prot · GB0980 · 1987-12-31 00:00:00 — kan det,, hänga samman med att underskottet sjunkit snabbare änvad vi själva vågat kalkylera med, till skillnad från dåandra finansministrar, budgetministrar och ekonomiministrar räknade såfel att underskotten blev större än vad regeringen kalkylerade med. Det är enganska väsentlig skillnad. I finanspolitiken påstår man att man har ansträngt sig föratt föra samma strama politik som regeringen. är det knappast sant - menretoriken ger ändå besked om att här har den borgerliga delen av oppositioneninga nya idéer. I stället flyr man till föreställningen att sänktamarginalskatter skulle vara huvudvägen till lägre inflation, att höjda avgiftertill A-kassan skulle dämpa löneökningarna och att ökad kapitalimport via slopadvalutareglering skulle lösa våra problem med för hög konsumtion och för lågtsparande. Det må vara de borgerliga partierna obetaget att tro attåtgärder av det slaget skulle lösa våra ekonomiska problem. Men både erfarenhetoch beprövad teori talar ett annat språk. Sänkta marginalskatter kan vara bra,meri sänkta marginalskatter har t. ex. i inte förmått hindra attinflationen nu växer i detta land - när arbetslösheten går ned. valutaregleringkan inte rädda ur sin kris- tvärtom är underskotten ibetalningsbalansen nu större än någonsin, därför att danskarna förbrukar mer ände producerar. Det kan valutaregleringen inte göra ett dugg åt. För del är ekonomiska bedömare ense om att densnabba tillväxten av den privata konsumtionen är en huvudfaktor bakom detsenaste årets försämring av utrikesaffärerna. I den mån finanspolitiken skallstramas åt, bör det därför riktas mot den privata konsumfionen. Här och var ide borgerliga motionerna kan man också finna krifik mot att finanspolitikensläppt fram en för stor och för snabb privat konsumtionsökning. Den praktiska politik man föreslår innebär inte bara attfinanspolitiken försvagas utan också att den privata konsumtionen skruvas uppkraftigt. Omfattande ofinansierade skattesänkningar och höjda bidrag tillhushållen skulle medföra en ökad privat konsumtion - inte en sänkt - och ettökat bytesbalansunderskott - inte ett minskat. De skulle sannolikt också påsikt medföra kraftiga ökningar av budgetunderskottet. påpekar i sitt betänkande mycket riktigtatt de borgerliga föreslår fleråriga program för långtgående skattesänkningar -utan att redovisa hur dessa skall finansieras annat än i självainledningsskedet. För vidkommande gäller t. ex. att staten underde närmaste fre åren får ett inkomstbortfall på närmare 40 miljarder kronor.Folkpartiet ligger inte så långt efter. Deras skattereform kan beräknas kostaca 30 miljarder. I båda fallen gäller att inte mer än en tiondel av dettadrabbar statsinkomsterna under nästa budgetår. Det beloppet är finansierat. Menhur skall de övriga nio tiondelarna finansieras, som finanspolitikenskall vara stram och bytesbalansen förbättras? Det måste bli fråga om drakoniskanedskärningar i den kommunala verksamheten, av dagis, sjukhus, skolor,färdtjänst och hemvård för de gamla. Ett på nytt växande budgetunderskott kan också bli följdenav den oenighet de borgerliga visar upp om hur budgetpolitiken skall utformas.Alla tre talar visserligen om behovet av stramhet i finanspolitiken, menenigheten finns bara om att skatterna skall sänkas - även om de är oeniga omhur sänkningen skall gå till - och om att stödet till arbetslöshetskassornaskall skäras ned. I övrigt tycks "samsynen på större besparingar varabegränsad", för att använda finansutskottets syrliga kommentar. Låt mig genågra exempel. vill skära ned biståndet till . Detvill inte de andra. Tvärtom vill fördubbla biståndet. vill skära ned mjölksubventionerna. Centernvill tvärtom genom skattesystemet subventionera maten ytterligare. vill höja energiskatten. Det vill inte de andra.Tvärtom vill upphäva resultatet av folkomröstningen om kärnkraftenför att få billigare el. vill dra in 11 miljarder från kommunerna. Sålångt vill inte de övriga gå. för i stället fram en utbyggnad av denkommunala skatteutjämningen som främsta krav när det gäller kommunerna. och folkparfiet vill försämra sjukpenningenoch delpensionen. Moderaternavill dessutom försämra föräldraförsäkringen. 5 protokoll 1987/88:79-82 ten får demothugg både från och . Alltså: De borgerliga är i ord ense om att budgeten börförstärkas. Men när det kommer till den praktiska politiken är de bara eniga omatt budgeten skall försvagas genom skattesänkningar. Om finansieringen är de ivarje konkret fall oeniga om hur den skall gå till. De skriver flott ut notan -men råkar sedan i gräl om vem som skall betala. Resultatet blir naturligtvisatt ingen betalar, precis som vi fick beskåda under de borgerliga regeringsårenmed ett ständigt växande budgetunderskott, trots allt tal om behovet av enstramare finanspolitik. I det borgerliga lägret intar den moderata politiken ensärställning. Den lyckas med att vara både oansvarig och orättfärdig. Den ärtryfferad med populistiska löften om skattesänkningar-som, om de konfronterasmed den bistra verkhgheten, skulle ställa inför valet att antingenlåta budgetunderskottet gå i höjden eller att driva igenom stora nedskärningarav välfärden. När det gäller rnoderaternas inställning till sådananedskärningar måste jag erkänna att jag är en smula förvånad. I valet 1982förde de borgerliga fram förslag om försämringar av sjukförsäkringen,barnomsorgen och andra viktiga delar av det sociala trygghetssystemet.Pensionernas värdesäkring skulle upphöra, vilket skulle ha urholkat degamlas trygghet. Väljarna sade den gången, 1982, nej till den politiken. Inför valet kom de tillbaka med samma typ av förslag-men ännu mer långtgående. krävde ett "systemskifte", medkraftiga nedskärningar av välfärden och stora överföringar till de redanvälbärgade. Valet blev till en folkomröstning om välfärdssamhället. Resultatetblev ett nederlag för den svenska nyliberalismen. Men trots att folket i två val ganska entydigt har gettsin mening till känna återkommer både moderater och folkpartister nu med sammatyp av förslag som de som tillbakavisades av väljarna 1982 och 1985. Ja, faktumär att i sina motioner utfärdar något som närmast liknar enkrigsförklaring mot den offentliga sektorn - och detta i ett läge då bådeskolan och vården står inför stora och svåra Utmaningar. vill sänka inkomstskatterna kraftigt - menbara för de högst avlönade. De lägst avlönade får inga skattesänkningar.Tvärtom, de lågavlönade som inte i övrigt har stora avdrag får höjd skatt genomatt vill sänka schablonavdraget. Men dessa skattesänkningar som istor utsträckning går till de välbärgade skall, menar , finansierasgenom nedskärningar i kommuner och landsting. Bara vill man drain , och till det skall vi lägga de 4,5 miljarder i uteblivnastatsbidrag till kommunerna som skall finansiera vårdnadsbidraget. Sammanlagt är det alltså somskall dras in från landets kommuner - och det , och bara som detförsta steget i det förnyade försöket att åstadkomma ett systemskifte. Den endaskillnaden jämfört med tidigare försök är att inte vågar pekaut var pengarna skall tas. I den förra valrörelsen var de hederliga nog atttala om att nedskärningarna skulle ske inom färdtjänst, hemvård och annat. I åranger de bara att pengarna skall in till staten. Att det kommer att drabba sjuka,gamla och vårdbehövande, det får man lista ut själv. Men det är inte svårt attse vem som skulle drabbas när det är fråga om så enorma belopp. För att spara den summa som nu vill dra in,utöver det som krävs för att betala vårdnadsbidraget, skulle kommunerna behövaavstå från att bygga 110 000 dagisplatser, ta ifrån 270 000 pensionärer derashemhjälp eller stänga samtliga ålderdomshem i . Något av detta måstekommunerna göra. Kan tala om för landets kommunalråd, inkl. demoderata kommunalråden, hur de skall bära sig åt? De håller nu på att planeraför den budget som skall gälla 1989, då de kommer att ha 1) miljarder mindre änvad de tror att de kommer att ha. Låt mig till detta för det första säga attsocialdemokraterna avvisar en sådan politik. Vi kommer att göra allt som står ivår makt för att klara en stark ekonomi.och fortsätta att bygga utdaghemmen, förstärka hemhjälpen och värna om värden av de äldre. Och jag troratt jag kan säga att medborgarna kan lita pä det. För det andra tycker jag att det är fel ur demokratisksynpunkt att nu kommer tillbaka med samma politik - men den härgången gömmer det reella innehållet bakom dimmiga fraser och .suddigaskrivningar. Jag tycker att det är oansvarigt att de lyfter över ansvaret föratt genomföra systemskiftet på kommunerna. Därmed blir politik vadöen alltid har varit, nämligen en politik för de starka, friska och rika. framställer sig ju som småfolkets försvarare, ochGunnar talade mycket om rättvisa i sitt inlägg. Jag måste då fråga GunnarBjörk: Tänker ni sluta upp bakom den moderata politiken? Skall ni stödjamoderaternas förslag om social nedrustning för att betala en sänkning avmarginalskatterna? Jag tror att de väljare som ni har kvar är intresserade avett svar på deri frågari. Socialdemokraterna har en helt annanuppfattning om hur välfärden skall skapas och fördelas. I de borgerligasgemensamma reservation i finansutskottet talas om ett antal"tillväxthinder". Med det menar man hinder för den ekonomiskatillväxten, dvs. skatter, för stora offentliga utgifter, offentliga monopol ochen dåligt fungerande lönebildning. Det finns i och för sig en hel del som vi behöver göra föratt förbättra oss på alla dessa områden. Men några av de allra väsentligasteförutsättningarna för tillväxt nämner inte de borgerliga. Som"tillväxthinder" räknas tydligen inte alls det jättelikabudgetunderskott som vi övertog från de borgerliga och därefter steg för steghar eliminerat. Inte heller nämner de borgerliga industrins dåligakonkurrenskraft, lönsamhet och soliditet - där nu läget på samtliga punkter ärbättre. Och tydligen räknar de som tillväxthinder inte heller den konserverandesubventionspolitik som de själva bedrev under beteckningen"industripolitik" - och som har ersatts med mer offensivainsatser. De "tillväxthinder" som de borgerliga nämnersynes mig alltså vara högst selektivt utvalda. Det är därför svårt att ta demriktigt på allvar - särskilt när man ser hur oeniga de borgerliga är i fråga omhur de skall angripas. hade ett perspektiv på den offentliga sektornsom i detta sammanhang intresserar mig. Den är tydligen ett tillväxthinder förAnne och . Hon säger att den offentliga sektorn fungerar somett Det låter ganska otroligt i mina öron. har juvästvärldens, eller världens, i särklass högsta kvinnliga förvärvsfrekvens. av alla vuxna kvinnor i förvärvsarbetar. Varför gör de det? Ja,delvis därför att vi tror på människors vilja och förmåga att arbeta, delvisdärför att vi medvetet och systematiskt har byggt ut den offentliga sektorn ochdärmed skapat en miljon nya arbetstillfällen inom vård, omsorg och utbildning.Det är framför allt arbeten inom dessa områden som kvinnorna har. Så varnäringsförbudet för kvinnor finns i skulle intressera mig att få höra. Socialdemokratin är en stark tillskyndare av ekonomiskfillväxt - men det skall vara en tillväxt som kommer hela folket till del. Jagvill säga fill i att vi inte vill bekämpamarknadsekonomin i sig, men däremot vill vi bekämpa dess brister. Vi har velat minskaeller avlägsna marknadsekonomins negativa konsekvenser för det som människorupplever som väsentliga inslag i ett gott liv, nämligen rättvisan, trygghetenoch friheten. Vi har haft ganska självklara skäl för att vilja förstärkamarknadsekonomins obestridliga förmåga att skapa en dynamisk tillväxt genomatt göra den socialt acceptabel - att bygga upp ett humant ekonomiskt system,som åstadkommer inte bara ett växande välstånd utan ett välstånd för alla, intebara sysselsättning utan sysselsättning för alla. Denna vår bygger vi därförunder den ekonomiska politiken med omfattande insatser för en bättre miljö, fören ny energipoUtik, för en ny trafikpolitik och för en bättre regionalpolitik.Allt detta för att förena målet fillväxt med rättvisa. Det är socialdemokrafins uppfattning att grundläggandeförutsättningar för ett gott liv, t. ex. möjligheten att få sjukvård, omsorgoch utbildning, måste komma alla till del på lika villkor. Vi anser att allaskall ha rätt till inkomsttrygghet vid sjukdom, arbetslöshet, handikapp och närde blir gamla. Det är detta vi kallar generell välfärdspolitik. Men dåkrävs det också att staten via alla medborgare tar ett gemensamt ansvar för attutbildningen, vården och försäkringssystemen fungerar och finansieras på ettsolidariskt sätt. Enligt vår mening kräver rättvisan att jämlikhet råderockså i fråga om rätten till arbete. Alla som vill arbeta skall också få göradet. För att detta skall uppnås måste staten, och just staten, ha ett ansvarför sysselsättningen, så att människor kan skaffa sig jobb och en inkomst somde kan leva på. Men vi vill gå längre. Vi vill att arbetslivets villkor skallutjämnas, att riskerna för arbetsskador och utslitning skall minskas och attalla människor skall behandlas humant och rättvist också i arbetslivet. För att kunna förverkliga dessa idéer måste staten kunnapåverka marknadens sätt att fungera. I vissa fall kan det gälla enskildamänniskors rätt att förfoga över olika tillgångar. Staten måste t. ex. hamöjlighet att beskatta individernas inkomster och deras ägande utan att LarsTobisson skall kunna kalla det för konfiskation. Staten måste också ha rätt attstifta lagar som beskär möjligheten för ägare till produktionsmedlen attavskeda anställda, riskera deras hälsa och liv. Allt detta kallar de borgerliga partierna för"tillväxthinder", såvitt jag förstår. Det är den offentliga sektornsbehov som är motivet för att ha höga skatter, men detta kallar ni alltså förtillväxthinder. Vi säger tvärtom: Det är bara detta som gör detmöjligt att få till stånd en tillväxt som kommer hela folket och hela landetfill godo. Därförhar också strävan efter en mer rättvis fördelning av våra samlade resurser ochen fördelning av krisens bördor efter bärkraft varit ett självklart inslag iden tredje vägens politik. Trots det kärva budgetläget har vi funnit utrymmeför en rad insatser för att få en mer rättvis fördelning både av krisens bördoroch av tillväxtens frukter. lägger regeringen fram två förslag som på ett ganska bra sätt illustrerarinnebörden av detta slags fördelningspolitik. Landets pensionärer bidrog på ettpåtagligt sätt till saneringen av ekonomi genom att 1983 avstå frånfull värdesäkring av sina pensioner. Pensionärerna gavs också löftet att denuteblivna kompensationen skulle återställas när de ekonomiska resurserna pånytt fanns. I enlighet med det löftet återställdes av den s. k.skulden till pensionärerna genom en höjning av basbeloppet. Det finansierades medengångsskatten på livförsäkringsbolagen. Nuföreslår vi att i vår skall besluta att återställa de resterande 60 %genom en extra höjning av basbeloppet med . Detbetyder att utöver den uppräkning av basbeloppet som skall ske för attupprätthålla pensionernas realvärde höjs folkpensionen med ungefär 800kr. För en genomsnittiig ATP-pensionär höjs pensionen med nästan . Tilldetta bör läggas de förbättringar som genomförs av de kommunala bostadstilläggenoch som framför allt går fill de pensionärer som har de lägsta inkomsterna. Denya, extra pensionshöjningarna vill vi finansiera dels genom en höjning avATP-avgiften fr. o. m. , dels genom attomsättningsskatten på aktier utvidgas fill att gälla också handeln medvärdepapper på den s. k. penningmarknaden. Den kommer att dra in ungefär 1miljard kronor fr. o. m. . Så uppfyller vi våra löften när vivet att pengarna finns. Vitycker att det här är bra fördelningspolitik. kommerpensionärerna, om vi får majoritet för vårt förslag här i , att få enextra inkomstökning som den lönsamma penningmarknaden får avstå frånen del av sina vinster. AnneWibble berörde frågan om arbetsgivaravgifterna. Hon frågade varför vi försthöjer dem och sedan sänker dem. Hon undrade vilken intellektuell process somligger bakom detta. Tydligen har den processen varit något för förfinad för attAnne skulle ha kunnat följa den. Fördet första; får AP-fonden och sjukförsäkringsfonden mer pengar genom attsjukförsäkringsavgiften och ATP-avgiften höjs. Dessa höjningar behövs för atttrygga pensionerna och sjukpenningen. För det andra: sänks denallmänna löneavgiften, som går till statsbudgeten. Utrymme för dennaskattesänkning har vi åstadkommit genom en klok budgetpolitik, denna operation uppnår vi alltså två saker: Vikfiga delar av det socialatrygghetssystemet får ökade finansiella resurser utan att produktionskostnaderoch skattetrycket ökar. Den ekonomiska politiken står inför en viktig och stor uppgift. Detgäller att pressa tillbaka pris- och kostnadsstegringen fill de nivåer som råder ivåra viktigaste konkurrentländer, utan att arbetslösheten i stiger tillsamma nivåer som i våra viktigaste konkurrentländer. Det är av största betydelse att vi klarar denna utmaning.Under de senaste åren har vårt land varit nästan unikt i det att vi envisthållit fast vid solidaritet och full sysselsättning som ledfyr för denekonomiska politiken. måste den politiken drivas vidare. Det kräver ettbetydande mått av ansvarstagande av både regering och riksdag. Det vore tillstor skada för landet ur både ekonomisk och politisk synpunkt om någon av ossföll för frestelsen att fatta reformbeslut utan ekonomisk täckning, eller omoppositionen skulle vinna majoritet för sina förslag om stora ofinansieradeskattesänkningar. Då skulle risken vara stor för att svensk ekonomi på nyttdras in i den onda cirkel av växande underskott, ökad inflation och försvagadyttre balans som kännetecknade åren . En kortsynt och ansvarslös löftespolitik är en effektivmetod att rubba tilltron till förmåga att fullfölja sininternationellt sett nästan unika utvecklingmed god tillväxt, högsysselsättning och stabilitet. , liksom tidigare, gäller att vi måste skaffafram resurserna innan de används. Det är också detta som kännetecknarregeringens budgetförslag. Under detta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. 19 () replik: Finansministern är fantastisk!Socialdemokraterna begick sitt svek mot det egna pensionslöftet redan hösten1982. är det -. Var det verkligen nödvändigtatt ordna en presskonferens för att rätta till detta just , den enda dagpå året då det hålls finansdebatt i denna kammare? Jag tänker då inte så mycketpå det-förhållandet att jag fick ställa mina frågor till en tom bänk. Jagtänker mera på att , som ju lovat att hällaskattetrycket oförändrat och fick statsministerns uppdrag att sänkadet med 60 miljarder, begagnar just detta tillfälle att presentera nyaskatteskärpningar. Saken blir ännu mera pikant när man läser en artikel iBergslagsposten från , vilken väl inte hade väntatskulle komma under mina ögon. Där står det i en rubrik: "Stopp för högaskatter. ".Inledningen till artikeln lyder: "- Vi har nått ett tak i fråga om vad vi kan ta ut iform av skatter och avgifter. Det är nog också så att vi helt enkelt haröveransträngt den möjligheten." Detta sade tydligen finansministernhäromdagen. höjer han tvä skatter igen. Jag har redan, utan att få något svar, frågat socialdemokraterna tänker förverkliga statsministerns utfästelse att sänkaskattetrycket till . Finansministern måste väl veta! Ändå fick jag ingetsvar, bara en lång klagosång över hur vi moderater hotar välfärden med vårabesparingar på statsbidragen till kommuner. Det är 6 miljarder. Ni måste skärabort över 60 miljarder. Var skall ni skära? Är svaret på frågan att det här medskattesänkningar bara är tal? Handlingarna talar ju faktiskt ett annat språk änorden. Statssekreterare harskickats på skattjakt. har lagt två skattehöjningartill listan på långt över 100 sådana höjningar . Jag ställde även andra frågor i mitt anförande. Sålundaundrade jag om den särskilda vinstdelningsskatten till löntagarfonderna skallupphöra efter 1990. Jag gjorde det mot bakgrund av att den socialdemokratiskepartisekreteraren klart och tydligt deklarerade attföretagen efter 1990 skulle slippa att betala någon vinstdelningsskatt, liksomarbetsgivaravgiften till löntagarfonderna. görs gällande attvinstdelningsskatten skall vara kvar och tillföras ATP-systemet, något somockså ligger till grund för egendomliga räkneövningar. Står partisekreterarenToressons löften fast eller inte? Vad är egentligen socialdemokraternas löften värda?Ingenting? Är det därför att ni har märkt att ni har svårt att hålla era löftensom ni är så sparsamma méd besked om vilken politik ni skall föra efter höstensval? Genom att inte säga något blir i alla fall löftesbrotten färre. 20ANNE () replik; Finansministern får nog lyssna litet bättre påvad de andra talarna säger. På honom lät det som om jag hade beskrivit denoffentliga sektorn som ett slags förvärvsförbud för kvinnor. Det var faktisktoerhört långt från vad jag sade. Jag talade om de offentliga monopolen som ettslags näringsförbud för kvinnor. Det var en helt annan sak, och jag tyckernästan att finansministern skulle be om ursäkt för detta. Vad jag menade var -och det vet han också - att de statsbidragsregler och andra regler som finns försvårar och förhindrar just för den miljon kvinnor som jobbar med vård,omsorg och utbildning när det gäller att starta och driva företag. I övrigt hade nästan ingenting nytt attkomma med. Han ägnade sig i stort sett åt att läsa högt ur betänkandet; Minfråga i debattens början kvarstår därmed: Vad är det egentligensocialdemokraterna vill sätta i stället för den ekonomiska politik som de intevill ha? I dagens debatt har oppositionen efterlyst regeringensförslag, medan regeringen i huvudsak har ägnat sig åt att granska och kritiseraoppositionens förslag. Detta är helt klart omvända roller jämfört med vad somär brukligt i parlamentarisk debatt. Jag menar att det logiska då är att vibyter roller helt och hållet. Finansministern gjorde en lång inledande beskrivning sominnebar att. allting är bättre än . Det vore välskamligt annars. Då hade vi en internationell lågkonjunktur, nu har vi haft femårs internationell högkonjunktur. Då hade vi just haft en period medfördubblade oljepriser, nu har vi just fått nyttan av halverade oljepriser. Sedan hade han ändå en intressant fundering: Det som ärett allvarligt problem är hur vi skall få ner pris- och löneökningstaktentill den nivå som råder i omvärlden, som vi vill ha betydligt lägre arbetslöshet.Det är alldeles sant att detta är det svåra problemet. Min fråga var; Vilkaförslag till åtgärder har då regeringen att komma med? Menar verkligenKjell-Olof att t. ex. dagens förslag om valpskatt och höjda arbetsgivaravgifterär ägnat att dämpa pris- och lönerörelsen framöver? erkännaatt den intellektuella process som innebär att höjda arbetsgivaravgifterskulle underlätta en kommande avtalsrörelse är så förfinad att jag aldrigkommer att förstå den. 21 () replik: Arbetslösheten är låg, säger ,och beskriver med kraft vilken god politik man för. Inte ett ord om den obalansvi har i , inte ett ord om att - som jag nämnde tidigare - 13 kommunerhar arbetslöshet, inte ett ord om att 19 av landets kommuner har merän arbetslöshet, inte ett ord om den överhettning som leder till obalansi lönesättning och till andra problem. Det är ganska typiskt för den socialdemokratiskapolitiken att man inte med ett ord nämner den regionalpolitik som vi för. Sedan fortsätter och plockar fram äldreherrar ur garderoberna, när han ständigt återkommer till då hantvingades vara utanför kanslihusets murar. Det är inte särskilt adekvat, tyckerjag, att använda de argumenten. När det gäller fördelningspolitiken har ju centerpartieten annan syn, och den har vi redovisat i våra motioner. Dessutom är det jusocialdemokrater och moderater som vill avskaffa livsmedelssubventionerna. Hurär det med fördelningspolitiken därvidlag, och hur är det med samarbete med andra partier på den punkten? Det är ju detta att manavskaffar livsmedelssubventionerna som ökar kravet på differentierad moms,eller någon form av momssänkning.