prot · GB09108 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:108 1 § Justerades protokollet för den 18 innevarande månad. 2 § Upplästes följande inkomna skrivelse: Undertecknad anhåller om tjänstledighet för enskildaangeJägenheter den 4 maj-den 3 juni 1988. Talmannen meddelade att BjörnKaaling (s) - i stället för - skulle tjänstgöra som ersättareför miljö- och energiminister - den 3 juni1988. 3§ Svar på interpellation 1987/88:189 om den politiska utvecklingen i har frågat hur regeringen ser påden demokratiska utvecklingen i . Jag delar uppfattningen att, som skriver,"är en av de stater som faktiskt sökt framstå som en demokrati iegentlig mening" och att landet har rykte om sig att vara "en av defå demokratierna i ". Däremot kan jag inte instämma i den bild avden s. k. baksidan som målas upp i interpellationen. Tvärtom förefaller det migsom om demokratiska rykte i hög grad är välförtjänt. skriver om de tre oppositionspartier somtillkom under president tid. Den nuvarande presidenten genomdrevredan före valen 1983 att politisk partibildning skulle vara fri, vilket leddetill att rner äri dussinet partier bildades. Flera av dessa har enligt uppgiftvarit så små att de inte kunnat ställa upp kandidater i alla val och än mindrevinna tillträde till nationalförsamlingen. Detta kan anses beklagligt, men detär inte den sittande regeringen som orsakat oppositionens splittring. Detviktiga är att inga repressiva åtgärder har stått i vägen föroppositionspartiernas arbete. påpekar vidare att presidenten och detregerande vid tidigare val har fått av rösterna och attoppositionen hävdat att Omden politiska utvecklingen i valresultaten bestämts iförväg. Vid 1983 ärs val framkom att oegentligheter i form av påtryckningar förekommit.Men mig veterligen har inte någon oberoende bedömare på denna grundval hävdatatt hela valproceduren var regisserad. Tvärtom rapporterades i internafionellpress att dessa beklagliga oegentligheter inte inverkade på valutgångensallmänna och klara tendens. Vidårets val - som ägde rum - gick regeringsparfiet fillbakanågot, till av rösterna. Den återstående fjärdedelen gick nästan helttill och hans parti (Partie démocratique sénégalais), somdärmed befäste sin ledande ställning i oppositionen. Anklagelserna om ettsärskilt mot riktat valfusk ter sig därför mindre trovärdiga. Allauppgifter tyder ocksä på att valet denna gäng genomfördes med färre störningarän 1983. Valdagenavlöpte, enligt flertalet rapporter, i stort sett i lugn. Men när sedan depreliminära valresultaten kungjordes och det blev klart att oppositionen endasterövrat en fjärdedel av rösterna, utbröt oroligheter med våldsammademonstrafioner. Förutom väldsverkarna häktades ocksä några ledandeoppositionspolitiker. Detär svårt för mig att närmare spekulera i orsakerna till de plötsligaoroligheter som bröt ut när de preliminära valresultaten blev kända. Kanske vardet så, som rapporterats i internationell press, att oroligheterna i -förutanför huvudstaden förekom nästan inga störningar - berodde på överdrivnaförväntningar som stadsbefolkningen, och speciellt ungdomen, ställt på valen.Senegal befinner sig i en svår ekonomisk kris, och som på så mänga andra häll itredje världen har detta skapat motsättningar och missnöje inom olikabefolkningslager. Denbesvikelse som uppstod när resultaten tillkännagavs blev säkerligen inte mindreav oppositionsledaren ständiga anklagelser om valfusk ochmanipulationer. Inte heller mildrades reaktionerna av hans fidigare maningartill ockupation av regeringsbyggnader och hot om att utropa en alternativregering. Oroligheternafick en sådan omfattning att president ansåg sig tvungen att utlysaundantagstillstånd, vilket fortfarande råder i huvudstaden. Detta haremellerfid inte hindrat oppositionen frän att verka i landet. Den senegalesiskapresseri, inkl. oppositionstidningarna, har fortsatt att komma ut som vanligt. AbdoulayWade, som fillhörde dem som fängslades under valnatten, har givit intervjuer isenegalesisk och ufiändsk press från sin cell. Hans fall prövas nu i domstol i,såvitt jag kan bedöma, laga ordning, och han har tillgäng till juridiska ombudför sitt försvar. Det är miri förhoppning att alla inblandade parter nu tar sitt ansvarför att trygga demokratin och samlas kring sakfrågorna, att president ochhans regering inleder én dialog med den legifima och stärkta oppositionen, ochatt denna besvarar regeringen pä ett konstruktivt sätt. Med den pohtiskapluralism, det oberoende rättsväsen och den pressfrihet som hittillsvisat prov på tror jag att vi med tillförsikt kan förvänta oss en sådanutveckling. 2 HÄDAR (); Den fråga vi diskuterar fär sinalldeles särskilda karaktär av det förhållandet att det parti som ligger bakomarresteringen av opposifionspolifiker i är medlem iSocialistinternationalen, och alltså närstående vår utrikesminister, medan denoppositionsledare som arresterats och som skall dömas, leder ett parfi som ärmedlem av Liberala internationalen. Det är med beklagande jag konstaterar attutrikesministern så lojalt ställer upp för sin partivän i . Den beskrivningutrikesministern har lämnat i sitt svar ger inte, enligt min uppfattning,uttryck för en vilja att göra en rimlig bedömning av de verkliga förhållandenaoch vad som verkligen har hänt i . Låt oss först konstatera att är ett korrupt landoch att korruptionen har ökat mycket kraffigt. Regeringen ilandet lär också ha medverkat till detta i inte obetydlig utsträckning. Man hardessutom ändrat vallagen i , vilket kraftigt har försvårat för dentidigare legala oppositionen att verka för att få ett valresultat som svararmot vad väljarna egentligen vill. Lät oss ocksä konstatera att det i detta valförekom ett omfattande valfusk. Enligt de rapporter som har nått mig har dethänt vid många tillfällen att personer som är kända såsom opposifionsmänfiUhörande Wades parti förvägrats rätten att rösta, med motiveringen att deredan skulle ha röstat, fastän så ingalunda var fallet. På många ställensaknades valsedlar, och flera personer utsattes för trakasserier när de kom tillvallokalen. Man måste vara ganska blind om man sätter en demokrafiskhallstämpel på def val som föregick de oroligheter som har ägt rum i . Utrikesministern säger också i sitt svar att förhållandenai landet var lugna. Det kan man kanske säga att de var - jag vet inte vilkakrav utrikesministern har på lugna förhållanden. Enligt HeraldTribune var valdagen förhållandevis lugn, men polisen slog in dörrar ochträngde sig in på olika universitetscampus och fängslade och stängde in fleraav studenterna. Enligt ett vittne blev några studenter utdragna från sinasängar och slagna. Andra sade att polismännen hade rakat deras huvuden, sä attde inte skulle kunna identifieras. Motsvarande informafioner lämnas också i TheTimes, och dessa tidningar är ju respektabla båda två. Dagen efter valet blir det liberala partiets högkvarterinvaderat av polisen, som använder sig av armerade stridsfordon och tårgas föratt ta sig in i partiets lokaler. Jag tycker inte att man av detta kan draslutsatsen att det är fråga om ett val och en ordning i landet av det slag somman får ett intryck av när man hör utrikesministerns anförande. Verkligheten är väl den att ocksä är pä väg attbli en stat där de demokratiska förutsättningarna att verka minskar kraftigt.Man häktar och sätter i fängelse inte bara oppositionsledaren utan mänga andraav dem som tillhör ledningen för dettaparti. Att man nu anordnar en rättegångmot oppositionsledaren är inte något som vi i demokratier brukar anse vara enrimlig umgängesform mellan regering och opposition. Jag är övertygad om attSten i grunden också delar den uppfattningen. Jag tycker bara att detär beklagligt att han i den här frågan -uppenbarligen har känt sig behöva merföreträda Socialistinternationalen än de värden som vi annars i mångasammanhang gemensamt försöker stå för. Om den politiska utvecklingen i Om den politiska utvecklingen i Det är riktigt att det parti som har makten iSenegal ocksä tillhör Socialisfinternationalen. Men jag ställer inte upp förnågot parti här, utan jag ställer upp för fakta. Om det har förekommit sådantsom jag nu hör om - inslagna dörrar, rakning av huvuden ochallt möjligt annat - tar jag naturligtvis avstånd frän det, om det har använtssom ett medel i den politiska kampen. Men en del av de påståenden som Hädar Carskommer med är väldigt allmänna, och flera av dem, som jag direkt kankontrollera, är mycket dåligt underbyggda. Vallagen har ändrats, men ändringeninnebär också att fler partier har fått möjlighet att ställa upp i valen ochockså gjort det. Vi bedömer naturligtvis andra länder rned vår måttstock.Senegal är ett land under utveckling också i demokratisk mening. Om vi ser påSverige och går - dä kallade sig en demokrati. Men skulle vi inte godkänna den demokratin. Det var ofullständig rösträtt, ochdet fanns ingen mötesfrihet, inga fackliga fri- och rättigheter osv. Därmed.menar jag inte utan vidare att allt det som kantänkas ha förekommit och som har nämnt - om det verkUgen harinträffat -skulle vara något som vi kan acceptera. Men torde vara ettav de få länder i tredje världen vars medborgare kan uttala sig helt fritt omden egna statsledningen. Yttrandefriheten i tal och skrift är i det närmasteobegränsad, vilket varje besökare själv kan konstatera, när hon eller haninhandlar eri tidning. Just denna åsiktsfrihet har också bidragit till att görat. ex. i till en samlingspunkt för afrikanska forskare, somdär tillåts fritt utveckla sina tankar. Den enda lagliga begränsningen. , påyttrandefrihetens område gäller angrepp mot statsöverhuvudet eller denrepublikanska ordningen..Motsvarande angrepp har för övrigt också varitstraffbara i en gång. Just detta är vad opposifionsledaren nu står åtalad för, vilket dock, som jag sade inledningsvis, inte harhindrat honom från att fortsätta sin politiska verksamhet genom intervjuer ochuttalanden i massmedia. Jag vet att det under valkampanjen förekom att lokalapolismästare vägrade ge oppositionen tillstånd att demonstrera eller attanordna valmöten. Men jag vet också att dessa lokala förbud oftast upphävdesav högre instans, i vissa fall på direkt begäran av regeringen. Även detta hörtill bilden, om man också från demokratiska utgångspunkter vill se situationenoch göra den precis så nyanserad som den är. 4HÄDAR (); I hade vi en lång demokratiskutveckling. Den var inte rak, utan ibland gick det framåt, ibland något bakåt.Men det pågick ändå en utveckling i rätt riktning . Vad jag tycker.är allvarligt när man ser på är attutvecklingen där alldeles uppenbart, enligt de bedömningar jag gör baserade påmina informationer, går åt fel håll. Detta upprör mig och borde också väckatankar i liknande riktning hos utrikesministern. Jag åsyftar då bl. a.förfarandet, som jag beskrev, mot det liberala partiet, mot de studenter somsympatiserar med detta parti. Jag skall gärna upplysautrikesministern om varifrån jag har mina källor. De utgörs av referat frånengelskspråkiga tidningar såsom och The Times.Själv har jag inte några andra källor att ösa ur än dessa förutom de samtal jagför med personer som står nära utvecklingen i . Dessa samtal kan jagnaturligtvis inte dokumentärt bestyrka, men jag har anledning att tro attuppgifterna om valfusk och anriat som förekommit är korrekta, liksom ävenövriga uppgifter som jag har lämnat. Man måste ha klart för sig att det inte går att med olikastandard mäta länder som kallar sig för demokratier. Det tog innanSverige utvecklades fill en demokrati, och vi måste ha förståelse för att detinte kan gä med expressfart i andra delar av världen. Men när länder som sägersig vara demokratier, och vilkas partier accepteras som medlemrnar i deinternationa-ler som finns, gör sig skyldiga till grava övergrepp motdemokratin, får vi inte se detta litet grand genom fingrarna - en attityd somutrikesministern nu ställer sig bakom: kan vi inte döma på samma sätt.Vi måste förstå att utvecklingen där inte har kommit lika långt som i Sverige.Vi måste ha en viss förståelse när det socialistiska regeringspartiet i Senegalgör sig skyldigt till flagranta övergrepp mot oppositionen. Så löd andemeningeni det som sade. Detta kan jag självfallet varken sympatisera medeller instämma i. Om den politiska utvecklingen i känner tydligen ett behov av attge en vrångbild både av vad jag sagt och av utvecklingen i Senegal.Jag har inget sådant behov och jag kommer aldrig att försvara vare sigövergrepp pä politiska motståndare eller att man beter sig på ett sådant sättatt man hindrar demokratin att fungera - hindrar en opposition att fungera. Detär en förolämpning att i denna kammare framföra sådana uppfattningar som HädarCars ger uttryck ät. Jag tar gärna emot de exempel på övergrepp som jagtidigare inte har kommit i kontakt med. Jagskall gärna resonera med Senegalsrepresentant i , liksom jag självfallet gärna skall ta kontakt med vårrepresentant som följer dessa frågor - och pä alla sätt försöka fådokumentation om hur det förhåller sig. Skillnaden mellan mig och HädarCars när det gäller vår inställning till är att jag fortfarande på godagrunder har en stark tro på den politiska pluralismen, på det oberoenderättsväsendet och den press- och yttrandefrihet som sä starkt kommer tilluttryck i . Skulle både jag och ha räft, tror jag ocksä attSenegals regering rättar till de eventuella övergrepp som har förekommit ochtar avstånd ifrån dem. 6HÄDAR (): Jag har inte för avsikt att förolämpa ochtror mig heller inte på något sätt ha förolämpat herr utrikesministernpersonligen. Däremot anser jag mig ha både rätt och skyldighet att - om jaginte delar utrikesministerns uppfattning - framföra mina synpunkter på deåsikter som utrikesministern ger till känna och den argumentering somutrikesministern Det gällde dä hur manskulle bedöma demokrafi och de former för repression som kommit till uttryck iSenegal, om man skulle bedöma dem mildare när de förekommer i ett land somSenegal än om de förekommer i länder som t.ex. , eller någotannat land. Jagförstår mycket väl att det kan ta tid innan demokratin växer sig fram, men närdet gäller partier som arbetar i former som andra länder accepterar somdemokratiska och dessa partier får bli medlemmar i de internationaler som finnshar vi ocksä ett ansvar att ställa samma krav på de partier som kommer frånu-länder som pä partier som hör hemma i länder där demokratin har varat underläng tid. Det var min synpunkt, och den är jag naturligtvis inte ett endaögonblick beredd att vika ifrån. Detgläder mig att utrikesministern är beredd att i Socialistinternationalen ellerpå annat sätt aktualisera frågan med socialdemokraternas systerparti i Senegal.Jag hoppas att utrikesministern skaU ha framgång med att övertyga detta partiom vad som är en riktig linje när det gäller att umgås med oppositionen ilandet. Jagvill, herr talman, avsluta med att till utrikesministern överlämna detidningsurklipp som jag har från och . Jag vill bara säga att medvetet måste hårdra vad jag harsagt. Jag har aldrig försvarat polifisk repression eller repressalier motpolitiska motståndare. Det gör jag aldrig. Det kommer jag aldrig att göra vemdet än är som gör sig skyldig fill sådant - det kan jag försäkra. Vad jag harsagt är att vi naturligtvis ställer samma krav då det gäller demokratiskaprinciper. Men de demokratiska systemen kan komma att utvecklas i olika takt,precis så som har skett i . Det man kallade för demokrafi i förhundra är sedan skulle vi inte godkänna som demokrati , eftersom dedemokratiska fri- och rättigheterna liksom de fackliga rättigheterna var såstarkt begränsade pä den fiden. Det var ingenting annat än detta jag menade,och dét var exakt det jag sade. Då är vi - det ser jag på min -överens på den punkten. Överläggningenvar härmed avslutad. 4 § Svar påinterpellation 1987/88:221 om försvarsmaktens framtida utformning har i sin interpellation frågat om jag är beredd att geöverbefälhavaren tilläggsdirektiv att utreda en framtida utformning av försvarsmaktensom uppfyller nuvarande operativa målsättningar utan att begränsas av deanslagsramar som gäller. Desäkerhetspolitiska och operativa utgångspunkter som lagts fast försvarsbeslut är grunden för pågående utredningar och för programpla- nearbetet. överbefälhavaren () har alltsåatt redovisa en utformning av försvarsmakten som uppfyller nuvarande operativamålsättningar, varför jag inte ser något skäl för att ge tilläggsdirektiv. Jag vill i detta sammanhang orientera om regeringensanvisningar fill ÖB avseende planeringen inför den programplan som skallredovisas och i vilken den s. k. försvarsmaktsutredningen, FU 88, utgören del. ÖB redovisade i sin senaste programplan, som avser åren1988-1992, ett antal åtgärder som senarelagts, reducerats eller utgått iförhållande fill underiaget års försvarsbeslut. Regeringen hardärför i årets anvisningar gett ÖB i uppdrag att inom de viktigaste områdenaredovisa alternativa lösningar och ange fidsmässiga och eventuellaeffektsmässiga konsekvenser av förslagen i förhållande fill tidigare planering.ÖB skall dessutom redovisa nödvändiga åtgärder samt ekonomiska konsekvenser föratt uppnå försvarsbeslutets intenfioner med de tidsförhållanden och andraförutsättningar som redovisades i underlaget inför försvarsbeslutet. Detta innebär enligt min mening att förutsättningarnafinns för att statsmakterna skall kunna ha tillräckligt beslutsunderlag hösten1988. Avslutningsvis vill jag kommentera den bild som GunnarHökmark målar upp i sin interpellation. Den synes grundas på ett remissvar frånchefen för armén till ÖB inom ramen för det pågående utredningsarbetet. Detfinns all anledning att erinra om att mycket arbete återstår innan ÖB tarslutlig ställning i dessa frågor och redovisar sina förslag. Jag tycker därföratt man bör yara försiktig med spekulafioner om utfallet av utredningarna ochkonsekvenserna härav och i stället avvakta ÖB:s redovisning. Det kommeråtminstone jag att göra. 9 (): Först skall jag be att fä tackaförsvarsministern för svaret på min interpellation. Det är dess värre ett svar som i tider av försvarskriserinte ger något besked om vare sig hur man skall lösa de akuta problemen ellerhur försvaret skall utformas på . Det utredningsarbete som i dagpågår är baserat pä nuvarande ekonomiska anslagsramar. Det svar som jag fått visar därför pä enlåt-gå-atfityd. Det är oacceptabelt. En regering måste styra och vara bereddatt ta polifiskt ansvar inför uppenbara och oundvikliga problem. Menförsvarsministern, liksom regeringen i övrigt, tycks leva i tron att sväraproblem hanteras bättre genom utredningar än genom handling. Jag vill pä intet sätt förringa värdet av detutredningsarbete som pågår inom försvaret. Men så länge regeringen självinte klargör att man är beredd att åtgärda rådande brister genom ökade anslag,blir utredandet mer en förevändning för att inte regera och inte lämna besked änett vaktslående om försvarets styrka. Verkligheten är ju den att försvarsbeslut redanhavererat. Repeti-fionsutbildningen har dragits ned, storsatsningen på ensvensk radarjaktrobot har visat sig bli en gökunge, anslagen till anskaffningav luftvärnsrobotba-taljoner har dragits ned eller senarelagts. Flygvapnetsattackbeväpning är hotad,, ubåtsanskaffningen kolliderar med kustroboten, ochden ständigt pågående ubåtskrisen får ingen lösning. Omförs varsmaktens framtida utformning Dessa brister kommer man inte till rätta med genomutredningar. De kan endast ske genom en regering som är beredd att ta detpolitiska ansvaret för tillräckliga försvarsanslag. Regeringens sätt att hantera den kris somubåtskränkningarna innebär är typiskt i detta sammanhang. När överbefälhavarensrapport om ubåtskränkningar skapade massmedial uppmärksamhet kringett av våra mest akuta säkerhetspolitiska problem, valde regeringen att istället lösa de massmediala problemen genom att ge överbefälhavaren ettutredningsuppdrag. Den redovisning av nödvändiga åtgärder som blev resultatetdärav visade sig i praktiken vara meningslös, eftersom regeringen aldrig varberedd att ta det politiska ansvar som hade varit nödvändigt. Av de begärda 1,7miljarderna blev det 500 miljoner och ett fartyg som försvaret över huvud tagetinte hade begärt. Resultatet är en parodi på det krav på saklighet och kvaliteti beslutsfattandet som motiverar ett gediget utredningsarbete. kan vi konstatera att i värt land, som under1970 rustade ned flygvapnet och marinen till hälften, utreds nu hur armén genomen kvantitativ krympning skall anpassa sig till en långsiktig kvalitativneddragning. Det kommer att leda till uppenbara problem med att försvara alladelar av vårt land. Även om det alternativ som diskuteras inom ramen förnuvarande anslagsnivå är det bästa möjliga, skall man ha klart för sig att detinte ger en möjlighet till modernisering av svenska förband till den nivå somen angripare kommer att ha. kommer t.ex. den modernastesvenska stridsvagnen visserligen att vara en moderniserad version men lika välsamma stridsvagn som den farföräldrarna soldater utbildade sigpå . I all sin enkelhet avslöjar detta exempel dem som försökerge en bild av att det nu pågående utredningsarbetet gäller en omorganisationsom skall ge färre men bättre förband. Lösningarna till försvarets problem finner vi inte i detutredningsarbete som pågår inom försvaret utan hos den politiska makten.Före valet har väljarna därför en självklar rätt att få besked om huruvidaregeringen avser att under en låt-gå-attityd låta försvaret utvecklas itangentens riktning. Det nu pågående utredningsarbetet inom försvarsmakten ärbaserat pä de ekonomiska begränsningar som nuvarande anslagsnivå innebär. Detkommer att innebära omfattande reduceringar av framför allt vår arméskrigs-och fredsorganisation. I stället för dagens 26 brigader kommer vi att få13-15 brigader, med den uppenbara konsekvensen att inte alla delar av landetkommer att kunna försvaras. En sådan försvarspoUtik får inte döljas bakom utredningar,den måste redovisas före ett val. Ett femtontal städer i södra och mellerstaSverige löper risken att förlora sina fredsförband, med omfattandenackdelar för vårt försvars folkliga förankring men framför allt med omfattandenackdelar för vår krigsorganisations förmåga att fungera. En försvarspolitikmed sådana konsekvenser måste - åtminstone i sina huvuddrag - redovisas förväljarna före ett val. De förändringar som förestår, efterett försvarsbeslut, är större än vad ett försvarsbeslut normalt medför. Ominte socialdemokraterna lämnar besked före valet, är det uppenbart att de ärberedda att accepteraen fortgående urholkning av det svenska försvarets styrka. Halveringen av marinoch flygvapen och det havererade försvarsbeslutet kommer då attföljas av en kraftig reduktion av bl. a. den svenska armén. Försvarsministern måste därför lämna inte bara väljarnaoch försvaret utan också vår omvärld besked: Avser regeringen - om den sitterkvar - att låta dagens ekonomiska ramar framtvinga en nedrustning av vårtframtida försvar? 10HANS (): hade vi i kammaren en diskussion omsjukvårdens problem. diskuteras här försvaret. Bådadera innebär svåraavvägningsfrågor inom den offentliga sektorn. Jag anser det vara självklart attvi skall använda samma metoder och samma medel, nämligen i första hand reformergenom omprövning. Vi skall försöka få en förnyelse av offentlig sektor och setill att de pengar vi satsar satsas där de gör bäst nytta. Jag var med om försvarsbeslutet. Det innebar ettordentligt resurstillskott, en kraftig ökning av pengar, i ett läge när fleraandra delar av den offentliga sektorn i stället har en årlig 2-procentigneddragning. Jag var med om att i PM, i tal och i andra sammanhang kritiseraatt myndigheterna på flera punkter givit oss felaktiga uppgifter omdriftkostnader och om kostnader för materiel. En del tyckte att jag gick hårtfram. Det jag ångrar är att jag inte tog ännu hårdare på denna kritik. Det här är inte i någon mening partiskiljande, för dedifferenser som finns mellan de verkliga driftkostnaderna och de kostnader sommyndigheterna redovisade och mellan vad det sades att projekt skulle kosta ochvad man nu säger att de kostar drabbar alla partier.