prot · GB09102 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:102 Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen. §Justerades protokollel för den 8 innevarande månad. 2 iSvar på interpellation 1987/88:212 om situationen Inom vårdsektorn 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN; Jag medger att tar emot svaret. har frågat mig vilka initiativsom jag avser att vidta för att förändra situationen inom svensk sjukvård förpatienter och personal. Efter det att ställt sin interpellation tillmig här hälso- och .sjukvården diskuterats mycket ingående i . deltog ju, liksom jag, i denna debatt. Jag vill ändå nu upprepa vadregeringens hälso-och sjukvårdspolitik innebär. En av hörnstenarna ivälfärdssystemet är den offentliga hälso- och sjukvården. Privatvården skallses som ett värdefullt komplement till denna. tar upp köerna till kranskärlsoperation somett exempel på en sjukvårdskris. Jag vill peka på att det visserligen finnsmänniskor som väntar på operation men att vi också har haft en mycket storökning av operationskapaciteten . På förslag av regeringenanslogs 70 milj. kr. för att på kort sikt stimulera till en ökningav vissa operationer. Ytterligare medel har tillförts sjukvårdshuvudmännen föråren 1988 och 1989 genom den senaste Dagmarövcrenskommelsen. har på regeringens uppdragredovisat läget inom bl. a. kranskärlskirurgin. Antalet operationer ökar mycketkraftigt. Ar 1985 gjordes ungefär 2 000 kranskärlsoperationer. Detta kanjämföras med nära 2 1987 och med 3 700 beräknade operationer under dettaår. Detta innebär att antalet kranskärlsoperationer - inkl. s. k.ballongdilatationer -fördubblats , Väntetiderna till kranskärlsoperationer har kortals. VidSahlgrenska sjukhuset i och vid i ärvänletider-na nu nere . Vi är alltså på god väg att få bortköerna. Prot.1987/88:102 Jag vill här understryka att denbild av kösituationen som presenterats av 18 april1988 massmedia - bl. a. mot bakgrund avde särskilda förhållandena inom Om situationen inom vårdsektorn Stockholmsläns landsting- inte är representativ för andra delar av landet, även om detsjälvfallet vid enskilda kliniker och vårdenheter lokalt kan förekommaväntetidsproblem. Den medicinska tekniken utvecklas ständigt, och det gälleratt ta till vara dess möjligheter. När ny teknik blir känd ökar emellertidefterfrågan på denna nya teknik, och långa väntetider uppstår. Det gäller däatt inte bara tillföra nya utan också att omprioritera resurser och att arbetaöver landstingsgränser och mellan landsting och kommuner. Vi måste lära oss attvara mer flexibla - och det är vi pä god väg emot. Andelen äldre i vårtsamhälle ökar. Vi vet att de som är ofta har stora värdbehov. Tackvare den nya tekniken är det nu möjligt att behandla sjukdomar som det tidigareinte fanns någon bot för-1, ex. utslitna höftleder och synnedsättning på grundav starr. Detta höjer avsevärt livskvaliteteri för de äldre som kan få hjälpnär de drabbas av sådana sjukdomar. har ofta en annan sorts kö bildats. Patientersom är färdigbehandlade kan bli kvar på akutklinikerna enbart därför att detinte finns tillräcklig äldreomsorg i form av , hemsjukvård, sjukhemeller ålderdomshem. Regeringen står fast vid ambitionen att primärvården skallbyggas ut och omfatta olika former av boende och service som gör del möjligt attavlasta sjukhusen från de patienter som inte behöver sjukhusvård, så attakutsjukvården får möjlighet att ta emot nya patienter i behov av korttidsvård. bereds en proposition inomregeringskansliet om riktlinjer för den framtida äldreomsorgen. Regeringen arbetar med att öka valfriheten och servicen ivården. Människorna skall kunna besöka den läkare, den vårdcentral eller detsjukhus de själva vill. också över landstingsgränserna. Försök med en sådanvalfrihet har bl. a. visat att efterfrågan på privata vårdalternativ dåminskar. Den viktigaste resursen inom hälso- och sjukvården ärpersonalen. Vi måste både rekrytera personal och arbeta på att behållapersonalen inom vården. Det är viktigt alt sjukvårdens huvudmän är lyhörda förpersonalens krav på utvecklingsmöjligheter i arbetet, på lindradearbetsorganisationer, flexiblare schemaläggning och andra insatser som främjartrivseln och därmed effektiviteten. Sjukvården står och faller med de insatsersom personalen gör. Därför måste vi skapa sådana arbetsförhållanden attmänniskorna också i framliden vill söka sig till den viktiga uppgift det är attvårda medmänniskor som behöver hjälp. Regeringen arbetar målmedvetet för att åstadkomma en godhälso- och sjukvård på lika villkor för hela befolkningen utan hänsyn tillålder, kön, yrke eller inkomst. Regeringen följer också utvecklingen meduppmärksamhet i dialog med sjukvårdshuvudmännen - bl. a. i den nyinrättadehälso- coh sjukvårdsberedningen. Statsministernhar inbjudit företrädare för sjukvårdshuvudmännen till en överläggningom hälso- och sjukvården, som skall ske . 3 (): För första och sannolikt sista gången har jag nöjet attförst företräda kds. har genom trafiksvårigheter blivit förhindradatt komma, och jag ber å hans vägnar att få tacka socialministern för svaret pähans interpellation. Därefter övergår jag till att företräda . Den interpellation som har ställts av gällerstatens roll i hälso-och sjukvården. Vad kan regeringen göra för att lösa deproblem som har uppstått? Detta är en viktig fråga. Vi har i getthuvudansvaret för hälso- och sjukvården till landstingen och i några fall tillkommunerna. De har det löpande ansvaret för arbetet. har staten å sinsida viktiga funktioner i hälso- och sjukvården. Staten har ett tillsynsansvargenom . Förutsättningarna för att utöva detansvaret har diskuterats en hel del i . Häromsommarenskrev socialministern själv i en artikel att hon tyckte att statens möjligheteratt ingripa var för smä. Hon aviserade en utredning, en utredning som varbeställd av . Denna utredning har sedan spårlöst försvunnit. Jagskulle vilja fråga socialministern: det socialministerns bedömning attbehovet av denna utredning har bortfallit? Staten har ocksä ansvar för att vi har fungerande sjukvårdsregioner,som klarar av alla de specialiteter som inte med fördel kan hanteras avlandstingen. Här sker självfallet en långsam anpassning till nya behov.Socialministern var inne pä det i sitt interpellationssvar, när hon berättadeom kranskärlsoperationerna. Men det år en för långsam anpassning som har skett.Vi kan, om vi ser tillbaka på vad som har hänt i , vara överens om att det har galt alldeles för långsamt att bygga ut t.ex.hjärtsjukvården. Del duger inte att enbart hänvisa till ny medicinsk teknik.Det handlar mer om vilken beredskap man har. Det rör sig om vilken kraft ochvilket intresse statsmakterna har att möta den nya tekniken och se till att detinte uppstår fördröjningar pä. som i detta fall. , innan de nyamöjligheterna tas till vara. Staten har ett övergripande ansvar för utbildningspolitikoch bostadspolitik. I och på flera andra håll i landet harvi svåra problem att rekrytera folk till sjukvården, därför att det intefinns.bostäder alt få. Staten har ett finansieringsansvar. En del av sjukvårdenfinansieras via sjukförsäkringen. Där har staten träffat avtal som innebär attmöjligheterna begränsas för privatpraktiker och privatpraktiserandesjukgymnaster. Det menar jag strider direkt mot det socialministern här sade omatt den privata vården är ett värdefullt komplement till den offentliga vården. Vi kan också via staten påverka utvecklingen i önskadriktning. Från sida har vi föreslagit en rad stimulanser för atthäva sjukvårdskrisen. Vi har föreslagit att vårdköerna skall kapas genom enaktivare rehabiliteringspolitik och genom att utnyttja sjukförsäkringensresurser flexibelt. På den punkten harvi ännu inte sett några åtgärder fränregeringen. Vi har vidare föreslagit ett stimulansbidrag för attfrämja uthyggiuiden av långvårdsklinikerna sa att alla patienter som så önskarfår rätt till ett eget rum. Det gäller även inom psykiatrin och omsorgsvården,där vi fortfar;inde har många patienter - över 50 000 - som delar rum medandra. Om situationen inom vårdsektorn Prot.1987/88:102 inte fått något stöd från regeringens sida för detta. 18 april1988 Vi har krävt åtgärder för att varoch en skall ha rätt till en husläkare, att den Om situationen inom vårdsektorn trygghetenskall finnas att man har en egen läkare som varaktig kontakt inom sjukvården.Tyvärr har vi inte heller på den punkten fått något stöd från regeringens sida. har enhälligt begärt åtgärder för en bättreläkarförsörjning i glesbygd. skrev till regeringen och bad omett åtgärdsprogram för att se till att de svåra vakanser som vi nu har påmånga håll i landet skulle motverkas genom aktiva åtgärder. I år konstateraderiksdagsmajoriteten så sent som att regeringen inte har svaratupp mot det önskemålet, och förnyade nu sin framställning tillregeringen, i hopp om att få en större aktivitet på det området. Det finns, fru talman, ganska mycket som staten kan göra.Men vi skall erkänna att med den nya politik som råder sedan den nya hälso- ochsjukvårdslagen infördes har vi också hämmat statens möjligheter att utöva enaktiv tillsyn och en aktiv stimulans. Vi har- det har vi gjort gemensamt-avskaffat länsläkarfunktionen och minskat roll gentemotlandstingen i en del avseenden. Under de år som har gått sedan de åtgärderna-vidtogs menar jag att det har kommit fram problem som kanske inte i allaavseenden var förutsedda. Därför vill jag gärna fråga socialministern om hon ärberedd att se över formerna och instrumenten för statens styrning, tillsyn ochkontroll av hälso-och sjukvården på det sätt som har begärt. Det var intressant med den förklaring somDaniel Tarschys gjorde i början av sitt anförande. Jag trodde annars alt dethandlade om en ny koalition, mellan och kds, men så var det alltså inte. Det är en riktig beskrivning som gör imänga avseenden. Landstingen har det löpande ansvaret. Vi har en hälso- ochsjukvårdslag som är en ramlag. Vi fick först arbetsmiljölagen, sedansocialtjänstlagen och därefter hälso- och sjukvårdslagen som är ramlagar somanger inriktningen av verksamheten. Jag står fast vid vad jag skrev i den artikel för några årsedan som hänvisar till. Även om staten har möjligheter attövergripande utforma hälso- och sjukvården, anser jag att staten borde ha ökademöjligheter. att dess möjligheter att hantera de här frågorna är för små. Vi har tillsatt en tillsynsutredning som över huvudtaget skall se över detta. Om hade läst budgetpropositionenuppmärksamt hade han funnit att det där klart framgår att regeringen harvidtagit åtgärder för att förstärka . Vi har tillsatt tväinterna projektgrupper som håller på att arbeta med att se över hur vi på bästasätt kan förstärka organisationen pä den medicinska sidan lika väl som påsocialtjänstsidan. Vi är väl alla här i kammaren ansvariga för beslutet omsocialstyrelsens omorganisation. Det var inte en socialdemokratisk regering som lade fram 74 den propositionen. Vi kanske nu kanse att den bantning vi genomförde .var uttalade sig för en utredning. Den har ännu intekommit till stånd. Vi har valt att förändra hälso- och sjukvårdsberedningens karaktär.Vi har där möjlighet att föra en dialog med . Vi har såledesvalt den vägen i det här läget. Hälso- och sjukvårdsberedningen kan ta olikainitiativ. kommer vi att tillsätta en folkhälsogrupp. SomDaniel Tarschys var inne på är det inte bara medicinska åtgärder och sådant somrör det sociala området som det är angeläget att man ser över när det gällerdessa frågor. Statsbidragen är naturligtvis ett styrmedel. DanielTarschys vet att sjukvårdshuvudmännen naturligtvis vill ha så litet som möjligtav specialdestinerade bidrag. räknar upp stimulansbidrag. Detvar precis vad regeringen tog till bl. a. för att korta köerna. Vigav 70 miljoner extra. Den långa omställningen av hjärtsjukvården, som DanielTarschys nämnde, beror bl. a. på att de svenska specialisterna har ändratuppfattning. Jag tycker att politikerna har ställt upp snabbt efter det att denändrade bedömningen från deras sida kom till stånd - tror jag att det var. Jag vidhåller att privatvården är ett värdefulltkomplement. När man tittar på statistiken över antalet privatläkare i dettaland, finner man att det har ökat . När det gäller läkarförsörjningen på glesbygden kan vialla säga att vi måste lösa den på något sätt. Det finns emellertid ingetColumbi ägg. Det behövs olika åtgärder och olika stimulanser. Landstingen harolika möjligheter och försöker på olika sätt. Vi har haft en speciell grupp.Jämtlandsgruppen, eftersom är ett av de områden där det är särskiltsvårt att få läkare till de tjänster som finns. Jag var uppe i i . Av tolv allmänläkartjänster på vårdcentralen har man bara sex besattaosv. Jag kan inte heller se att i sina beställningarnär man har påpekat detta har anvisat några vägar för att man snabbt skullekunna klara av detta. Jag tror att den allmänna läkarutbildningen gör att vifår flera läkare. Vi får använda de metoder vi har för att förbättra dennasituation. Jag förmodar att inte på något sätt villförespråka att man skall tvångskommendera läkare ut till glesbygden. Jag menarsåledes att väldigt mycket är på gång. Landstingen har det löpande ansvaret. Jag tycker dockockså att det är riktigt som säger att staten har ettövergripande ansvar. Vi skall naturligtvis använda de medel och metoder som vihar för att styra detta. Som svar på frågan kan jag upprepa all vi för närvarandeinte har känt något behov av att tillsätta en utredning för översyn, utan attvi har valt att rekonstruera hälso- och sjukvårdsberedningen. Om sttuationen inom vård.sektorn Anf.5 (): När man diskuterar hälso- och sjukvården sägs del ofta attden svarar för omkring 9 ''/r av bruttonationalprodukten. Men våra sjukdomardrar mycket större kostnader än så, därför att vi har ju också en sjukförsäkring,som drar ungefär motsvarande av bruttonationalprodukten. Sjukförsäkringensutgifter har ökat mycket kraftigt , dels Prot.1987/88:102 ; Om Sttuationen inom vårdsektorn därför attvi har blivit mer sjuka, dels därför att regeringen har föreslagitförbättringar i sjukförsäkringen. som man kraftigt har hållitigen pä sjukvårdens utbyggnad har mer och mer pengar gått tillsjukförsäkringen. Det är självfallet bra för dem som mottagit ersättning frånsjukförsäkringen att ha fått täckning för inkomstbortfallet. I mänga fall hardet emellertid varit så att människor som varit sjuka och väntat på operationhar fått stora summor pengar i väntan på dessa operationer, som hade kunnatutföras mycket tidigare, om man hade tagit en liten del av de pengar som gåtttill sjukförsäkringen och i stället satt in operationerna tidigare. Vi har iflera år utan större framgång försökt övertyga socialministern om att dettavore en bra lösning av en del av de problem som finns inom sjukvården.Socialministern har hänvisat till att saken utreds. Den har utrettsunder hela den senaste mandatperioden. Det enda som vi sä småningom har lyckats få fram, sedansocialministern väl förklarat att det var omöjligt med någon som helstöverföring till landstingen, var de 70 miljonerna för att kapa köer. Vi.haremellertid fått nej till det som vi har föreslagit, att man skulleförsöka sätta fart på sjukförsäkringspengar för att få en bättre sjukvård. Jagtycker att detta är sorgligt. Det är sorgligt för dem som har fått vänta,ioperationsköer onödigt länge, och del är sorgligt också samhällsekonomisktsett, eftersom det ofta är en ren förlust att en människa tvingas gåsjukskriven utan att få behandling. I en del fall är det rent avödesdigert. Om man har t.ex. en muskel- eller skelettskada och går i ett halvteller utan att få den behandlad, kan man komma in i ett tillstånddär man kan rehabiliteras. Då är förtidspension den enda lösningen.Det är alltså inte bara fråga om ett onödigt lidande, utan det är också rentekonomiskt en olycklig politik som regeringen har fört. Det är riktigt att det till slut kom fram 70 milj. kr.,sedan hade sagt till mig att det var omöjligtatt få några som helst pengar till landstingen. Den åtgärden var för liten. Vihar begärt en kraftigare insats på detta område utan att få gehör frånregeringen. Först noterar jag med tillfredsställelse attDaniel Tarschys sade att regeringen har föreslagit förbättringar avsjukförsäkringen. Det är förbättringar som och hargått emot. Jag delar uppfattning att vi bättre bordeanvända resurserna. Det är bara det att tycker att vi /;;/skall vidta de och de åtgärderna, när vi har en rehabiliteringsberedning somutreder detta och som kommeratt presentera ett förslag-utredningen kommer juatt avge ett betänkande . Jag tycker att det är fel att föregripaförslag från dem som - sade ju också det - harkunnat titta på problemen och komma med, som jag hoppas, väl underbyggdaförslag. säger att de 70 miljonerna var alldelesför litet - det skulle ha varit mer. Jag vill bara säga att av de 70 milj. kr.har 42 miljoner gått ät. Anf.7 (): Måttet på en framgångsrik politik, fru socialminister, ärinte hur mycket pengar som går åt utan om köerna finns kvar. Om köerna finnskvar, om människor fortfarande väntar på operationer, om människor fortfarandet.o.m. avlider i operationsköerna; då är politiken misslyckad. Då har den intevarit tillräckligt kraftfull. Jag menar att det är måttet på om politiken harlyckats eller inte lyckats. Naturligtvis är det fråga om en förbättring när man höjersjukförsäkringen. Naturiigtvis är det också en förbättring för pensionärernanär man höjer basbeloppet, som regeringen nu föreslår. Vad vi har sagt frånfolkpartiets sida är att man måste avväga mellan de kontantförmånersöm vi har i och det som vi ger till vårdsystemet. Vi måste ha entrygghet i vården. Vi måste se till att vårdsystemet får tillräckligt mycketresurser, så att det kan svara mot de behov som finns i samhället. Om vi fördet ändamålet behöver hålla igen litet grand på de kontantförmåner som vibeviljar oss på olika områden, låt oss då göra det. Vi menar att det ärviktigare att vården fungerar än att vi får ut några extra kronor som sjukaeller pensionerade eller vad det kan vara. Det är en avvägningsfråga. Hela politiken är ju en fråga om val. Från sida har vigjort ett val. Men vi har också pekat på att man i vissa avseendenfaktiskt kan använda sjukförsäkringens resurser så, att man även där spararpengar. Det var meningen med det s. k. Bohusexperimentét - ett experiment somfru diskuterat med mig och som hon haravvisat. Försöket innebar att man i skulle överföra 20milj. av sjukförsäkringens medel till ortopedin. Man skulle då ha kunnatoperera många fler patienter, ge dem bättre vård och i slutändan spara 40 milj.kr. just för sjukförsäkringen. Det var således ett försök som kunde ha gått medvinst både för patienterna och för sjukförsäkringen. Trots detta och trotsenhälliga framstötar från alla partier i har vi efterupprepade debatter här i kammaren fått nej från regeringen. slår vakt om ett vårdsystem i somfungerar väl och ger trygghet åt alla. Vi slår vakt om ett system därpersonalen kan få utlopp för sin kreativitet och för sin vilja att hjälpa tillatt värna om de sjuka. Vi anser att man måste tillföra resurser till områden därvi har allvarliga brister. Om det är nödvändigt, om det inte finns andraresurser än dem som finns inom det vidgade sjukvårdssystemet för kampen mot sjukdomar,kan vi använda sjukförsäkringens resurser för att nä målet: En god och tryggvård åt alla i . Om situationen inom vårdsektorn Jag svarar givetvis på frågor som DanielTarschys ställer till mig. Han påstår att det behövs mer pengar än 70 milj. kr.Jag svarade att av de 70 milj. kr. har det bara gått åt 42 milj. kr. Det är naturligtvis andra åtgärder som måste till, attförbättra arbetsorganisation, avhjälpa bristen på personal osv. Dessutomredovisade jag i mitt svar att köerna har minskat. Jag vet att inte vill ge pensionärerna denberättigade höjningen av basbeloppet, utan dessa pengar skall ges till vården.Jag. Prot.1987/88:102 pensionärer med mig, ställer då frågan: Varför är detpensionärerna som Om situationen inom vårdsektorn skallbetala för den förbättrade vården? Det bör vi alla göra. även ,jag, de högavlönade inom och också inom mitt parti. Förste vice talmannen anmälde attDaniel Tarschys anhållit att till protokollet fä antecknat att han inte ägderätt till ytterligare inlägg. Överläggningenvar härmed avslutad. 3 §Föredrogs och hänvisades 1987/88:172till socialutskottet 1987/88:173fill försvarsutskottet 4 § Föredrogs men bordlades äter Konstitufionsutskottetsbetänkande /88:31 betänkanden /88:27 och 28Försvarsutskottets betänkanden /88:7 och 8 Söcialförsäkringsutskottetsbetänkande /88:20 betänkanden /88:9, 20-23, 26och 27 betänkanden /88:22, 23 och .30 Bostadsutskottetsbetänkande /88:13 5 § Kammaren åtskildes .