prot · GB0980 · 1987-12-31 00:00:00 — Jagtror exempelvis att det är nödvändigt att bredda skattebaserna. Någon form avavdragsöversyn måste införas, förmodligen med minskande avdrag. Kapital måstebeskattas på ett helt annat sätt än . Jagkan som exempel nämna att de svenska hushällen har en förmögen hetsmassa som uppgår till netto. Hur mycket får staten in i skatt på den kapitalmängden? Svaret är: Netto räknat ingenting. Tvärtom gör staten en förlust på 7-8 miljarder. Om alla skatter på kapital avskaffades men avdragsmöjligheterna avskaffades skulle staten göra en bra affär. Det visar alltså hur skevt saker och ting fungerar . Nåväl,detta är en finansdebatt, inte en skattedebatt. Låt mig avslutningsvis, frutalman, återgå till det litet större ekonomiska perspektivet och säga några ordom den internationella ekonomin och växelkurssvängningarna. har ettsystem med rörliga växelkurser använts i världsekonomin, men under den tidenhar det skett oerhört starka svängningar. Inga ekonomer kunde förutse att defluktuationer vi har fått erfara skulle bli så stora, utan de trodde på mycketmer av stabilitet. Dettaillustreras mycket fint av dollarns utveckling. Den hade en enormt kraftiguppgångsfas, en appreciering, till . hardollarn varit inne i en mycket stark nedgångsfas. De starka fluktuationerna istora valutor som dollar, yen och D-mark kan inte förklaras exempelvis med vadekonomer brukar kalla för reala faktorer som produktivitetsskillnader ochannat. Det går inte att förklara med skilda inflationstakter. Dessafluktuationer har i stället understrukit de drag av instabilitet somkarakteriserar ett kapitalistiskt marknadssystem. Dethar gått ett slags övertro genom många länder, även bland storagrupper i vårt land, på att marknadssystemet skulle ha något drag avperfektion. Det har det ingalunda. Tvärtom har de starka svängningarna iväxelkurser medfört att industrier har slagits ut, företag har fått läggas ned,regioner har avfolkats, inte minst till följd av en valutas uppgång; exempelvisunder pundets uppgång frän 1979 till 1981-1982 i eller uppgångsfasenför dollarn i . De enormt stora anpassningskostnader som man tvingat företag,enskilda och utsatta regioner att bära har ofta träffat svaga grupper i de olikasamhällena. Det är enbart den som har en fullständigt naiv och ideologisktbetingad tilltro till det kapitalistiska marknadssystemet som inte ser de storaproblem som växelkurssvängningarna har lett fill. Vårainhemska borgeriiga partier tycks ha svårt att inse några brister i detnuvarande internationella växelkurssystemet. Men insiktsfulla bedömareinternationellt börjar alltmer luta åt att en samordning av de vikfigasteländernas stabiliseringspolifik, makropolifik och en styrning av växelkursernablir alltmer nödvändig. stora internationella sammanhangen är ett litet land. Men heltbetydelselösa är vi inte i internationella fora som och och regeringen har redan gjort beaktansvärda insatser i dessaorgan. Men jag tror, fru talman, att det skulle vara mycket värdefullt omSverige ytterligare aktiverade sig på dessa områden. Det lär väl knappast gåatt komma tillbaka till ett system med fasta växelkurser, som det som råddeunder Bretton Woods-erans tid till början av 70-talet.Men mer av samordning av stabiliseringspolitiken i de ledande länderna och merav övervakning och styrning av växelkurserna är nödvändigt för att detnuvarande systemet av relativt fri handel mellan länderna över huvud tagetskall kunna överleva. Omså inte sker kommer sannolikt det internationella handelssystemet att fallasönder och regionaliseras. Vad vi då kommer att få är troligtvis tre relativtslutna handelsblock. Vi kommer att få ett runt och . Vi kommeratt få ett annat runt och NIC-länderna i . Vi kommer att fåett tredje runt och EG. Det skulle vara en mycket bekymmersamutveckling för små oberoende länder som . Därför är det i högsta gradett svenskt egenintresse att dagens anarki på det internationellaväxelkursområdet får ge vika för mer av styrning och övervakning. Meddet sagda, fru talman, ber jag att få yrka bifall till hemställan ifinansutskottets betänkande i alla delar och avslag på de olika reservationerna. 31 BO ()replik: har naturligtvis alldeles rätt i att detta är enfinansdebatt. har ingen särskilt anordnad skattedebatt. Men såvittjag förstår är skattepolitiken en väsentlig ingrediens i det som kallasfinanspolitik. Inte minst är den av avgörande betydelse för pris- ochkostnadsutvecklingen; ett centralt problem, enligt vad finansministern självsade. Av den anledningen är det självklart viktigt att vi här diskuterar ävenskattepolitikens inriktning. Jagnoterar att fortfarande säger att skattetrycket bör sänkas. Hanhar angett i en artikel att det är mycket skadligt med det höga skattetryck vihar. En vettig skattereform kan svårligen utformas på ett bra sätt om man intesänker skattetrycket. Hans slutsats här blir att sänkningen avskattetrycket bara är något . Jag vill fråga BoSödersten: Skall vi fortfarande lida av det höga 1987/88:80 2marsl988 skattetrycketsnegativa skadeverkningar i ekonomin? Skall de enskilda människorna få väntatill dess socialdemokraterna möjligen, sannolikt inte, överger sin ideologisktbefingade tro på de kollektiva lösningar, de offentliga monopol som leder tillett högt skattetryck? Det var rätt intressant att höra diskuteraden framtida skattereformen. Han sitter som socialdemokratisk representant iinkomstskatteutredningen.Han tror att det krävs ordentligt skärpta regler vadgäller avdragen. Vad är dét han egentligen säger? Jo, han säger att man skallbredda basen, man skall begränsa avdragsrätten. Avdragsrätten gäller exempelvisgrundavdragen. Finansministern har i sin idéskiss om skatter sagt attgrundavdragen kanske skall ersättas av ett schablonavdrag. Det innebär attpensionärer, egenföretagare och andra inte får del av det. Schablonavdragetgäller bara löntagare. Det innebär dessutom att bara de som inte har någrakostnader får nytta av schablonavdraget. För de andra blir resultatet plusminus noll. En annan mycket viktig sak, inte minst för småhusägare, ären begränsning av rätten till underskottsavdrag. Vissa partier här i fiksdagen,inte vi, genomförde en avdragsbegränsning. Denledde till prisfall på fastigheter på grund av kostnadsökningen. Mångamänniskor förlorade mycket pengar. Den ledde dessutom till en minskning avsparandet. Sparkvoten ökade inte alls , tvärtom minskade den.Jag skulle vilja fråga : Är det korrekt att ochsocialdemokraterna nu komrner att lägga fram förslag om ytterligareavdragsbegränsningar, trots att ni låtit människor leva med vissaregler; bygga hus och bygga in sin ekonomi i just denna situation? 32 BOSÖDERSTEN (s) replik: Det är litet egendomligt att vi plötsligtskall förvandla finansdebatten till en skattedebatt. Det är kanske förståeligtatt inte har så mycket att säga om de oerhört betydelsefulla frågorsom jag tog upp närdet gällde kreditpolitiken, växelkurser och annat. Men jagskall ändå göra ett par kornmentarer även om skatter. Avdragsmöjligheterna är i och för sig en känslig ochbesvärlig fråga. Jag vill bara helt stillsamt påminna om att man iFörenta Staterna har betydligt mindre generösa avdragsmöjligheter, framför alltför olika typer av konsumtionsräntor, än vad vi har i exempelvis vårt land.Exakt vilken väg vi kommer att gå kan ingen svara på . Men att detta bliren av de centrala frågor vi har anledning att verkligen penetrera, under säg dekommande tvä åren, det står helt klart. Skattetrycket går inte att komma ifrån. Vi måste alltidsätta in saker och ting iett perspektiv. Vad borgarna gjorde var att ökautgifterna mycket kraftigt. De offentliga utgifterna har volymmässigt aldrigstigit kraftigare än under de sex borgerliga åren. Men de underlät attfinansiera utgifterna. De drog på oss stora lån, både inhemska och utiändska.Det var därigenom de slapp att höja skatterna, som de annars bort göra. Det ärklart att vi nu varit tvingade att sanera. Det har inneburit en viss ökning avskattetrycket. Men har vi mycket större möjligheter. I och med att vi harnärmat oss balansen har vi med tillväxtens hjälp och även med sparandets hjälpmycket större möjligheteratt se till att skattetrycket återigen kan sjunka. Men jag skulle trots allt till slut också vilja ta upp enannan fråga som jag var inne på. Det är en enkel fråga. Den borde Bo Lundgrenkunna svara på, eller kanske mentorn som sitter här. Jag tror detockså är en fråga som verkligen intresserar svenska folket. Den är väldigtkonkret och påtaglig: Varför vill , tydligen också tillsammans medde båda övriga borgerliga partierna, ta bort premieobligationerna? Det är ensparform som verkligen är populär bland svenska folket. Det är också densparform som är billigast för svenska ståten. Kan ni inte nu för svenska folkettala om skälen till att det inte skall få ges utpremieobligationer? 33 BOLUNDGREN (m) repHk: Visst är frågan enkel att besvära. Tyvärr harBo Södersten läst det i och för sig omfångsrika utskottsbetänkändet litetdåligt. Det vi, och föreslår är att man skall ha en oförändradvolyrii av premieobligationer, inte att man skall avskaffa systemet. Därmed gårjag inte tillbaka direkt till skatterna, även om jag måste konstatera att detför , som ju är mer kunnig i de teoretiska delarna avnationalekonomin måste framstå som klart att skattepolitiken är eh väsentligingrediens i den totala finanspolitiken. När det gäller situationen 1976-1982 med borgerligmajoritet i vet lika väl som jag att vi då hade mångabesvärliga bakgruridsfaktorer. Vi hade ett oljepris som var väseritligt myckethögre än det varit. Vi hade en internationellt dålig konjunktur jämte andraproblem och externa faktorer som påverkade situationen avsevärt. Dessutom hadevi en opposition som till skillnad från den nuvarande hela tiderii riksdagendrev kravet på ytterligare utgiftsökningar år . Detta är också ettproblem för en regeririg, men det problemet har den socialdemokratiskaregeringen inte . Låt mig sedan gä tillbaka till skatterna. Bo Söderstenhänvisar till den amerikanska skattereformen och säger att man i stramat åtränteavdragen. Ja, det är mycket riktigt, som själv sade, att manbara har avskaffat avdrägsrätten för konsumtionsräntor men har kvaravdragsrätten för två egna bostäder, vilket bl. a. innebär att husbåtar ochdylikt har blivit mycket populärt. Det finns stora möjligheter att kringgåreglerna om man har den typen av lagstiftning. Dessutom är skattesatsen förvanliga medborgare! mycket lägre än förde svenska. Man har föreslagit ochgenomfört ökade grundavdrag i stället för - som socialdemokratin nuaktualiserar -minskade grundavdrag. Men det allra allvarligaste både för sparandeutvecklingenoch för de enskilda människor som berörs är kanske ändå de tankar socialdemokraternauppenbarligen har om att ytterligare begränsa avdrägsrätten för villaägarnasräntor. Detta kommer att leda till kostnadsökningar för dem som är berörda. Detkommer att leda till kraftiga prisfall på fastigheterna. Socialdemokratin villuppenbarligen dölja detta i valrörelsen. Inga klara besked ger män. Det gav maninte 1982 och 1985. Kan verkligen ta på sitt ansvar att inte talaom för människorna före valet att ni efter valet tänker begränsa derasränteavdrag så att de kanske t. o. m. tvingas'lämna sina egna hem? 34 BOSÖDERSTEN (s) replik: Det är litet trist att hemfalleråt ren och skär demagogi så här på sluttampen. Det finns inga som helst tankar på att avdragsrätten irimliga former för villaägare och andra inte skall vara kvar. Men Bo Lundgrenmåste inse att om vi skall kunna sänka skatterna på arbete och om viskall kunna göra en verklig reform av det svenska skattesystemet, då måste vipå något sätt bredda basen. Det går inte - som vill - att låtsassom om man skall kunna sänka skatterna med utan att detskall drabba någon eller utan att man behöver göra kompenserande ökningar ellerbreddningar av skattebasen på något håll. Det är en fullständig orimlighet.Skulle man göra det får man verkligen rasera välfärdsstaten helt. Det är klartatt det inte finns möjlighet att med bevarade arrangemang göra besparingar på40 miljarder kronor. Det går helt enkelt inte att trolla, så enkelt är det. Niborde nog tala om litet mer i detalj hur era alternafiv ser ut innan ni taralltför stora ord i munnen. Vi skall inte heller glömma bort att sade attde borgerliga inte kunde föra någon vidare bra politik under sina regeringsårdärför att de hade otur med oljepriser och annat. Och framför allt hade de enopposition som var besvärlig och ägnade sig åt överbud. Det är ett fantastisktuttalande. Tanken att en regering inte skall kunna regera därför att det finnsen opposifion är mycket egendomlig. Om ni inte klarar av vare sig att vara iopposition eller i regeringsställning kan man undra vad ni egentligen bordeägna er åt. Det är nog mycket bättre i alla fall att ni ägnar er åt att vara iopposition. Till slut, , är det faktiskt så - och LarsTobisson har framfört det i riksgäldsfullmäktige, där vi bådasitter- att ni vill försöka avskaffa systemet med premieobligationer. Ni villha några andra olika alternafiv i stället. Det är av intresse att ni talar omdet, för det är trots allt så att premieobligationerna är en mycket populärsparform. Dessutom är det den billigaste upplåningsformen för staten.Statsskulden försvinner ju inte även om ni försöker avskaffa systemet medpremieobligationer, utan då måste ni helt enkelt återgå till andra och merdyrbara former för statlig upplåning. Förste vice talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. 35ALF (); Efter det att regeringen tidigare högljutthävdat att ekonomin är i balans och att den "tredje vägens ekonomiskapolitik" lyckats, har finansminister nu tvingats övergå till attanvända rner kärva formuleringar när det gäller beskrivningen av vårekonomiska situafion. Orsaken är insikten om att det accelererandebytesbalansunderskottet och den försämrade internafionella konkurrenskraftenhotar att växa regeringen över huvudet. En anledning till det senaste åretsalltför kraftiga privata konsumtionsökning är säkerligen den lättsinnigabeskrivning av den ekonomiska politiken som socialdemokraterna i synnerhettidigare ägnat sig åt. Tittarvi närmare på utvecklingen ser vi att de ekonomiska problem som nubekymrar regeringen inte alls är nya eller plötsligt uppkomna; Den "tredjevägens ekonomiska politik" skulle bromsa den inhemska konsumtionen ochlåta resurserna gå till att förbättra sparandet och vår ställning gentemotutlandet. Denna politik övergavs i praktiken . Sedan dessär det den privata konsumtionen som stått för tillväxten. har vihelt enkelt levt över våra tillgångar. Vi riskerar att hamna i sammautförsbacke som vi var i under andra , om inte denekonomiska politiken läggs om. Orsaken till att den utveckling som inleddes inteslagit igenom i försämrad bytesbalans och ökad inflation är desenaste årens gynnsamma internationella omständigheter. Jag tänker då på lägredollarkurs, fallande oljepris och sänkt internationell räntenivå. Ikds ekonomisk-politiska motion föreslås flera åtgärder som skulle förbättrasvensk ekonomi både på kort och på lång sikt. I motionen diskuteras inga akutaåtgärder som eventuellt kan behöva vidtas eller beroende påhur den internationella konjunkturen och avtalsförhandlingarna utvecklas.Regeringen måste ha en hög beredskap för att gå in och begränsa konsumtionen omså krävs. För att klara de problem svensk ekonomi står infor, dvs. att skapabalans i handeln med omvärlden och stoppa den försämring av svenskkonkurrenskraft som pågår, krävs att den inhemska efterfrågan hålls tillbaka.Särskilt viktigt är att den privata konsumtionen dämpas. Den ekonomiskapolitiken måste leda till att importen minskas och exporten främjas. I kristdemokraternasekonomisk-politiska motion anges en rad förslag i den riktningen. Låtmig nämna tre åtgärder som skulle begränsa den privata konsumtionen och dessimportbenägenhet. Fördet första bör momsen på mat avskaffas. I ett första .steg bör momsen på basmatsänkas . För att finansiera detta kan man höja momsen påövriga varor; alternativt kan en högre moms införas på vissa umbärliga varor.Detta skulle leda till att exempelvis kapitalvaror, som till stor del ärimporterade, skulle bli dyrare, vilket skulle minska den privata konsumtionensimportandel. Fördet andra måste hushållssparandet stimuleras, både av sociala och avsamhällsekonomiska skäl. Med ett ökat sparande minskar den privata konsumtionenoch utrymme skapas för sänkta räntor. Eftersompensions- och socialförsäkringssystemet till stor del sköts kollektivt iSverige är det befogat med ett visst finansiellt sparande i den offentligasektorn. Det är däremot inte alls nödvändigt att det offentliga sparandetåterställs till den nivå som rådde , vilketregeringen har som ambition. Föross kristdemokrater är det en viktig politisk ambition att låta det nödvändigasamhällsekonomiska sparandet ske hos enskilda individer. Det innebär också attde i större utsträckning kan klara en tillfällig påfrestning på sinprivatekonomi. Avskaffadet för staten dyrbara allemanssparandet, och låt alla människor få enskattefri avkastning på ett sparande , oavsett sparform!Detta skulle innebära att den vanlige svensken inte längre behövde, hänga med i alla regeringens ändrade spärregler för att få största möjliga ekonomiska utbyte av sitt sparande. Detta skulle allasmåsparare som inte hänger med i regelkarusellen gynnas av. Inför också ett skattebefriat bosparande för ungdomar ochett system med privata investeringskonton där man får sätta in icke beskattadepengar; pengarna beskattas sedan när rnan tar ut dem för konsumtion. En viktig orsak till det sjunkande privatahushållssparandet är att den generation som vuxit upp inte fått lära sig hurviktigt det är att spara. I stället har skattesystem och livsstil uppmuntrattill ökad konsumtion, gärna med lånade pengar. Det är .dags att skola ochsamhälle på allvar börjar bilda opinion för ett ökat personligt sparande.Lyckoslantens gamla hederliga propaganda med Spara och - kanske man skall säga -mot Slösa borde kanske i någon form komma till heders igen i grundskolan.Samhällsekonomin och enskilda,människors privatekonomi är allt i behov avdetta. För det tredje vill vi öka enskilda människors valfrihet.Den privata konsumtionens import benägenhet är, hög i . Det beror bl. a.på att det i stor utsträckning är resor, kapitalvaror och andra importproduktersom efterfrågas då köpkraften stiger. En ökad valfrihet på traditionellaoffentliga serviceområden skulle leda till att många människor skulle användaen del av sina pengar till att förbättra sin barnomsorg, sina barns utbildningoch omsorgen om sina anhöriga,, om sådana möjligheter fanns. Givetvis ärhuvudargumentet för en uppluckring av de offentliga monopolen att ökamänniskors valfrihetoch livskvalitet. Men det är också så att ökad valfrihet pådessa områden skulle leda till ökad samhällsekonomisk balans. Det kristdemokratiska budgetalternativetrymmer en hel del förslag för att skapa ett samhälle i långsiktig balans. Våraförslag om sänkt moms på maten, ökad valfrihet inom exempelvis barnomsorgensområde och kraftiga sparstimulanser är, enligt vårt förmenande, viktigaingredienser i denna politik. Vi föreslår också vissa indragningar av detkommunala expansionsutrymmet, eftersom den familjepolitik vi förordar minskartrycket på kommunerna när det gäller utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen. För att klara bytesbalansen och vår konkurrenskraftgentemot omvärlden krävs också återhållsamma löneavtal. Det är ju enbart tackvare valutakursförändringar som vi klarat oss undan kraftigamarknadsaridelsförlus-ter pä exportmarknaden. En rad förslag till hur avtalsförhandlingarna skall kunnaunderlättas har diskuterats i kammaren . Låt mig stanna vid en faktor somvi i kds tror skulle minska framför allt löneglidningen. Ett införande avvinstdelningssystem i företagen skulle, i motsats till de socialdemokratiskalöntagarfonderna, leda till minskad löneglidning. Med vinstdelningssystem sker fördelningen av vinsten dåden uppstått och inte i förväg genom lokala avtal. Med vinstdelningssystem kaninte den anställde disponera sin andel, eftersom den är låst, iregel . Ett avskaffande av löntagarfonderna skulle verkligen bidra tilllägre löneavtal om de ersattes ay vinstdelningssystem. Då vidiskuterar avtalsrörelsen är det angeläget att poängtera hur viktigt det är attden underlättas med en rättfärdig fördelningspolitik. I annat fall ökarkompensationstänkandet och låglönesatsningarna, som i sin tur leder till ökadlöneglidning. Givetvis kan man inte heller komma med förslag till kraftigamarginalskattesänkningar utan att förbättra fördelningspolitiken. Resultatetskulle bli ökade spänningar och högre löneavtal. Enligt kds förmenande är någraav de viktigaste åtgärderna en sänkt matmoms, vårdlön till småbarnsfamiljerna,rätt för makar med barn att tudela den gemensamma inkomsten vidbeskattningen, regionälpolitiska satsningar, bibehållet friar för pensionärervid sjukhusvistelser och återställande av devalveringseffekterna förfolkpensionen. Det är åtgärder som skulle rikta sig till de grupper som i daghar den besvärligaste ekonomiska situationen av alla i vårt land. Vi kristdemokrater har ivrigt argumenterat förett avskaffande av löntagarfonderna. Vi har däremot inte, av såväl principiellasom samhällsekonomiska skäl, kunnat acceptera att medlen som finns i löntagarfondernaskall delas ut som skattefria gratifikationer till de personer som haft råd attuppfylla de borgerliga partieirias sparkrav. Risken är överhängande att endasten liten del av de . i sparande som krävs för att erhålla . isparpremie blir nysparande. Dessutom upplever säkerligen många som plötsligtfår . på sitt bankkonto att de nu kan minska annat sparande. Risken äralltså mycket stor för att det borgerliga avvecklingsförslaget späder pä denprivata konsumtionen. I kds har vi alltid hävdat att löntagarfondspengarna bordegä till att förstärka pensionsfonderna, och därmed trygga pensionerna för deäldre, som framtida höjningar av ATP-avgiften kan undvikas., Dåfonderna nu vuxit och krisen inom vårdsektorn är alarmerande skulle, menar vikristdemokrater, en del; förslagsvis 4 av de 11-12 fondmiljarderna, kunnaanvändas för att lösa en del akuta problem inom vårdsektorn. Lämpligen skulle en kunna se över helavårdsektorn och lägga fram förslag till hur dessa pengar skulle kunna nyttjaspå bästa sätt . Det finns nämligen enorma behov av attlösa upp flaskhalsar, undanröja vårdköer och genomföra angelägna investeringarinom sjukvården. Inte minst nu , då jag haft tillfälle attresa runt en del i landet, har jag gång på gång blivit förvissad om behoveninom svensk sjukvård. Jag har också märkt att många svenskar som tycker attvårdsektorn borde få mer resurser känner sig svikna av politiker. Olikaopinionsundersökningar bekräftar också att svenskar vill se satsningar på justvårdområdet. Att avskaffa löntagarfonderna och användafondpengarna till pensionsfonderna och till sjukvården skulle lösa fleraproblem. skulle ett införande av vinstdelningssystem medverka tillförbättrad konkurrenskraft för svenskt näringsliv. Näringslivets kostnaderskulle minska då avgifterna till löntagarfonderna slopades, och en nysamförståndston skulle kunna etableras mellan näringslivet och regeringen, tillgagn för oss alla. Med anledning av vad jag här har sagt skullejag vilja yrka bifall till kds motion Fi224, yrkandena 2 och 3, samt motionFi226, yrkande 4. I anslutning till yrkandena 1-3 i sistnämnda motion yrkarjag vidare: 9. att med anledning avmotionerna 1987/88:Fi201, 1987/88;Fi204, 1987/88:Fi213 och 1987/88:Fi226yrkandena 1-3 a) hos regeringenanhåller om förslag om avskaffande av löntagarfonderna i enlighet med vad somariförts i motion 1987/88:Fi226, b) som sin meningger regeringen till känna vad i motion 1987/88:Fi226 anförts om att 4 miljarderav löntagarfondernas medel bör avsättas till utveckling och förbättringar avsjuk- och åldringsvården och att resterande del bör överföras till AP-fonderna.