prot · GB0996 · 1987-12-31 00:00:00 — På personalpolitikens område är det individuella lösningar som är påmodet - individuell lönesättning, resultat- eller bonuslön m. m. brottas de flesta kommuner och landsting med storaproblem som kräver en snar lösning. Därför måste regeringen börja agera ochföreslå konkreta åtgärder i stället för att dras in i något slags käbbel omhuruvida det är socialdemokraterna eller de borgerliga som har varit värst inedrustandet . kräver att man skallprivatisera. Man skall nedrusta primärvården till förmån för sjukhusen. I detläget hakar på och säger i massmedia att primärvården kanskehar fått utvecklas för mycket. Jag tycker att det är rätt upprörande att höraen socialdemokratisk finansminister haka på resonemang i det härsammanhanget. har råd med bådadera. Man kan inte ställa tvåangelägna vårdbehov mot varandra. bidrag är att finansiera sjukvårdengenom att inte betala ut kompensation till pensionärerna för devalveringsförlusten.Jag tycker att det är skamligt. vill införa något slagsvårdgaranti. Efter det alt man först har skurit ned inom sjukvården vill manalltså införa vårdgaranti. Men det är hyckleri. Socialdemokraternas recepthittills har varit överläggningar med landstingsförbunden. har aldrig varit rikare än nu 1988. Därför är detnaturligtvis märkligt att cancerpatienter, gamla människor som får ögonengrumlade av grå starr och de som efter ett långt, slitsamt liv upptäcker atthöftleden inte längre fungerar, inte får sina behov tillgodosedda. Att dessaoch många andra i sjukvårdsköerna inte kan få den vård som de naturligtvis ärberättigade till är inte bara märkligt utan också rätt omänskligt enligt minmening. När de ansvariga sedan i debatten skall förklara sig kastar de skuldenpå varandra. Men såväl och som ochderas partier har under alla år krävt nedskärningar i miljardklassen förkommuner och landsting - oftast tillsammans rned socialdemokraterna, som ocksåhar börjat skära ned många miljarder i det här sammanhanget. skyller ni på varandra, som cancer-, starr-och höftledssjuka samt många andra som väntar och lider vill ha svar på frågan:När får jag den vård jag behöver? Pengarna finns ju - har aldrig varitrikare. Därför har vpk sagt att regeringen bör föreslå en extravinstskatt på 3 miljarder som skall tas från företagens likvida tillgångar föratt snabbt få fram pengar till vård och omsorg. Man kan inte låta bli att jämföra företagens enormavinster med krisen inom vård och omsorg. Det är helt oacceptabelt att låtamänniskor få en otillräcklig vård som företagen och börsens finanshajarhar sötebrödsdagar. Jag vill ställa frågan till : Är ni bereddaatt satsa mer pengar på vård och omsorg, i första omgången genom att införanågon form av vinstskatt på företagens likvida medel för att snabbt få frampengar till vården? Sjukvården är inte bara en socialpolitisk fråga utan ocksåen skatte- och fördelningspolitisk fråga. Det handlar alltid om hur vi handskas med samhälletstotala resurser; om man t. ex. skall spendera pengar på stora ochmiljöförstörande motorvägsbyggen i stället för att satsa pengar på vård. En extra vinstskatt skulle snabbt ge pengar till vård ochomsorg. Krisen är akut, och de värsta problemen måste åtgärdas . Detär därför viktigt att en engångsskatt införs, och det måste ske mycket snabbt. löser inte en sådan här skatt de långsiktiga problemen.För att lösa dem behövs en långsiktig finansieringsplan. Vpk har därför sagtatt regeringen skall tillsätta en parlamentarisk utredning, där samtligapartier och finns representerade, för att diskutera ochlösa frågan om sjukvårdens långsiktiga finansiering. stoppar landstingen nödvändiga utbyggnader och görinskränkningar i den befintliga vården. Resultatet blir längre köer, ökandepersonalproblem och brister i vården, som naturligtvis drabbar de sjuka. Vid den socialdemokratiska partikongressen gavs ett löfteom att vård och omsorg skulle prioriteras. Ett sådant löfte måste åtföljas avmera pengar, annars är det ingenting värt. Bristen på resurser går inte bara ut över det direktavårdarbetet utan också över personalen och möjligheterna att rekrytera nypersonal. tycks ingen politiker vara omedveten om vårdpersonalensvillkor, i varje fall inte i ord, med dålig lön och omänskliga arbetstider -fortfarande har de flesta schemalagd arbetstid , och dessutomtvingas många att gå in och arbeta på grund av personalbrist. Vad gör regeringen i detta sammanhang? Jo, regeringenslönetak innebär att den aktivt motarbetar sjukvårdspersonalens fackliga kampoch vädjar till deras "sociala ansvarskänsla". Jo, den finns nog, menden ger inga pengar. Lönerna får inte öka med , säger regeringen. Jag har sagt det tidigare: Detta är inget annat än ettöppet hån mot den lågavlönade vårdpersonalen. Löneministern predikar ständigtom lönetaket på som han inte har ett ord att säga om att enSJ-direktör får . att svälta sig fram på - en summa sommånga lågavlönade inte ens drömmer om att få i årslön. Är det här socialdemokratiskjämställdhetspolitik? Är det solidarisk lönepolitik? Arbetet inom vård och omsorg måste uppvärderas. Börja medalt ta bort 4-procenttaket, så att lågavlönade inom alla sektorer kan få enanständig lön! Men detta är inte bara en lönefråga. Personalensarbetsmiljö måste också förbättras. Minska t. ex. helgtjänstgöringen frånvarannan till var tredje helg! Inför sex- och sjutimmarsdag, för att underlättarekrytering av personal! Andra naturliga och rättmätiga krav är en arbetsmiljöfri från stress, tunga lyft osv. måste man ta till vara personalenskunskap, det är den värdefullaste resurs som finns . Jag vill sluta med att säga att en början är att i depågående förhandlingarna ge vårdpersonalen anständiga löner utöver det4-procentiga lönetak som har deklarerats. Men detta måste ske utan att manspelar ut den här gruppen mot andra grupper inom den gemensamma sektorn, somockså är lågavlönade och behöver en anständig lön. Det är bra att vi får en ordentlig diskussionom sjukvården. Sjukvården är en hörnsten i vår välfärd. Alla kommer någon gångi livet att behöva vård. Det är en ovärderlig trygghet i livet att kunna litapå att man alltid får den vård man behöver, när man blir sjuk eller när manråkar ut för en olycka. Inte minst när vi blir gamla betyder vården ochomsorgen mycket för vår livskvalitet. Den beskrivning av läget inom sjukvården som BengtWesterberg gav kan jag i princip ansluta mig till. I de allra flesta fallfungerar vården bra. Men det finns också brister och problem. Det störstaproblemet , och inför 90-talet, är hur vi skall kunna rekrytera och behålladen personal som behövs för att vården skall kunna hålla en hög och jämnkvalitet, och för att sjuka och gamla skall kunna få en god och mänskligomvårdnad. Den nu aktuella debatten började med att vi, för någraveckor sedan, i tidningarna kunde läsa att man på Radiumhemmet i Stockholmbeslutat att vissa äldre cancersjuka inte längre skulle få strålbehandling. Detväckte självfallet stor bestörtning. I samband med detta sade jag två saker. Jag sade för detförsta att sådana åldersgränser inte får förekomma inom svensk sjukvård. Fördet andra sade jag att det finns ett ansvar för sjukvården i som denborgerliga majoriteten i , landets näst största politiskaförsamling, inte kan undandra sig. har också att landsfingen har huvudansvaret för sjukvården. De problem som finns i - och som börjar blialltmer oroande också på andra håll i landet - beror i hög grad på att detråder brist på personal. Den socialdemokratiska oppositionen i länslandsting föreslog , att man skulle avsätta totalt 1,5 miljarder kronorunder de kommande fem åren till personalbefrämjande åtgärder, t. ex. bättreutbildning och vidareutbildning, minskat helgarbete och bättre ersättning förarbete på obekväm arbetstid, försök med kortare arbetstid, flextid ochindividuella arbetsscheman. Detta kan ställas mot att i villesänka skatten med 300 milj. kr. I 8 av de 26 landstingen yrkar i årpå skattesänkningar. har ju dessutom sagt att man inte lösersjukvårdens problem "genom att kasta pengar på dem". Ställ dettauttalande mot ett annat borgerligt partis - - uttalande som vi hördehär . framförde ett enda långt yrkande på ökade resursertill sjukvården. I ett läge där de flesta är överens om att det saknasresurser, vill alltså skära ned totalt. Hur, , skallmoderaterna kunna lösa vårdkrisen om ni vill minska de totalaresurserna? För går uppenbarligen skattesänkningar, dessutom i storutsträckning till dem med högre inkomster, före en god sjukvård. Hur skall mankunna betala ut högre löner till sjuksköterskor och andra sjukvårdsanställda ominte via skatter? Skall man låna till de löneökningar som även för? Ute i landstingen, i den sjukvårdspolitiska verkligheten,inser folkpartisterna nästan överallt att det inte går att bedriva en brasjukvårdspolitik tillsammans med . Det är tillsammans medsocialdemokraterna man bildar politiska majoriteter för att få fram dennödvändiga finansiering- en.Socialdemokrater, folkpartister och centerpartister är ense i 19 av de 26landstingen om hur mycket skatt som behöver tas ut. inlägg ligger ganska väl i linje med denuppfattning som socialdemokraterna har i sjukvårdsfrågan. Min kompletterandefråga efter att ha lyssnat är egentligen bara hur syn i praktikenskall kunna kombineras med i en borgerlig regering. Det är dengrundläggande frågan jag har efter att ha lyssnat till . Jag sade i ett tal som jag höll i Folkets Hus införByggettans pensionärer för en månad sedan, alltså innan den nuvarandesjukvårdsdebatten blossade upp: "Jag är ganska säker på att - och ocksåcenterpartiet -tillsammans med oss socialdemokrater skulle kunna åstadkommanågot fint inom sjukvården. Tillsammans med går det aldrig." När vi äntligen fick en debatt om sjukvården och jagpåpekade den borgerliga majoritetens ansvar i , valde man att snabbtföra in diskussionen på den s. k. . Instruktionen till nämndenskrevs av ett borgerligt statsråd, . Den senasteforskningspropositionen skrevs av en folkpartist, . I denpropositionen underströks värdet av nämnden. Vid alla riksdagar /84och /87 har röstat för att nämnden skall vara kvar. Jag har emellertid sagt, att om denna nämnd ställer tillohägn och besvär med sina 70 milj. kr. i förslagsanslag, skall vi självfalletändra på den anslagsformen. Man skall dock inte inbilla sig att man med detlöser de vårdproblem vi har. Det har de inlägg som redan har gjorts här i dagvisat. Det finns en rad frågor som vi alla med djupt allvar börställa oss, vare sig vi är landstingspolitiker eller rikspolitiker. Varför gerså många som arbetar i sjukvården upp och väljer andra arbeten? Varför går såmånga ständigt med dåligt samvete för att de anser att de inte räcker till?Varför slutar så många för att de inte längre tycker att de kan ta ansvar förden vård som ges? Dessa frågor måste vi gemensamt försöka svara på. Det är de verkliga problemen inom sjukvården. Regeringenhar därför inbjudit till en ordentlig genomgångav vårdsituationen i hela landet . Det ger en möjlighet att få ensamlad redovisning av de problem och de goda erfarenheter och idéer som finns iolika landsting. Vi kan också få en heltäckande bild av den brist på personalsom nu drabbar vissa regioner. Med anledning av inlägg vill jag sägaföljande. påstår att vi har haft en fortgående resursminskningsedan 1982. Detta är ett grovt fel som jag måste rätta till. harsjukvårdens samlade resurser ökat realt . Vad här, jag hoppas av okunskap, blandarihop är att när det gäller andelen av bruttonationalprodukten har sjukvårdensresurser minskat. Det beror faktiskt på att vi har haft en framgångsriksocialdemokratisk ekonomisk politik som har ökat den totala kakan. Jag kanförsäkra , att om vi inte hade haft de borgerligabudgetunderskotten och räntorna på dem att betala, hade sjukvården naturligtvisfått en större andel av bruttonationalprodukten. Däri ligger förklaringen. Mensäg inte att sjukvården fortgående har fått minskade resurser! Avgörande för sjukvården och för dengemensamma sektorn är naturligtvis vilken ekonomisk politik som förs och hurframgångsrik den är. Det avgör våra totala resurser. I det avseendet kan vikonstatera att vi har haft utrymme för betydande framsteg . Dethar gått, , att öka reallönerna, det har gått att förbättrasituationen på en rad viktiga sociala områden. Det är avgörande för vårutveckling också på sjukvårdens område. På den punkten måste jag, som omväxling, herr talman,uttrycka min förvåning över och förslag attlandets pensionärer skulle betala extra, i realiteten för att täcka ökadesjukvårdskostnader, genom att de inte skulle få tillbaka vad de förlorade pådevalveringseffekten. Till sjukvården skall vi alla bidra solidariskt. Jagvänder mig bestämt mot tanken att en viss grupp av dem som gjorde uppoffringarunder devalveringsperioden inte , när det går bättre, skulle få ersättningför den uppoffringen. Jag vill också nämna något som visar att den offentligavården faktiskt har flexibilitet och förmåga att möta nya utmaningar. Vi harväl alla följt debatten om starr-, höftleds- och kranskärlsoperationer. Köernatill sådana operationer har vuxit därför att det på dessa områden öppnats nyamöjligheter. För sedan kom en redovisning av läget på dessa treområden och av hur det statliga bidraget utfallit - vi har från statens sidasatsat extra på de här områdena. Antalet gråstarrsoperationer har ökat från 16 1985till 24 1987. Antalet höftledsoperationer har ökat från7 000 till 10 500. Det innebär att vi i rask takt betar av kön på det området. Antalet kranskärlsoperationer har ökat från-2 000 till 1987. beräknas 3 700 operationer. Vi gör nu flest ögonoperationer i per invånare.Också när det gäller höftledsoperationer ligger vi väl framme. När det gällerkranskärlsoperationer gör vi fler än t. ex. . Det grundläggande i socialdemokratisk sjukvårdspolitik äratt alla skall ha rätt till bästa tänkbara sjukvård på lika villkor. Ingen frågar , vare sig dig eller mig, om vi har rådatt betala vad det kostar när vi blir sjuka. Ingen skall heller , omvi socialdemokrater får bestämma, fråga en sjuk människa orn hon har en privatförsäkring som berättigar till vård eller om hon är en nyckelperson på sittjobb, dvs: om arbetsgivaren tycker att hon är speciellt viktig och oumbärlig. Det finns faktiskt ett' förslag i söm jag i ensådan här sjukvårdsdebatt måste få litet mer klarhet i. Det går ut på attföretag som tecknar speciella privata patientförsäkringar för anställda som detycker är speciellt viktiga skall få dra av kostnaderna för detta i sindeklaration. De som har en sådan patientförsäkring skall sedan kunna gå före ikön, när de blir sjuka. Det är som föreslår det. I motionen skriverman; "Vi anser att de privata sjukförsäkringarna, förutomatt de är till gagn för individen, kan ses som företagets försäkring mot attföretaget lider alltför stor skada om t. ex. en nyckelperson blir sjuk. Inomden offentliga sjukvården förekommer i vissa fall väntetider för behandlingen.Väntetider- Debatt om sjuk vårdskrisen na är ettgissel för den vårdbehövande, men också för dennes arbetsgivare. Tecknandet avförsäkringen kan därför sägas ske främst för att gardera verksamheten motdriftstörningar." Det är alltså företagens och produktionens intressen somskall bestämma vem som i första hand skall få vård. Det är ett synsätt som ärhelt främmande för oss socialdemokrater. Jag blev förvånad när jag läste detta.Jag tycker inte att det stämmer med vad har sagt här ,men vi kan kanske få en förklaring . Den offentligasjukvården skall utgöra stommen i vårt lands sjukvård. Privatpraktiserandeläkare skall utgöra värdefulla komplement. Storaansträngningar måste göras för att rekrytera och bibehålla personal - den krissom hotar på sina håll inom sjukvården är främst en personalkris. Sambandetmellan forskning och sjukvård måste stärkas. Ny kunskap ochny medicinsk teknik måste tas till vara. 6CARL BILDT (m); Statsministern ställde en fråga till mig: Vadvill göra för att lösa vårdkrisen? Jag försökte att i fem punkterunder mitt ganska korta anförande - vår tid är alltid utmätt och det gällerspeciellt i talarstol - ange vad vi moderater vill åstadkomma. Jagkan återkomma till dem. Så till några konkreta ämnen som tagits upp. Jag börjarmed , som har kommit i fokus i denna debatt. Vi moderater har årefter år i denna kammare pekat på den fördröjning när det gäller utbyggnaden avvården för de svårast sjuka som denna nämnd är ansvarig för. Vi har år efter årkrävt att den skall avskaffas. verkar det som om vi håller på att få gehörför vårt krav. Det är bra. Jag skulle också vilja ha konkreta besked om vad somhänder i de fall som vi har diskuterat. Hur blev det med igångsättningen avstrålkanonerna på Radiumhemmet? Får man i gång byggandet av infektionsklinikeni , som är så viktig för aidsvården här i ? Den skulle havarit i gång , om den inte hade bromsats. Men på grund av NUU-nämndenhänder ingenting. Resursfrågan är viktig. Jag skulle vilja mana regeringentill en liten koordinering av sina positioner vad gäller den moderatapolitiken. Sjukvårdsminister har just publicerat encirkulärartikel i den socialdemokratiska pressen, i vilken vi moderateranklagas för att vilja öka sjukvårdens totala kostnader. : De moderata förslagen skulle, om de genomfördes, ökasjukvårdens totala kostnader. Kostnaderna för sjukvården skulle öka såväl istorstadsområdena som i glesbygdsområdena med förslag. Är det eller som är auktoritet när detgäller tolkningen av moderat politik? Vipolitiker måste lära oss att vi inte bara kan be medborgarna om mer och Vi har också ett ansvar för att förvalta alla de inkomster som vifår genom den fria världens i särklass högsta skattetryck. Det är en fråga omhur man använder dessa pengar, och där skiljs ofta våra vägar i vård- ochlandstingspolitiken. Här i , som statsministern vill fortsätta attdiskutera, vill socialdemokraterna t. ex. lägga en allt större andel avlandstingets totala resurser på att subventionera friska människors resor medbuss och tunnelbana. Det är pengar som vi vill använda för att säkra att desvårast sjuka verkligen får sin vård. Man vill lägga pengar på allt möjligt och omöjligt annat.Nu skall t.ex. Unga örnar få några att investera i enhavsöringsodling nere på . Sådant säger vi moderater nej till.Landstingets pengar skall användas till vården av de svårast sjuka. Det visar sig också konkret i budgetbehandlingen. Det ärfaktiskt så, statsministern, om vi skall diskutera olika poster i den härbudgeten, att socialdemokraterna har sagt nej och velat skära ner med 40 milj.kr., de som vi vill ge för att få fram fler krariskärlsoperationer. Socialdemokraterna säger i sin budgetreservation: Låt osssé tiden an vad gällerde här operationerna. Det kan man säga, om man sitter sompolitikeri hälso- och sjukvårdsnämnden i , men för dem som står i kön,som lider, som vet att ju längre de står i kön, desto svårare kan det bli fördem och desto större blir risken för komplikationer, är beskedet att man skallskära ner med 40 miljoner för att använda pengarna någon annanstans och att manskallse tiden an nog inte så där alldeles tillfredsställande. Det handlar om prioritering inom vården och inomlandstinget. I , en tidning som jag ibland har synpunkter på,framför allt vad den skriver på ledarplats, har på riyhetsplats under någraveckor förts fram det som är den verkliga krisen i den svenska vården. Satsamera på de svårast sjuka, skrev medicinska reporter. Vårdpengarnamåste placeras rätt. Det är detta det handlar om, inte bara att öka skatternaoch breda ut över allt möjligt och omöjligt. Det är därför vi moderater harsagt att vi kan ställa ut en vårdgaranti för dem som är svårast sjuka. Vi kansäga: Ni skall få er operation inom rimlig tid - i det här , på dethär sjukhuset, hos privata alternativ eller, om så skulle krävas, t. o. m. i utlandet. Vi kan göra det av två skäl: dels därför att vi sätterlandstingets pengar där de skall sättas, på vården av de svårast sjuka, delsdärför att vi intehar några ideologiska skygglappar när det gäller att få framvård till dem som lider. Vårt förslag om en vårdgaranti handlar i grunden omsolidariteten med de sjuka, solidariteten med dem som faktiskt är långt meraintresserade av en operation än av en ideologi. ProL 1987/88:96 Anf.7 (): Jag måste först uttrycka min tacksamhet för den servicesom har infört, att vi får talarstolen inställd efter debattörernaskroppslängd. Låt mig så ta upp några trådar i , och jag vill då börja med satsningen på personalbefrämjande åtgärdersom socialdemokra- 2 protokoll 1987/88:96-98 terna iStockholms läns landsting har föreslagit med under fem år.Tanken har varit att man skulle anslå 100 miljoner första året och sedansuccessivt trappa upp pengarna. Faktum är att den satsning som majoriteten i landstingetgenomför är större än de 100 miljonerna. Det är i och för sig bra att det kannås en stor politisk enighet om den satsningen i , men det är felatt framställa den som något slags trollformel med vilken här iStockholms län problem skulle lösas. Till det måste läggas att socialdemokraterna inte bara harväckt det här förslaget utan också förslag om att minska på sjukvården. I detbudgetalter-riativ som de presenterade under diskussionen ilandstinget föreslog de kraftiga neddragningar dels på den redan etableradeprivatsjukvården, dels på akutsjukvården. Det handlar och de tvåföljande åren om över 200 milj. kr. Så summan blir ändå att vi i medsocialdemokratisk politik skulle få en sämre sjukvård än den som vi nufaktiskt får. Även om är besvärliga att ha att göra med ibland - påden punkten är jag överens med - går det ändå att driva demfram till en bra sjukvård, vilket visas i . Sedan skall jag gärna erkänna att jag tycker , när jagvet vad har sysslat med under , att det har varit ettmisstag från vår sida att vi inte har krävt att nämnden skall läggasned. Jag har personligen inte haft några kunskaper om'nämndens verksamhet, ochdet har tydligen inte heller hälso- och sjukvårdsberedningens ordförande haft, men när jag nu har fått de kunskaperna tycker jag att vi kundeha stött det moderata kravet om att lägga ner nämnden. Jag uppfattar IngvarCarlsson så att också han nu har kommit till den insikten, och det tror jag attmånga landsting gläder sig åt. Grunden för sjukvården skall vara en solidariskfinansiering. Detta har jag klargjort i riksdagsdebatter och i många andrasammanhang. Vi tycker dock inte att den tanken strider mot att det skall finnasmöjligheter för företag att ha särskilda försäkringar för nyckelpersoner. Detkan inte bara vara så att man får försäkra sig mot inbrott eller försäkra sinamaskiner, utan det kan också finnas andra saker som är avgörande förproduktionen i ett företag. Man skall då tillåta att företagen får ha särskildaförsäkringar för det. Såvitt jag förstår vill inte heller sådana försäkringar, utan han tycker att företagen skall ha möjlighetalt ha sådana försäkringar. Däremot anser , att om man försäkrarmänniskor i företagen skall det inte vara avdragsgillt, men om man försäkrarmaskiner eller lokaler skall premierna vara avdragsgilla. Jag har litet svårtatt förstå konsekvensen i det synsättet. hävdade också - liksom i sitttidigare inlägg-att jag har sagt att det är landets pensionärer som skallbetala sjukvårdens satsningar. Det är inte alls så. Dessa satsningar har vifinansierat i särskild ordning genom ompribriteringar i vår budget. Vi har därsatt av pengar för de satsningar jag nämnde i mitt inledningsanförande. Att vi har sagt nej till höjda pensioner beror på att vitycker att vi har slagit huvudet i skattetaket. Hade vi inte kommit fram tillden insikten själva. kunde viha läst budgetproposition där del framgår att skattetrycketinte bör höjas. Hade vi inte läst budgetpropositionen, kunde vi ha lyssnat påIngvar i debatten i , då han sade att skattetrycketinte bara var lagom högt, utan att det faktiskt skulle sänkas. Tycker man attskattetrycket är för högt och bör sänkas är det ganska rimligt att säga nej tillytterligare skattehöjningar. Men det är just en höjning socialdemokraterna harföreslagit.