prot · GB0961 · 1987-12-31 00:00:00 — Detta system har prövats i bådeNorge och och har utfallit till allmän belåtenhet såväl i departementsom i kommuner. gjorde ett nytt besök iNorge. Vi mötte enbart belåtenhet över det nya systemet från såväl departementsom från kommuner. Det är beklagligt att man.inte också här kan ta ett sådantsteg. som skulle ge avsevärda fördelar. ; Iförslaget för skatteutjämning för föreslår : Ingen kommun skallfä sänkt grundgaranti. av medelskattekraften bibehålls som lägstagrundgaranti för såväl kommuner som landsting. Därutöver gör vi en uppskrivningav grundgarantin av medelskattekraften utöver regeringsförslaget förvissa kommuner. En annan skattefråga som tar upp i sinskattemotion är kravet pä sänkt moms på basmat. I många länder har man endifferentierad moms. När socialdemokrater, och moderater nu har förenats isträvandena att minska den återbetalning av moms på mjölken som skett viamjölksubventionerna, är gränsen för momsfördyringen överskriden. Staten tar mer i skatt pä maten än vad jordbrukarna får för den färdigproduceradevaran, när den lämnar jordbrukaren. Jordbrukaren skall då ha betalt för sittarbete, för sociala kostnader, för kapitalkostnader för bl. a. mark ochmaskiner samt för alla övriga produktionskostnader, för markberedning, utsäde,näringsämnen m. m. Detta förhållande är orimligt. kräver en differentierad moms med lägre skatt påbasmat och högre skattesatser för varor som köps sällan. Detta är en modell somde flesta europeiska länder redan tillämpar och som den Europeiska gemenskapenväntas införa på hela området. En differentierad moms med tre skattesatser innebär -förutom den fördelningspdlitiska effekten - att en stor del av de importeradesällanköps-varorna skulle få en kraftig prishöjning, medan inhemskt produceradevaror skulle få en bibehållen eller sänkt momssats. Detta skulle utan tvivel fåen betydande effekt på möjligheten att upprätthålla en extern balans. Centernbegär nu att regeringen skall lämna ett förslag om endifferentierad'moms i fördelnings- och stabiliseringspolitiskt syfte. Differentierad moms skulle också ge en rad andra positivaeffekter. Den skulle medföra en omfördelning från höginkomsttagare tilllåginkomsttagare och barnfamiljer. Enligt uppfattning bör momsen på basmat sänkastill . Finansieringen bör, som sades, ske inom momssystemets ramgenom en högre moms pä varor man sällan köper. Detta innebär en tredje momssatspå . Hur skall detta finansieras? Ja, i första hand inom resp.område. Inom den kommunala skatteutjämningen finns möjligheten att genornöverföring av de specialdestinerade bidragen till skatteutjämningen åstadkommaen finansiering inom den kommunala sektorns område. Samma sak gäller förmomsen. föreslår också att egenföretagarna skall befriasfrån att betala arbetsgivaravgift på det första basbeloppet och attsmåföretagarna skall få avgiften reducerad på en lönesumma . Detta är krav som är berättigade dels på grund av att småföretagarnahar mindre antal sjukdagar, dels därför att småföretagen enligt flerautredningar belastas hårdast av skatter och avgifter. Kapitalbeskattningen påarbetande kapital i de mindre och medelstora företagen bör också slopas. Omläggningen av arbetsgivaravgifter för småföretagen ochegenföretagarna anser vi bör finansieras inom resp. område. Den del avarbetsgivaravgiften som närmast är en skatt bör dock läggas om till en skatteller avgift på råvaror, uran och energi. Målsättningen är att minskabeskattningen av arbetsinsatser. 34MARGO (vpk): De TV-tittare som har haft möjlighet attfölja den allmänpolitiska debatten har nog fått intrycket att denallmänpolitiska debatten i är en debatt för herrar, eftersom någondam ännu inte har varit uppe i talarstolen. Men så är ju inte fallet. Det vetvi som finns i detta hus. De kvinnliga riksdagsledamöterna deltar flifigt idenna debatt. Det är bara dét att kvinnorna alltid står i slutet avtalarlistan. Det är i och för sig kanske inte ens värt attkomrrienterä. Så är det och så har det alltid varit. Man undrar ändock om detinte på något sätt skiille kunna gå att ändra på det förhållandet,så att inte vi kvinnor får möjlighet att framföra de frågor som vi tycker ärintressanta och vikfiga först när massmedia har tappat intresset och TV harpackat ihop. Själv skall jag tala om de lågavlönades berättigade kravpå rimliga löneökningar. Jag tycker att det är en oerhört viktig fråga.Regeringen uppmanar fill kamp. Det är emellertid inte en kamp mot de ökandeklasskillnaderna och orättvisorna. Kampen för regeringen gäller att hållalöneökningarna nere. Så gott som på varje sida i finansplanen är budskapet ettoch detsamma. Hotet mot den svenska ekonomin är lönekostnadsstegringen.Regeringen anser därför att det är nästa stora utmaning, som man uttrycker det,att nedbringa inflationen och lönekostnadsstegringen. Lönerna får inte öka medmer än . Om finansplan blir verklighet, innebärdet reallönesänkningar för- landets LO-medlemmar och det visar LO-tidningen.Enligt tidningens beräkningar kommer en genomsnittlig industriarbetare attunder få sin köpkraft sänkt med , vilket motsvarar enreallönesänkning på . En byggnadsarbetare minskar sin köpkraft med 470kr., en handelsanställd med . och en statsanställd med . I samtligafall motsvarar det reallöneminskningar med 0,5-0,. Regeringen för enmedveten politik för reallönesänkningar och den säger rakt ut själv: Syftet äratt hålla nere den privata konsumtionen, som har ökatmed . Och den ökade privata konsumtionen har inneburit ökad import, vilketi sin tur påverkat bytesbalansen negativt. Den officiella statistiken över konsumtionsökningen ärgivetvis riktig, men den visar inte hela sanningen. Alla människor i det härlandet har inte ökat sin konsumtion . Vissagrupper har deltagit i den omtalade köpfesten, nämligen de som ägt aktier,villor och bostadsrätter, vilkas värden har ökat enormt under de senaste åren.Deras förmögenhetstillväxt har kunnat omvandlas till lån, och på så sätt harman fått kontanter som har kunnat användas till konsumtion. Men lågavlönade,som aldrig har haft en möjlighet att skaffa ett fast kapital som kunnatförränta sig bra, och människor som bor i hyreslägenheter har aldrig fått deltai den här köpfesten och de lever i en helt annan verklighet än den som beskrivsav regeringen i finansplanen. Det lågavlönade vårdbiträdet, oftast en kvinna med enmånadslön , drabbas av inflationen och ett lönetak på på etthelt annat sätt än de högavlönade. När siffrorna över inflationens utvecklingpresenterats i den officiella statistiken framstår det som om inflationen varnågonting som skulle drabba oss alla precis lika. Men vad är dä inflationen? - Jo, den anges som ett mått påde genomsnittliga prishöjningarna på alla de varor och tjänster som svenskafolket köper. Men eftersom vi inte köper samma saker drabbas vi inte hellerlika av prishöjningar. steg exempelvis matpriserna med hela 6,2 %eller nästan dubbelt så mycket som den officiella inflationen. Hyrorna steg med3,-och det är mer än genomsnittsinflationen. Den här utvecklingenunder var pä intet sätt unik. till - alltså entioårsperiod -steg livsmedelspriserna och hyrorna . Denofficiella inflationen redovisades som . Boendekostnadernaför villaägarna ökade med -dvs. betydligt mindreän den genomsnittliga inflationen. Vilka är det då som drabbas av de störstakostnadsökningarna? Jo, människor som bor i hyreslägenheter och som tvingaslägga största delen av sin inkomst på mat. För dem blir inflationen myckethögre än den officiella genomsnittsstatistiken visar att den är. Och detdominerande mönstret i vårt land äratt det bor betydligt fler låginkomsttagare äri höginkomsttagare ihyreslägenheter. De lågavlönade förlorar tydligen alltid dubbelt! och har deolika regeringarna - oavsett om de har varit borgerliga ellersocialdemokratiska - trummat in krishotet hos oss. Dä, och börjanav , var det budgetunderskottets betydelse som förvrängdes ochöverdrevs. Alla krav, hur berättigade de än var, skulle stå tillbaka för skulle minska budgetunderskottet. Då framhölls budgetunderskottet somorsaken till inflation och höga räntor, och underskottet i bytesbalansen togstill intäkt för krav på lönesänkningar. Den offentliga sektorn fick ståtillbaka för exportindustrin. Då bäddade man för en kris i den offentligasektorn. Löntagarna fick reallönesänkningar och företagen fick rekordvinster. säger regeringen att det är löneökningarna som är destora hoten mot landet och den främsta orsaken till inflationen. Det ligger ilöntagarnas eget intresse, påstår , att hålla nerelöneökningarna. Men alla skall tydligen inte hålla nere sina löner.Vårdbiträden, hemtjänstpersonal och alla andra lågavlönade skall genomfortsatta låga löner rädda landet. Men deras chefer berörs inte på samma sätt.Det är en oerhörd skillnad att hålla sig under en 4-procentig löneökning om manaldrig har kommit upp i en månadslön . jämfört med om man liggerpå en månadslön runt . Då kan riian hålla igen, men det kan maninte göra om man befinner sig under 9 000-kronorsstrecket. Dessutom är chefernanyckelpersoner, vilkas arbetsinsatser bedöms som oumbärliga - och de skallpremieras med höga lönelyft, sä att de inte försvinner från den offentligasektorn ut i den privata verksamheten'. Det senaste exemplet är de 20 chefstjänstemännen iKopparbergs läns landsting. mer plus mycketfördelaktiga pensionsvillkor för att de inte skulle försvinna till den privatasektorn. Ett annat exempel, som också har angetts här , är dennya SJ-chefen, som skall ha en månadslön på . Han skall alltså tjänaen bra bit över en miljon ! Varför är en rimlig löneökning för vårdbiträdet ett hotmot vårt land och inte de höga chefernas löneökningar? Förklara det för mig! Ärcheferna mer oumbärliga än de som utför det praktiska arbetet? Borde vi inteoroa oss mer för var vi skall rekrytera de 100 000 nya vårdbiträden som behövsför än för var vi skall få tag i några ytterligare byråkrater? Lönetaket på underlättar inte precis möjligheterna attrekrytera vårdpersonal till den offentliga sektorn. Och de främsta orsakernatill att den offentliga sektorn har rekryteringsproblem pä vårdsidan är de lågalönerna och arbetets tyngd. Om lönerna inom den offentliga sektorn skall fåöverstiga måste det motsvaras av effektivitetsökningar eller direktanedskärningar av verksamheten, enligt regeringens direktiv. Budskapet till vårdbiträdet från regeringen är alltså:Antingen blir det löneökning på högst eller också får hon arbeta ännuhårdare för att tjäna in sin egen löneökning. Men vårdpersonalen kan ocksåbetala löneökningar på genom att välja en billigare behandling åtpatienterna. Eller också kan de öka vårdköerna eller ställa fler sängar ikorridorerna. På så sätt kan man alltså spara in att man beviljar sig självhögre löner. egentligainnebörden av ett lönetak på den offentliga sidan. Ett lönetak på detta område får alltså vårdpolitiska följder,men det vill regeringen inte befatta sig med utan överlåter åt de anställda attgöra prioriteringarna. Om ett lönetak inom den offentliga sektorn inte skall fådessa rent vårdpolitiska följder, måste det lagstadgas eller på något annatsätt fastställas att detta lönetak inte får överträdas. Är det regeringensnästa drag? Är det-vad vi kan vänta oss inför nästa avtalsrörelse?' Det är inte löntagarnas berättigade krav på löneökningarsom hotar svensk ekonomi. Däremot är de höga boendekostnaderna och matprisernaett påtagligt höt mot alla lågavlönade. Lönernas andel av värdet av det somgörs inom industrin har minskat kraftigt . Dä varlöneandelen av det s.k. förädlingsvärdet , men därefter har det sjunkittill . Det som har stigit är företagens vinster. visar att de svenska företagens vinster stegmed i genomsnitt under de första åtta nio månaderna 1987. Finns det dåinte ett utrymme för att öka lönerna på vinsternas bekostnad utan attinflationen ökar? 35JAN (): Får jag börja med att påminna MargöIngvardsson om hur situationen var 1982 när socialdemokraterna kom iregeringsställning. Det var stigande arbetslöshet och alldeles för småinvesteringar i industrin. Det var sjunkande reallöner och en hög inflation,som tog miljardbelopp från de fattiga och förde över dem till de rika. Det gavsen rad skattefavörer till aktieägare, fastighetsspekulanter och allehanda kapitalägare. För den socialdemokratiska regeringen var det en storutmaning att fä fart på investeringar, tillväxt och sysselsättning, att bådeslå vakt om välfärden och dessutom få till stånd en dynamisk utveckling i denprivata industrin samt att pressa tillbaka arbetslöshet och underskott. Inomramen för en stram budgetpoHtik har vi slagit vakt om välfärden med nästanfördubblade barnbidrag, bättre sjukförsäkring, höjd delpension och höjdarbetslöshetsförsäkring. Vi har vänt den pågående försämringen avreallönerna så att de nu-går uppåt. I skattepolitiken har vi gjort åtskilligt. Vi har sänktskatten på arbete. Vi har minskat värdet på de rikas avdrag. Vi har avskaffaten rad skattefavörer som de borgerliga skänkte kapitalägarna. Vi har skärpt förmögenhetsskattenosv. Sammantaget är' denna fördelningspolitik mer avancerad äni något jämförbart land. Det hade naturligtvis varit mycket enklare om vi hadebedrivit fördelningspolitik utan att bekymra oss om att stimulera de privatainvesteringarna, att öka internationella konkurrenskraft och pressatillbaka arbetslöshet och inflation. Vi tänker inte nöja oss med vad vi har uppnått. Det finnsfortfarande stora orättvisor kvar i det svenska samhället.- Men nog tål denförda politiken en jämförelse.både med vad som har skett i utlandet och med denalternativa politik som vpk föroidar. Vi har i denna debatt fått lyssna på anföranden omskattepolitik i olika tonarter. Det skär sig alldeles förfärligt i denborgerliga kören. De borgerliga står mycket långt ifrån ett samlatregeringsalternativ i skattefrågan. man derasmotioner ser man att de är mer splittrade än 1981. när den borgerligaregeringen sprack på grund av motsättningar i skattefrågan. Låt mig ge någraexempel. Ni är starkt oeniga om skatteskalorna. gavcenterns syn i den frågan. Hans anförande var lugnt i tonen, men i sak var deten förödande, vidräkning med förslag. Ni har vidare olika förslag om underskottsavdrag. Ni ärinte överens om grundavdragen.-Ni har olika uppfattningar om avdrag förfackföreningsavgift. Ni kan inte komma överens i den utomordentligt betydelsefullafrågan om den kommunala skatteutjämningen. Ni drar åt rakt motsatta håll närdet gäller momsen. Ni är ödesdigert splittrade kring energibeskattningen ochhar oförenliga ståndpunkter om bl. a. uranskatt, kolskatt, oljeskatt och råvaruskatt.Jag skulle kunna fortsätta och ge andra exempel på oenighet ochsplittring. I rättvisans namn skall också sägas att ni i stort sett äröverens om att ge feta skattefavörer åt aktieägare och de stora kapitalägarna.Ni är också överens om att försämra de vanliga löntagarnas schablonavdrag med . Det finns en rad andra exempel på att ni går på samma linje. Men kvarstår att ni har i grunden olika syn på flera av de verkliga kärnfrågorna iskattepolitiken.' Kvar står att ni i denna debatt inte har gjort något somhelst försök att redovisa hur ni skall kunna överbrygga dessa djupa klyftor iskattepolitiken. har vi en unik möjlighet att ta ett helhetsgrepp påskattepolitiken. Tre utredningar arbetar parallellt för att skatterna skall blienklare, effektivare och rättvisare. Men som vi gör upp räkningen meddet gamla skattesystemet måste vi ta vara på den friska kärna som också finnsdär. har ett mycket bättre system för att finansierasjukvård, skola och pensioner än man har i länder med låga skatter. Det somfolk där kan slippa undan i skatter får de dyrt betala i privatasjukvårdskostnader, skolavgifter, försäkringspremier och liknande. I jämförelsemed vårt skattesystem är de privata avgiftssystemen i andra länder krångliga,ineffekfiva och-djupt orättvisa. Vad vi socialdemokrater siktar på är en skattereform sominnebär sänkt inkomstskatt, lägre skattesatser, begränsningar av avdragen, enenhetlig kapitalbeskattning och enklare skatteregler. Vi vill gynna arbete ochsparande. Vi vill motverka spekulation och konsumtion pä kredit. Vi söker oss iriktning mot en rättvisare beskattning av arbete i förhållande till kapital. frågade: Kommer det någon proposition ominkomstskatten i vår? Jag vill säga att det delvis beror på vilkasignalerisom kommer från de nu pågående utredningarna, framför alltinkomstskatteutredningen, eftersom förhoppningen är att skatterna 1989 skallvara ett steg i riktning mot den permanenta lösning som skatteutredningenkommer att föreslå . Därför kan jag för dagen inte göra någon bedömningav när det kan vara lämpligt att lägga fram en proposition i den frågan. lämnade ett mycketdramatiskt besked från talarstol. Han sade att friheten i nuvar nere i. hade partistämma i Malmö.Då kom från vice ordföranden följande besked: Svenskens frihet ärbegränsad till . angav inte något bestämt procenttalför hur mycket som är kvar av friheten, men det verkade inte vara så förfärligtmycket kvar. Vad menar ni med att friheten i gått ned till , sedan till och kanske till något ännu lägre? Jo, det är ert sätt attbeskriva innebörden av att närmare två tredjedelar av våra samlade inkomsterpasserar det allmänna, dvs. statens och kommunernas budget eller de gemensammasocialförsäkringarna. Om vi förbättrar delpensionen för dem som har slitit hårti arbetslivet och behöver få en chans att trappa ned på rimliga ekonomiskavillkor, om vi ökar pensionerna och ger de sämst ställda bättre bostadstillägg,om vi nästan fördubblar barnbidraget till familjer som tidigare fått känna avkraftigt sänkta reallöner, om vi ger handikappade bättre ekonomiska villkor ochmöjligheter att leva ett rikare liv, vad gör vi då enligt ? Jo, vi minskarfriheten i . Om vi alltså genom demokratiska beslut solidariskt gereftersatta grupper en större del av den ekonomiska kakan, minskar enligt eruppfattning friheten definitionsmässigt, eftersom det då blir en större del avinkomsterna som kommer att passera det allmänna. Verkligheten är den motsatta.Genom dessa riksdagsbeslut har friheten ökat för de människor som haft detsämst i det svenska samhället. Det är värt att notera, att med er definition av frihetkan vi bara uppnå den 100-procentiga friheten om vi är beredda att avskaffafolkhemmet och ersätta det med det fullständiga privatkapitalistiska samhället,där det inte finns någon gemensam sektor, där skola, sjukvård och försvar heltbetalas med privata avgifter. Det visar att frihet enligt moderat definifioninte är eftersträvansvärd ens för egna väljare. utgångspunkt är att en stor gemensam sektorär till nackdel för individernas frihet. Men inte var respekten för individenoch människovärdet större innan vi byggde upp välfärdssamhället. I och försig.kan jag hålla med om att höginkomsttagarna i vårt land har enstörre valfrihet än låginkomsttagarna. Om det är vi överens. Men varför, om detär så, presentera ett skatteförslag som sänker skatten med . för enhöginkomsttagare men bara med . för en låginkomsttagare? Vi vet attmoderaternas förslag till hur sex miljarder skall dras in från kommunernakommer att leda fill att den lilla skattesänkningen för låginkomsttagaren ätsupp äv ökade kommunalskatter, högre kommunala avgifter och taxor. sade att socialdemokratisk politik haftsom mål att missgynna småföretagen. Det är ett groteskt påstående. Verklighetenär den motsatta. Genom en lång rad åtgärder har situationen för småföretagareförbättrats och småföretagsamheten blomstrar i som aldrig . frågade vad det är för fel att slå tväflugor i en smäll. Han tänkte då på marginalskatterna. Han talade i övrigt omtordyveln som borrar sig fram. Inom parentes sagt tycker jag att det vore braom inte ägnade lika mycket intresse åt entomologi som han gör,utan i stället ägnade sig litet mer åt att förklara det borgerligaskattealternativet. Det skulle verkligen behövas. Men det kanske är fel att lägga frain ett skatteförslagmed den utformning som har gett det. För det skulle, såvitt jag kanbedöma och enligt kommentarer jag har hört från fackligt håll, inte underlättaavtalsrörelsen. Med denutformningen av skatterna skulle det i själva verket bli nya svårigheter påviktiga delar av avtalsfronten. Får jag säga att en politik för ettgott samhälle måste bygga både på att stärka den enskildes ställning och attslå vakt om gemensamma intressen. Miljöpolitiken är ett exempel på detsistnämnda. En politik för ett gott samhälle måste bygga på just dendubbelheten. Man kan inte bara betona det kollektiva, man kan inte bara betonadet enskilda. Det gäller både-och. Vi måste se att det krävs gemensamma besluti t. ex. miljöfrågor och många andra framtidsfrågor, men vi måste lika klart seatt målet är att ge den enskilda människan, alla enskilda människor, störremöjligheter att råda över sina egna liv. En sådan politik stärker valfriheten,den hotar varken äganderätten eller medborgarrätten. För övrigt ärverkligheten den, att aldrig förr har så många svenskar ägt så mycket som . ökade hushållens samlade förmögenhet med 200miljarder kronor. i historia har det enskilda ägandetökat så mycket på så . Jag tycker att detta kunde mana viss eftertanke, innan de angriper en socialdemokrati som medverkat bådetill stärkt välfärd och till en ökning av den enskildes frihet och ägande. Jag får meddela att anslag nu har satts upp om att dettasammanträde skall fortsätta efter . 37 BOLUNDGREN (m) replik: Under ett anförande på nästan 15 minuterlyckades skatteutskottets socialdemokratiske ordförande heltundvika att tala om vad socialdemokraterna vill göra när det gäller skattepolitikeni framtiden. Möjligen lade han fram några riktlinjer när han talade omavdragsbegränsningar och vissa förändringar i övrigt, men han lämnade ingakonkreta förslag över huvud taget. Det är en stor svaghet när man i en debattom en så viktig fråga tvingas diskutera den politiske motståndarens politiksnarare än att kuriria presentera sin egen. Vi på den borgerliga kanten är tre olika partier, medolika tyngdpunkt när det exempelvis gäller skattepolitisk inriktning. Men vi äröverens om - det framgår av alla tre motionerna - att möjligheten att sänkaskattetrycket bör tas till vara. Takten kan sedan diskuteras. Vi är överens omatt marginalskatterna måste sänkas. Vi är sannolikt också överens - åtminstoneär och jag det - om att vi måste förändra den kommunalaskätteutjämningen. Vi kan diskutera tekniken och hur bestämmelserna skallomformuleras - det måste också ske. ägnade sig åt att försöka kritisera deborgerliga partierna, som har samma rörelseriktning i fråga om skatteuttag, istället för att med ett ord tala om den socialdemokratiska politik som har letttill att vårt världsrekord i skatter har ökat än mer . Han gavockså en falsk verklighetsbeskrivning då han försökte göra gällande attsocialdemokraterna 1982, när de vann valet, lyckades vändaarbetslöshetsutvecklingen. Sanningen är ju den att vi gick in i enhögkonjunktur med draghjälp från och tack vare den devalvering somgenomfördes av socialdemokraternaoch som faktiskt innebar en lönesänkning- något som följer med endevalvering-på . Därigenom sänktes det svenska kostnadsläget, och vikunde få i gång hjulen inom ekonomin. Trots detta fortsatte arbetslösheten attöka till nivåer som den haft under en högkonjunktur.Inflationen, som framtill 1982 låg pä ungefär samma nivå som i i desshelhet, kom sedan att ligga högre än vad som gäller för andra jämförbaraländer. Vi har halkat efter. var tidigare rikasteland. Trots vårt lands förutsättningar har vi passerats av - av speciellaskäl - men också av , och ligger inte långt efter. Det är alldeles uppenbart att vi måste ha en starkoffentlig sektor i vårt land. Det finns grundläggande uppgifter på områdenasocial trygghet, rättssäkerhet osv., vilka måste lösas kollektivt och inte pånågot annat sätt. Detta innebär att man måste ha en offentlig sektor, men denbehöver inte vara så stor som den är i . 38 () replik: klagade över att jag inte gavnågot besked om vad vill, utan i stället ägnade mig för mycket åtatt beskriva var en tordyvel normalt befinner sig.