prot · GB0916 · 1987-12-31 00:00:00 — Tekniskt sett är det lika enkelt att placera en terminalpå en pastorsexpedition som på vilken annan plats som helst. Man behöver inteheller vara orolig för att kompetensen skall vara sämre på depastorsexpeditioner som kan komma i fråga i det här sammanhanget. Det kommer för resten säkert att bli så, att varendapastorexpedition i kommer att ha terminaler för sitt medlemsregister.Ni kan räkna med att det allra mesta av det registrets innehåll kommer atthämtas just från folkbokföringsregistret. Mitt yrkande i det här ärendet har delats ut i kammaren. Allra helst önskar jag att tar ställning tillmitt tilläggsyrkande först om skatteutskottets hemställan i betänkande1987/88:2 i tillämpliga delar vinner gillande. Den praxis, som har utvecklats angående beslutsordningen ikammaren, tillåter enligt uppgift inte att man gör så. Jag vill inte hellerfresta kammarens tålamod med att här begära tillstånd att få framställayrkandet som ett separat tilläggsyrkande. Jag anser att detta kompromissförslag är vår sista chansatt i den här beslutsprocessen hålla kvar pastorsexpeditionerna som tänkbaraentreprenörer för folkbokföringen. Med den härförutsättningen yrkar jag nu under punkt 1, att med bifall fillutskottsmajoritetens förslag i övrigt uttalar sig för att även svenska kyrkanspastorsexpeditioner skall kunna medverka med service i folkbokföringen. 65KARL (): Den fråga vi nu diskuterar och skall besluta ihar en djupare innebörd än vanliga administrativa förändringar i samhället.Kyrkobokföringen eller folkbokföringen har starka rötter i det svenskafolkdjupet. Det finns mycket av kulturhistoria i våra kyrkoböcker, ochdet är verkligen anledning att understryka att det är tillgångar som inte iframtiden får bli mindre intres.santa . Den organisation som vi har har i sig själv fungeratutomordentligt bra, och det verifierar utskottet i flera skrivningar.Utredningar och överväganden har också tidigare skettutan att det har lett till förändringar. Detvar därför mycket förvånande när regeringen annonserade och ocksålade fram en proposifion om att överflytta folkbokföringen från kyrkan tilllokal skattemyndighet. Det skedde utan någon remiss av statskontorets förslagom att vidareutveckla den nuvarande ordningen. Många har ställt frågan: Ingickdenna reform i en större överenskommelse med annat parfi? Vissa uttalandenfinns, men det vore bra att få ett besked i denna kammare om huruvida så varfallet. Ikonsfitufionella och kyrkliga frågor har det utbildats en tradifion av ohkaregeringar att söka en bred majoritet, som enar i stället för att söndra ochsom garanterar konfinuitet även vid majoritetsskiften. När det gäller kyrkligafrågor har man också eftersträvat en bred kyrklig enighet. Så skedde senast vidden stora reformen 1982, då det gjordes en betydande förändring, som innebaratt fick en länge önskad frihet och bestämmanderätt över sinainre angelägenheter, såsom lära, kyrkans böcker, sakrament, kollekter, missionoch diakoni. Nunonchalerar regeringen och utskottets majoritet detta under dimridån attfolkbokföringen inte är en kyrklig angelägenhet. Låt mig bara förklara att detnär det gäller bedömningsunderlaget och eftersträvandet av enighet förvånar migatt här kan säga att det visserligen finns en majoritet ikyrkomötet men att den är så liten att man inte kan ta hänsyn till den närdenna kammare skall besluta i frågan. Detta var ju innebörden. Minutgångspunkt är tradifionen att de politiska partierna i frågor som berörsvenska kyrkan skall eftersträva en bred enighet både i och inomkyrkan, men detta uttalande rimmar väldigt dåligt med dennatradition. Uppriktigt sagt tycker jag att i den position som harborde han vara den förste att försöka främja samförstånd och enighet i ställetför att, som han gör, nonchalera t.o.m. kyrkomötets majoritet. Det var intesärskilt övertygande att höra hans resonemang i det avseendet. Folkbokföringenär ett av de många ben som arbete vilar på. Jag skall citeravad en kontraktsprost i en stor församling i uttryckte i entidningsartikel alldeles . "Justnu håller man på att åstadkomma en utveckling av folkbokföringen som innebärsämre service för medborgarna, en avsevärd fördyring och enförsämring av kyrkans arbetsmöjligheter. Jag vill ha en kyrka som arbetar mitti samhället med människors bästa för ögonen. Den synen hotas just nu.Personalen i kyrkan, mestadels kvinnor i glesbygd är dessutom mycket oroade ochbesvikna över regeringens förslag. Propositionen avfärdar många problem alltför lättvindigt. Det gäller t ex arkivfrågor, säkerhetsfrågor,serviceaspekter, kostnader och konsekvenser för kyrka och samhälle. Man bordeinte överge världens bästa och äldsta och mest effektiva system utan mycketstarka skäl. Gör man det så är det inte bara klåfingrighet mot kyrkan utanockså mot samhället och människorna." Jagkan inte uttrycka mig bättre än denne kontraktsprost har gjort, och jag använderdärför hans ord i detta anförande. Ochnog vet denne kontraktsprost och många andra bättre än byråkraterna ifinansdepartementet hur det här systemet har verkat och vilken betydelse Ny organisation för folkbokföring det har iden kyrkliga verksamheten och i hela samhället. För mig är det synnerligen underligt att man kan gå ut 90, eller En levande landsbygd som den också kallas, ochsamtidigt genomdriva den stora utarmning av många bygder i detta land när detgäller sysselsättning och service som den här reformen innebär. Det skorrarväldigt illa och betyder enligt min mening att de som genomför den och ändåställer upp bakom Landsbygd 90 talar med dubbla tungor. Jag skall inte fortsätta med några ytteriigare analyser avinnehållet i propositionen och utskottets majoritetsförslag, utan kan instämmai vad utförligt har redovisat. Rent konstitutionellt är det ett otyg att att komma medluddiga principförslag med ändringar utan att det finns en heltäckandebeskrivning i propositionen av hur dess förslag skall omsättas i praktisktillämpning. Detta är särskilt beklagligt när det rör många människor, somkänner osäkerhet och oro för sitt arbete och sin utkomst. Det är angeläget attvi verkligen har en heltäckande bakomredovisning när man genomför en så storförändring, och det är inget tvivel om att det saknas i detta sammanhang. Vi som representerar i har fått brevfrån personalen på 26 pastorsexpeditioner som samfällt uttalar sin oro ochbesvikelse. Jag tycker att deras brev förtjänar att komma med i diskussionen,och jag tror att det måste kännas underligt icke minst för dem som kommer hemtill , om de sviker de propåer som dessa många redovisar i sitt brev.Jag skall citera det: "Vi som arbetar på pastorsexpeditionerna ärmycket oroade över och besvikna på regeringens förslag om folkbokföringen. Vi menar att regeringsförslaget uttrycker en bristandeförståelse för det arbete vi utför och den kompetens och erfarenhet viinnehar. Vi anser också att propositionen alltför lättvindigtavfärdar alla tänkbara problem i samband med överförandet. Detta gäller förövrigt alla tänkbara farhågor och invändningar som framkommit, t exarkivfrågor, säkerhetsfrågor, personalfrågor, serviceaspekter, kostnader osv. Regeringens förslag ter sig således för oss såsom mergrundat på en politisk vilja än på väl genomtänkta sakliga argument, angåendehur folkbokföringen bäst bedrivs. Vi anser att den bästa lösningen ligger i en förbättradoch utvecklad folkbokföring inom ramen för den kyrkokommunala verksamheten ochvi skulle också vara beredda att medverka i en sådan utveckling om regeringensproposition förkastas. Vårt yrke är ett typiskt kvinnoyrke. En konsekvensav en överflyttning av folkbokföringen fill de lokala skattemyndigheterna bliratt sysselsättningen för kvinnor i glesbygd försämras. Dessa konsekvenser har inte utretts i propositionen.Tanken är i stället att en sk organisationskommitté skall göra detta före 1991.Vi känner oss mycket otrygga över denna hantering och att några garantier förvår anställningstrygghet och våra anstäUningsförmåner inte har lämnats i propositionen. I olikasammanhang har även alternativet med ett överförande av folkbokföringen tillförsäkringskassan dykt upp. Vi vill för vår del tala om att en sådan lösning ärför oss lika dålig som den nu föreslagna." Det sista kan det finnassärskild anledning att kommentera. Omregeringens proposition, som jag tidigare sade, var en ofullbordad produkt närdet gäller den praktiska tinämpningen, har om möjligt ännu större oklarhetuppkommit genom utskottsmajoritetens skrivning där det talas om en inriktningmot någon sorts samverkan mellan försäkringskassorna och de lokalaskattemyndigheterna. Debatten har ju inte heller gett någon störreklarhet i den frågan. Därutöver har tillfört denna oklarhetytterligare en dimension genom sitt särskilda yrkande, som delats ut ikammaren. Nej,det enda riktiga är att avslå föreliggande förslag att förändrahuvudmannaskapet för folkbokföringen. debatt som förekommit i och med att man velat beröva kyrkanhuvudmannaskapet för folkbokföringen har en del krafter vädrat morgonluft närdet gäller ändring av nuvarande relationer mellan och staten,dvs. ett skiljande av kyrkan från staten. Det är klart att det uppstår en visschans för högkyrkliga krafter som vill verka för en elitkyrka. Min enkla frågai detta sammanhang är: Hur kommer det att gå med kvinnans rätt tillprästämbetet, om denna förändring ger dessa krafter större inflytande i enfriare svensk kyrka? Man kanske inte skall dra alltför stora växlar av detta inuläget, men jag blev något förvånad över redovisningen i massmedia - jagbetonar att jag tagit del av redovisningen i massmedia, så att det inte skalluppstå några missförstånd - av förslaget på stämma helt nyligen.Det är väl inget tvivel om att alla sådana här förslag ökar oron ochotryggheten, och det ställs många frågor bland de vanliga medlemmarna inte barai utan även i samhället totalt, dvs. också inom de andrakyrkliga samfunden. Jagvill bara slå fast att alla kan lita på att vill slå vakt om och vidareutvecklaen levande, öppen folkkyrka, tillgänglig för alla människor i alla delar avlandet. Närheten till kyrkans gudstjänster, ungdomsverksamhet, musikutövningm. m. är tillgångar i ett samhälle som vill ha med humanistiska och kristnavärderingar när vi bygger vidare för framtiden. Med detta vill jag yrka bifall till reservation 1 i föreliggandebetänkande. I detta anförande instämdeBirgitta (). Anf.66 () replik: antyder att det skulle finnas en överenskommelse mellansocialdemokraterna och ett annat parfi om den proposition som vi i dagbehandlar. Mina frågor till är: Vilket parfi skulle det vara fråga om?Vilken överenskommelse handlar det om? När skulle den överenskommelsen haträffats? Jag skulle vilja ha svarpå de frågorna. Ny organisation för folkbokföring Anf.67 () replik: säger att jag anser att vi inte skallta hänsyn fill kyrkomötet. Jag har inte sagt så. Vad jag försökt säga är skall väga in både kyrkomötets och övriga trossamfunds liksom andra olikaparters synpunkter. Det är i det sammanhanget jag försökt påvisa att kyrkomöte visade på en splittring inom . Däremot har jag inte hört någon säga att ettenhälligt kyrkomöte begärde besked från statsmakterna hur denna frågaskulle lösas. Det är värt att notera att ett enhälligt kyrkomöte gjorde det. Jag är självfallet intresserad av att främja samförstånd.Men jag tycker ändå att det är rimligt att regering och riksdag försöker lyssnatill kyrkomötet då dess beslut är alldeles enhälligt. Kyrkomötet har begärt ettbesked, och det har kommit. Jagvill också, liksom , ha kyrkan mitt isamhället. Min erfarenhet är inte att prästerna - jag har ägnat mig åtprästyrket - når kontakt med människorna enbart på pastorsexpeditionen.Jag är övertygad om att de får denna kontakt även på andra sätt. Vad gäller frågan om personalens oro kan jag inte låta bliatt tycka att man på sina håll i samhället - jag avser inte - blåserunder denna oro. Alla förändringar skapar naturligtvis oro - jag är medveten omdet. Men jag tycker att man ändå gått så långt som det rimligtvis är möjligtför att ta hänsyn till personalens berättigade krav och önskemål. Det är typiskt när målar upp en hotbild, som jaginte tror stämmer överens med verkligheten. Han antyder t. o. m. att kvinnansrätt till prästämbetet är hotad. Jag tror inte att den högkyrkliga gruppen inomsvenska kyrkan är så stark att den kommer att kunna skapa en förändring i detavseendet. har t. o. m. det sista fästet i landet fallit; i min egen hemstadhar - och det noterar jag med tillfredsställelse och glädje - en kvinna blivitvald till kyrkoherde. De kvinnliga prästerna har kommit för att stanna. 68KARL () replik: Det var jag som ställde frågan och begärdesvar. Eftersom ställde en fråga tillbaka till mig uppfattade jagdet som att hon kände sig träffad på sitt partis vägnar- och det är kanskeriktigt. Min fråga till kan då vara; Har inte någon annanöverenskommelse mellan regeringen och diskuterats? bortsåg i sin första redovisning från vadjag verkligen underströk, nämligen traditionen att eftersträva en bredmajoritet både i och framför allt inom kyrkan när man görförändringar som är av stor betydelse för samhället, medborgarna och som kyrka. sätt att se på kyrkomötets beslut i frågan äroroande. Han nonchalerar helt enkelt en majoritet och säger att vi väger in denmen mera betyder den inte i sammanhanget. Jag har gjort det lätt för mig, men har ändå försökt attge debattinslaget en verklighetsförankring, när jag så utförligt har citeratett uttalande från en kontraktsprost i mitt stift och vad personalen på 26pastorsexpeditioner i brev har skrivit till oss ledamöter på Dalabänken. Jaghar breven här om någon vill Jagtycker att det är på detta sätt som vi folkvalda skall föra debatten här ikammaren, och ta med vad folket ute i landet säger. 69 () replik: Jag har här ett urklipp från en tidning av enartikel undertecknad av , riksdagsledamot för centerpartiet.I artikeln finns en insinuation som går ut på att i samband medförsvarsuppgörelsen skulle ha gjort upp om folkbokföringen. Det är eninsinuafion som inte bara är oförskämd utan dessutom är helt oriktig. Dennainsinuafion hör hemma i fablernas värld - och där skall den också stanna. A';' organisation för folkbokföring 70 () replik: Jag skall inte göra något för att svara på vaden annan ledamot har skrivit eller inte. Vi får väl se vad efterforskningar gerom vad som har förevarit i denna fråga. Till jag tillägga att jag kanske manade fram en hotbild i frågan om hur detkommer att gå för kvinnorna att föröka sig - om man får använda det uttrycket -eller åtminstone bli flera i det svenska prästämbetet, om det blir en annan typav kyrklig organisation. Det är de högkyrkliga prästerna som ofta är högljuddamed sina tankar på en elitkyrka och större makt. Detta är en mycket allvarligfråga som många vanliga svenska medborgare ställer. Anf.71 (): Jag har tänkt att beröra två frågorsom redan tagits upp av flera talare, men som säkert måste understrykas mer änen gång . Den ena frågan gäller personalen och dess möjligheter attberedas nya arbeten. Jag vill påstå att personalen inte behöver vara oroliginför framtiden, tvärtom borde i stället flera se möjligheten att få litet merarbetstid än vad många församlingar erbjuder. är det 2 100 kyrkokommunaltanställda som har folkbokföringen som sin huvudsakliga arbetsuppgift. av de anställda har deltid, och har en arbetstid somunderstiger . I den nya organisationen kommer det att behövas ca 1 200årsarbetskrafter. När man granskar den nuvarande personalens åldersstrukturkan man räkna med att ca 300 av de 2 100 kommer att uppnå pensionsåldern innanvi har övergått till den nya organisationen. Detta kan faktiskt innebära att kyrkan inte kommer attklara sin egen medlemsregistrering utan att nyanställa personal. Man kan räknamed att många av dem som arbetar med folkbokföringsfrågorna kommer attsöka sig över till den nya organisationen, inte minst för att på så sätt fåökad arbetstid, bättre personalutveckling, större befordringsmöjligheter osv.Dessutom tycker jag att vissa opinionsbildare varit direkt oärliga ochvilseledande mot personalen. Ny organisation för folkbokföring Det är viktigt att klargöra att kyrkan ävenfortsättningsvis kommer att behöva personal för att sköta sitt egetmedlemsregister, handha kyrkoarkiven och övrigt församlingsarbete. Någrastörre bekymmer torde inte kyrkan ha att klara av den anställningstrygghet somvi begär av alla arbetsgivare - om nu inte efter sin nyligenavslutade partistämma visar sig beredda att även kräva sänkt kyrkoskatt! Den andra frågan gäller servicefrågorna. När propositionenpresenterades framkom viss berättigad kritik motförslaget. I något eller några av de till ytan mycket stora Norrlandslänenfinns ibland flera lokala skattemyndigheter, ibland bara en, vilket av mångauppfattas som en försämring även om de flesta kontakter sker via telefon.Utskottsmajoriteten har tagit fasta på denna kritik. Därför innehåller dagensutskottsbetänkande ett förslag - och fillkännagivande till regeringen - attäven försäkringskassorna skall integreras och ges en aktiv roll ifolkbokföringsarbetet. Detta förslag kommer att ge medborgarna en mycket vittförgrenad service. Totalt sett måste man rent objektivt kunna erkänna att vikommer aft få en utökad service, även i Norrlandslänen, och en del övriga länsom framfört kritik måste nog erkänna detta. Service är inte bara närhet, detär också i minst lika stor utsträckning en fråga om tillgänglighet. Enligt deuppgifter som jag har tagit del av kommer man i vissa av dessa Norrlandslän attfå en utökad tillgänglighet genom utskottsmajoritetens förslag, och det kan välknappast anses som en försämring. Jag vill yrka bifall till skatteutskottetshemställan och avslag på reservationerna. Jag vill något kommentera yrkande.Utskottet har i betänkandet påtalat det olämpliga med någon form aventreprenadsystem. Utskottet är enigt om detta. Det skulle inte vara ettförslag som förbättrade folkbokföringen. Men jag förutsätter ändå att denkommande organisationskommittén kommer att ha möjlighet att titta på dettaförslag, liksom på allt annat, utan att vi för den skull fattar några beslut ikammaren . 72PER (): Fru talman!.Jag instämmer fullständigt i det som står ipropositionen och utskottsbetänkandet om att motiven till de förändringar somnu föreslås när det gäller organisationen av folkbokföringen framför allt är avverksamhets-mässig art. Det finns emellertid också andra aspekter påfolkbokföringen. Jag vill belysa några av dessa aspekter och avstår från att genågra repliker på de mera verksamhetsmässiga frågorna. Först ett ord om religionsfriheten. Under andra hälften av1800-talet och långt in var det mycket svårt att få någonförståelse, också bland svenskar, för vad religionsfrihet innebar. Vi - minaförfäder- fick då hjälp av humanister, socialister och liberaler, högkyrkligaoch lågkyrkliga från bl. a. som tryckte på svenska myndigheter ochansåg att det var skandalöst med den brist på religionsfrihet vi då hade. Religionsfriheten har förbättrats. står vi inför ettbeslut som ytterligare kan förfina den. säger att det ärstruntprat att det här skulle vara en religionsfrihetsfråga. Jag tycker att detär ett mycket , Det diskriminerar vad ledare församtliga invandrares trossamfund har sagt. För dem är det inte struntprat. Jagtror att det är lika angeläget att vi hjälper dem som det var att vi fickhjälp en gång . Jag tycker aU man skall låta dem som själva upplever siginte ha religionsfrihet bli trodda. Man måste se till hur de tolkarreligionsfrihetsprincipen för egen del och hur de har det i sin vardag. Vi bördå hjälpa till, om vi finner att deras skäl är bärkraftiga. Det harfrikyrkosamfunden och invandrarnas trossamfund genom sina valda ledare sagt,och då bör de bli trodda på sitt ord. Jag kommer då över till den andra frågan jag vill belysa.Jag anser nämligen också att det vi debatterar delvis är eninvandrarfråga. Religionssociologiska institutets skriftserie Religion ochsamhälle nr 16 publicerades . Där ger professor iLund en redogörelse för invandrarnas medlemskap i . Han skriver;"De judiska församlingarna har som (självklart) krav att den som vill blimedlem i en judisk församling inte tillhör en . Man begär därföratt den sökande ska visa intyg från pastorsämbetet som bekräftar att man inteär medlem i . blir många människor först då - till sinförvåning och ofta förbittring - medvetna om att de är bokförda som medlemmar iSvenska kyrkan och måste söka utträde! Uppgiften har varit väl doldoch inte framgått t. ex. av vanliga personbevis eller andra handlingar frånfolkbokföringsmyndigheter." I redogörelsen nämns också att ledningen för en islamiskförening i en ort i, fick klart för sig att en hel del av derasmedlemmar fick röstkort till kyrkovalet. När man undersökte detta närmare fannman att ett femtiotal muslimer bara i den föreningen fått ett sådant röstkortoch alltså måste vara bokförda som medlemmar i . Dessutom troddenågra att de måste utnyttja röstkortet de fått och gick och röstade ikyrkovalet. Jag tycker att detta också hör till bilden när det gällerfolkbokföringen. Man bör inte blanda samman kyrkobokföring och den bokföringsom samhället behöver. förslag om att ge kyrkan vissamöjligheter att ta del av dessa uppgifter hjälper ju inte vare sig det gällerreligionsfriheten eller invandrarfrågorna. Visseriigen finns det en delkommuner som inte vill ha några invandrare, och då kunde det ju kanske bliaktuellt där. Den tredje punkten gäller ekumeniken. Jag har hört StigJosefson en gång förut säga att detta i vårt förnämliga ekumeniska klimat välinte kan vara någon stor fråga, och varför kan inte kyrkan få sköta detta? Jag vill säga till : Det är precis tvärtom.Det är i vårt utomordentliga ekumeniska klimat som alla som sysslar medekumenik i stort sett är övertygade om att detta är en sak som vi måste släppainom för aU befrämja ekumeniken. Jag vet t. o. m. präster som har sagt att de i och för sigskulle kunna tänka sig att ha kvar bokföringen, men just det faktum att de ärså involverade i ekumeniskt arbete vore skäl nog att alla kyrkor och samfundskulle vara likställda på den punkten. Slutligenskall jag citera något ur kyrkans tidning från . Ny organisation för folkbokföring A'y organisation för folkbokföring Där stårrubriken: . Det är en biskop och enpräst Vad var de glada över? Jo, de var glada över att slippa folkbokföringenden . De utvecklar detta i intervjuer. Dessa intervjuer verkarmycket vattentäta och sanningsenliga. Min personliga förhoppning är att viskall få rubriken "glad", om inte efterbeslutet i denna kammare så i varje fall efter . Jag tror attsvenska kyrkan kommer att vara glad och lättad över att man sluppit ifrånfolkbokföringen. Kyrkan kan då ägna mer tid åt de religiösa uppgifterna, somBritta Bjelle här vältaligt apostroferade. Kyrkan blir befriad frånfolkbokföringen och myndighetsstämpeln. Detta är nästan det sista området därmyndighetsstämpeln sitter fastklistrad på på ett outplånligtsätt, och det kommer den att göra så länge folkbokföringen finns kvar inomkyrkan. Något som skulle göra och dess religiösa ledning gladvore att slippa den stämpeln, tror jag. Jag önskar kyrkan glädje. 73 () replik: Jag blir både upprörd och ledsen när jagmärker den totala bristen på känsla och gemenskap mellan oss som arbetar inomkyrka och samfund. Jag tycker att det i stället skulle vara naturligt att mankände en stark samhörighet och gemenskap. Det har jag mött utanförstorstaden. Man har känt en glädje över att man kunnat vända sig till kyrkan,till en del av trossamfunden, när det gäller dessa frågor. Jag kan för min delinte förstå att man kan tala om ekumenik när man inte kan se det somframkomligt att man i en sak som visseriigen är det borgeriiga samhälletsuppgift inte kan acceptera och ha förståelse för att den enskilda människanvänder sig till ett av trossamfunden och att det skulle vara värre än att vändasig till en statiig myndighet. Jag skall inte polemisera, men jag känner mig ändå upprördoch ledsen över att vi inte har nått längre, vi som har en ärlig strävan attförsöka leva som kristna.