prot · GB09114 · 1987-12-31 00:00:00 — formulerade en gäng teorin omutrikeshandel och komparativa fördelar, och det är sannerligen något somLennart inte rår på. Nafioner bedriver handel med varandra därföratt det är till ömsesidig fördel. Då kan man inte diskutera med utgångspunkt ifrågan om politiska ståndpunktstaganden. Det handlar i stället om att politikermedverkar till att underlätta frihandel och utrikeshandel genom att åstadkommaett regelverk som kan stödja och utveckla denna handel. Jag vill sedan gärna ta fasta på resonemanget kringjordbruksfrågorna. Det som pågår i och som vi alla vill skall leda framgång, så att Punta del Este-deklarationens mål kan uppfyllas, ärberoende av en framgång på jordbrukspolitikens område. Där finns en svårighetsom borde uppmärksammas mycket mer här i parlamentet, nämligen rnotsättningenmellan ä ena sidan jordbrukspolitikens EG-krav, där den svenskajordbruksnäringen och jordbrukspolitiken är på väg att ansluta sig till EG:skrav, medan ä andra sidan våra åtaganden och förpliktelser inom GATT-rundanegentligen står i strid med den jordbrukspolitik som bedrivs. Tyvärr fårvi inte tillfälle att behandla dessa frågor ordentligt på djupet, så attparlamentet kan ta ställning till vilken prioritering som skall göras i förhållandetmellan å ena sidan EG:s jordbrukspolitik och å andra sidan de krav somGATT-avtalet ställer på vårt land som jordbruksproducent. 130 Jag vill också något kommenterafrågan om socialklausulen. till att socialklausuler inte införs mer allmänt och inteär en enkel materia i de internationella handelsförhandlingarna är attu-länderna själva känner stor öro för att dessa klausuler skulle komma attanvändas i diskriminerande syfte i handeln. Det är ett mycket tungt vägandeskäl för att sådana klausuler inte införs generellt. När den frågan för att vädra sin misstänksamhet mot , tycker jag atttåget spårar ur, för att använda ordval. har tagit oerhört mycket stryk under de år som gått,därigenom att dess hemmamarknad har stått öppen för internationell handel.USA:s hemmamarknad har, kan man säga, övertagit ett par miljoner arbetslösafrån och , genom att har ställt sitt handelsöverskott tillförfogande för sysselsättningen hos dessa handelspartners. Att åberopa som ogenerös och att misstänkliggöra denna politik med hjälp avsocialklausulerna är orent spel. några ord om den grundläggande politiskahanteringen av oppositionens motioner. Jag väntade mig inte att LennartPettersson skulle orka med att säga någonting annat. Men det hade varit fasligthälsosamt om vi hade fått veta att majoriteten, eller minoriteten plus densocialistiske brodern, skulle kunna kosta pä sig att honorera ettoppositionsparti med sitt gillande i de fall opposifionspartiets politiköverensstämmer med den egna politiken, utan att referera till gamla hjulspår. 85PER-OLA (): inledde sitt anförande medatt säga att man frän socialdemokraternas sida inte hade berört jordbruket ochmotiverade det med att socialdemokraterna inte ville åstadkomma någonsplittring mellan de ieke-socialistiska partierna. sade han attmoderater och socialdemokrater kanske skulle hitta varandra på den punkten. Detgör mig litet orolig. Jag tror inte att är den mestskicklige på jordbrukspolitik. Jag tror inte heller att talesman iden här debatten är det. Det oroar mig att socialdemokraterna och ,om de skulle hitta varandra, försöker påvisa att jordbruket åsamkar samhälletmycket stora kostnader, som antydde. Det är faktiskt inte pådét sättet. Jordbruket i åsamkar faktiskt inte svenska staten ochfolkhushållet särskilt stora kostnader, utan det tillför folkhushälletbetydande kapital. Däremot åtar sig de svenska jordbrukarna en hel delkostnader för att klara viss del av produktionen. Sedan talade om att vi från centernhade dubbla budskap. Jag förstod inte riktigt hans resonemang, för han sade mäste se på konsekvenserna av frihandeln och vad den för med sig. Av detdrar jag den slutsatsen att även för fram dubbla budskap.Jag tycker att det finns skäl att analysera frihandelns konsekvenser litet merdjupgående än vad försökte sig pä. Frågan om en socialklausul har många anhängare,'även långtinnanför de socialdemokratiska frontlinjerna. sade att ensak är principen, en annan praktiken. Vi känner till att socialdemokraterna, medLennart i spetsen, brukar ha svårt för att kombinera principen ochpraktiken. Sedan säger inte har tagit upp den här frågan därför att har aktualiserat den frånsina utgångspunkter. Men då vill jag fråga: Varför har de svenska förhandlarnaanslutit sig till krav? Det var den uppgift vi fick i detutrikeshandelsbetänkande som vi behandlade . Förhåller det sigså att de förhandlare som faktiskt förhandlar på regeringens uppdrag förhandlarför sig själva och att socialdemokraterna sedan för en annan politik här iriksdagen? Om har en sådan felaktig inställning, borde i sä fall inteLennart ta regeringen och dess förhandlare i örat och försöka taladem till rätta? Eller har och socialdemokraterna här iriksdagen inte satt sig in i frågan om socialklausulen och dess betydelse ellerkonsekvenser. Jag tycker att det finns skäl att i denna debatt få klart för sigpå vilket ben och socialdemokraterna står. Det fick jagfaktiskt inte genom tidigare inlägg. 86LENNART (): När sade att tåget hade spåratur för min del var jag tvungen att begära ordet,. Jag är nämligen lokförarson,I motsats till kan jag köra lok och tåg. Därför tog jagnaturligtvis illa vid mig. förde ett konstigt resonemang om ochkomparativa fördelar. Jag skall inte gä in på det i den här diskussionen. Hanmenade att frihandeln inte hade med politiska ståndpunktstaganden att göra. Mendet är ett politiskt beslut man fattar om huruvida man skall ingå den här typenav avtal, om man skall,öppna handel. Även om drömsamhälle inte harnågra politiker i den positionen, fordras ändå ett politiskt beslut. Det finnsandra alternativ som har prövats. Jag var ju så vänlig att jag höll med NicGrönvall om att frihandeln långsiktigt är det säkraste systemet. Det är ettsystem som skänker maximal trygghet för ett litet, välutvecklat land somSverige. Därmed inte sagt att - och där knyter jag an till vad ,er oppositionsbroder, säger - frihandeln okritiskt skall tillämpas i allasammanhang. pekade på, och det kan jag också göra, nyauppväxande industrier i , som behöver skydd under ett övergångsskede. Apropå och socialklausulen, , vill jagsägaatt den knuff som har givit världshandeln genom att inte ha ordning på sinekonomi, har man inte givit för att man ville rikta välgörenhet mot utomståendenationer. Det har man gjort för att man inte har kommit till rätta med envettig ekonomisk politik. Man var och är fortfarande svårt anfäktad avnyliberala ekonomiska teorier, som har visat sig dåligt hälla måttet. Därförhar man, i sin oförmåga att klara detta, fört en diskussion om att gå ifrån GATT-systemets spelregler. Man skulle inskränka pä frihandeln och på olika sättsluta gräzonsavtal för att den vägen minska trycket mot det egna näringslivet.Sä är det med den välgörenheten, , Jag anklagar inte för det.Jag kan bara konstatera att man inte har blåst upp importen för att man harvelat hjälpa andra länder. Det har bara blivit så, för att man har misslyckatsi sin ekonomiska politik. Självfallet har vi haft nytta av det, i Sverigeliksom i andra länder, men det hindrar ju inte att vi ändå kan föra endiskussion om vart man i syftar primärt när man helt plötsligt är sä pigg på att diskutera socialklausulen. Jag vill avsluta med att säga till attdet väl i och för sig är rimligt att våra förhandlare i synar kortnär det gäller socialklausulen. Jag vill bara skicka med en varning: Jag trorinte att den i första hand är till för att hjälpa , utan det finnsnog en klart protektionistisk bakgrund. Den typen av socialklausuler tycker jaginte att vi skall ha. Däremot tror jag att socialdemokraterna inkl.utrikeshandelsministern är beredda att diskutera andra typer avsocialklausuler, förutsatt att vi får med oss i denna politik. Fördet var vi skulle hjälpa - det borde vi vara överens om, Per-OlaEriksson. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut i ärendet skulle fattas vid nästa arbetsplenum.) 1987/88:29om tekoindustri och tekohandel (prop. 1987/88:100 delvis). 87STEN (): - Herr talman! I näringsutskottets betänkande nr.29behandlas regeringens budgetförslag i vad avser anslag till industripolitiskaåtgärder för tekoindustrin. Ett enigt näringsutskott noterar atttekobränschen numera har en stabilare struktur än tidigare, men till skillnadfrån utskottsmajoriteten drar utskottets moderater och folkpartister heltandra slutsatser av detta konstaterande. I propositionen hemställer regeringen ätt skallanvisa ett förslagsanslag av 70 milj. kr. till industripolitiska åtgärder förtekoindustrin för /89. Som vi har framhållit i våra motioner har textil- ochkonfektionsindustrin i snart 20 är fått stöd för att komma igenom en svårstrukturkris. Det är inte i längden nyttigt för branschen att erhållaomfattande statligt stöd. Det mest väsentliga för tekoföretagen är inte helleromfattningen av det offentliga stödet utan i vilken näringsmiljö de arbetar. Utvecklingen visar också att behovetav selektiva industripolitiska åtgärder för tekoindustrin har minskat. En klarförbättring av branschens konkurrensläge har inträtt. Omstruktureringar harskett, öch det finns flera exempel pä företag som har kunnat skaffa sigframgångsrika nischer och som dessutom har lyckats bra på exportmarknaderna. I konsekvens med detta bör de selektiva stödåtgärdernaavvecklas, vilket innebär att regeringens förslag i denna del bör avslås.Tekoindustrin måste börja planera för en framtid utan statliga stöd. För attföretagens omställning skall förberedas och underlättas bör det nu fastslås attstöden till tekoindustrin kommer att vara avvecklade senast vid halvårsskiftet1990. SIND:s industripolitiska stöd kan därför avskaffas redan vid utgången avinnevarande budgetår. Tekobranschen måste anpassa sig till de yttre villkorenoch utnyttja de relativa fördelar kan ha i jämförelse med andra länder.Det går inte att skydda vårt land från marknadens krav pä omställning genom attsöka kortsiktig trygghet. Därmed riskeras den långsiktiga tryggheten. , Detselektiva tekostödet är också en form av protektionism. Sädana stödformer fårinte tillåtas att utvecklas än mer, vilket regeringens rnedelsar-: senal ledertill, även om stödformer från,tid till annan kan byta skepnad. Subventioner och skatter förvrider prisstrukturen. Dettamedför allvarliga risker för den fria handeln. Så länge konkurrenskraftåterspeglar relativ effektivitet och inte politisk styrning kan frihandelsprincipenupprätthållas. Trots omfattande rationaliseringar är tekobranschenarbetsintensiv, men konkurrenskraften minskas genom socialdemokraternasständiga höjningar av skattetrycket. Regeringens skattepolitik är det verkligahotet mot tekonäringen. Genom att den privata efterfrågan pressas ned tillförmän för en expansion av de offentliga utgifterna minskas den inhemskamarknaden. Att gå och vänta på det ena stödpaketet efter det andrager ingen företagsamhet. Det gör däremot bättre allmänna villkor och en sundarenäringsmiljö. En grundläggande förutsättning för enfungerande marknadsekonomi är den fria handeln över gränserna. Ett frittinternationellt utbyte av varor, tjänster och kapital leder till ökat välståndför alla parter. a. dessa utgångspunkter är den svenskatekopolitiken förfelad. Den har inte lett fill avsett syfte, vilket är attskydda den svenska tekoindustrin. Importen totalt sett har inte kunnat hållastillbaka. Det förhåller sig snarare tvärtom, därför att importvarorna till stordel kommer från länder där några restriktioner inte gäller. Det är en i grunden omoralisk inställning att vi iSverige, som vi med skattemedel stöder industriellautveckling, inte tillåter att deras industriprodukter får säljas fritt. En ökadimport frän dessa länder skulle endast marginellt drabba den svenskatekoindustrin, i den män den över huvud taget skulle drabbas. Det är troligenimporten från andra industriländer som skulle minska mest om restriktionerna togsbort. Vad vi således nu gör i är att vi begränsar importen frånlågprisländer, trots att denna import huvudsakligen omfattar varor som inte inågon större omfattning tillverkas i . utvecklingspotentialligger i en väl fungerande marknadsekonomi och en fri internationell handel.Vårt ansvar för utvecklingen i de fattigaste länderna kräver att i sinhandelspoUtik på tekoområdet inte motverkar u-ländernas.strävan att bygga uppsiria ekonomier. Importkvoten drabbar således enbart. kpnfekfionen från defattigaste sorn annars säger.sig vilja värna om. ,Begränsningarna av tekoimporten är dessutom till skada för de svenskakonsumenterna - särskilt barnfamiljerna - och de fyller uppenbarligen inte ens sittavsedda syfte att hälla nere importen från till förmån för densvenska tekoindustrin. Snarare fungerar restriktionerna som ett skydd för vissaEG- och EFTA-länders export till gentemot billigare men ofta lika braprodukter från . Regeringenhar i andra sammanhang sagt sig vara beredd att successivt trappa nedde handelspolitiska skyddsåtgärderna pä tekoområdet. Regeringens agerande ipraktisk politik talar dock ett helt annat språk. Nya begränsningsavtal harframförhandlats med bl. a. - ett land gentemot vilket har ettbetydande handelsöverskott. Vidare har regeringen aktualiserat införandet avrestriktioner för tekoimporten från . Detta är särskilt anmärkningsvärtmot bakgrund av att regeringen i samband med beslutet om den nyaförhandlingsrundan inom lovade att inte införa nya handelshinder. Dessutomlovade man att successivt avveckla befintliga sådana hinder. Genom EG-, EFTA- och är tekoimporten fränvästvärlden befriad frän handelshinder. De kvantitativa begränsningarna ikombination med tullavgifterna fördyrar väsentligt de tekovaror som säljs iSverige. handelspolitik på tekoområdet är inte enbart dyrför konsumenterna, den försvårar också i onödan svensk export. Flera av deländer som drabbas av våra importrestriktioner är intressantamarknader för vår exportindustri. De svenska hushållen har i det länga loppetmycket att tjäna pä en helt fri tekoimport. Restriktionerna är med andra ord uttryck för regeringensprinciplösa tekopolitik. Regeringen undergräver vårt lands internationellatrovärdighet vad gäller såväl frihandeln som solidariteten med tredje världen. Den huvudsakliga effekten av handelshindren har visat sigvara att företag inom EG, inte svenska industrier, har gynnats pä u-ländernasbekostnad. Tekoindustrin i kan inte, som vi reservanterpåpekar i betänkandet, i längden förlita sig pä gränsskydd och subventioner.Det finns ju, som jag inledningsvis påpekade, åtskilliga företag inom branschensom visar ett bra resultat. De har anpassat sin verksamhet till den svenskamarknadens krav och nått framgångar ocksä pä exportmarknaden. Detta måste varaden riktiga utvecklingsvägen för den svenska tekobranschen., Enligt vär mening bör regeringen vidta åtgärder för attavveckla handelsbegränsningarna på tekoområdet. Avvecklingen bör enligt vårbestämda mening inledas och vara helt genomförd senast vid utgångenav /90. Jag ber med det anförda att få yrka bifalltill de reservationer som undertecknats av utskottets moderata ledamöter. 88GUDRUN (): Vi har fört en rätt omfattandediskussion om tekohandel och utrikeshandel. Jag vill nu med några ord uppehållamig vid den inhemska tekoindustrin, som behandlas i näringsutskottetsbetänkande nr 29. Textil- och konfekfionsindustrin har genomgått enbesvärlig strukturomvandling. När denna påbörjades införde detförsta industripolifis-ka stödet till tekoindustrin. Det var närmast export ochutbildning som fick stöd genom ett riksdagsbeslut . Stödet var tänkt attutgå . Det är nu 18 är sedan, och stödinsatserna harsedan dess vidgats fill både inriktning och omfattning. Den smärtsammaprocessen för tekoindustrin har emellertid kulminerat, och kan nogkonstateras att tekobranschen har en stabilare struktur än tidigare.Utvecklingen visar att behovet av selektiva stödåtgärder har minskat. Det är vär uppfattning att fortsatta statliga subventioneroch handelsrestriktioner inte gagnar branschen. Det är viktigt att nu planeraför en framtid utan statligt stöd. Vi hävdar från sida liksommoderata samlingspartiet att stödet till tekoindustrin successivt skallavvecklas. För att företagens omställning skall förberedas och underlättas bördet redan nu fastslås att stödet till tekoindustrin kommer att vara avvecklatsenast vid utgången av /90. har i olika sammanhang pä en rad områdenpresenterat förslag som innebär generella förbättringar för svenskt näringsliv,bl. a. förslag som gäller avregleringar och ändrade skatteregler. Inte minstgäller detta för små och medelstora företag, som just är den dominerande delen avtekoindustrin. Ett genomförande av dessa åtgärder skulle givetvis positivtpåverka också tekoföretagen. Även om det naturligtvis fortfarande finns tekoföretag somhar stora lönsamhetssvårigheter måste det nog understrykas att situationen inombranschen ljusnat avsevärt och att många företag nu också kunnat redovisabetydande framgångar. Det finns återigen en framtidstro inom branschen,och lönsamheten är i stigande, generellt sett. Enligt SIND:s rapport väntar sig89 % av tekoföretagen förbättrad eller oförändrad lönsamhet under det här åretjämfört . av företagen tror att de får det bättre 1988 än1987. Med det här korta inlägget, herr talman, vill jag yrkabifall till reservationerna 1, 3, 6, 9' 10 och 12 i betänkande nr 29, 89IVAR (): I näringsutskottets betänkande nr 29behandlas frågor som rör tekoindustrin och tekohandeln. Det är inte länge sedanvi senast diskuterade de frågorna i kammaren - det var den 17. december 1987.Partiernas ställningstaganden är välkända och oförändrade: Jag skall därförfatta mig mycket kort. Utvecklingen harinneburit en strukturell omvandling och förnyelse av tekoindustrin. Den totalaproduktionskapaciteten har minskat. Många företag har dock lyckats finnautvecklingsbara produktionsområden och kunnat konsolidera sin ställning. Ävenom tekobranschen är stabilare än för några är sedan, är lönsamhetenklart lägre än den genomsnittliga i övriga industribranscher i . För att möta denna situation krävs, enligt centernsmening, nytt riskkapital för offensiva insatser. Branschorganisationerna hargemensamt satsat pä att skapa ett branschprofilprogram för tekoindustrin. Dettabör medverka till att förbättra förutsättningarna för tekoföretagen. Under åtskilliga år har äldrestödet varit ett verksamt ochkonkurrensneu-tralt sätt att främja svensk tekoindustri. Strukturomvandlingeninom tekobranschen har medfört att en betydande föryngring skett. Specielltgäller detta vissa mycket utvecklingsbara delar av branschen. Det är av stor betydelse för tekobranschens framtidakonkurrenskraft att förnyelsen fortsätter, och detta kräver att ännu flerungdomar vägar satsa på teko. Detta förhållande är bakgrundentill att vi i upprepar vårt förslag att omvandla äldrestödet plushuvuddelen av det selektiva stöd som statens industriverk svarar för till ett"utvecklingslån". Utvecklingslän enligt förslag är generella ochkonkurrensneutrala och ger en betydande stimulans till utveckling ochindustriell förnyelse. Huvudregeln för utvecklingslänen är att de företag som görgodkända investeringar motsvarande dubbla länebeloppet skall få länetavskrivet. För att speciellt gynna de allra minsta företagen finns det enmöjlighet att avskriva de första . av lånet utan att dubblainvesteringar har gjorts. Tekoindustrin har mycket stor regionalpolitisk betydelse.För närvarande finns det ca 650 tekoföretag, och de är spridda i 150 avSveriges 284 kommuner. Särskilt när det gäller konfektionsföretagen är de oftalokaliserade utanför de större orterna. Totalt är ca 31 000 personersysselsatta inom tekoindustrin. Omräknat i årsarbetare är antalet 25 000. Tekoindustrin är i snabb utveckling och måste så vara omden skall klara framtidens allt hårdare konkurrens. Det är av största vikt attvarje företag får chans att utvecklas efter sina speciella förutsättningar.Därför måste stödet vara generellt och konkurrensneutralt. Vid behandlingen i utskottet har socialdemokraterna t,o.m.mer än vanligt bekant sig till planhushållningen. I ett läge med begränsaderesurser tror socialdemokraterna att centrala bedömningar och selektiva satsningarger bättre hushållning med resurserna. Den viktigaste resursen i tekoindustrin är personerna iföretagen. Att frånkänna dem kapaciteten att själva bedöma vilka investeringarsom är bäst för deras företag innebär en mycket allvarlig misskreditering avsåväl företagare som anställda. Vi i'tror på tekoindustrins framtidsmöjligheter,men om dessa skall kunna tas till vara pä bästa sätt behövs en tidsbegränsadstimulans i form av utvecklingslån av den typ som vi föreslär. I debatten framhällsemellanåt att utvecklingslån av bl. a.EG skulle kunna betraktas som ett handelshinder. Jag tror ingen som har sattsig in i lånets konstruktion på allvar tror på detta påstående. Jag vill med detta yrka bifall till reservationerna 5 och 7. Regeringen har skjutit upp ställningstagandetnär det gäller målen för tekopolitiken. Tekoindustrin skadas av den oklarhetoch otrygghet som detta innebär. riktar i reservation 2 en mycketberättigad kritik mot regeringen i detta avseende. Jag yrkar bifall tillreservation 2. Tekoindustrins betydelse från beredskapssynpunkt harenligt mening underskattats av utskottsmajoriteten. I reservation 4pekar vi på en rad faktorer som måste beaktas i detta sammanhang. Jag yrkarbifall till denna reservation. och pläderar för en helt ohämmadfrihandel. Det bör noteras att har en betydligt generösare frihandel änt. ex. EG, som moderater och folkpartister i alla andra sammanhang betraktarsom ett föredöme. Vi i är också för frihandel, men blundar inte för desmärre begränsningar som är klart motiverade av den verklighet vi lever i. Våraförslag till en offensiv satsning pä tekoindustrin har som mål att möjliggöraen Prot..1987/88:114 ytterligare förstärkning av frihandeln. 4 maj1988 Herr talman! mål förtekopolitiken är en stark och konkurrens- Tekoindustri och tekohandel . kraftigtekoindustri samt en frihandel inom vars ramar man tar en väl avvägd hänsyntill beredskap, sysselsättning, socialt ansvar och positiva möjligheter förutvecklingsländerna. 90 , (vpk): I detta betänkande frän näringsutskottet omtekoindustrin och tekohandel behandlas inga motionsyrkanden från vpk men vältekofrågor som partiet har drivit. Självklart har vi vidutskottsbehand-lingen.av motionerna anslutit oss till andras yrkanden, vilka vitycker ligger i linje med vad vi har ansett och fortfarande anser vara riktigt.Jag har därför undertecknat några reservationer i betänkandet. Vad gäller målen för tekopolitiken finner vi detanmärkningsvärt att regeringen gäng på gäng skjuter upp en diskussion därom.Kan det verkligen vara en sä het potatis? Förfaringssättet kan inte tydas iannan riktning. Kanske kan utskottets talesman lämna besked på den punkten häri kväll. Denna tveksamhet i agerandet är givetvis inte bra, vilket ocksåutskottsmajoriteten håller med om när den beklagar att behandlingen av vissafrågor har skjutits upp. kan man naturligtvis alltid beklaga saker och ting. Dethade kanske varit bättre om ett enigt utskott rned skärpa hade gett regeringensin mening till känna i den här frågan. , Ibetänkandet behandlas också frågan om försörjningsberedskapen. Självfalletfinns ett mycket klart samband mellan målen på tekoområdet ochförsörjningsberedskapen. Vi tillhör,dem som är mycket kritiska mot den ändradeinriktningen av försörjningsberedskapen pä detta område. Vi har vidare reserverat oss till förmån för ensocialdemokratisk motion i vilken yrkas att redan nu skall fastslåattdet nuvarande stödprogrammet för tekoindustrin, som'upphör , skallefterföljas av ett nytt program. I samma motion yrkas att märkningen avimporterade plagg skall vara gjord redan vid införseln i landet. Vi harreserverat oss till förmån också för det yrkandet. Dessa mina motiveringar till våraställningstaganden var mycket kortfattade.