prot · GB0919 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:19 Förhandlingarnaleddes till en början av förste vice talmannen. 1 § Fyllnadsvaltill utskott Företogsval av en suppleant arbetsmarknadsutskottet. Anf.1 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Enligtett till kammaren inkommet protokollsutdrag har valberedningen enhälligtföreslagit till suppleant i försvarsutskottet och till suppleant i arbetsmarknadsutskottet. suppleanti försvarsutskottet () suppleanti arbetsmarknadsutskottet i (c) 2§ Kompletteringsval till utskott Anf.2 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Pågrund av uppkomna vakanser i vissa utskott har partigrupp anmältföljande nya representanter, nämligen som ledamot ifinansutskottet, i som ledamot i försvarsutskottet,som ledamot i arbetsmarknadsutskottet, somsuppleant i finansutskottet, som suppleant i lag- ochbostadsutskotten samt som suppleant i utrikesutskottet. Vidarehar socialdemokratiska riksdagsgruppen som suppleant i lag- ochsocialförsäkringsutskotten under ledighet anmält hennesersättare . Folkpartietspartigrupp har som suppleant i finans- och näringsutskotten under anmält hans ersättare . Förste vice talmannen förklarade valda fill ledamot i finansutskottet () ledamot i försvarsutskottet i (c) ledamot i arbetsmarknadsutskottet () suppleanter i finansutskottet () KarinÖstergren (fp) suppleanter i lagutskottet () () suppleant i utrikesutskottet () suppleant i socialförsäkringsutskottet () suppleant i näringsutskottet () suppleant i bostadsutskottet () 3 § Justerades protokollen för den 23, 26, 27, 28, 29 och30 oktober. 4 § Förste vice talmannen meddelade att () återtagit sin plats i , varigenom i uppdragsom ersättare upphört. 5 § Meddelande om svar på interpellationerna 1987/88:55och 63 Jag ber att få meddela att interpellation1987/88:55 av om betydelsen i visst hänseende av samgåendetmellan ASEA och på grund av interpellantens utlandsresa intekommer att besvaras inom föreskriven tid. Jag har kommit överens medinterpellanten om att interpellationen skall besvaras . Jagber också att få meddela att i Malrhö interpellation 1987/88:63om verksamheten vid Kockum i på begäran av interpellanten intekommer att besvaras inom stipulerad tid. Jag har kommit överens med interpellantenom att interpellationen skall besvaras . Omavskaffande av exportförbudet på aluminiumskrot 6§ Svar på interpellation 1987/88:2 om avskaffande av exportförbudet påaluminiumskrot har frågat industriministern om det inte finns skäl attöverväga olika åtgärder för att avhjälpa den situation som råder påaluminiumskrotmarknaden i och har därvid pekat på två möjligheter. Denena är att med omedelbar verkan avskaffa rådande exportförbud påaluminiumskrot. Om detta skulle anses som en alltför drasfisk åtgärd borde istället frikostiga dispenser från rådande exportförbud ges. harframfört sin interpenation mot bakgrund av att en svensk koncern numera uppnåtten dominerande ställning som köpare av aluminiumskrot. Arbetet inom regeringenär så fördelat att det är jag som skall svara på interpellationen. Exportförbudetför järnskrot infördes och för annat metallskrot år 1939.Våra handelspartner i införde motsvarande restriktioner. Syftet harvarit att säkra fillgången på skrot för de inhemska smältverken.Förutsättningarna för internationell handel har därför varit begränsade. Enensidig svensk avveckling av restriktionerna skulle ha ställt de svenskaskrotanvändarna i ett sämre läge än deras utländska konkurrenter. Enömsesidig avveckling av exportbegränsningarna inom är däremotönskvärd. Diskussioner om liberalisering av handeln med icke järnhaltigtmetallskrot har redan inletts mellan EFTA-länderna och EG. Förhandlingar om ettprinciiaiellt förbud mot exportrestriktioner i det västeuropeiskafrihandelsområdet skall också påbörjas. Det är ännu för tidigt att uttala sigom vilket resultat dessa överläggningar kan ge. För svensk del bedömer vi detsom möjligt att uppnå långtgående ömsesidiga lättnader. Någon avveckling av desvenska restriktionerna bör inte ske förrän en överenskommelse mellanEFTA-länderna och EG uppnåtts. Jagdelar uppfattning att den situation som uppstått på den svenskamarknaden för aluminiumskrot givit upphov till en ökad koncentration.Näringsfrihetsombudsmannen har emellertid, efter vissa åtaganden ochförklaringar i samband med den företagssammanslagning inom branschen som skeddevid , inte funnit att koncentrafionen medför några skadligaverkningar. Inom bereds överklaganden frånfyra företag som fått avslag av kommerskollegium på ansökningar om exportlicensför aluminiumskrot. Vi måste ta hänsyn till ett flertal faktorer vid vårbedömning om det är möjligt att ge dispenser från exportförbudet. a. måstevi se fill att varken de svenska smältverkens skrotförsörjning eller depågående diskussionerna mellan EFTA-länderna Om avskaffande av exportförbudet pä aluminiumskrot och EGmenligt påverkas. Positivt är att möjligheterna att importera skrot från EGblir allt bättre . Aluminiumskrot kan nu exporteras frånEG-länderna utan särskild begränsning. 5 (): Jag tackar utrikeshandelsministern för svaretpå min interpellation och särskilt för älskvärdheten att skicka svaret tillmig före helgen. De första tre fjärdedelarna av detta svar har jag ingainvändningar emot. Visseriigen är ett exportförbud egentligen ett handelshindersom är oförenligt med en effekfiv marknadsekonomi och som i princip endast böranvändas vid avspärrning eller krig. Även i ett uppbyggnadsskede av en egen nyindustri kan kanske ett exportförbud tillfänigt accepteras, men något sådantuppbyggnadsskede förefinns ju inte nu för vår aluminiumindustri. Att jag likväl accepterar statsrådets ovillighet att nu tabort exportförbudet beror på att detta borttagande kan vara ett värdefullttrumfkort i de förestående förhandlingarna mellan EFTA och EG! Det kan varadålig förhandlingstaktik att spela bort ett sådant trumfkort innanförhandlingarna ens har börjat, vilket man måste ha förståelse för. Något motsvarande "alibi" för att inte beviljanågra exportiicenser på aluminiumskrot kan jag absolut inte finna! I slutet avsitt svar påpekar statsrådet att länderna i EG nu tillåter obegränsad export avdenna vara. Detta gör även och , via exportlicenser, som iprakfiken eliminerar de exportförbud som formellt finns där. Statsrådetmotiverar oviljan att bevilja exportlicenser med att näringsfrihetsombudsmannenfunnit att inga skadliga verkningar uppstått som en följd av den nu inträffadekoncentrationen av av smältkapaciteten för sekundäraluminium fill ettenda företag. slutsats är nära nog grotesk!I en noggrann och på korrekta fakta baserad redogörelse för situationen i frågaom såväl aluminiumskrot som sekundäraluminium radar han upp ett stort antalmycket anmärkningsvärda förhållanden. dessa anser han därefter elimineradegenom ett antal löften som det förut nämnda monopolföretaget avgivit - löftenvilkas efterlevnad är omöjliga för utomstående att kontrollera. nämnda fakta om prisbildningenpå aluminiumskrot visar att exportförbudet använts till att pressa ned densvenska prisnivån till en mycket låg nivå. Den skulle behöva höjas med 30-86 %för att komma i nivå med den genomsnittliga europeiska prisnivån för motsvarandeskrotkvaliteter. Om prisskillnaden sätts till i snitt . per kilo,subventioneras det dominerande svenska aluminiumföretaget med 40 miljoner perår genom exportförbudet! När man nämner denna siffra för företaget i fråga,hävdas det att transportkostnaderna i vårt stora land är större här än påkontinenten och att de svenska miljöbestämmelserna är hårdare än dekontinentala. Det senare påståendet är inte sant, och det förra motiverar intealls en prisskillnad på 1:60 - möjligen en på per kilo! Exportförbudet skapar alltså en "inbyggd"vinstsituafion för det dominerande aluminiumföretaget i - man behöverinte som andra industriföretag hårt kämpa för att öka sin effektivitet,eftersom av staten skapade spelregler garanterar engod vinst, skyddad som den är av ett exportförbud utan exportlicensundantag.Vilka är då förlorarna på denna orimliga situation? Det är deåtervinningsföretag som samlar upp aliminiumskrotet runt om i vårt land ochdärmed fullgör en för samhället viktig miljövårdsfunktion! De tvingas arbetamed mycket mindre marginaler än de kontinentala skrotföretagen, vilket minskarderas möjligheter att verkligen ta vara på allt aluminiumskrot - en del gårtill soptipparna, en del blir kvar i naturen. Tillslut en fråga till statsrådet ! Tycker statsrådet att det är rimligt atten socialdemokratisk regering- genom sin ovilja att bevilja exportlicenser -skyddar ett kapitalstarkt monopolföretag på bekostnad av hundratals småskrotfirmor? Denna odemokratiska politik innebär inte bara att marknadsekonominsspelregler åsidosätts, utan även att återvinningsföretagens resurser för attbidra till en god miljö minskas. I dagens säger statsrådet ien intressant brännpunktsartikel att "utifrån olika utgångspunktersamarbetar nära för att delta aktivt i det västeuropeiskaintegrationsarbetet". Vore inte beviljandet av exportlicenser påmetallskrot ett lämpligt sätt att i handling visa att dessa ord är allvarligtmenade? Omavskaffande av exportförbudet på aluminiumskrot Jag delar uppfattningen att ett exportförbud har en mindre lämpligkonkurrensbegränsande effekt. Men som jag sade i mitt interpellationssvar ärsituationen för skrothandeln inom långt ifrån normal. Vårahandelspartner har också restriktioner för export av skrot. Restriktionerna ärolika hårda beroende på hur behovet av att tillgodose inhemska förbrukare serut i de enskilda länderna. Jagtycker det är viktigt att arbetar för en samordnad avveckling avexportbegränsningarna just i EFTA-EG-området, och det är, såvitt jag kan se,det enda rimliga sättet att angripa problemen. Det är också i linje med detuttalande som gjorde , nämligen att lättnader i deninternationella handeln med skrot är önskvärda, men att en ensidig och totalsvensk avveckling av exportförbudet skulle riskera att försätta våra förbrukarei en svår situation. Detär detta som regeringen får ha i bakhuvudet när vi nu skall behandla dedispensansökningar som finns på vårt bord. Anf.7 (): När det gäller barndaghem, utbildning och vård av sjuka och gamla slårsocialdemokraterna benhårt vakt om de offentliga monopolen. Ett huvudargumentfrån deras sida är då i debatten att det är otillåtligt att man i privataalternativ skulle kunna tjäna pengar på vård. I det nu aktuella falletupprätthåller regeringen, genom vägran att bevilja exportlicenser, ett mycketlönsamt privat monopol. Logiken i detta förefaller mig obefintlig. Det äralltså fult att tjäna pengar på vård men beskyddansvärt och vällovligt att ihägn av ett förbud göra det på aluminiumskrot. Vii vill ta bort både offentliga och privata monopol, och vi finnerregeringens och socialdemokraternas beskydd av dessa lika felaktigt i bäggefallen. Ändå vill jag, fru talman,säga att det i slutet av statsrådet svar till Om slopande av handelshindren mot import av textilier mig tycksfinnas en ljusglimt. Hon påpekar ju där att man har ändrat de förut myckethårda bestämmelserna för export av metallskrot överallt på kontinenten, ochdet betecknar hon som en positiv förändring. Kan inte den positiva förändringentas fill intäkt för att även vi skall visa litet god vilja och behandla de fyraexportlicensansökningar som ligger på statsrådets bord positivt? Jag troratt det skulle uppskattas av alla, eftersom det är många som betraktar dennuvarande exportförbudssituationen med kritiska ögon. Den strider mot godmarknadsekonomi, och den gör oss till föremål för kritik från våra blivandehandelspartner. Det finns många skäl som talar för att statsrådet bordebehandla dessa licenser på ett positivt sätt och bevilja dem i vissa stycken. Överläggningen var härmed avslutad. 7§ Svar på interpellation 1987/88:26 om slopande av handelshindren mot import avtextilier har frågat mig om det inte nu ärdags för regeringen att göra allvar av alla vackra löften och helt avskaffahandelshindren mot importen av kläder och andra textilier. Den internationella tekohandeln utgör ett område där maninom G ATT:s ram kommit överens om vissa särregler. Påindustrivarusidan utgör teko för del det enda betydande avsteget frånden traditionella frihandelslinjen. I likhet med de flesta andraindustrialiserade länder upprätthåller vi våra begräns,ningar inom ramen fördet s. k. multifiberavta-let, MFA. Detta tillkom och har sedan dessförlängts , för en period , och gäller nut. o. m. . Inom ramen för multifiberavtalet har textilbegränsningsavtalmed ett femtontal länder. Det rör sig om länder med vilka inte harmöjlighet att konkurrera på någorlunda lika villkor vad avser tillverkningskostnaderför konfektionerade varor. Så sent som fastslog regeringen i denhandelspolifiska deklarationen att handelspolitiska skyddsåtgärder, främstgenom MFA, kommer att finnas kvar tills vidare. Regeringen gör nu en uppmjukning av vår handelspolitik påtekoområdet som avser att ge tekoindustrin ett skydd som är avpassat efterskyddsbehovet för de olika tekovaror som produceras inom landet. Tekoindustrin har genomgått enstrukturomvandling, varvid många företag slagits ut. Samhället måste ta ettansvar för att en sådan omställning sker på ett socialt acceptabelt sätt. Storadelar av de företag som finns kvar har goda förutsättningar för attvidareutvecklas. Det samlade resultatet av de olika delarna i regeringenstekopolitik, bl. a. försvars-, arbetsmarknads- och handelspolitiska åtgärderhar bidragit till den stabilisering som äger rum inom branschen. Dennastabilisering kan bl. a. avläsas i att sysselsättningsminskningen har dämpats.Statens industriverk, , har i sin rapport 87 kartlagt läget inomtekoindustrin och också gjort bedömningar avutvecklingen fram t. o. m. . När det gäller de delar av tekoindustrindär huvudparten av våra restriktioner finns ökade trikåindustrin sinproduktion i jämförelse med föregående år, medan produktioneninom konfektionsindustrin gick ned med . Förtrikåindustrin förutser SIND en produktionsminskning med ca 2 %och därefter en ungefär oförändrad nivå . Produktionsvolymen inom konfektionsindustrinväntas bli högre än . förutses docken minskning . Regeringenhar dragit konsekvenserna av den relativa stabilisering som äger rum inomtekoindustrin och minskar successivt det statliga stödet fill tekoindustrin.Detta gäller även för de handelspolifiska skyddsåtgärderna. Antalet varor somomfattas av våra textilbegränsningsavtal blir färre, allteftersom avtalenförhandlas om. Denna minskning har beräknats omfatta av den totala lågprisimportenav kläder och andra konfektionerade varor till . Stegvis höjs ävenbegränsningsnivåerna år , och därigenom får de länder med vilka Sverigehar restrikfioner ytterligare ökat tillträde till den svenska marknaden. Jagvill också erinra om att akfivt deltar i förhandlingarna inom den s. k.Uruguay-rundan, där teko ingår som ett betydelsefullt förhandhngsom-råde.Förhandlingarna om teko har fill syfte att skapa förutsättningar för attintegrera tekosektorn i G ATT:s ordinarie regelverk och därigenom ytterligareliberalisera världshandeln med tekovaror. Någravackra löften om att avskaffa handelshindren mot tekoimporten harregeringen inte givit. Däremot har vi talat om att de nuvarandehandelspolitiska skyddsåtgärderna gradvis skall trappas ned. Det löftet avserregeringen hålla. Målet är att den svenska tekoindustrin skall kunnastå på egna ben, så att handelspolitiska skyddsåtgärder inte längre behövs. Omslopande av handelshindren mot import av textilier 9 HÄDAR (): Politiker bör vara försiktiga med orden, undvika överdrifter. Jag villta fasta på det och inte använda starkare ord om den svenska tekopolitiken änvad som är mofiverat. Låt mig därför granska den med noggrannhet. Jag måste dåkonstatera följande: Målet att bevara någon merbetydande del av den svenska hemmamarknaden har inte uppnåtts. av deklädersom säljs i har importerats. Beredskapsmotivet för desvenska handelsrestriktionerna på tekoområdet har slutligt underkänts avregeringen själv. "Med de nya bedömningar som görs i propositionen omtotalförsvaret finns det inga skäl längre för oss att hålla tekoföretag underarmarna." Detta sade , chef för överstyrelsen för civilberedskap . De sammantagna kostnadernaunder åren för tekopolitiken är mycket stora. De har uppskattats till 30-35miljarder kronor. Kostnaderna för de svenskahushållen, dvs. för oss alla som konsumenter. Omslopande av handelshindren mot import av textilier är också höga, ca 1 000kr. per hushåh och år - ännu mera för barnfamiljerna. Det gör också den fördatekopolitiken till en inflationsdrivande faktor i svensk ekonomi. Trots de stora kostnaderna förtekopolitiken har sysselsättningen inom den svenska tekoindustrin gått kraftigttillbaka. finns ca 32 000 anställda. Det kan, fru statsråd, ifrågasättasom den samlade effekten av de svenska restriktionerna - genom att skapa enfalsk känsla av trygghet inom branschen och väcka falska förhoppningar, somlett till felaktiga och olönsamma investeringar - inte t. o. m. bidragit totalt sett lägre sysselsättning. Jag ber att i det avseendet få hänvisatill tankegångar i en nyligen utkommen doktorsavhandling av . Importen av tekoprodukter har,som jag nämnde, raskt ökat. På en punkt var dock den förda tekopolitiken längeframgångsrik: den försvårade lågprisimporten, till skada både för de svenskahushållen - inte minst barnfamiljerna - och för . Men sedan Portugalinträdde i EG har även skyddet mot lågprisimporten bortfallit som motiv förfortsatta handelsrestriktioner. Enligt färska uppgifter ökade klädimporten frånPortugal och med 25 resp. . Jag måste fråga statsrådet:Varför vill den gynna grekiska och portugisiska klädtillverkare,på bekostnad av klädtillverkare i och, därigenom också, på bekostnadav de svenska konsumenterna? Även med vilja att vara försiktig medorden och att undvika överdrifter, tycker jag det är svårt att hitta något merarättvisande ord för den svenska tekopolitiken än att den är ett fiasko. Och detär detta fiasko som vill fortsätta att administrera ännu . Hurgår, fru statsrådet. Er inställning här ihop med de kloka och riktigauttalanden Ni gör i internationella sammanhang? Jag syftar på statsrådetsmaningar i och till kamp mot protekfionism och Era krav i påminskade handelshinder för export. Försitt tal i fick med rätta beröm i . Rubriken på DN:shuvudledare med anledning av UNCTAD-talet lydde:"har rätt." Mennu när det i handling gäller att avskaffa de svenska tekorestriktionerna, dåär statsrådet inställd på en försiktig och saktfärdig politik. Jag frågar mig:När det förhåller sig så, borde inte regeringen i internationella sammanhangvara mer försiktig med orden? 10 (): Precis som utrikeshandelsministern sade har det utantvivel skett en stabilisering inom stora delar av tekobranschen. Bilden är dockmångfasetterad och i många stycken splittrad - det vet man när man som jagkommer från tekocentrum i . säger att man bör varavarsam med orden. Det bör man vara, och man bör alltså inte så slarvigt somHädar gör bunta ihop hela branschen och påstå att nu går det så bra så, nukan vi omgående och i ett sammanhang slopa alla återstående begränsningar. Jag ser framför mig att viskall och kommer att fortsätta på den inslagna vägen, men vi måste talitet tid på oss. Dessutom är jag inte alldeles säker på att allt kan tas bort.Av försörjningspolifiska skäl finns det säkert anledning att fundera en smulalängre än näsan räcker. Omvi nu efter hand minskar restriktionerna för tekoimporten, så finns det skälatt fundera på vad detta ställer för krav. För mig är ett krav självklart,nämligen att ursprungsmärkningen då måste vara hundraprocentig och entydig -det sista inte minst viktigt. Hur skall konsumenten annars ha en chans att göraen bedömning huruvida priset på varan är skäligt? Hur skall man annars somköpare kunna bedöma om man får sin del i form av ett lägre pris? Idetta sammanhang finns det skäl att sätta upp ett varningens finger. Otaliga ärde exempel på varor som kommer från det vi kallar lågprisländer där priserna iaffärerna i inte alls är märkbart lägre. Jag vet inte, men denenda rimliga slutsats man kan dra är att importören och i förekommande fallgrossisten liksom detaljisten ökar sina förtjänster, och konsumenten får stådär med lång näsa. Det är inte självklart att, som påstår, svenskakonsumenter skulle få kläder som är si eller så många miljarder billigare ellerett antal tusenlappar utslaget per familj, om vi omgående och i ett sammanhangslopade alla begränsningar och restrikfioner. Så, fru talman, någrautvikningar i marginalen. Det är omvittnat och klart dokumenterat att arbetsförhånandenapå många arbetsplatser i de s. k. lågprisländerna är minst sagt miserabla.Barnarbete är mer eller mindre vanligt. Fackligt arbete är ibland förbjudet ochibland är det i praktiken helt omöjligt. Dessa förhållanden bidrar tfll, och ivissa fall utgör de en förutsättning för, produktion av de s. k. billiga kläderför vilka vill slopa alla importrestriktioner. För mig framstårdetta ur många synpunkter som ett problem, men hur uppfattar dethär? Detväldiga med sin stora befolkning importerar ungefär hälften av sinatekovaror. Det skall jämföras med den svenska importen - när detgäller konfekfion och när det gäller övriga texfilvaror. Desiffror som gäller i gäller också i de allra flesta länder. Ja, detär infe därför att produktionen i är rationellare eller effekfivare änproduktionen i , tvärtom. Inte heller beror det på att tekoarbetarna iUSA arbetar fortare eller gör bättre kläder än sina svenska kolleger. Skälet ärhelt enkelt restriktioner och handelshinder. Vidare,, vill jag framhåna att utvecklingen i - liksom i många länder -inte går mot avveckling utan snarare mot ännu fler samt ännu krångligare ochännu restriktivare bestämmelser. Jag menar inte att vi skall ta efterhärvidlag, men det finns kanske anledning till en smula eftertanke. Tillsist, fru talman! Inom svensk tekoindustri finns det många företag som går bra.De får en allt starkare ställning. De söker, och finner ofta, sin egen nisch.De svenska tekoarbetarna accepterar - ja, ofta är dessa arbetare de störstatillskyndarna i detta sammanhang - effekfivisering och rafionalise-ring. Menbranschen måste få en chans att anpassa sig. Jag tycker alltså att vi skallfortsätta på den inslagna vägen, men tycker jag också att vi behöverfå litet tid på oss. Omslopande av handelshindren mot import av textilier Om slopande av handelshindren mot import av textilier Samhället betalar ett pris för tekopolitikendels genom det direkta stödet till industrin, dels genom en merkostnad för endel importerade kläder. Hur stor den merkostnaden verkligen är förkonsumenterna har ekonomer svårt att bedöma. Men när det gäller vad som harhänt vill jag framhålla att varken argumentering eller slutsatserövertygat mig i denna fråga. Alla regeringar har juaccepterat de här kostnaderna. Det gäller alltså även den regering som HädarCars ingick i. Då hade ju alla möjligheter i världen att verkligengöra det han nu kräver av mig. För att vi skall kunna behålla en egen tekoindustri har vi- precis som när det gäller varven, stålet och andra viktiga områden - ståttinför omstruktureringar, och samhället har ställt upp. Vi tar vårt ansvar förde människor som arbetar inom tekoindustrin samt för att de inte själva skallbehöva betala för nedläggningar och förändringar. På det sättet går såledesregeringen in och visar prov på praktisk och konkret politik. vill jag säga att jag står för mitt UNCTAD-tal.Som vi alla vet är särskilt situation svår. Jag anser att det ärnaturligt att vi engagerar oss för de människor som har det sämre ställt än vi.Detta är inte någon abstrakt fråga, utan här finns det all anledning för ossatt agera och argumentera för ett ökat tillträde för produkter påi-ländernas marknader. Det är ju faktiskt så, att utgör en i stort settöppen marknad för produkter. Den enda importbegränsningen från vårsida gäller teko- och jordbruksprodukter. I övrigt är den svenska marknadenhelt öppen.