prot · GB0921 · 1987-12-31 00:00:00 — Detär just dessaåtgärder som vi efterlyser. Vi anser att de är oerhört viktiga i dettasammanhang. Och just när det gäller den ökade förekomsten av veneriskasjukdomar bedömer vi det som helt nödvändigt att medicinsk personal finns atttillgå för att kunna ge en korrekt information och för att kunna svara på deföljdfrågor av rent medicinsk karaktär som blir naturliga i detta sammanhang. 147 () replik: Vad gäller sex- och samlevnadsundervisningen kan jag helt instämma idet som Margö sade. Sedan reste hon frågan huruvida landstingenkommer att få ersättning med anledning av att klamydia förs in under smittskyddslagen.Ja, det har kommit propåer av det slaget från landstingen själva, och detkommer ofta propåer av det slaget när eller regeringen vill ändra ilagstiftningen på ett sådant sätt att landsting eller kommuner påverkas. Jagtror för min del inte att vi kan ålägga oss den restriktionen här i riksdagenatt vi inte tillgriper lagstiftningsvapnet utan att skicka med encheck till de myndigheter, enskilda människor, företag, osv. som påverkas avvåra beslut. Vi måste ibland kunna agera när vi märker att en ny fara dyker uppoch acceptera att det då blir ökade kostnader, som får betalas runt om isamhället av enskilda människor ur deras egna fickor, av landsfingen genomderas skattemedel, av kommunerna eller av företagen. Vi kan inte alltid åläggaoss den restriktionen att varje ny lag eller bestämmelse skall beledsagas av encheck från statsverket. Landsfingen har sin egen beskattningsrätt. De kan ta utpengar från sina medborgare för att fylla sina uppgifter inom hälso- ochsjukvårdens område. Detfinns också som bekant en speciell ersättning som landstingen kan få av staten.Den utveckling som har skett har lett fill att man harstandardiserat denna ersättning så att man byggt in en rad specialdesfine-radebidrag i en större ersättning. Det vore därför att gå i motsatt riktning, omman nu utöver den stora generella ersättningen också införde enspecialdestinerad ersättning för de ökade kostnader som kan uppstå genom attklamydia förs in under smittskyddslagen. 1987/88:2111 november 1987 Sexuelltöverförbara sjukdomar m. m. 148 MARGÖ (vpk) replik; Jag är givetvis nöjd med att har samma uppfattning somvpk när det gäller behovet av medicinsk personal i skolans sex- ochsamlevnadsundervisning. Men det hade jii varit ännu bättre om iutskottet hade agerat för vår reservation. Då hade vi kunnat foga en gemensamreservation till betänkandet, eftersom vår motion har avstyrkts av utskottet.Men det finns fortfarande möjhgheter för , om han är överens medoss, att rösta för reservationen. Närdet gäner frågan huruvida landstingen själva skall stå för de ökade kostnadersom kommer att bli följden av dagens beslut har vi från vpk:s sida en annanuppfattning än den som ger uttryck för. Om vi här i riksdagenfattar beslut som innebär att vi ger landstingen nya uppgifter som medför ökadekostnader, måste vi, enligt vår uppfattning, med den kostnadssituation sområder i landstingen också anvisa varifrån man skall få pengar. Öm vi integör det från sida, ser vi det som en uppenbar risk att landstingeninte har möjlighet att fullfölja de nya åtaganden som vi ger dem. Det är oftaså att man stupar på grund av brist på resurser. Landsfingen har också, om deblir ålagda något, vissa skyldigheter enligt lagen. Hälso- och sjukvårdslagen,som är en ramlag, ger ett landsting möjlighet att tillhandahålla resurser efterde särskilda förutsättningar som råder i det . På det sättet kanbekämpandet av klamydia bli mycket olika i landstingen delvis beroende påekonomin. Sexuellt överförbara sjukdomarm. 149DANIEL TARSCHYS (fp) replik: Vi har konstaterat att det i sak råder storöverensstämmelse mellan majoriteten i utskottet och Margö . undrar då varför vi inte har anslufit oss fill vpk:s reservation.En hövlig motfråga är varför vpk har brytt sig om att reservera sig, när de isak inte har någon uppfattning som awiker från utskottets majoritet. Detnaturliga hade kanske varit att bespara riksdagstrycket den här halva sidan ochi stället ansluta sig tin majoriteten, som ger uttryck för samma uppfattningarsom dem Margö här har utvecklat. När det gäller klamydia är det självfallet oerhört viktigtatt landstingen med kraft tar itu med det arbete som är så alldeles uppenbartnödvändigt och att de arbetar på att bekämpa och uppspåra de infektioner somfinns och som är ett allvariigt hot mot folkhälsan. Det går inte att varje gång som vi i fattar ettbeslut beledsaga det med en check. Konsekvensen av den linjen skulle ju bli attvi inte kan besluta om låt oss säga bilbälten i baksätet på bilarna utan attskicka pengar till bilisterna, att vi inte kan bestämma om vissa skyldigheterför kommunerna utan att skicka pengar till kommunerna, att vi inte kan påläggaföretagen förpliktelser utan att skicka pengar till företagen och att vi intekan ändra i hälso- och sjukvårdslagen utan att skicka pengar till landstingen.Den princip som Margö förespråkar leder till orimliga konsekvenser.Riksdagen måste som lagstiftande organ kunna ändra på lagsfiftningen i Sverigesrike utan att varje gång skicka med pengar till dem som blir drabbade av dennaförändring. Landstingen har som bekant en beskattningsrätt och kan användadenna beskattningsrätt för att täcka sina kostnader. Talmannen anmälde att Margö anhållit att fillprotokollet få antecknat att hon inte ägde rätt till ytteriigare replik. 150MATS O (): Jag känner ett behov av att som motionäruttrycka min tacksamhet över socialutskottets behandling, som har resulterat iett tillstyrkande av ett av yrkandena i min och motion. Mintacksamhet mot detta utskott är så mycket större som jag fick veta attäven min motion om bättre fotvård för diabetiker tillstyrktes . Mentill den återkommer jag . gäller det alltså den '"nya" sexuelltöverförbara sjukdomen klamydia. Utskottet föreslår nu att hos regeringenbegära att denna sjukdom skall hänföras till de veneriska sjukdomarna enligtgällande smittskyddslag. Jag ville citera "nya", eftersom bakgrunden tillmotionen är de erfarenheter jag som lokal sjukvårdspolitiker fått underåtskilliga år. Det var därför med viss förvåning jag erfor att frågan intetidigare varit aktuell i . Det är rapporter från engageradebarnmorskor och gynekologer i och från i län somgjort mig övertygad om att det är nödvändigt att också den här könssjukdomeninordnas i smittskyddslagen som en grund för en framgångsrik förebyggande ochbehandlande verksamhet. Lagen ärinte nödvändig för att samhället med den skall jaga smittade unga flickor och pojkar tillvård. Den stora betydelsen ligger i att inordningen av klamydia i lagen kommeratt medföra en enhetlig behandling och policy landet över. En annan stor fördelär att behandlingen av sjukdomen blir kostnadsfri för den enskilde. Jaghar t. ex. märkt på lokal nivå hur svårt det kan vara att i en ansträngdsjukvårdsbudget få plats för de utökade laboratoriekostnader som rutinprovtagningnär det gäller klamydia ger. Det rörde sig om ca . i vårtsjukvårdsdistrikt med 47 000 invånare. Det är därför litet oroväckande när jagser att i sitt remissvar till utskottet varnat för ökadekostnader och förutskickat att det kräver förhandlingar med staten. Det äroroväckande därför att det avslöjar en farligt kortsikfig syn påsjukvårdskostnaderna. Förebyggande åtgärder och provtagning för tidig upptäcktav klamydia är ju i själva verket en ekonomiskt lönsam affär försjukvårdshuvudmannen och för samhället. Detta framgår mycket klart avutskottsbetänkandet, där följdsjukdomar av klamydiainfekfioner beskrivs fillverkan och omfattning. Alla äggledarinflammationer och steriliteter som orsakasav klamydia blir självfallet mycket dyrare, för att inte tala om allt detmänskliga lidande - för att inte säga tragedier - som följer i klamydias spår. Jag är alltså mycket nöjd med utskottets tillstyrkande av förstayrkandet i vår motion. Trots detta och den lagändring som förutsätts följakommer det dock att krävas stora insatser ute hos sjukvårdshuvudmännen och ävenhos kommunerna i undervisning och på ungdomsmottagningar för att vi totaltskall lyckas förhindra att klamydia och de andra nya sexuellt överförbarasjukdomarna sprids till ännu större grupper, främst bland unga flickor. Överläggningenvar härmed avslutad. (Beslut i ärendet skullefattas vid nästa arbetsplenum.) 19§ Föredrogs socialutskottets betänkande 1987/88:2 om vissa abortfrågor. 151 (): I detta betänkande beträffande vissa abortfrågor framkommer egentligennågot nytt, så till vida att även utskottsmajoriteten markerar att det krävsvissa förändringar eller, rättare sagt, kan krävas vissa förändringar i nuvarandeabortlag. Det gjordes för all del också en markering , men det harsåledes gjorts på nytt. Detta gäller framför allt de sena aborterna. Jag hälsardetta med tillfredsställelse. Jag vill dock understryka att jag intetycker att det är tillräckligt. Jaganser att man måste ta upp frågan i ett betydligt vidare och bredare sammanhangutifrån följande motivering: Närabortlagen antogs hade vi i vårt samhälle ett annat värderingsmässigt klimat.Vi hade något av ett mer så att säga materialistiskt tänkande. det andrafrågor som på ett helt annat sätt mera markant tränger sig på. Detta gällerinte minst den unga generationen. Det är de existentiella frågorna. Det gällerfrågan om livets mening och livets djupa innehåll. Detta måste givetvis ocksåpåverka lagstiftningen i olika sammanhang. Det måste påverka vårt sätt atttänka och vårt sätt att vara, också som beslutande församling. Vi måste varalyhörda för de tongångar och de synpunkter som finns ute i samhället. Denna nyainriktning och renässans för behoven av värden, etik och liknande är något somockså påverkar de viktiga frågor som vi nu behandlar utifrån socialutskottetsolika betänkanden. En annan utveckling som har förändrats är denmedicinsk-tekniska. När abortlagen togs befann vi oss i en helt annan situationnär det gäller medicinsk teknik än vad vi gör , beträffande medicinskakunskaper och möjligheter i olika sammanhang. Jag tänker på utveckhngen när detgäller fosterdiagnosfik, provrörsbefruktning och en rad andra viktiga frågor.Jag tycker att denna utveckling är positiv. I de allra flesta fall står dennaforskning i Uvets tjänst. Genom denna forskning har vi kunnat få fram olikaläkemedel, vi har kunnat bota och hjälpa människor i oUka skeden och i ohkasituationer. Det är positivt. Den här utveckhngen ställer emellertid också nya kravutifrån de grundvärderingar och etiska värderingar som vi har - av traditionoch som människor. I det sammanhanget gör sig behovet av ett ökat rättsskyddför fostret och för rnänskligt liv gällande i större utsträckning än som harvarit fallet tidigare. Det mänskliga livet är något unikt. Vi är överens omdet. Det mänskliga livet kräver att vi också har möjlighet att slå vakt omrättsskyddet för det mänskliga livet i olika sammanhang. Vi måste få enövergripande, förutsättningslös utredning där vi utgår ifrån dessa olikasituationer och där vi kan pröva möjHgheterna att också få ett övergripanderättsskydd för det mänskliga livet. Jag vill också understryka att det är angeläget i dessasammanhang - när det gäller abortsituationer och oönskade graviditeter - attsamhällets stöd breddas i förhållande till nuläget. Jag tror att vi i betydligtstörre utsträckning än vad som är fallet måste inrikta en hjälpande ochstödjande verksamhet gentemot de kvinnor och de föräldrar som finns med i ettsammanhang när man utgår ifrån oönskade graviditeter. Den nuvarande abortlagenär inte tillräcklig i det sammanhanget. Jag tror att vi även på den punkten börse över de nuvarande förhållandena och den nuvarande situationen. Jag vill också understryka att jag personligen tycker attdet är angeläget att starkare markera det posifiva i en graviditet. Engraviditet, spirandet av ett nytt mänskligt liv, är något i sig oerhörtpositivt och livsbejakande. Att människor kan hamna i situafioner där defaktiskt ser detta som något negativt innebär att behovet av stöd och hjälp ide samnianhangen blir betydligt mycket större. Den mänskliga lojalitetskänslanmåste markeras betydligt starkare och betydligt mer än vad som är fallet . Jag vill hänvisa till .min reservation nr 4 iutskottets betänkande, som jag yrkar bifall till. Jag hävdar där att vi nubehöver en förutsättningslös utredning när det gäller ett ökat rättsskydd förfostret i dessa olika situationer. Det gäller i samband med genetik,fosterdiagnostik, provrörsbefruktning,transplantationskirurgi och forskning på embryon. Jag tycker att vi skall seutvecklingen när det gäller dessa viktiga frågor som positiv. Men utvecklingenstäner också krav. Dessa krav måste också utmynna i ett ökat rättsskydd för detmänskliga livet i ohka situationer. Med det anförda ber jag att än en gång få yrka bifall till minreservation. 152 INGA (vpk): begärde att regeringen skulle låta utreda vissafrågor angående abort. Ett enigt utskott begärde detta. Inget har hänt underdet år som har gått. Utredningen om det ofödda barnet har inte fått någottilläggsdirektiv av regeringen, såsom utskottet hade förordat. Någon annanutredning har inte heller fått ta hand om den frågan. Nustår vi åter inför ett tillkännagivande till regeringen i denna fråga.Utskottet begär återigen att regeringen skall se över vissa frågor i sambandmed aborter. Det är främst frågan om tidsgränsen vid som utskottetanser måste övervägas. Den medicinska utveckhngen har ändrat förutsättningarnasom abortlagens tidsgränser bygger på. Det går numera att rädda mycket förtidigt födda barn, och frågan om fosterdiagnostik måste också vägas in ibedömningen av aborternas tidsgränser. kan man rädda barn födda i 22-23veckan, och denna gräns kan också förväntas krypa ännu längre ner med fortsattmedicinsk utveckling. Det är därför som utskottet vill ha en översyn avabortlagen. Det är inte för att ändra själva grundprincipen om rätten till friabort där kvinnan själv bestämmer om hon vill fullfölja sin graviditet ellerinte. Det är viktigt att påpeka det förhållandet. Fosterdiagnostikenutvecklas också, och den kan nu utföras redan i sjunde eller åttonde veckan.Det innebär att också fosterdiagnostiken krockar med tidsgränserna iabortlagen. För mig är det stor skillnad att göra abort med resp. utanfosterdiagnostik. Att göra abort efter en fosterdiagnostik är att sortera bortett visst barn som man av oUka anledningar inte vill ha. Men att göra en abortutan fosterdiagnostik är att välja bort ett föräldraskap som rnan av olikaanledningar inte kan gå iland med. För mig är det stora skillnader. Fosterdiagnostikenär ett utsorteringsinstrument, en sorts kvalitetskontroll av foster.Fosterdiagnostiken är ett hot mot vår strävan att betrakta alla människor somlikvärdiga, att värna om alla människors lika värde. Den fria aborten måste manslå vakt om, men fosterdiagnostiken måste bekämpas. Vpkhar fört fram förslag i fråga om att bygga utpreventivmedelsrådgivningen, för att på så sätt förebygga behovet av aborter.Varje abort är en abort för mycket. Med en bättre preventivmedelsrådgivningoch med bättre preventivmedel skulle förmodligen antalet aborter kunna sjunka. Detgörs ungefär 30 000 aborter . Antalet har inte ökat utan hållit sigganska . Men jag tycker att antalet är för högt, även omjag aldrig skulle vilja föreslå någon begränsning av aborterna. Det gäller istället att förebyggande begränsa dem. Och det kan göras. Fortfarandeär av alla funföljda graviditeter oplanerade. Det betyder att manegentligen inte tänkt något barn. Det blev en graviditet därför att man intehade preventivmedel eller inte hade ett fungerande sådant. Denna siffrapresenterades av äbortkommitté, och den gäller fortfarande. En stordel av de barn som föds är således oplanerade - därmed inte sagt att dessa barninte skulle vara välkomna och att föräldrarna inte skulle glädjas åt barneteller åt graviditeten. Man kan ju mycket väl glädjas åt sådant som kommer utanatt ha planerats. Men denna siffra - de - visar på väsentligabrister i preventivmedelsanvändningen och också på brister ipreventivmedelsrådgivningen. Preventivmedelsrådgivningen ligger på landstingen, och detär landstingens sak att bygga ut den. utgick ett särskilt statsbidragför denna verksamhet. Men det bidraget är borttaget, till skada för bådeden rådgivning som finns och den som inte finns, dvs. den som inte byggs ut. räknade ut ett rådgivningsbehov. Detbehovet var stort. Varje kvinna behöver någon form av prevenfivmedelsrådgivningvartannat år, antingen rådgivning om vilket preventivmedel hon bör användaeller utprovning av ett nytt medel eller undersökning och förskrivning av t.ex. p-piller. Både utskottet och regeringen anser att det åliggerlandstingen - sjukvårdshuvudmännen - att se till att godpreventivmedelsrådgivning erbjuds de människor som bor inom resp.sjukvårdsområde. Så var det med den saken. Något ytterligare tycker varkenutskottet eller regeringen att det behövs. Men fortfarande har vi 30 000aborter , och var fjärde graviditet är oplanerad, bl. a. på grund avdåliga eller obefintliga preventivmedel. Nog finns det skäl för att ytterhgare göra något i dennafråga. Denna fråga kostar ju, dels för de kvinnor som måste genomgå abort, delsi ekonomiska termer för samhället. Om man vill motverka aborter finns det baraen väg att gå: att genom uppsökande verksamhet och genom upplysning försöka fåner antalet aborter, så att kvinnor - det handlar i alla fall i förstahand om kvinnor - får fillgång till bra preventivmedel och slipper hamna i enabortsituafion. Vpk har också föreslagit att det psykosociala stödet tillkvinnor och män i en abortsituation skall ökas. arbetar justnu-med nya allmänna råd angående aborter, och i denna översyn skall ocksåfrågan om ett utvidgat psykosocialt stöd tas upp. Vpk har därför inte följt uppyrkandet i motionen med en reservation, utan vi avvaktar och hoppas attsocialstyrelsen kommer fram med något bra. Alla preventivmedel borde vara gratis. Med aidsfrågan haråtminstone kondomerna blivit mer attraktiva som smitthämmare. Men alldelesoavsett aids borde kondomer och alla andra preventivmedel vara kostnadsfria förindividen. Aidsdelegafionen slår på stort när den delar ut ett paket kondomertill varje värnpliktig. Det verkar som om medlemmarna i delegationen har glömthur det är att vara ung, om man tror att ett paket skulle räcka både för atthindra aids och för att hindra oplanerade graviditeter. Jag tycker det ärganska aningslöst. Med dettayrkar jag bifall till vpk-reservationerna. 153 (): Vi har i en bra abortiag där kvinnan själv före utgången avtolfte havandeskapsveckan får avgöra om hon vill ha abort. De flesta aborter -- sker också . Att ingreppet kan ske tidigt innebärmindre risker för kvinnan och kräver som regel ingen sjukhusvistelse. Av den nutillgängliga statistiken framgår också att andelen aborter i förhållande tillgraviditeterna håller sig och att antalen tonårsgraviditeterfortsätter att minska. var det , den lägsta andelen sedan nyaabortlagen kom till. Detär rätt väg. Vi måste fortsätta våra ansträngningar för att få ner antaletaborter ytteriigare. En abort måste alltid ses som en nödfallsutväg. Men viskulle inte vinna något på att införa strängare regler. Vi skall vara heltklara på att aborter förekommer i alla länder. Sker det inte på laglig väg såsker det illegalt, med svåra följder för kvinnan. Och de somdrabbas hårdast är de fattiga kvinnorna, som inte har råd att gå till läkare.De rika kvinnorna kan alltid köpa sig en riktigt utförd abort. Därförär vår abortiags utgångspunkt att kvinnan själv inom vissa gränser avgör om honvill fullfölja en graviditet eller inte riktig. Det är också viktigt att honhar rätt att få aborten snabbt utförd. År1980 tillsattes en abortkommitté för att göra en utvärdering av abortlagen. Idet slutbetänkande som kom 1983 framgick att någon påtaglig ökning av antaletaborter inte hade skett då abortlagen varit i kraft. Dentendensen håller fortfarande i sig. Men för att undvika aborter är det viktigtatt det sociala nätverket är väl utbyggt, t.ex. att det finns lägenhetertillgängliga för blivande föräldrar, att barnomsorgen är väl utbyggd och attdet ekonomiska stödet fill barnfamiljerna är fillräckligt. Attgöra en ny, förutsättningslös översyn av hela abortlagen, som föreslås ireservation 5, anser vi inom utskottsmajoriteten inte att det finns skäl för.Däremot gav , på förslag från utskottet, sedanregeringen till känna att det med tanke på den medicinsk-tekniska utvecklingsom skett när det gäller att klara för tidigt födda barn är angeläget att ennoggrann genomlysning kommer till stånd. Detta gäner framför allt beträffandefrågorna om tidsgränsen för ett livsduglighet och vilkasäkerhetsmarginaler som bör finnas för att ett beslut om en sen abort inte kankomma att fattas alltför nära den tidpunkt när fostret kan bedömas somlivsdugligt. Utskottet ansåg därför att 18-veckorsgränsen bör prövas och attklara regler för sena aborter utformas. Utskottet understryker i sitt betänkande återigen det angelägna attarbetet inom regeringen med denna fråga inleds omgående och att den tas upp isamband med det pågående utredningsarbetet på fosterdiagnostikens område. Närdet gäller reservation 4 om en allmän genomgång av fostrets rättsskydd,avstyrker utskottet denna med hänvisning till de uttalanden som görs ibetänkandet SoU 1987/88:4 om genteknik. Beträffande detta efteriyser ocksåutskottet regeringens övervägande med anledning av inseminationsut-redningenoch gen-etikkommitténs tidigare förslag. Detta betänkande kommer att behandlassenare här . När det gällervpk-reservationerna om preventivmedelsrådgivning och 10Riksdagens protokoll 1987/88:21 kostnadsfriapreventivmedel vill jag säga att det är sjukvårdshuvudmännen som skall erbjudaen bra preventivmedelsrådgivning, vilket också sker på många håll. Många har t.ex. inrättat speciella ungdomsmottagningar. Detär emellertid också viktigt attde erbjuder de abortsökande ett bra och allsidigt psykosocialt stöd.Socialstyrelsen arbetar med dessa frågor, och man håller på attutarbeta allmänna råd. Utskottet kan inte tillstyrka förslaget om kostnadsfriapreventivmedel. Det är, som sade, riktigt att man nu har börjat attdela ut kondomer på regementena. Och det kan ju vara en bra idé att gepreventivmedel till de unga. Men jag tror att de flesta ungdomar, och ävenvuxna, har råd att själva bekosta sina preventivmedel. När det gäller p-piller har tidigare uttalat attregeringen noga måste följa den utveckling som skedde på grund av de ändradereglerna beträffande läkemedelsrabatter och utskrivningen av pillren. Också när det gäller preventivmedelsforskning understrykerutskottet att det är angeläget med ett fortsatt och intensifierat forsknings-och utvecklingsarbete såväl när det gäller prevenfivmedel för kvinnor som förmän. Det pågår också sådan forskning både i och internafionellt. Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan i utskottets betänkande i sin helhet och avslag på samtligareservationer. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 154INGA (vpk) replik: abortkommitté beräknade att varjekvinna behövde preventivmedelsrådgivning . Det innebär alltså atthälften av alla fertila kvinnor behöver en sådan rådgivning . Jag tycker att det - det sades också i denna utredning -behövs en norm för att trygga utbyggnaden av rådgivningen. säger att det ligger på sjukvårdshuvudmännens ansvar att erbjuda en brarådgivning och att de skall trygga utbyggnaden. Men det gör man ju inte. Jagtror inte att det är något område som tillnärmelsevis kommer upp till den nivåsom beräknades utredning. I vilket fall som helst var man när viarbetade med den här frågan långt ifrån denna norm för utbyggnad. Och det ärännu inget landsting som har kommit upp till den nivån. Eftersom av de fullbordade graviditeterna äroplanerade föreligger det ju ett oerhört stort behov avpreventivmedelsrådgivning och preventiv-medelsutprovning. Att det är en sådanstor andel graviditeter som inte är planerade beror på attpreventivmedelsrådgivningen är dåligt utbyggd.