt demokrati genom att medborgarna fårvälja sina egna representanter i kommundelsfullmäktige. Förhoppningen är ocksåatt det kommunalapartistödet skall kunna göras rättvisare framför allt för de mindre partierna. I propositionen föreslås att de förtroendevaldas roll iden kommunala beslutsprocessen skall preciseras genom att det i kommunallagenanges att de i huvudsak bör"ägna sig åt frågor som rör verksamhetens mål,inriktning, omfattning och kvalité". Detta är en kommunalrättslig nyhetsom föredragande statsrådet motiverat med att rollfördelningen mellanförtroendevalda och anställda behöver bli klarare. Eftersom de förtroendevalda har haft den fullabeslutanderätten såväl för den övergripande planeringen som för detaljbeslut,måste varje precisering av deras uppgifter ses som en inskränkning i derassuveränitet. Det finns också én uppenbar risk att man vid tolkning av detföreslagna lagrummet kommer att jämföra med lagen om medbestämmanderätt. Ipraxis har man här stakat ut etf område som skall anses som "polifiskt"och därmed inte kunna bli föremål för förhandlingar enligt lagen. Detta områdeär mycket snävt och skulle om det tillämpades analogt också i kommunallageninnebära en betydande maktöverföring till de anställda. Vi har inte varitberedda att acceptera en sådan urholkning av den kommunala demokratin och enminskning av de förtroendevaldas inflytande. Vi är glada över att vi har kunnat enas i utskottet om attinte behandla denna fråga nu; Vår förhoppning är att utredningen kommer attavföra detta förslag från dagordningen. Det är bra att utskottet följer vårt förslag om att avslådet bisarra förslaget öm att "styrelsen och övriga nämnder biträds avanställda i den omfattning som behövs". Varför skulle lagstiftningentyngas ned av fullständigt onödiga självklarheter? Som framgår av betänkandet avstyrks regeringens förslag omen ny lokalnämndslag. Det är naturligtvis ett stort nederlag för ,men jag tror att det kommer att vara till fördel för kommuner och medborgare. Istället utvidgas, om förslaget går igenom, frikommunförsöket, som ger en störreflexibilitet för kommunerna, och vi får mer fid att utvärdera de pågåendeförsöken innan en permanentning av verksamheten sker. Vi menar också attverksamheten inte bör permanentas förrän vi har fått förslag om direktval tillkommundelsfullmäktige. Ett demokratiskt samhälle förutsätter att den politiskabeslutsprocessen befinner sig inom räckhåll för medborgarna. Ökat självstyre ilokala enheter kaii innebära att den kommunala servicen varierar i olikaområden. De lokala förutsättningarna och behoven är avgörande, och därigenomanpassas servicen till medborgarnas önskemål. Det kan inte vara negativt -tvärtom, tycker vi. Men besluten måste vara demokratiskt förankrade. I den härmodellen ingår också att de lokala politiska organen speglar opinionen iområdet. Därför föreslår folkparfiet direktval till lokala organ. Tyvärr har viinte fått gehör för det kravet, men vi hoppas att det skall blimöjligt. Lokala initiativ är ett sätt att hushålla med samhälletsresurser och få till stånd dynamik och kreativitet. Ju mer som lokala organbeslutar självständigt, desto större variation i samhällsinsatser kan vi väntaoss. Det är bra, för det behövs förnyelse inom den offentliga sektorn. 1987/88:8617 mars 1988 Aktivt folkstyre i kommuner och landsting Aktivt folkstyre i kommuner och landsting I är de politiska partierna ense om måste göra något åt den kommunala organisationen, som inte fungerareffektivt när det gäller att styra en verksamhet med 70 000 anställda och enomslutning på . Därför beslöt fullmäktige iseptember 1987 att genomföra en geografiskt heltäckande organisation medstadsdelsnämnder. Nämnderna skall tillsättas efter valet , ochverksamheten beräknas vara i gång . Utgångspunkten förreformbeslutet har varit att decentralisera och förenkla förvaltnings- och beslutsapparatenoch på så sätt fördjupa demokratin och förbättra servicen tiU medborgarna. blev oroUg när man förstod attriksdagen skulle avslå proposition om aktivt folkstyre. Därföruppvaktade man och framhöll att det är nödvändigt attmöjligheter ges att bryta ner de centrala nämnderna, t. ex. socialnämnd ochskolstyrelse, för att undvika dubbla beslutsnivåer. Alla partirepresentantervar överens om detta. Jag har gjort vad jag har kunnat för att ochandra kommuner som planerar för kommundelsnämnder fritt skall kunna bestämma omsin organisation. Det gläder mig att vi har kunnat enas ikonstitutionsutskottet om att komplettera frikommunlagen. När den lagen antogs1984 var det ett femtiotal kommuner som intresserade sig för att delta iförsöket, men det var bara nio som fick dispens, och lagen begränsade antaletkommuner till nio. kommer denna begränsning att försvinna, och dessutomutökas möjligheterna att avveckla specialreglerade nämnder. Det tycker jag,inte minst som göteborgare, är tillfredsställande. Slutligen, herr talman, är det inte rimUgt attvalresultatet påverkas av om kommunerna är indelade i valkretsar eller inte.Därför bör det införas utjämningsmandat i valkretsindelade kommuner. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 3 och 4. 70BENGT KINDBOM (c): Aktivt folkstyre i kommuner och landsting ärrubriken på dagens ärende från . Det här är en fråga somvi har behandlat länge, och det är beklagligt att civilministern kommer försent när vi nu har kommit i gäng med denna diskussion. Debatten har gått snabbtunder kvällen, och diskussionen i denna fråga kan kanske också gå snabbt,eftersom vi i stor utsträckning är överens om huvuddragen. Ett aktivt folkstyre på det lokala planet förutsätter attdet finns en politisk enighet om demokratins arbetssätt. Jag tror att vi allasom är intresserade av den kommunala självstyrelsen tjänar på det och på attden skall utvecklas så bra som möjligt. Vi i kritiserade propositionen när vi tog del avden. Vi ansåg att den skulle avslås i sin helhet. Anledningen var inte att vimotsatte oss de möjligheter till decentralisering som fanns och möjligheternaför kommunerna att på bästa sätt ordna den lokala beslutsapparaten utifrån deförutsättningar som fanns lokalt och på det sätt som blev bäst för berördakommuninvånare. Vad vi i vände oss emot var att det saknadestillräcklig beredning. Den utvärdering av frikommunförsöket som alla ikonstitutionsutskottet hade varit överens om tidigare hade inte heller gjorts. Och detfanns även en del andra synpunkter pä detta. Vi i har emellertid väckt förslag omatt den kommunala demokratin skall utvecklas. Vi har pekat på kommunsammanläggningensnegativa konsekvenser. har vi lyssnat på ett anförande av den f. d.civilministern , som stod fadder för kommunreformen. Hanföreläste om denna på ett engagerat sätt. Men en sak som egentligen berördesganska litet, även om frågan kom, var vad det var som inte blev bra. a. vardet inflytandefrågorna, demokratifrågorna. Hade allt blivit bra i och medkommunsammanläggningsreformen hade vi inte behövt diskutera dessa frågor . har framfört förslag om delning av kommuner somett sätt att komma till rätta med frågorna. Vi har även föreslagit kommunalafolkomröstningar och direktval av lokala organ, m. m. Det är något avbakgrunden till att vi inte ansåg att vi kunde godkänna den proposition somcivilministern har lagt fram. I utskottet kom vi emellertid snart fram till att det intefanns förutsättningar att nå den breda enighet som jag tidigare nämnde pågrundval av förslaget i propositionen. Vi fick också in kritiska synpunkterfrån andra utskott. Vi blev snart eniga om att det ändå fanns framkomligavägar. Det är detta förslag som ligger på bord. Vi vill utvidgafrikommunförsöket inom ramen för den lagstiftning som gällde för de lokalaorganen. Därmed har de motstående intressen som har funnits fått en chans, ochman får en utvärdering av pågående försök. Vi har också avstyrkt några mindre delar i förslaget. Dehar berörts tidigare i debatten, och jag går därför inte in på dem. Jag vill peka på det fortsatta arbetet medkommunallagstiftningen. Den skall ju ges en parlamentarisk förankring. Jag villdå till civilministern och den övriga regeringen från oppositionens sidaframföra att vi verkligen menar en parlamentarisk medverkan i detta arbete, ochatt denna medverkan inte kommer att ske i referensgrupper eller på annat sättdär vi parlamentariker har mindre möjligheter att påverka och där inflytandetblir begränsat. Jag hoppas att civilministern fullföljer dessa intentioner iden anda av enighet som har präglat arbetet när det gäller att fä fram ett braförslag. När propositionen presenterades utropade civilministernhurtigt att medborgarna får nya möjligheter att bestämma beträffande daghem,skola och omsorg, och så ägnades en stor del av pressmeddelandet, som lämnadesut , åt den s. k. brukarmedverkan. Jag vill härgärna fråga både och ministern hur man egentligen skall klara utfrågan om brukarmedverkan. Vi kan konstatera att det i propositionen finns både-och.Man pratar både bort och fram. När det gäller styrelser och övriga nämnder somskall verka för att samråd sker med dem som utnyttjar deras tjänster, handlardet närmast om till intet förpliktande uttalanden. Man harinte talat om hur begreppet "brukare" skall avgränsas och vem somskall företräda brukarna. Till yttermera visso säger man att det inte skall varanågon påverkan utifrån i olika organ, därför att de politiska organen verkligenskall vara politiska organ. Sedan finns det ytterligare skäl som gör Aktivt folkstyre i kommuner och landsting A ktivtfolkstyre i kommuner och landsting att mankan och skall begränsa den enskildes självbestämmanderätt. Det råder alltså i allra högsta grad oklarhet på den härpunkten.. Detta är en del av kommunallagstiftningen som egentligen inte bordefinnas. Som jag ser det tynger man kommunallagstiftningen med meningslösabestämmelser. I fråga om den andra delen är det något konkretare. Itredje kapitlet om delegationsbestämmelser sägs; '"Styrelsen eller nämndenfår också föreskriva att beslutanderätten får utövas endast om företrädare fördem som utnyttjar styrelsens eller nämndens tjänster har tillstyrkt det beslutsom tjänstemannen avser att fatta." Också i specialmotiveringen finnsoklarheter i fråga om kommunalbesvären. Man säger att det kan finnasförutsättningar att angripa beslutet med kommunalbesvär. Även på den här punkten råder det så pass stora oklarheteratt socialdemokraterna borde ha gått med pa att skjuta den här frågan tillutredningen för ytterligare prövning. Jag tycker att det skall vara ordning ochreda i den kommunala verksamheten, och det blir det inte när formuleringarna ärså osäkra och vaga. Det finns inga förutsättningar för att stifta lag vare sigmed hjälp av uttalanden i pressmeddelanden eller på annat sätt, utan det är vadsom står i propositionen som ligger till grund för lagstiftningen, och det ärdär som de stora oklarheterna finns. Låt mig också beröra ett särskilt yttrandetill det här betänkandet som har avgetts av och mig. Det gällerarvodena och ersättningen för förlorad arbetsförtjänst.Detta harvi diskuterattidigare, och vi har bara pekat på inställning, att vi anser att detskall utgå arvode för utfört uppdrag åt kommunen oavsett om vederbörande harinkomst eller inte och oavsett vad vederbörande tjänar. Jag tror att det finnsmöjlighet att gå fram på den vägen så att det inte blir olikheter för dekommunalt förtroendevalda.