prot · GB0983 · 1987-12-31 00:00:00 — När mamman sedan i denna sorgesituation fickdödsbevisprotokollet, visade det sig att man hade gjort en mycket ingåendeobduktionsundersökning. Jag kan inte bedöma nödvändigheten av detta i det härfallet. Mot bakgrund av det samtal jag hade med denna mamma villjag ändå att statsrådet skall lägga på minnet att det är fråga om mycketkänsliga problem, inte minst för de anhöriga. Man bör verkligen inte gå längreän vad som är absolut nödvändigt för att klarlägga ett dödsfall. Den berättelsejag fick här - en händelse ur verkliga livet, som kan drabba vemsom helst -visar att vi måste se över gällande lagstiftning. Jag vill än en gång fråga statsrådet hur detkommer att ta innan vi kan få de aviserade utredningarna redovisade. Låt migockså fråga om det i dessa utredningsuppdrag finns något krav på att belysaomfattningen av obduktioner när det t. ex. gäller dödsbevisobduktioner. Efter att ha lyssnat till - och då särskilt inledningen - kan jag säga att jag i stor utsträckningdelar den oro och den olust som hon känner inför det som vi har kunnat ta delav i massmedia. Enligt obduktionslagen har det vid obduktionergällt saitima samtyckesregler som vid organdonationer, i de fall dödsorsaken ärkänd. En obduktion får inte ske mot den avlidnes eller mot de anhörigas vilja.Om dödsorsaken är okänd, får obduktion däremot alltid ske om det behövs för attorsaken till dödsfallet skall kunna fastställas eller för att en viktigupplysning om sjukdomens beskaffenhet skall kunna erhållas. I likhet med dem som har talat här tror jag att det ärangeläget att hålla antalet obduktioner nere. I många fall kan det emellertidvara mycket viktigt med en obduktion för att få en upplysning om en sjukdom.Man får inte glömma bort att obduktionen är en viktig kunskapskälla. Den kan gede anhöriga besked om en dödsorsak, som de upplever som mycket viktig att fåreda på. Obduktionen kan också utgöra underlag för forskning och utveckling,för att man t. ex. skall kunna förebygga olycksfall. En obduktion kan också gebesked om effekten av en behandling som patienten har fått. Det skallnaturligtvis göras en avvägning mellan respekten för denenskildes och de anhörigas integritet och de skäl och de behov man har när detgäller att obducera. Vi är helt överens om detta. I mitt interpellationssvar har jag redovisat vad som är pågång. Det finns flera utredningar som behandlar dessa frågor. Det sker enöversyn av transplantationslagen. Utredaren startade under 1987.Tillsynsutredningen startade något . Det är svårt att säga exaktnär dessa utredare är klara med sina arbeten. Preliminärt skall bådautredningarna lämna förslag . 19 (): Jag vill än en gång understryka att vad somhänder med dem som dör på våra sjukhus är av stor vikt också för vården av demsom lever. Och förtroendet för sjukvården påverkar förmågan att bota, och detförtroendet är i sin tur beroende av respekten för människan som helhet, sombåde kropp och själ, som både levande och död. En springande punkt i socialutskottets kritik av denslappa tillämpningen av gällande regler, en kritik som har framförts underflera år, är att de tillämpas alltför godtyckligt. Och intentionen bakomobduktionslagen, där det talas om återhållsamhet när det gäller ivern attobducera, har fallit bort, trots att det är lagens andemening. Det åligger regeringen att vårda dessa lagar, t. ex. densom handlar om obduktioner. Då kan man inte nöja sig med att lagens andaförflyktigas så att bara lagens bokstav finns kvar. har haft anledning att vid upprepadetillfällen behandla krav på översyn av reglerna för obduktion. Utskottet harriktat sig till regeringen , och . Varje gånghar utskottet understrukit behovet av översyn av både rättsmedicinska och kliniskaobduktioner och av reglerna för samtycke. Utskottet har också understrukit attriksdagen skall få en redovisning av utfallet av nuvarande regler just motbakgrund av den höga obdukfionsfrekvensen - av dödsfallen. Utskottet harockså efterlyst en skärpning av ansvarsreglerna när det gällerobduktionsverksamheten. För att ytterligare understryka detallvarliga i situationen har utskottets centerpartistiska och moderataledamöter reserverat sig för ett tillkännagivande till regeringen. Det är högtid för regeringen att avlämna förslag. 20GÖTE (): Jag skall än en gång fråga statsrådet omutredningsuppdraget även innefattar synen på omfattningen av obduktionerna. Jagtänker då på antalet obduktioner. Antalet har nämligen ökat på ett sätt som viinte förutsåg när lagen antogs. Det finns utifrån de etiska problem som manmöter i samband med obduktioner också stor anledning att verkligen ta upp ochbelysa denna fråga. och moderata samlingspartiet har bl. a. krävtatt det verkligen skall göras en klar belysning när det gäller dessa frågor ochatt målsättningen skall vara att minska antalet obduktioner. Jag förstår statsrådets syn när det gäller motivet förobduktioner i olika sammanhang - dels för att fastställa dödsorsaken, dels föratt få klarlagt huruvida en viss medicin eller en viss behandling har påverkatpatienten. finnsockså rent vetenskapliga motiv i övrigt. Alla dessa motiv är i sig kanskevälgrundade. Men vi måste få klara gränser när det gäller orsaken tillobduktioner. Om det gäller att enbart klarlägga orsaken till dödsfallet menarjag att man inte skall företa en mer omfattande obduktion än vad som ärnödvändigt för att klarlägga dödsorsaken. Man skall då inte utvidga obduktionenså att man också t. ex. kan uppnå vissa vetenskapliga erfarenheter. Utifrånmin uppfattning krävs det då ett annat motiv. Det är i detta sammanhang som denenskilda människan måste få vara med i större utsträckning än vad som är falleti dag. Likaså måste det ske en klarare redovisning av vad som hänt i sambandmed en obduktion. Jag tror att dessa frågor måste belysas mera ingående änvad, som det verkar, statsrådet har för avsikt att göra inom ramen för denämnda utredningarna. Jag vill fråga: Ligger i utredningsuppdragetockså strävan att minska antalet obduktioner i förhållande till vad som förnärvarande är fallet? Till vill jag säga att i dekommittédirektiv som regeringen har antagit finns infört vadsocialutskottet har sagt vid olika tillfällen och alltså det uppdrag somriksdagen har gett regeringen. När det gäller minskningen av antalet obduktioner och vadsom står i utredningsdirektiven vill jag påpeka vad jag har sagt i mittinterpellationssvar, att har föreslagit olika åtgärder för attminska antalet rättsmedicinska obduktioner. Den utredningen harremissbehandlats och bereds nu i . gör en allmän översyn avsamtyckesreglerna. Man skall alltså överväga formerna för samtycket, och mankommer också att fundera över vid vilka tillfällen obduktion kan få göras.Utredningen är inställd på att göra en bredare översyn, vilket alltsåsammanfaller med det tog upp. 22 (): Jag har förstått avstatsrådets svar att målsättningen är klar när det gäller rättsmedicinskaobduktioner. Utredningen behandlas nu inom ramen för remissförfarandet. Kan jagtolka statsrådets senaste besked på det sättet att det inom ramen förtilläggsdirektiven finns ambitionen att också minska antaleticke-rättsmedicinskt motiverade obduktioner? 23ULLA TILLÄNDER (c): Den kritik jag har velat ge uttryck för avsertillämpningen av de regler som gäller och som har blivit alltförslentrianmässiga, slappa och lämnar för mycket åt godtycket. Den kritikenimplicerar min kritik av att kontrollen av efterlevnaden av lagen inte harskötts. En annan kritik har också formulerats av ett enigt socialutskott. Jag vill sluta med att understryka att jag också harförståelse för flera av de motiv för obduktion som socialministern nämner.Förutom att de regler som Om äldrevården genom anhöriga gäller borde tillämpas enligt bokstavens anda borde deockså ändras i riktningen att ge den enskilde rätt att som en gåva i livetstjänst medge obduktion. Jag vill bara till säga att transplantationsutredningeninte får några tilläggsdirektiv, utan de direktiv den har fått täcker redanhela frågan. Överläggningenvar härmed avslutad. 6 §Svar på interpellation 1987/88:190 om äldrevården genom anhöriga har frågat mig om jag avseratt vidta sådana förändringar i pensionsreglerna att möjlighet till s. k.växelvård står till buds utan sänkt pension. Växelvård är en ny vårdform som vuxit fram under senare åroch som innebär att en person vårdas omväxlande i hemmet och på sjukhem.Vårdformen används mest för ,att avlasta den som vårdar en sjuk person jhemmet. Det förekommer dock att den sjuke efter ett regelbundet schema vårdasomväxlande i hemmet och på sjukhem. Det som föranlett , interpellation är,den bestämmelse som finns i 10 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän försäkringoch som innebär att en gift pensionsberättigad som stadigvarande lever åtskildfrån sin make skall betraktas som ogift ur pensionssynpunkt. Detta medför ennågot förhöjd folkpension, eftersom pensionen för en ogift folkpensionär utgör96 % av basbeloppet, medan en gift pensionär får av basbeloppet om bådamakarna har hel pension. Om två makar som tidigare betraktats som ogifta urpensionssynpunkt på grund av att den ena maken vårdats på ett sjukhem övergårtill växelvård kan detta innebära att de på nytt betraktas som sammanboende,vilket medför en viss sänkning av folkpensionen för dem båda. Som framgår av vad jag sagt är växelvård framför alltavsedd att utgöra en avlastning för den person som normalt vårdar den sjuke. sådan situation betraktas två makar som sammanboende i utgångsläget, ochnågra kortare yårdperioder på sjukhem förändrar inte detta. Om det däremot ärså att en person som tidigare vårdats på sjukhem och uppburit pension som ogiftövergår till växelvård, måste sannolikt vårdtiden i hemmet vara längre änvårdtiden på sjukhemmet för att skall ompröva sitt tidigarebeslut att betrakta makarna som ogifta ur pensionssynpunkt. Enligt vad jag har fått veta angående utvecklingen inomväxelvården blir det alltmera vanligt att den sjuke vårdas större delen avtiden i hemmet. Det blir då ingen tvekan om att han skall betraktas som gift urpensionssynpunkt. Eventuell ersättning för vårdinstansen bör då utges i annanform än genom höjd folkpension. Jag är således inte beredd att föreslå någraändringar i pensionsreglerna i det här avseendet. Anf.26 (): Jag tackarsocialministern för svaret på min interpellation. Påäldre dar skall man kunna känna sig trygg och veta att vård och hjälp finns attfå när det behövs. Alla äldre, även de som inte klarar sig på egen hand,behöver sociala kontakter och aktiviteter och behöver känna sig självständiga. Detfinns inte en forrri som passar alla. Äldreomsorgen måste rymma en mångfaldmöjligheter, både vad gäller bostad och vad gäller service. Institutionsvården,som förr ofta var det enda alternativet, byts ut mot andra alternativ. Undersenare år har verksamheten inom långfidsvården utvecklats till att förbättrapatientens livssituation genom såväl kvalificerad som effektiv rehabilitering.Detta har lett till att även långvårdspatienter kan återvända hem . Anhöriga tar på sig ett stort ansvar och ofta också en tungarbetsbörda. De flesta anhörigvårdare är i ungefär samma ålder som den vårdade.Det är make eller maka som t.o.m. har uppnått pensionsåldern som ställer upp.För samhället som helhet är det positivt när anhöriga vill hjälpa och biståsiria närmaste. Införandetav s. k. växelvård blir allt vanligare. Det irinebär att två patienter delar påen sängplats. När den ena patienten är hemma en eller finns det enannan patient på sjukhemmet. Att ett sådant system har kunnat genomföras är istor utsträckning anhörigas förtjänst. Avsocialministerns svar framgår att om en person som vårdats på sjukhem ochuppburit pension som ogift övergår till växelvård, måste sannolikt vårdtiden ihemmet vara längre än vårdtiden på sjukhemmet för att skallompröva sitt tidigare beslut att betrakta makarna som ogifta ur pensionssynpunkt. Dethar inträffat att en försäkringskassa ändrat sitt tidigare beslut och betraktarmakarna som stadigvarande sammanboende i ett fall där vårdtiden i hemmet intevarit längre utan exakt lika lång. Jag vill därför be socialministern om ettförtydligande. Är det etf riktigt förfarande från sida att isådana fall där vårdtiden är exakt lika lång ändra tidigare beslut fillvårdtagarens och vårdarens nackdel? Växelvården har litet olika organisation i olika delar av landet. som är vanligast och som sannolikt kommer att bli den som dominerarinnebär att den sjuke normalt sett vårdas i hemmet och att vårdaren med hjälpav växelvård kan få avlastning under längre eller kortare perioder. Jagkan inte, , avgöra den aktuella frågan. Om man tycker att försäkringskassanhar fattat ett felaktigt beslut finns det möjlighet att besvära sig överbeslutet, och då blir det alltså én omprövning. Man kan i första hand begära enomprövning av kassans beslut. Sedan kan man, som säkert vet,gå vidare och överklaga tills man kommit till högsta instans, som ärförsäkringsöverdomstolen. Det är den vägen man måste gå för att få klarhet idenna fråga. Om äldrevården genom anhöriga 28STINA (): Jag känner till dessa regler,socialministern. Det jag vill peka på är något som jag har erfarit från mitteget landstingsområde. Det finns flera personer som efter en tids vistelse påsjukhem och efter rehabilitering mycket väl skulle kunna klara ay en växelvårdunder kortare perioder med anhörigas hjälp. på sjukhem, en veckahemma, dvs. lika på sjukhus som hemma. På grund av sätt att hanterapensionsfrågan känner sig inte värdtagaren eller den anhörige eller personalenvid sjukhemmet motiverade att arbeta med systemet. Jag har också erhållit ett brev från endistriktsläkare som tar upp precis samma sak. Han harblivit uppmärksammad påen, som han kallar det, orättvisa. En patient har växelvård på sjukhem där hanvårdas för att sedan vistas hemma. Jämfört med dentid han var intagen på sjukhem får hans hustru nu lägre pension. Det är att beklaga att socialministern inte klartvelat uttala om gränsen går hemma eller om lika vårdtidskall gälla som gräns. En positiv behandling i pensionshänseende är positivtför den vårdande men också positivt för hela samhället. Inte sällan är det såatt de anhöriga pensionärerna har låg pension. Jag skulle vilja ge socialministern en chans attytterligare besvara frågan: Hur skall pensionerna hanteras hemma som på sjukhem i växelvärdsalternativet? Det är tydligen där somproblemet ligger och svaret finns. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Föredrogs och hänvisades 1987/88:96till näringsutskottet ' 1987/88:128 till jordbruksutskottet 8 SAnmäldes och bordlades Propositionerna 1987/88:85om miljöpolitiken inför 1990-talet 1987/88:95 om datapolitik förstatsförvaltningen /88:101 om lag om brandfarliga och explosiva varor1987/88:102 om utveckling av yrkesutbildningen i gymnasieskolan 1987/88:104 omkulturmiljövård 1987/88:105 om jämställdhetspolitiken inför 90-talet1987/88:107 om målsägandebiträde 1987/88:109 om urval m.m. tillhögskoleutbildning 1987/88:110om den framtida verksamheten vid 1987/88:112 omlokalisering av en för totalförsvaret gemensam skyddsskola 1987/88:113om kompetensinriktad vuxenutbildning för psykiskt utveck- Prot. lingsstörda,särvux 14marsl988 1987/88:115om anslag till plan- och bostadsverket, m.m. 1987/88:116 om studiemedel1987/88:117 om reglering av priserna på fisk m. m. 1987/88:119 om godkännandeav ändringar i 1987/88:121 om extra höjning av basbeloppetm.m. 1987/88:122 om ändringar i kriminal- och polisregisterlagarna m.m.1987/88:126 om inriktningen av verksamheten vid statens hundskola m. m.1987/88:129 om vissa sjöfartspolitiska åtgärder 1987/88:131 om ändrade reglerför bostadsbidrag till ungdomar 9 § Anmäldes och bordlades 1987/88:20Riksdagens revisorers berättelse över granskningen av Stiftelsen jubileumsfonds verksamhet /88:21 Styrelsens för Stiftelsen berättelse överfondens verksamhet och förvaltning 10 § Anmäldes och bordlades medanledning av prop. 1987/88:89 om begränsningar i vittnesplikten 1987/88;Ju17 av () 11 § Anmäldes och bordlades Konstitutionsutskottetsbetänkanden 1987/88:26om anslag till datainspektionen (prop. 1987/88:100 delvis) 1987/88:27 om stödtill politiska partier (prop. 1987/88:100 delvis) 1987/88:28 om anslag tillallmänna val (prop. 1987/88:100 delvis) 1987/88:29 om anslag till de kungl.hov- och slottsstaterna (prop. 1987/88:100 delvis) 1987/88:21 om trafikpolitiken inför 1990-talet (prop.1987/88:50 delvis) 1987/88:23om anslag till polisverksamheten rörande brott mot rikets säkerhet m. m. 1987/88:100 delvis) 1987/88:24 omanslag till statsrådsberedningen m.m. (prop. delvis) 1987/88:25 om anslag till justitiekanslern (prop.1987/88:100 delvis) 1987/88:26 om anslag till brottsskadenämnden (prop.1987/88:100 delvis) 1987/88:27 om anslag till m.m.(prop. 1987/88:100 delvis) Prot.1987/88:83 betänkanden 1987/88:15om ändrade regler vid löneutmätning och införsel (prop. 1987/88:59) 1987/88:16 om marknadsföring avalkoholdrycker, snabbvinsatser och tobak 1987/88:17 om nordiska boskillnadsmål(prop. 1987/88:83) 1987/88:18 om anslag till bokföringsnämnden (prop.1987/88:100 delvis) 1987/88:15om vårdbidrag för handikappade barn (prop. 1987/88:46 delvis och 1987/88:100 delvis) 1987/88:16 om bidrag tillföräldraförsäkringen (prop. 1987/88:100 delvis) 1987/88:9 om anslag fill arbetsmiljö m.m. (prop.1987/88:100 delvis) 1987/88:11 om gallring enligt socialtjänstlagen (prop. 1987/88:76) 1987/88:21 om abortlagen , , 12 §Meddelande om interpellationer ' Meddeladesatt följande interpellationer framställts 1987/88:206 av () till statsrådet om villkoren för vissa närradiosändningar: Genom "allemansradio" ochsedan genom samarbete mellan Radio och harfullmäktigesammanträdena i direktsänts' i radio.Detta har varit mycket uppskattat i en kommun med stora geografiska avstånd.Fullmäktigedebatterna har på detta sätt kommit ut till människor.Radioföreningen finansieras genom medlemsavgifter, föreningsbidrag ochkommunalt bidrag. Men upphör utsändningarna, sedan lokalradions juristförklarat att det förslag till avtal som förelegat med radioföreningen iLjusdal innebär en finansiering som strider mot 11 § i lokalradions avtal medstaten. En finansiering av utsändningarna är inte tillåten. För den kommunala informationen i är det ett svårtbakslag att radioutsändningarna upphör. Medhänvisning till ovanstående vill jag fråga kulturministern: Vill statsrådet - om den tolkningav avtalet som gjorts i det aktuella fallet är riktig- medverka till att den formav information som har skett i ändå kan fortsätta? 1987/88:207av (fp) fill statsministern om viss export av granatgevärsammunitiontill ; Enligt uppgifter som lämnats av fidigarechefstjänstemannen i FFV, , skulle FFV under Vietnamkrigetsdagar med samtycke från dåvarande utrikesministern och eventuella ytterUgareföreträdare för regeringen ha exporterat granatgevärsammunition tillStorbritannien för vidare befordran till . Detta skulle ha sketttrots att regeringen officiellt stoppat alla leveranser av vapenoch ammunition till eftersom detta land deltog med trupper i krigeti . ÄrSigfrid Akselsons uppgifter korrekta? Omså är fallet, vilka av de dåvarande statsråden kan ha varit informerade om vadsom hände och var också oppositionspartiernas ledare underrättade om saken? Mellan vilka år skulledenna vapenexport ha ägt rum? 1987/88:208av () till statsministern om vapenembargot mot underVietnamkriget: Grunden för den svenska vapenexportpolitiken är attdet i princip råder ett förbud, från vilket undantag kan meddelas efterprövning i varje särskilt fall. För tilltron till neutralitetspolitikoch fill vår politik i freds- och nedrustningsfrågor är det nödvändigt attdenna prövning sker på ett konsekvent sätt och att de principer för prövningensom fastställts av statsmakterna också tillämpas i praktiken. Desmuggelaffärer och andra tvivelaktigheter som uppmärksammats på vapenexportensområde har varit ägnade att starkt rubba tilltron till densvenska vapenexportpolitiken. I första hand tvingas man konstatera allvarligabrister i exportföretagens vilja att efterleva det svenska regelsystemet och imyndigheternas förmåga att framtvinga en sådan efterlevnad. Nyligenframförda anklagelser om att en företrädare för den skulleha tagit initiativ för att ett vapenembargo som regeringen själv beslutat omskulle kringgås, förbättrar inte situationen. De är ägnade att ge näring åtmisstankarna att vissa oegentligheter i vapenhandeln skett med regeringensoch/eller myndigheternas goda minne. Trots att förflutit sedan denåberopade händelsen skulle ha inträffat är det viktigt att bringa fullständigklarhet i frågan. Med hänsyn till frågans känsliga karaktär borde en oberoendeutredningsgrupp tillsättas med möjlighet att forska både i svenska ochutländska källor. Skulle det framkomma att anklagelserna har någon grund, måstegarantier skapas mot ett upprepande. Med hänvisning till det anförda vill jag ställa följandefrågor till statsministern: Är regeringen beredd att tainitiativ till en oberoende utredning av det påstådda kringgåendet av vapenembargo mot under , i syfte att nå fullständig klarhet? 2, Är regeringen beredd att, ompåståendena skulle visa sig ha grund, vidta åtgärder för att förhindra att något liknande kan inträffa igen? 1987/88:209av (vpk) till statsrådet om flyktingar frånChile: I de flesta kommuner i landet visarinvånarna sin solidaritet med flyktingar. Med ett allt intensivare arbeteförsöker de pressa regering och invandrarverk till en mer human behandling avflyktingar. I min egen hemkommun, i , växer stödettill de chilenare som lever under hot om utvisning eller som tvingas hållasig gömda efter regeringsbeslut om utvisning. En stark känsla av hoppfullhettändes av , när hon för sedan höll ett fredstal i Göteborginför församlade landsmän och flyktingar: Det finns några fascistiska diktaturer kvar i världen. Deallra värsta är och . Med oss här \ kväll har vi många chilenskavänner och det känns vanmäktigt att det är diktaturen togmakten i . sade ; "Den fred som man sägerråda i är en falsk fred, en gravarnas och terrorns fred. folk fårutstå ohyggliga lidanden. Vi vet inte hui-länge detta kommeratt fortgå, menförr eller senare kommer blodsregimen i att försvinna i sin oändligaförnedring och skam, saknad av få, föraktad av hela den demokratiska världen.Ibland kan hotet upplevas som förtvivlan. Det finns ju skrämmande våldsregimersom bestått länge, men vi vet också att folkens frihetslängtan aldrig kanutrotas. Folkens frihetslängtan växer sig allt starkare och diktaturerna kommeratt störtas. Dokumentationen av övergreppen kommer att gå till historien somskräckexempel på det djupaste förfall människor kan uppvisa. Bilden av Pinochetjuntan består. Med ovanståendebeskrivning av bärs tal vidare av alla dem som längtarefter en och av dem som solidariskt håller flyktingar gömda, deltar istödaktioner och samlar namnunderskrifter som vidarebefordras till deri svenskaregeringen. När det nu avslöjats att flyktingar bokförts dubbelt påinvandrarverket borde det också stå klart att den falska propagandan om attSverige skulle översvämmas av flyktingar måste avfärdas med större auktoritetän tidigare från regeringens sida. Till kommer grovt räknat endast entiondels promille av världens flyktingar. Varför har dä utrymmet minskat sedanOlof Palmes ovan citerade tal hölls? Utvisning av chilenare som i sökt politisk asylhar ökat kraftigt. Av de mer äri hundra chilenare som är bosatta i kommunhar en fjärdedel fått avslag från invandrarverket, i tiofall också frånregeringen, när de begärt politisk asyl. Samtliga utvisade tvingas nu hålla siggömda. Ett exempel är småbarnsfamiljen . Familjen har variti och deras lilla flicka har under ettoch vistats på . Daghemspersonalen, liksom ocksåett stort antal kommuninvånare i övrigt, deltar i solidaritetsarbetet för dechilenska familjer och ungdomar som i likhet med småbarnsfamiljen irädsla för att återsändas till Pinochetjuntans befinner sig i flykt. En stor grupp av flyktingarna i tog sig till Göteborgför att lyssna på fredstal.