prot · GB09108 · 1987-12-31 00:00:00 — Socialdemokratiska företrädare har från denna talarstolsagt mänga härda ord om nackdelen med att sänka marginalskatterna.Finansutskottets ordförande sade i den senaste debatten vi hade omdenna fråga att en sänkning av marginalskatterna gynnar bara de högavlönade.Jag undrar ibland vad finansministern svarar alla de människor som säger attdet inte är någon idé att vidareutbilda sig, eftersom den extra skatten tar såstor del av löneökningen. Vad säger han till alla de företagare som hävdar attdet inte är någon idé att satsa på expansion av företaget, eftersom finansministerntar hand om en sä stor del av den inkomstökning som blir följden om det helalyckas? Vad säger han till alla de vanliga löntagare som tar utöverfidsersättning i kompensationsledighet i stället för i pengar på grund avatt skatten tar så stor del av extrapengarna? Anser han att de bluffar elleratt de resonerar fel? Varför har finansministern låtit marginalskatterna stigasedan 1985? Resultatet av den socialdemokratiska skattepolitiken under desenaste åren är faktiskt att fler människor fått högre marginalskatt. Faktum är att med dagens höga marginalskatter resonerardessa människor alldeles riktigt - det lönar sig för dåligt att vidareutbildasig, det lönar sig för dåligt att ta risker och satsa på expansion av företag,det lönar sig för dåligt att jobba extra . Det är detta man enligtfolkpartiets uppfattning måste ändra på genom att rejält sänkamarginalskatterna och -det är inte minst viktigt - se till att den sänkning somgenomförs blir bestående, dvs. att man återinför det fulla inflationsskyddet.Om vi inte gör det blir resultatet att vi går miste om viktiga och värdefullaarbetsinsatser och expansionsmöjligheter. Vi går miste om en produkfionsökningsom skulle kunna medföra ökat välstånd för alla. I en tidigare debatt använde försvarsministernuttrycket "stor i ord men tom i gärning". Det gällde ett annatärende, men enligt min mening stämmer detta uttryck väl in pä finansministernoch den förda skattepolitiken. och folkpartisterna exercerar medstor frenesi med begreppet "skattetryck". Man vill få det att låtasom om regeringen höjer skatten, därför att den njuter av att göra det och ärroad av skattehöjningar. Vad är det då som konstituerar det höga skattetrycket iSverige? Den sidan av saken berör man aldrig i de här debatterna. Skattetrycketbestäms icke av viljan att höja skatterna utan av utgiftstrycket. Vad har vi dägjort när det gäller utgiftstrycket? när socialdemokratin övertog regeringsansvaret varutgiftsande len av bruttonationalprodukten . Detta har vi, herr talman, sänkt till 82 . Vad gjorde fyra borgerliga regeringar ? Jp, dehöjde Prot. 1987/88:108 utgiftstrycket från 1982. Jag vill säga till och : Hade nikunnat hålla i i. ,. utgifterna så hade vi inte behövt diskutera några skattehöjningar alls i ' Det är där, i förmågan att ta ned utgiftstrycket, somviljan att sänka skattetrycket avslöjar sig. Det är också förmågan att göra detsom visar hur man kommer att kunna sänka skatteandelen i . Ochdet arbetet har vi bedrivit med en helt annan effektivitet än ni och med raktmotsatta resultat mot vad ni uppnått: vi har sänkt utgiftstrycket, som ni hadehöjt oerhört kraftigt. Tittar jag nu på den kökkenmödding som de borgerUgamotionerna och förslagen till årets riksdag utgör och de valprogram ni läggerfram, är det bara en slutsats jag kan dra; Det är möjligt att ni inte orkarhöja skatterna, men däremot kommer ni, för att nå fram till något slags enigheti besluten, att öka utgifterna och därmed, när ni väl har försattstatsfinanserna i oreda igen, tvinga nästa regering att vidta åtgärder av sammaslag som vi har tvingats vidta. , herr talman, noterar jag att i dagicke åberopar vare sig eller . 32 BO (): Inte heller svaradefinansministern på vad regeringen syftar till att göra när det gäller denframtida skattepolitiken utan förföll mera till att diskutera den borgerligaregeringens politik när vi väl har tillträtt efter valet ; det är juintressant i och för sig. Jag tillåter mig att tro att regeringen faktiskt är roadav att höja skatterna och att detta är ett självändamål. Någon annan slutsatskan man inte dra av det faktum att skattetrycket alltid har höjts undersocialdemokratiska regeringar. Under de sex borgerliga regeringsåren varskattetrycket oförändrat - visserligen kan det hävdas att man borde ha varitännu hårdare med utgiftsprövningar. Det ligger någonting i detta,finansministern. Ett uppenbart problem var dock att speciellt ,som då var i oppositionsställning och åtminstone delvis ansvarig försocialdemokraternas alternativ, alltid föreslog större utgifter än vad somfaktiskt blev följden av den borgerliga politiken. Det hade alltså blivit änvärre med en socialdemokratisk politik av dålig konjunktur.Sedan har socialdemokraterna haft förmånen att leva i en situafion där andraländers tillväxttakt har ökat på ett sätt som vi har kunnat dra fördel av. Men dettavar en parentes. Def viktiga här är ju att orsaken till att vi vill sänkaskattetrycket är inte bara att människorna skall få ökad frihet - vilket är enviktig sak, att låta människorna bestämma mer själva och politikerna mindre -utan också att fä samhällsekonomin att fungera bättre. Faktum kvarstår: Sverigehar i förhållande till genomsnittet av andra västliga länder haft en sämreekonomisk utveckling. Genom ett skattetryck som är alltför högt skapas ensituation där man får en lägre tillväxttakt än annars. Det ärinte fråga om att fördela resurser som är oföränderliga - de kan '' Prot.1987/88:108 förändras, och de kan förändras i olika takt. Hade vi haft ettlägre skattetryck och en bättre skattestruktur, medsänkta marginalskatter, så hade vi kunnat Om löneavtalens effekter för den kommunala ekonomin ha enhögre fillväxttakt. Frågan är: Kan finansministern ge ett skäl varför viskulle tro på den försäkran han ger, nämligen att skattetrycket skall sänkas såsnart de statsfinansiella möjligheterna finns? De finns för övrigt förnärvarande. Den konsoliderade offentliga sektorn har ett överskott som underinnevarande år torde uppgå till i vart fall i närheten av de 40 miljarder somgällde . Det finns alltså ett utrymme. Varför sänker intefinansministern skattetrycket? 33 (): Finansministern sade att det är utgiftstrycket som är detviktiga när man diskuterar skattetryck. Jag skall gärna hålla med honom om det.I så fall måste jag dock säga att finansministerns egna förslag som äraktuella är sällsynt illa ägnade att medverka till någon sänkning avskattetrycket, eftersom vad han själv har föreslagit är en ganska rejälutgiftsökning på , som skall betalas med motsvarande rejälaskattehöjningar, nämligen den utvidgade omsättningsskatten och den höjdaarbetsgivaravgiften. Jag tycker att finansministern själv ger väldigt tydligabevis på den svårighet som han ändå har mött - och kanske också på enbristfällig ambition. Jag tror att finansministern skulle må väl av att läsafolkpartiets ekonomiska motioner ytterligare en gäng. De har klarat sig ganskaväl genom många kritiska granskningar, inte minst frän finansutskottets sida,här i . Till slut vill jag bara pröva med ett annat citat. Jag skallnämligen återge vad , som jag känner till något bättre än de franskakungarna, har sagt: Pä läng sikt är vi alla döda. Det stämmer nog ganska bra. Detta talesätt kan möjligentillämpas när det gäller finansministerns vilja att sänka skattetrycket. Detkommer att ta så att ingen av oss får uppleva det - tyvärr. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 1987/88:226 om löneavtalenseffekter för den kommunala ekonomin har frågat om regeringen avservidta några åtgärder med anledning av de effekter avtalen kanväntas få för den kommunala ekonomin. Svaret är att regeringen inte tänker vidta några särskildaåtgärder för kommunsektorn. Regeringen har således inte för avsikt att ökabidragen till kommunsektorn med anledning av träffadeavtal. Regeringen har fastställt en ram för de statligalönenivåökningarna år 84 1988. Kostnadsökningar som går utöver denna ram skall mötas med effektivitets- och produktivitetshöjande åtgärder ellerandra slag av besparingar. Regeringen har ocksä sagt att motsvarande handlandebör sfimuleras i kommuner och landsting. Vad beträffar regeringens ekonomiska politik i övrigtkommer den att redovisas i den kompletteringsproposifion som i morgonöverlämnas till . 35 BO (): Jag vill först tacka finansministern försvaret, som den här gången är mer klargörande än han själv sannolikt skulle haönskat. Alla avtal inom den kommunala sektorn är ännu inteträffade. Men det stär redan klart att lönekostnadsökningarna för åren 1988 och1989 kommer att ligga i nivå med de ärligen som var en förutsättning i regeringens"katastrofalternativ" för den svenska ekonomin. Det är främst regeringens skattepolifik, eller snararebrist på skattepolitik, som omöjliggör avtal på en för Sverigekonkurrenskraftig nivå. genomfördes en omläggning av den statligaskatteskalan, som emellerfid inte innebar skydd mot automatiskaskattehöjningar. kommer - alldeles för sent - förslag omjusteringar av den statliga inkomstskatten. Sannolikt kommer även detta förslagatt vara otillräckligt. För den samlade kommunsektorn blir effekterna av deträffade avtalen mycket kraftiga. Den nationalbudget som regeringenpresenterade anger att löneökningar pä för vardera åren 1988och 1989 skulle leda till kostnadsökningar för kommunsektorn på drygt 13 miljarderkronor till följd av direkta lönekostnadsökningar och andra kostnadshöjandeeffekter. Skall man tro vad själv har sagt, skulleregeringens polifik därmed leda till en katastrof för kommunsektorn. För attspara en summa motsvarande 13 miljarder skulle kommunerna behöva avstå från attbygga 220 000 daghemsplatser eller stänga samtliga ålderdomshem i intebara en utan två gånger om! Sä beskrev effekterna här ikammaren . Skall man tro på socialdemokraterna i min hemkommun,Krisfianstad, innebär regeringens politik att kommunen måste dra in alldaghemsverksamhet, all färdtjänst, all dagcentralverksamhet och en stor del avhemtjänsten. Ändå säger finansministern i sitt interpellationssvar attregeringen inte har för avsikt att öka bidragen till kommunsektorn för de bäggeåren 1988 och 1989 med anledning av träffade avtal. Han säger i ställetföljande: "Regeringen har fastställt en ram för de statligalönenivåökningarna . Kostnadsökningar som går utöver denna ram skallmötas med effektivitets- och produktivitetshöjande åtgärder eller andra slag avbesparingar. Regeringen har också sagt att motsvarande handlande börstimuleras i kommuner och landsting." Vi moderater har för såväl 1988 som 1989 föreslagitmarginalskattesänkningar som skulle kunna medföra avtal på 4-procentsnivån.För att kompensera skattebortfallet för det förslag som är aktuellt 1989 harvi bl. a. föreslagit minskningar på jämfört med regeringensförslag vad avser de specialdestinerade statsbidragen. Detta förslag, somskulle kunna ge ett avtal på en för kommunsektorn och ekonomi i stortrimlig nivå, har Om löneavtalens effekter för den kommunala ekonomin Prot.1987/88:108 26aprill988. Om löneavtalens effek-' ter för den kommunala ekonomin mötts aven socialdemokratisk agitation som försökt göra gällande att effekterna för deenskilda kommunerna och landslingen skulle bli drastiska. I dyra helsidesannonser i dagspressen räknar politikensstorfinans, socialdemokratin, upp kommun för kommun vilka försämringar avekonomin de anser att vår politik skulle leda till. Om de har rätt skulle derasegen politik ge effekter som är dubbelt värre. Är det kanske dags att dra inannonserna och spara litet pengar till partiet? Vi moderater vill minska den statliga centralstyrningenoch regleringen av kommunernas verksamhet. Kostnaden för denna minskardärigenom avsevärt. Vi föreslår införande av ett grundavdrag för barn ochandra skattesänkningar som minskar behovet av socialbidrag. Vi föreslårtillsammans med och en familjepolitisk reform som skaparvalfrihet för människorna och som minskar trycket på den kommunalabarnomsorgen. I den helhet som det moderata alternativet utgör finnssåledes flera andra åtgärder förutom skattesänkningar för att hållalönekostnaderna nere, åtgärder som förbättrar den kommunala sektorns ekonomi.Dessa förslag avvisar socialdemokraterna. Man kan dra endera av två alternativaslutsatser av finansministerns interpellationssvar och av hans tidigareuttalanden bl. a. här i kammaren: * Regeringenspolitik kommer att leda till en kalastrof för kommunsektorn. De som har destörsta behoven av service kommer att drabbas hårt. * Regeringen ochdet socialdemokratiska partiet ägnar sig åt en förljugen kampanj i brist påegna politiska idéer för framtiden. Det är bara att välja, herr finansminister. Innan man anklagar andra ledamöter av dennariksdag för lögn skall man se till att ha det mycket välstädat i sin egen kammare. valde ett ovanligt enfaldigt demagogiskttrick. Han räknar ut att kommunernas lönekostnader kommer att stiga ,och det översätter han till 13 miljarder över tvä år. Sedan påstår han attkommunerna på annan verksamhet måste spara alla dessa 13 miljarder. Har det aldrig gått upp för att kommunerna harräknat med ökade lönekostnader i de budgetar som de gör upp? Dessa avtal harträffats av ledning och har knutits an till vad som bedömsvara kommunernas ekonomiska förutsättningar. Därför är det fullständigt befängt att tala om 13miljarder och säga att kommunerna måste ta dem från barnomsorg ellerålderdomshem. Jag vet inte hur mycket kommunerna har, men de har lagt undanbetydande summor som de har räknat med kommer att behöva användas för ökadelönekostnader. Det är då en fundamental skillnad mellan att kommunernabeviljar sina anställda höjda löner och att staten.överraskande ochöverrumplande rycker av dem 7 miljarder, som de har räknat med enligt gällandelag skulle tillfalla dem i nästa års budget. Skattesystemet fungerar dessutom så - det harni moderater varit ivriga att påpeka - att när lönerna i landetstiger får också kommunerna ökade intäkter. Det är inte någonting som jagalltid finner vara till fördel för samhällsekonomin - att kommunerna får ökadeintäkter den vägen - men det kommer att ske även . De får ökadeintäkter inte bara från de höjda lönerna för de kommunanställda utan även frånlönehöjningar för alla - även ledamöters lönehöjningar går till vissdel till kommunala skatter och intäkter. Detta gör, herr talman, att den kalkylsom görs för den kommunala ekonomin definitivt inte pekar på någon katastrofalsituation, inte heller efter dessa mycket omfångsrika löneavtal. 37 BO (); Låt mig först slå fast att finansministernvidimerar uppgiften att löneavtal på den nivå det nu rör sig om innebär attkommunerna direkt eller indirekt får en kostnadsökning på 13 miljarder kronor.Det är mycket viktigt att slå fast detta. Han säger sedan i sitt andra inläggatt det är fel av mig att dra slutsatsen att kommunerna för att klara dennakostnad behöver dra ned annan verksamhet. Kommunerna har räknat med att lönernakommer att stiga. De 13 miljarderna kommer från regeringens nationalbudgetoch avser en jämförelse mellan 4-procentsalternativet och7-procentsalternativet för de båda år vi diskuterar. Många kommuner ochlandsting har också i sina beräkningar utgått från regeringens antagande om . För dem blir en icke förutsedd kostnadsökning följden för dessa båda år. Detär helt klart. Den blir större . De kommuner som till äventyrs hade räknat med en högrelöneökning har pengar, som i så fall kunde ha använts för att klara indragningav statsbidrag. Oavsett vilken nivå kommunerna har räknat med blir effekten förde båda åren 13 miljarder. Det är skillnaden mellan 4-procents- och7-procentsalter-nativen. Det är ingenting man kan förneka, och det gör hellerinte finansministern. Om löneavtalet kommer pä en högre nivå, kan man intehävda att den politik som leder till att ett löneavtal blir 13 miljarderbilligare skulle få andra konsekvenser. Finansministern har själv gett svaret. Den kampanj som socialdemokraterna bedriver är faktisktförljugen. Man går ut och beskyller ett parti för att driva en politik somskall leda till försämrad ekonomi för alla kommuner och alla landsting ilandet, medan man .själv för en politik som leder till än värre konsekvenserför samtliga kommuner och samtliga landsting. Detta har finansministern här iriksdagens talarstol nu vidimerat. Sluta med annonserna! Då sparar ni pengar,och ni bidrar till att sanera den politiska debatten. Om löneavtalens effekter för den kommunala ekonomin Jag vet inte vad menade medattdet är som de 13 miljarderna dyker upp. Det är den totalalönekostnadsökning som enligt offentliga redovisningar skulle följa av dekommunala avtalen. Om kommunerna räknat för de här båda åren eller vadde kan ha räknat med spelar mindre roll. Att avtalen kommer att överstiga 4 %är inte det som konstituerar en utgiftsökning på 13 miljarder, utan det är dentotala lönekostnadsökningen. 1987/88:108 Det är en oerhört väsentlig skillnad mellan att kommunerna, via sin 26april 1988 förhandlingsdelegation, beslutar sig för att anställda bättre betalt, Om löneavtalens effekter för den kommunala ekonomin vilket de rimligen bör hamed i sina budgetkalkyler, dvs. räkna med att ha pengar till, och att statentar ifrån dem statsbidrag, vilket de däremot inte har någon möjlighet att värjasig mot. Det leder inte heller till något förbättrat skatteunderlag på det sättsom lönehöjningar utgör. Det betyder att jag välsignar detta avtal. Jagmärkte att den här demagogin flödade ganska våldsamt vid de debatter vi hademed . De försökte likställa lönehöjningarna med moderaternasindragningar för att därmed komma undan den ganska obehagliga knipa de sitteri. Nej,vi tänker inte dra tillbaka våra annonser. Är vi förljugna, är det fler som ärdet. kan ju byta några tankar med , som sitter ochlyssnar i sin bänk. Folkpartiledaren har beskrivit politikgentemot kommunerna som ett hot mot den sociala välfärden. Det lär han inte hagjort utan att anse sig ha grundad anledning att tro att sädana våldsammaindragningar skulle få allvarliga konsekvenser ute i landets kommuner.Moderaterna kommer inte med demagogiska knep undan det faktum att de pä ettfundamentalt sätt vill beröva landets kommuner resurser som de har. Anf.39 BO (): Av någon underlig anledning förutsätter jag att finansministern läserde dokument han själv lämnar till , exempelvis årets finansplan. Iårets finansplan finns i nationalbudgeten en kalkyl, som visar skillnaden ikommunal utgiftsnivå mellan de bägge alternativen för löneökningar för1988/89, resp. . Skillnaden i utgiftsnivå, direkta lönekostnader ochandra indirekta effekter som ocksä drabbar kommunerna, är enligt regeringensjälv . Det är skillnaden mellan 4-procentsalternativetför de bägge åren och 7-procentsalternativet för de bägge åren. Detta står iden finansplan som finansministern själv rimligen vid något fillfälle bör haläst igenom. Sedanär det naturligtvis ingen skillnad mellan att minska en persons eller enkommuns inkomster av statsbidrag och att höja kommunens utgifter i väsentligmån genom lönekostnadsutveckling och andra indirekta kostnader. Det är sammasak kommunen har att betala. Kommunens ekonomi påverkas på samma sätt oavsettvilken kalkyl man haft för löneökningar. Det är exakt samma situation. Dettaär en situation där regeringen och finansministern måste väljaargumentationslinje. Stär man fast vid den kritik man framfört mot oss omstatsbidragets effekter - statsbidragsminskningarna syftar ju till att dra nermarginalskatterna för att medge en lönerörelse på nivå - faller sammaberäkningar med extra tyngd tillbaka på er själva. Ni föreslår dessutom ingaåtgärder som syftar till att avreglera för kommunerna, att underlätta för dematt anpassa sin ekonomi. Det blir sådana effekter. Detandra alternativet är helt klart. Ni har bedrivit en kampanj - och det är vadni egentligen gör - som är helt felaktig. När det gäller kommunernaslöneunderlag är det inte bara att räkna rakt upp och ner och säga att det tvåår senarekommer att gå bra igen därför att kommunerna får ett större skatteunderlag. Denreala ekonomin försämras till följd av de löneavtal som träffas och somförsämrar konkurrenskraften i sverisk ekonomi totalt sett. Det är ännu mycketallvarligare än just det problem vi diskuterar för kommunsektorn, och det är allvarligtnog. Finansministern förfaller till att använda citat frånBengt , när han såvitt jag vet inte hade hafttillfälle att läsa vår motion och kanske inte heller insåg att kombinationenoch helheten i den moderata politiken innebär att minskade statsbidrag är tillför att finansiera skattesänkningar sä att lönekostnadsutvecklingen kan varanormal. Regeringen kommer inte ifrån att kommunernas ekonomi på två årförsämras med . Lönekostnadsutvecklingen och andra indirektakostnader leder, enligt vad ni själva säger i annonser, till kraftigaförsämringar i kommunernas ekonomi. Om postbefordran med järnväg Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på Interpellation 1987/88:230 om postbefordranmed järnväg Mot bakgrund av bl. a. att postverket underde har dragit in vissa postkupéer samt att postverket förnärvarande genomför en översyn av transport- och distributionsnäten förpaketbefordran har ställt följande frågor till mig: - Vilka åtgärderämnar regeringen vidta för att postverket skall ta de regionalpolitiska hänsynsom regeringen har beslutat? - Har regeringenför avsikt att kräva att de statliga affärsverken skall använda den ekonomisktoch miljömässigt effekfivaste hanteringen? - Harkommunikationsministern för avsikt att medverka till att personalen påkvarvarande postkupéer får åka på sträckor där verksamheten blir mest effektivur personalsynpunkt? När det gäller de regionalpolitiskakraven på postverksamheten skall postverket självt svara för att dessa beaktas.Regeringen kommer dock att tillsätta en parlamentarisk utredning meduppgift att se över bl. a. postverkets regionalpolitiska ansvar. Kraven på servicenivå medför att posten inte alltid kanvälja järnvägen före andra transportmedel, om järnvägsalternativet skullemedföra sämre möjligheter att nå servicemålet. Trafikverken arbetar samtidigtredan i dag med att minska miljöeffekterna av sin verksamhet. transporter kan jag konstatera att verket strävar efter att utföradessa under beaktande av de miljömässiga konsekvenserna. Som exempel kan nämnasatt postverket redan har vidtagit olika åtgärder för att minska miljöstörningarnafrån sina fordon bl. a. genom montering av avgasrenare på dieseldrivna fordon.Det är värdefullt att postverket fortsätter sitt arbete på detta område. Enligt vad jag har erfarit från postverket kommer man,liksom , att ta hänsyn till personalkonsekvenserna vid eventuellaframtida indragningar 7 protokoU 1987/88:106-108 1987/88:108 26 april 19,88 av denuvarande postkupéerna. När postkupén mellan och drogs in förraåret, överfördes arbetsuppgifter som tidigare utförts i tillLångsele. Någon åtgärd från min sida är således inte aktuell. 41 (): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret. 1960 fanns det 151 postkupéer i landet; finns 13kvar. Att jag tar upp postkupéernas vara eller inte vara beror pä att de gersnabb och effekfiv postbefordran, vilket innebär god service i alla delar avlandet. När vi senast debatterade postkupéerna var det den 7 maj1987. Då framförde jag min oro över den försämrade postservicen till Norrlandsinland. Kommunikationsministern sade att denna oro var obefogad. harjag fått erfara hur postservicen i och inlandförsämrats radikalt - inte på grund av flyget i sig, utan på grund av deförseningar som drabbar postflyget och detta transportsystems känslighet. Till detta kommer postverkets planer på att flytta paketsorteringsverksam-hetenfrån Ange till . Som regionalpolitiker reagerar jag självfallet när manflyttar en verksamhet från en glesbygdskommun i ett skogslän till en centralorti ett annat skogslän. Jag frågar mig: Är detta socialdemokratisk regionalpolitik?