prot · GB0931 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:31 1§ Justerades protokollet för den 17 innevarande månad. 2§ Föredrogs och hänvisades 1987/88:54 tillförsvarsutskottet 3§ Föredrogs men bordlades åter betänkande 1987/88:10 konstitutionsutskottetsbetänkanden /88:12 om kollektivanslutningsfrågan samt 1987/88:9 om fri- ochrättigheter m. m. Talmannen meddelade att betänkandena skulledebatteras i angiven ordning och avgöras i ett sammanhang efter avslutaddebatt. Förstupptogs till behandling betänkande 12 omkollektivanslutningsfrågan. Anf.1 HANS NYHAGE (m): Det är varje enskild människas absoluta rättighet att själv avgöra tillvilket politiskt parti hon skall ansluta sig som medlem. Det är en befängd,ytterligt icke-demokratisk handling som ett antal socialdemokratiskafackföreningsmedlemmar landet över gör sig skyldiga till, när de tvångsanslutermedlemmar i sina föreningar till det egna partiet. Dessa självklarheter är såelementärt självklara att det är eii skam för anseende att vi skallbehöva stå här och diskutera detta ärende. Men långt mycket värre drabbarskammen det parti som tillåter sig medverka i denna orättfärdiga hantering. Varjeår har uttalat sig mot kollektivanslutningen.Det tillhör demokratins spelregler att alla skall respektera vad 1987/88:31 riksdagenbestämmer och uttalar, även om man inte gillar det. Men så icke i Socialdemokraterna har helt enkelt struntat i vad ; ] riksdagenhar sagt. Detta är häpnadsväckande och beklämmande och har så Kollektivanslutnings- jnjigQ,g(j fm till krav på lagstiftning mot ofoget. ' ° uteslutande socialdemokraterna själva som genomsitt agerande tvingat fram detta krav, vilket sedannågra år tillbaka har ställts av de borgerliga partierna. Kollektivanslutningenhade således varit avskaffad , om kommunisterna menat minsta allvar i sinafördömanden och uttalanden mot den. Men där har det stannat med tomma ord.Snällt och lydigt har kommunisterna rättat in sig i det socialdemokratiskaledet och därmed aktivt medverkat till att slå vakt om det de påstår sig viljaavskaffa. Med kommunistiska mått mätt är detta möjligen ett utslag avrättfärdighet på högsta nivå - för gemene man ter det sig föga heroiskt ochärofullt. 1987 har så äntligen socialdemokraterna vaknat upp ur sinkollektivistiska dvala och lyckats förmå sig att fatta beslut om att avskaffakollektivanslutningen i dess nuvarande utformning. Kvarnstenen blev för tungatt bära, men inte tyngre ändå än att socialdemokraterna kan bära på den iytterligare och därmed alltfort utsätta ett stort antal människor förden förnedring som tvångsanslutningen utgör. För en åtgärd, som närmast liggerpå förskolenivå att klara av , nämligen att upphöra med attansluta människor mot deras vilja till ett parti där de inte hör hemma, måsterörelsen ha på sig. Med krystade bortförklaringar söker man förnekavar skon verkligen klämmer i det här avseendet - att så länge som möjligttillskansa sig de som kollektivanslutningen inbringarårligen. Allt tal om att det är så mycket som måste åtgärdas innan dennuvarande anslutningsformen kan upphöra är ingenting annat än den obotfärdigesförhinder. Påståendena om att det behövs en mångårig avvecklingsperiod haringen förankring i verkligheten. Attdet är penningbegäret som styr det socialdemokratiska handlandet i denna frågaframgår med all tydlighet av det beslut som den socialdemokratiskapartikongressen fattat om s. k. organisationsanslutning och kollektiv uppbördav medlemsavgifter. Genom att tillämpa denna anslutningsform försäkrar sigpartiet alltfort om att miljonerna skall strömma in. Även i fortsättningenkommer alltså människor som inte är socialdemokrater att tvingas att betalatill ett parti, vars politik de inte gillar och vars åsikter de inte delar.Detta är otillständigt. Det är ju ingenting annat än ett kringgående av ettförbud mot kollektivanslutning av enskilda medborgare till ett politiskt parti.Det finns således all anledning att uttala ett avståndstagande också från dennaförtäckta anslutningsform. Det är djupt allvarligt att socialdemokraterna intekan förmå sig till att visa respekt för den enskilda människans rätt ochintegritet. Det är en gåta att det kan vara så svårt att fatta att medlemskapeti ett politiskt parti skall vara individuellt och frivilligt. Det finns ingen rimlig anledning att acceptera att kollektivanslutningenskall pågå en enda dag längre. Den måste alltså avskaffas möjligt. Fördetta krävs det lagstiftning, eftersom socialdemokraterna vägrar respekterariksdagens uttalanden. Meddet anförda yrkar jag bifall till reservationen av konstitutionsutskot- 4 tets borgerliga ledamöter. 2 (): Jag yrkar bifall till den reservation som är fogad tillkonstitutionsutskottets betänkande 12. Fortfarandehävdar vi från sida att en lag behövs för att tillförsäkra svenskamedborgare visshet om att inte bli kollektivt anslutna till ett politisktparti. Vi hävdar att en lag om formerna för anslutning till politiskt parti kanha följande utformning. Härigenomföreskrivs följande: Enskild person får antas som medlem i politisksammanslutning endast om han genom en egen ansökan gett till känna att hanönskar inträda i sammanslutningen. Antas någon som medlem utan sådan ansökan,saknar det rättsverkan. Utskottetsmajoritet säger att en sådan lag leder till negativa verkningar på detföreningsrättsliga området. Jag vill fråga majoritetens talesman vad sätt inverkar det menligt på ett demokratiskt uppbyggt politiskt partiatt var och en som vill bli medlem i partiet i fråga anmäler detta? Ifolkpartiet har vi inte erfarenhet av något annat sätt att få medlemmar än påderas egen begäran. Individens frihet att själv fatta beslut i en så passviktig fråga som anslutning till ett politiskt parti är självklar för oss. Jagfrågar: Varför är inte individens frihet i detta avseende självklar försocialdemokraterna? Iöver har det varit en väsentlig del i socialdemokratisk ideologi attutsätta medborgare för en så kränkande handling som att ansluta till sitt partipersoner som ej begärt medlemskap. Underårens lopp har det säkert funnits många inom det socialdemokratiska partietsom känt det tungt att släpa på kollektivanslutningens kvarnsten. talade om denna kvarnsten . Varför har man dåsläpat på denna kvarnsten så pass länge? En anledning kunde man läsa sig till iMetallarbetaren i vilken det av och till i klartext sägs vad det gäller. Såhär lät det i en artikel om kollektivanslutningen tilldet socialdemokratiska partiet: Socialdemokratiska partikassan fylls påmed 25 milj. kr. genom kollektivanslutningen av LO-medlemmar. Det rör sig ommycket ungefärliga tal mellan 870 000 och 900 000 människor. Ändamåletatt skaffa pengar har alltså fått helga medlen . sägersig socialdemokraterna vara beredda att på frivillig väg befria sina kollektivtanslutna medlemmar. I majoritet.sskrivningen iutskottet meddelas följande: "Utskottetfår konstatera att beslut om avskaffande av kollektivanslutningen till detsocialdemokratiska partiet nu har fattats och att anledning saknas att stiftalag i ärendet." Lägg märke till majoritetens formulering att"anledning saknas att stifta lag" i kollektivanslutningsfrågan. Underförståtterkänns alltså att det funnits anledning, eller hur? Vi anser att detfortfarande finns anledning att lagstifta mot kollektiv anslutning. inom socialdemokratin fattat beslut om en övergångtill enskild anslutning som skall vara genomförd . Men höroch häpna: kollektivanslutna medlemmar skall finnas kvar till 1991! Enbart avdetta skäl är det erforderligt med en lag mot kollektiv anslutning tillpolitiskt parti. Ni har från socialdemokratins sida haft åtskillig tid på er attordna upp era medlemskapsfrågor. Det kunde ha sitt intresse att saxa något urhistorien, men vi kanske inte skall ta upp tiden med det nu utan avvakta tillreplikskiftet. Innebärdet nya förslaget från den socialdemokratiska partikongressen ett totaltnytänkande beträffande medlemskapsregler? Det låter inte speciellt övertygande.Såvitt jag förstår har den socialdemokratiska kongressen beslutat avskaffakollektivanslutningen. Men sanningen är att man inte vågar göra rent hus. Frånen galen tunna har man hamnat i en annan. Lokala fackliga organisationer skallkunna bli medlemmar i partiet. Helademokratin bygger ju på en man/kvinna en röst. Man ger inte korporationer ellerorganisationer rösträtt. Partierna är viktiga hörnstenar i demokratierna. Denominerar kandidaterna till valen, formulerar de politiska alternativen ochkanaliserar reaktionerna från medborgarna mellan valen. Partierna är en del avdet demokratiska styrelseskicket. Socialdemokraternabeträder nu en principiellt ny väg. Korporationer får bli medlemmar och skalltydligen få något slags rösträtt i förhållande till sin styrka. Det innebär,såvitt jag förstår, att den rena intressepolitiken erkänns som ett legitimtinslag i demokratin. Tanken att det är människor, enskilda individer, somskapar folkrörelser har socialdemokratin lämnat. Det är bara att avvakta ochvänta på när nästa organisation knackar på den socialdemokratiska partidörren,vill bli medlem och kräver rösträtt på partimöten i relation till sinmedlemsstyrka. Beslutet om kollektivanslutningen bekräftar bara vad en delredan tyckt, nämligen att det socialdemokratiska partiet inte är ett parti ivanlig mening utan ett slags paraplyorganisation för diverseintresseorganisationer. Hur det socialdemokratiska partiet ordnar sin uppbördav medlemsavgifter kan tyckas vara en intern angelägenhet. Man måste ändåtillåtas höja på ögonbrynen för att de enskilda medlemmarna inte får eller kanklara av detta själva. Facket skall tydligen kunna betala avgifter som gör detgratis för fackliga medlemmar att gå in i partiet. Åter har vi fått enbekräftelse på att socialdemokraterna inte hyser någon tilltro till enskildamänniskor. Tvärtom, misstron är fortfarande ledstjärnan. Historieni kollektivanslutningsfrågan är dyster för den som arbetar för frihet och förbevarande av personlig integritet i politiska partiers medlemsvärvning.Socialdemokraternas nya grepp i medlemsvärvningen är en fortsättning på dennadystra historia. Kampenmot kollektivanslutningen är inte över. Den fortsätter också mot de nya formerden tagit sig. LO-medlemmar kollektivansluts till hemförsäkringar ochbilförsäkringar i - med regeringens medverkan. Om partisekreteraren , som ju besökte och då gav vissabesked ofn hur man har tänkt sig framtiden, tror sig ha neutraliserat frågan,misstar han sig. Han kommer att ha en blåslampa på sig tills de sista resternaav all kollektivanslutning är helt borta. Jag yrkar bifall till den reservation som är fogad till betänkandet. 3Tredje vice talman (): I demokrati är vi vana vid att den enskildamänniskan själv bestämmer vilket politiskt parti hon eller han vill stödja i deallmänna valen. Ett naturligt utflöde av denna till synes självklara syn bordevara att medlemskap i politiskt parti är en fråga om ett individuellt beslut,där den enskilde själv bestämmer i vilket politiskt parti han eller hon villvara med. Så har också de flesta partier ansett att det borde vara, men intesocialdemokraterna. Man har envist hängt sig fast vid ett system, som innebäratt man i flock föser in människor i det socialdemokratiska partiet, utan atttillfråga dem och utan att vara säker på att de över huvud taget vill vara medeller att de över huvud taget sympatiserar med det socialdemokratiska partiet.Tvärtom vet vi från valstatistik och annat att hundratusentals medlemmar i defackliga organisationerna röstar i de allmänna valen på annat parti än det socialdemokratiska.Kollektivanslutningen har alltså varit en absurditet i det demokratiskasystemet, och fortsätter att vara det. Det är fullständigt obegripligt hur manfrån socialdemokratins sida kan slå vakt om ett sådant system. har, som nämnts här tidigare, år gjortuttalanden om att kollektivanslutningen skall avskaffas, men socialdemokraternahar struntat i det. De har inte brytt sig om beslut. Inom denfackliga rörelsen har man sagt att detta är en fråga för det socialdemokratiskapartiet. Inom det socialdemokratiska partiet har man sagt att detta är en frågaför den fackliga rörelsen. På det viset har man saxat , ochkollektivanslutningen har varit kvar. Vi i tyckte att det niåstevara slut på det här och utarbetade ett lagförslag, som innebar att endastindividuellt medlemskap skulle accepteras i politiskt parti. Det förslagetgranskades av lagrådet. Till detta lagförslag har anslutit sig moderatasamlingspartiet och . Vi har gemensamt drivit frågan om lagstiftningi detta ärende . Det borde vara så att en sådan lagstiftning inte skullebehövas, men erfarenheten visar således att det finns stort behov av just ensådan lagstiftning. Det har sagts att en lag av det här slaget skullevara ett otillåtet ingrepp i föreningsfriheten, så som den garanteras igrundlagen. Detta argument driver man fortfarande från socialdemokraternassida. Man driver det i partistyrelsens yttrande över motionen till åretssocialdemokratiska kongress. Man tar upp frågan också som ett argument imajoritetsutlåtandet i utskottsskrivningen , trots att det inte finnsnågot som helst stöd för en sådan uppfattning. För att få saken ordentligtklarlagd begärde vi att lagrådet skulle granska det lagförslag somcenterpartiet lade fram i denna fråga. Lagrådet säger också klart och tydligtatt det inte finns några föreningsrättsliga eller grundlagsmässiga argument motlagförslaget. Detta hävdade vi tidigare - vi ansåg att det var självklart attdet var på det viset. Men har vi också ett lagrådsbeslut på den punkten. Vi skulle ha kunnat skriva kollektivanslutningensepitafium, en sorgeskrift över några generationers socialdemokratiska övergreppmot de enskilda individernas rätt och möjlighet att själva välja vilket partide vill tillhöra. Men så blir det inte. Kollektivanslutningen fortsätter, ochvi får vänta med gravskriften. Prot.1987/88:31 Det beslut som partikongressen togi den här frågan innebär att kollektiv- anslutningen skallvara kvar över nästa val och att den skall vara kvar under praktiskt taget helanästa mandatperiod. Man skyller på organisatoriska besvärligheter i fråga omdenna långa övergångstid. Det är obegripligt för oss från de andra politiskapartierna. En ordning med att enskilda människor själva får bestämmaom de vill ansluta sig till det ena eller andra partiet är en utomordentligtenkel ordning. Det finns inga komplikationer. Därför är naturligtvis dennalånga övergångsperiod ett utslag av de obotfärdigas förhinder, och för denskull är fortfarande kravet på lagstiftning berättigat. Detta krav är vidareberättigat ur den synpunkten att man aldrig vet vad som kan hända framöver.Kravet på kollektivanslutningen enligt det gamla mönstret kan ju kommatillbaka, och då är det bra att vi i lagstiftning har sagt ifrån att det intefår vara så. Jag yrkarsåledes bifall till reservationen i utskottsbetänkandet. har socialdemokraterna känt att trycket - inte utan också ute bland folk - har blivit allt hårdare. När de nu avtvång har beslutat att något ändra på sitt system, går man inte den raka vägen.Man inför inte bestämmelser som säger att man även i det socialdemokratiskapartiet skall ha en demokratisk ordning som innebär att den enskilde självbestämmer, utan vidare krångel, om han eller hon vill vara med. Nej, man harhittat på ett system som innebär att man försöker bevara kollektivanslutningenpå ett indirekt sätt. Det är inte i första hand den enskilde som står i centrumför det socialdemokratiska beslutet utan fortfarande organisationerna. Organisationsanslutningeninnebär, som det står i partistyrelsens yttrande, att "fackligorganisation, klubb, sektion eller avdelning ansluter sig till arbetarkommun".Det innebär att organisationen som sådan - helt oavsett hur många det finns iorganisationen med en helt annan politisk uppfattning - ansluts kollektivt tilldet socialdemokratiska partiet. Den andra modell som redovisas är den s. k.anslagsmodellen. Den innebär att "facklig organisation avsätter medel iden egna budgeten eller ger anslag till partiet, vilket helt eller delvis kananvändas till att bekosta medlemsavgifter i partiet för defackföreningsmedlemmar som individuellt ansluter sig till partiet". Förstkommer alltså anslaget från organisationen, och sedan kan det bli fråga om enoch annan individuellt ansluten individ. Det är en mycket märklig ordning somsocialdemokraterna har stannat för, och den visar, vilket tidigare talare harvarit inne på, att man inte är intresserad av den enskilde individen utan avden enskilde individens pengar - det är vad det gäller. Den enskilde individen skall, oavsett om han vill gå in idet socialdemokratiska partiet eller inte, genom organisationsanslutning ochandra fiffigheter vara med och betala till det socialdemokratiska partiet. Det beslut som man har tagit är mycket avslöjande. Jag berän en gång, herr talman, att få yrka bifall till utskottsreservationen. 4 (): Frågan om kollektivanslutningen har varit ettåterkommande debattämne här i kammaren under åtskilliga år. Förungefär , när vi senast diskuterade denna fråga, skedde det mot enhelt ny bakgrund. Den socialdemokratiska partistyrelsen hade nämligen tidigareunder hösten beslutat att förelägga partikongress ett förslag om attkollektivanslutningen skulle avskaffas och ersättas med individuell anslutningsamt att detta skulle vara genomfört . Trotsatt situationen då.helt hade förändrats vidhöll de borgeriiga partierna ettförslag om att i lag förbjuda kollektivanslutning till politiskt parti. Mansade sig inte kunna lita på den socialdemokratiska partistyrelsen utan framhöllatt man inte kunde veta vad som skulle bli partikongressens beslut. Mennu, herr talman, vet vi vad den socialdemokratiska kongressen har beslutat.Partistyrelsens förslag har konfirmerats, och övergången från kollektiv tillindividuell anslutning skall vara genomförd senast eller, för attvara exakt, och . Detär ingen lång övergångstid, när man betänker att man skall bryta upp från enmer än 90-årig tradition och utveckla nya former för den fackliga ochpolitiska samverkan, en samverkan som har betytt så mycket för vanUgamänniskors välfärd och frihet i vårt land. Det är genom denna nära samverkanmellan socialdemokratin och fackföreningsrörelsen som vi har fått allmänrösträtt, lagstadgad pension och semester, reglerad arbetstid, sjukförsäkringarsamt lagstiftning om arbetsmiljön, för att nu ta några exempel. Dettasamarbete kommer att vara lika viktigt och nödvändigt , omlöntagarnas intressen skall kunna garanteras och individernas frihet ökas. Menformerna för samverkan kommer att förändras. Medlemmarna i en facklig organisationskall kunna bli medlemmar i det socialdemokratiska partiet bara genom enindividuell ansökan. Utifrånsina utgångspunkter borde därmed de borgerliga företrädarna nu vara nöjda ochbelåtna, eftersom kollektivanslutningen kommer att upphöra. Men så tycks intevara fallet, eftersom man ändå framhärdar med att vilja lagreglera anslutningentill politiskt parti. För mig framstår det som mycket egendomligt att man vill lagstifta motnågot som inte längre kommer att existera. Detta agerande framstår som änmärkligare när vi ser tillbaka på hur denna fråga har behandlats här iriksdagen. Under70-talet och i samband med bl. a. grundlagsreformen diskuterades frågan omkollektivanslutningen mycket ingående. Endast ett parti -moderata samlingspartiet- ville då införa ett grundlagsstadgat förbud mot kollektivanslutningen. Fråndet partiets sida är man beredd att gå långt när det gäller inskränkningar iorganisationsfriheten. Folkpartietoch däremot ville att i första hand skulle uttala sig motkollektivanslutningen. Denna borde upphöra och över huvud taget inte förekomma.Man menade också att frågan i första hand inte borde lösas genom lagstiftningutan genom åtgärder från partiernas sida i form av opinionsbildning och diskussioner. Dennainställning från och sida motiverades med att man ogärnaville ge sig in på en lagreglering av organisationernas inre En sådanreglering skulle kunna få negativa konsekvenser på det föreningsrättsligaområdet, sades det då. Underde sex åren med borgerliga regeringar och därmed en borgerlig majoritet iriksdagen lades inget förslag fram mot lagstiftning på detta område. Trots detparlamentariska överläget ville man då tydligen värna föreningsrätten och istället förlita sig på opinionsbildningens effekter. Mennu när den socialdemokratiska partikongressen har fattat beslut om att ändrapartiets stadgar och avskaffa kollektivanslutningen vill man från borgerligthåll plötsligt lagstifta av preventiva skäl. Detta,herr talman, är synnerligen anmärkningsvärt, alldenstund man från folkpartietsoch sida tidigare av principiella skäl så starkt har markerat att maninte vill tillgripa en lagreglering som kan äventyra föreningsfriheten ochorganisationernas frihet att själva organisera sin inre verksamhet. Iexempelvis grundlagsberedningens betänkande, som och folkpartiettidigare har åberopat, sägs det att det är nödvändigt att visa stor varsamhet ifråga om en lagreglering av organisationernas inre verksamhet, eftersom ensådan reglering skulle kunna försämra förutsättningarna för en friåsiktsbildning. Om däremot otillfredsställande förhållanden uppstår, får man iförsta hand sätta sin lit till den offentliga debatten och kritiken. Ettlagstiftningsingripande kan te sig påkallat endast om kritiken står. maktlösinför obestridliga missförhållanden, sades det i grundlagsberedningensbetänkande. Dennagrundsyn och denna varsamhet med föreningsrätten har och centernkastat över bord. Denrepressiva attityd som ni nu gemensamt med visar upp avslöjar attni i grund och botten har varit ute efter något helt annat än omsorgen ommedlemsdemokrati, individens frihet och den öppna debattens effekter påopinionsbildningen i demokratiskt uppbyggda organisationer. Jagkan för min del inte frigöra mig från misstanken att denna anmärkningsvärdaomsvängning ytterst handlar om att "klämma åt" socialdemokraternaoch fackföreningsrörelsen samt att på köpet - om än bara i en fråga - fåmöjlighet att visa upp en borgerlig enighet. Då, herr talman, spelarprinciperna tydligen ingen roll längre, utan då får ändamålet helga medlen. Avslutningsviskonstaterar utskottet i sitt betänkande att beslut om avskaffande avkollektivanslutningen till det socialdemokratiska partiet nu har fattats ochatt anledning saknas att stifta lag i ärendet. Detsocialdemokratiska partiet kommer tillsammans med fackföreningsrörelsen attutveckla nya former för en samverkan baserad på en individuellmedlemsanslutning till vårt parti. Detär vår förhoppning att detta samarbete även i fortsättningen aktivt skall bidratill att öka den personliga friheten och välfärden för den enskilde löntagarenoch dennes familj samt att det skall vara garant för de vanliga människornastrygghet och inflytande i samhället. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan och avslag på motionerna omlagstiftning beträffande anslutning till politiskt parti. Anf.5 HANS NYHAGE (m) replik: ' påstår sig inte förstå varförde borgerliga ledamöterna vill lagstifta mot kollektivanslutningen när nusocialdemokraterna själva har avskaffat denna. Men så är det ju inte.Socialdemokraterna har inte avskaffat kollektivanslutningen. Situationen harsåledes inte förändrats ett enda dugg. Kollektivanslutningen pågår alltjämt,och den skall finnas i sin nuvarande form under ytterligare ett antal år.Därefter skall den ersättas med någonting som i princip innebär detsamma somden nuvarande anslutningen. Det skall nämligen bli en organisationsanslutning.Men det innebär i realiteten att människor som icke vill tillhöra detsocialdemokratiska partiet och som icke vill medverka till att drivasocialdemokratisk politik tvingas att göra det genom sina medlemsavgifter. Detär otillständigt att den här hanteringen skall fortsätta. menar att vårt krav innebär attorganisationsfriheten inskränks. Men vad är det som säger att man villinskränka organisationsfriheten, när man hävdar att medlemskapet skall varaindividuellt och frivilligt? Det är ju det enda vi begär. För oss framstår detsom fullkomligt självklart.