prot · GB0940 · 1987-12-31 00:00:00 — Handläggningstidernablir allt längre. Den genomsnittUga handläggningstiden är enligtriksförsäkringsverket 10 månader men beräknas 1990/91 bli 33 månader. harförsäkringskassorna, sorn vi hörde här tidigare, en balans på ca 60 000 ärendensom inte är avgjorda. Regeringen gav ju iseptember i uppdrag att granska riksförsäkringsverketsprognoser och begäran om resurser till arbetsskadeförsäkringen. Regeringenhade väl den förhoppningen att kalkyler var felaktiga.När lämnade sin rapport visade detsig att bilden är mycket dyster när det gäller att komma till rätta medarbetsskadorna. Verkets iakttagelser talar för en omprövning avarbetsskadeförsäkringen, heter det i rapporten. Vii har sagt att man bl. a. bör överväga en förlängning avsamordningstiden. Som framgår av vad jag sagt bekräftar riksrevisionsverketsrapport vad arbetsskadeutredningen har konstaterat, nämligen att ökaderesurser inte löser problemet med ärendebalanserna. Arbetsskadeutredningendiskuterade en förlängning av samordningstiden från 90 fill . Deberäkningar som utredningen har redovisat ger vid handen att en samordningstidpå kan medföra att antalet ärenden minskar med samt att ensådan förändring inte leder till nämnvärda försämringar för den enskilda. Skulleersättningen minska med någon tia per dag efter skatt men därmed också medföraen förkortad handläggningstid, från till kanske , föredrarnog den försäkrade detta i stället för att gå i ovisshet i flera år.Inflationen gröper ju också ur ersättningen under den långahandläggningen. Riksrevisionsverketser inte heller någon lösning på problemet med nuvarande regler. Därför är detmärkligt att regeringen inte kan inse detta. Socialministerns svar ger juinte heller någon som helst antydan om hur man i def katastrofala läge som nuråder beträffande arbetsskadorna skall kunna komma fram till en lösning. Förutomatt vi i har föreslagit en eventuell förlängning avsamordningstiden tycker vi också atf det är mofiverat att göra en översyn avtillämpningen av arbetsskadeförsäkringen. Det föreligger nämligen ett stortbehov av riktiinjer för hur lagen skall tolkas och fillämpas. Därvid måsteförtydliganden och avgränsningar kunna grunda sig på en sakligt förankradkunskap om hur lagen hitintills tillämpats. Detär möjligt att den tillfälliga arbetsskadebyrån, som tillsatts inomriksförsäkringsverket, kan göra en sådan här utvärdering. Vi i folkpartietförutsätter att så sker. Men vi kommer ändå att noga följa det här arbetet ochstudera def resultat som arbetsskadebyrån kommer fram till. Mendet behövs också initiativ, nytänkande och engagemang från regeringens sidanär det gäller ytterligare konkreta insatser för att vi skall kunna komma urnuvarande katastrofala läge när det gäller arbetsskadeförsäkringen. Frågan ärverkligen akut och får inte förhalas ytterligare. Prot.1987/88:40 Sdecember 1987 Även jag ser allvarligt på den här utvecklingen. Jag har ju framhålliti interpellationssvaret att det har skett en mycket snabb utveckling när detgäller praxis och därmed också försäkringskassornas godkännandefrekvens. Jaghar också sagt att def pågår ett arbete inom departementet. Men jag kan inte seatt det framgår av socialförsäkringsufskottets betänkande nr 2, där fråganbehandlas, att utskottet har kommit med några geniala lösningar eller gjortnågra uttalanden om att man skall göra si eller så. Jag tror aft det är viktigt under det arbete sompågår, att man får en bättre kunskap om orsakerna till den här utvecklingen. ;Vad är det som ligger bakom utvecklingen när det gäller praxis osv.? Det ärsådana frågor vi tittar på. Det tillkännagivande som kommer frånsocialförsäkringsutskottets och sida har att göra med precis detarbete som pågår inom . Det är alltså viktigt att man,studerar orsakerna till UtveckUngen i detta avseende. Vi tar således den här fråganpå lika stort allvar som socialförsäkringsutskotfet gör. Sedanvet jag inte riktigt vad menar när hon talar om en utvecklingin absurdum. Arbetsskadeförsäkringen har en viktig funktion som impulsgivarenär det gäller atf upptäcka farliga och olämpliga arbetsmiljöer.Rapportsystemet fungerar som en informationskanal från tillyrkesinspektionen och arbetarskyddsstyrelsen. Det kan alltså leda tillförbättringar i arbetsmiljön och sedan fill minskade arbetsskador. Jagvill alltså bestämt hävda att arbetsskadeförsäkringen är en för svenskalöntagare mycket viktig försäkring. 36 (): Det är bra att socialministern ser allvarligt på utveckUngen, men dethade varit intressant att få veta vilken sorts arbete som pågår. Jaghåller med om att utskottet infe har kommit med några revolutionerandenyheter. De enda som har kommit med ett radikalt förslag är faktiskt vimoderater, som anser att försäkringen skuUe utmönstras ur den allmännaförsäkringen och bU en fråga för arbetsmarknadens parter. Det är en synpunktsom har framkommit från flera håll. Det finns de som är ännu mer radikala ochmenar att arbetsskadeförsäkringen skulle bort helt och hållet, men så. långthar vi inte velat sträcka oss. Vadligger bakom förändringen av praxis? Jo, den beror påatt regeringen och socialistiska majoritet avskaffadeförtroendeläkarna i pensionsdelegationerna när de nya socialförsäkringsnämndernainfördes. Därmed försvann den medicinska sakkunskapen vid den slutligabedömningen av ärendena. sitter fackets representanter och mer eUermindre bifaller allting, och de ärenden som icke bifalles i första instans gårnästan utan urskillning till besvär i försäkringsrätter ochförsäkringsöverdomstolar. Jagpåstod att arbetsskadeförsäkringen har utvecklats in absurdum, och det har den gjort. Om man läser de gamla statuterna till den nya arbetsskadelagen finner man att dåvarande socialministern i förarbetena sade; "Det kan inte accepteras att sjukdomar, som drabbar den försäkrade, oavsett om vederbörande förvärvsarbetar eller ej, skall kunna godkännas som arbetsskada." Detär precis vad som har skett, när snart sagt varje försämringstillstånd vids. k. förslitningssjukdomar, degenerafiva sjukdomar, godkänns. Man får i dagalltså livräntor på försämringar av degenerativa'skador, som man skulle haoavsett om man vore i arbete eller ej. bedömde förtroendeläkarna atten skada ansågs vara läkt , men går varje ärende filllivränfeprövning. Det är då inte så konstigt att utvecklingen har blivit somden är. Jagvill också påminna om att många förtroendeläkare finner sin uppgift iförsäkringskassorna tämligen meningslös. Def blir allt svårare att rekryteraläkarkrafter fill förtroendeläkarposter och till försäkringsrätter. Också detborde oroa socialministern. Jag skall återkomma fillarbetsmiljöerna och sambandet därmed. Anf.37 (); Om socialministern vore riktigt ärlig skulle hon inse att vi i oppositionenhar orsak att vara krifiska fill regeringens sätt att handhaarbetsskadeförsäkringen. År har vi, oftast utan någon förståelse frånmajoriteten i socialförsäkringsutskotfet, mofionerat om att något radikaltmåste göras för aft minska de långa handläggningsfiderna när det gällerarbetsskadeförsäkringen. Vi har inte trott att det kan vara tiUräckligf medbara mer pengar och nya tjänster, utan att också andra åtgärder måste vidtasför att minska en alltför snabb tillströmning av nya ärenden. a. på en översyn av samordningstiden och en utvärdering avtillämpningen av ärbetsskadeförsäkringen. Många anser nämligen att lagen näsfanär omöjlig att fillämpa. Den ger utrymme för alltför stort godtycke. Reglernaär krångliga, praxis har varierat och försäkringsöverdomstolen har inte gettförsäkringskassorna den vägledning de väntat sig. Delånga handläggningstiderna kan också bidra fill att insatser för rehabiliteringförsenas och inte får avsedd effekt. En förlängd samordningstid skulletroligen innebära en begränsning av antalet ärenden och därigenom skulleresurser frigöras för en snabb utredning, för rehabiUtering och kompensationfill de mest utsatta grupperna. borde också en integrering avarbetsskadeförsäkringen med den allmänna sjukförsäkringen allvarligt övervägas. Det vore intressant atf höra något om hursocialministern själv anser att man bör angripa det ständigt växande problemetmed tillströmningen av arbetsskadeärenden. Aft arbetsmiljön måste förbättras kontinuerligt,så att arbetsskador och arbetssjukdomar bättre kan förebyggas, förutsätter jagatt vi är överens om. Men vad planeras ytterligare från regeringens sida? kommer friskt och frejdigt med ett Columbi ägg: Orsakentill problemet är att vi avskaffade förtroendeläkarna den 1 januari 1987.Gullan , det kan inte ha haft så stor effekt - om det skulle ha haftden effekten. Det medicinska underlaget är detsamma som . Men ärdet inte obligatoriskt att förtroendeläkare skall ingå. Jag tror att det varett försök att lättvindigt komma undan problemen. Jagkan upprepa för både och att vi naturligtvismåste ha en bättre kunskap om orsakerna till denna utveckling. Vad är det somligger bakom? Det behövs ett analysarbete, precis somsocialförsäkringsufskottets majoritet har beställt. Närsedan far upp innehållet i folkpartiefs reservation tillsocialförsäkringsutskottets betänkande 1987/88:2 - det är inte utskottsmajoritetensom tror på en förlängd samordningstid mellan sjukförsäkringen ocharbetsskadeförsäkringen - vill jag säga att det sannolikt har mycket begränsadeeffekter på utvecklingen av antalet arbetsskador. I takt med att en generösarepraxis har utvecklats när def gäller Ivilka skador som skall godkännas somarbetsskador har också allt färre skador avförts från försäkringen. Dettahänger samman med att det ytterst sällan sker begränsningar i sambandstidenslängd. Har ett visst arbete kunnat innebära skadUg inverkan för en viss individär def ovanligt att en skada som uppstått avfärdas som inte varandearbetsskada, även om inycket förflutit sedan individen i fråga varutsatt för denna skadUga inverkan. Jagtror aft det är precis detta som utskottsmajoriteten menar i sitttillkännagivande. Man måste sätta sig ned och analysera: Vad är det som ärorsak till detta? Vi har noterat den beställningen och kan också försäkra bådaMargareta och att ett sådant arbete pågår inomsocialdepartementet. 39 (): När socialministern säger att vi avskaffade förf roendeläkarna är detfaktiskt inte med sanningen överensstämmande. Det var inte dem vi avskaffade,utan det var de läkare som var av regeringen tillsatta att ingå ipensionsdelegationerna. Vi har alltså ingen sakkunskap med vid slutbedömningenav ärendena. Det är självklart att det har haft en viss effekt. Men den storaeffekten beror naturligtvis på att detta är fackets lilla specieUa skötebarn.Allt skall numera anmälas till som arbetsskadeärenden. Menjag vill fråga socialministern om infe hon är oroad över aft snart sagt varjearbete nu betraktas som skadligt - för det är precis vad som sker när allaärenden godkänns. Vadgäller arbetsmUjöerna tror jag atf socialministern följer med så pass att honvet att det satt en expertpanel här i för inte så länge sedan, därarbetarskyddsstyrelsens representant sade att sambandet mellanarbetsmiljö och skada har tappat betydelsen på grund av försäkringsöverdomstolenshela tiden glidande och allt generösare praxis. Man sade också i den härpanelen att det numera faktiskt inte görs några direkta medicinska bedömningarav ärendena, utan det görs försäkringspolitiska bedömningar. Detta är alltsåicke mitt påstående, utan det är expertpanelens. Jagfrågar återigen: Vilka förslag kan vi vänta oss? Det är vackert och väl attregeringen åtminstone effektuerar den beställning som socialförsäkringsutskottethar gjort, men jag tycker nog atf man har väntat alldeles för länge i dennafråga, fru socialminister. Vad som behövs är handling. Anf.40 (); Socialministern är tveksam till vilken effekt en eventuell föriängningav samordningstiden skulle ha för arbetsskadorna. Då vill jag bara hänvisa tillatf arbetsskadeutredningen beräknade att en samordningstid skullekunna medföra aft antalet ärenden minskade med . Det är verkligen ingenoväsentlig minskning. Socialministernsäger både i interpellationssvaret och här i debatten aft hon nu inte är bereddatt vidta några snabba åtgärder för att komma till rätta med anhopningen avarbetsskadeärenden. Men vi från oppositionen är inte ensamma om att trycka påatt något behöver göras . Arbetsskadeuf-redningen föreslog redan på sintid att någon förändring skulle ske. tryckte på om sammasak, och chef, som närmast har ansvaret, säger attkatastrof hotar om ingenting görs. personal är överhopad medansökningar som läggs på hög, och försäkringsdomsfolarna hinner inte med. Vi ioppositionen är alltså i gott sällskap när det gäller krav pä snabba ochradikala åtgärder. Det tycks vara bara regeringen och socialministern som anseratt det inte brådskar. Omkostens betydelse i hälso- och sjukvårdsarbetet Överläggningenvar härmed avslutad. 8§ Svar på interpellation 1987/88:116 om kostens betydelse i hälso- ochsjukvårdsarbetet har frågat mig om regeringen avser aft ta några ytterligareinitiativ så att kostens betydelse i hälso- och sjukvårdsarbetet beaktas. Jaginstämmer i aft det är angeläget att åstadkomma förbättringar avkostutbildningen för personal inom hälso- och sjukvården. Mycket görs också bl.a. genom och hvsmedelsverkets försorg. Inom en expertgruppbedrivs t. ex. metodutveckling i syfte att konstruera, pröva och hitta bramodeller för kostupplysning. Ett utveckUngsarbete har påbörjats inombarnomsorgen, och detta skall ligga till grund för en fortsatt verksamhet somsocialstyrelsen initierar inom landsting, kommuner och näringsliv. Inomlandstingen bedrivs redan en mycket omfattande kost- och motionsverksamhet. Socialstyrelsensomvårdnadsgrupp driver flera oUka projekt. I projektet pågår arbetet med ettförslag till underlag för utbildning på högskolenivå för arbete inom hälso- ochsjukvård samt omsorg. Ett motsvarande förslag även för utbildning pågymnasienivå tas också fram. Inomgrundskolan har kostfrågor aktualiserats särskilt mycket . , livsmedelsverket och arbetartillsammans för att förbättra skolmåltiden. och socialstyrelsenframhåller också vikten av att undervisning i kostfrågor ges tillräckligt utrymmei den obligatoriska skolan. Inom gymnasieskolan har behovet av en förbättringav kostutbildning inom vårdlinjen och socialservi-ceUnjen uppmärksammats. Mot denna bakgrund finner jag det inte just nupåkallat att föreslå regeringen att ta ytterligare initiativ i denna fråga. 42 (): Jag tackarsocialministern för svaret på min interpellation. börjarmed att instämma i att det är angeläget att åstadkomma förbättringarav kostutbildningen för personal inom hälso- och Omkostens betydebe i häbo- och sjukvårdsarbetet Det skapargivetvis förväntningar om åtgärder i det samman hanget. Men det som redovisas som exempel på vad som redan görs är ändå en smula magert. Det tror jag atf socialministern håller med mig om innerst inne, såvida det inte Ugger något mycket ambitiöst förborgat inom de grupparbeten som kortfattat omnämns. Det skulle va!ra intressant att få veta litet mer om hur t. ex. den expertgrupp skall arbeta som skall syssla med att "hitta bra modeller för kostupplysning". Är det tänkt att förslagenskall riktas mot vissa avgränsade områden och grupper, eller avser arbetet kostupplysning i ett bredare perspektiv? ' Dettalas också om ett utvecklingsarbete inom barnomsorgen som "skall liggatill grund för en fortsatt verksamhet som initierar inomlandsting, kommuner och näringsliv". En fråga uppkommer då spontant: ett utvecklingsarbete inom barnomsorgen vara upplagt för att kunna utgöragrund för vården av gamla och sjuka och bl. a. kunna inriktas mot speciellasjukdomar? För att logiken skall framgå litet bättre måste jag be vidareutveckla de här tankegångarna en smula. Jagkan hålla med om atf det görs en del punktinsatser genom ochlivsmedelsverkefs försorg. Som exempel nämner jag Allmänna råd frånsocialstyrelsen 1985:11 och en skrift som heter på sjukhus och inom socialomsorg. Den tar upp punkter som Kostrekommendationer för friska och sjuka.Ansvaret för kostförsörjningen. Information och utbildning av personal samtKostombud. Det är en mycket tunn skrift, men den kan ändå ge impulser tillförbättringar och till fördjupning inom ämnesområdet - dvs. uppger att man t dag inte vet i hur hög grad de härråden följs ute i landstingen. Anser man att kunskap om kost och näring ärviktig i det förebyggande hälsoarbetet och inom sjukvården bör man givetvis haett intresse av att göra en uppföljning av de åtgärder som tidigare vidtagits.Att komma till rätta med bristande kunskaper om kost och näring handlar infebara om åtgärder inom område. Detta är naturligtvis ocksåsocialministern medveten öm - det framgår bl. a. av det svar som hon har lämnatmig. Jaghar i min interpellation nämnt skolan. var det ju så att färdigheteroch insikter på det här området förmedlades i hemmet från generation tillgeneration eller i varje fall från mor till|dotter. Men det mesta av detta harförsvunnit genom vårt förändrade levnadssätt, och det är därför som skolansbetydelse i sammanhanget har ökat i så stor utsträckning. "Livsmedelsverketoch framhåller också vikten av att undervisning i kostfrågorges tillräckligt utrymme i den obligatoriska skolan", sägersocialministern i svaret. räcker, def ju inte med att framhålla något, detman framhåller måste också ta sig uttryck i läroplaner och på annat sätt. Icentern menar vi aft den här undervisningen är helt otillräcklig i skolan idag- både inom och inom gymnasieskolan. Det som har aktualiseratspå senare tid inom skolan har ju snarare handlat om att avveckla än om att utveckla.Det enda som går att peka på i positiv riktning är att man uppmärksammat ettbehov av att förbättra kosfutbild-ningen inom vårdlinjen och inomsocialservicelinjen. Det är ju bra och det är nödvändigt, men det är inte allstill fyllest. Med den uppläggning av gymnasieskolan som vi har fårbara av eleverna någon kostufbildning.Kan det vara försvarbart sett ur ett sjukdomsförebyggande perspektiv? Jagställer den frågan till socialministern här . Tillslut vill jag nämna , som jag tycker är värt en elogei det här sammanhanget. Jag tänker på friskvårdsprojekt, som skallförändra kostinfaget hos befolkningen och som framför allt är inriktat på attförebygga cancersjukdomar. Här går man in brett, ambitiöst och målmedvetet, ochjag hade hoppats att socialministern i sitt svar skulle peka på detta projektoch angelägenheten av aft följa det samt att ta till vara vunna erfarenheter därifrån. Jag hoppas att socialministern något fylligare vill kommentera depunkter som jag har tagit upp. Omkostens betydebe i hälso- och sjukvårdsarbetet 43 (): Dålig hälsa beror, som har framhållits, ofta på att vi äter fel kosteller på atf vi äter för mycket eller för litet. Socialministernsäger i sitt svar mycket riktigt att det behövs en förbättrad utbildning bådebland hälso- och sjukvårdens personal och på högskolenivå, samt en bättreundervisning i kostfrågor i . Men också andra åtgärder behövervidtas. Jag tänkte koncentrera mitt inlägg till några saker som vi frånfolkpartiet har tagit upp i . Fördet första: Splittringen är stor när det gäller informationsinsatser från destatliga organen beträffande närings- och kostfrågor. Därför behövs en bättresamordning mellan , livsmedelsverket och närdet gäller kostinformation och andra näringsfrågor. Fördef andra; För att få en kraftsamling kring det förebyggande arbetet återinrättas. I det institutet bör bl. a. ett antalenheter som finns hos andra myndigheter sammanföras, t. ex. statensmiljömedicinska laboratorium, , hälsoskyddsbyrånoch hälsoupplysningen via . Institutet bör bl. a. följahälsoläget hos befolkningen, identifiera hälsorisker och förbättrainformationen om sambandet mellan levnadsvanor och hälsa samt läggahälsoaspekter på andra politiska områden, t. ex. livsmedels- och miljöpolitiken. Fördet tredje vill jag ta upp frågor kring omvårdnaden. Den medicinskabehandlingen inom den svenska sjukvården fungerar i allmänhet utomordentligtbra. Omvårdnaden blir däremot ofta slentrianmässig. En god omvårdnad är viktig,och dess roll inom sjukvården måste förstärkas alltigenom. Där intarkostfrågorna en mycket viktig plats. Det är oroande att det har kommit den enarapporten efter den andra om att det förekommit att äldre och svårt sjukasvälter, både på institution och i hemmet. Omvårdnaden bör därför ses som enegen specialitet som sammanfaller med och kompletterar den medicinska vården.Forskningsinsatserna inom omvårdnadsområdet måste förstärkas. Fördet fjärde vill jag ta upp skolan och elevernas arbetsmiljö. Det kommer ju gångpå gång rapporter om att skolelever äter för litet och att de äter fel kost.Bara har vi fått veta att nästan var femte elevvägrar atf äta skolmaten, enligt forskning vid . Från har vi fåtthöra att barnens matvanor i skolan försämrats från Omkostens betydelse i häbo- och sjukvårdsarbetet 1980 till 1985. I entidningsartikel i sägs följande: "Att skolmaten handlar ombetydligt mer än den mat som finns på taUriken, det är de flesta överens om . - Exakt samma mat kan beskrivas som äckUg i en skola och god i en annan .Skolmaten handlar om miljö, atfityder och frånvaro av stress, precislika mycket som om potatis och korv." Vihar från sida gång på gång tagit upp att elever bör garanterassamma rätt fill god arbetsmiljö som vuxna, bl, a, genom att den arbetsmiljölagsom gäller för elever från årskurs 7 äntligen fårtillämpningsföreskrifter. Vi vet att elever t, ex, under sina matraster får ståut med att vistas i miljöer med bullernivåer som ligger över gränsen för vadsom är tillåtet för vuxna och att de har miljöförhållanden som vuxna aldrigskulle acceptera. Sammanfattningsvis villjag peka på dessa fyra saker: En bättre samordning mellankonsumentverket, livsmedelsverket och . Återinrättande av institutetför folkhälsa. Omvårdnaden bör ses som en egenspecialitet, och forskningsinsatserna på omvårdnadsområdet måste förstärkas. Vi måste äntiigen ta elevernasarbetsmiljöproblem på allvar. Låg mig först säga att jag har svarat på interpellantens fråga, somgäller ytterligare initiativ så att kostens betydelse i hälso- och sjukvårdsarbetetbeaktas. Debatten här har kommit att vidgas till folkhälsoproblem över huvud taget.Jag har alltså infe haft anledning att i mitt skriftliga svar gå in på det. Detrör ju så mycket mer. Menlåt mig säga att utöver def som är redovisat i svaret, som gäller def områdesom jag uppfattade att interpellationen gällde, finns det väldigt mycket sompågår på de här områdena inom våra folkrörelser, t. ex. inom kooperationen. Ilivsmedelsberedningen, där är ordförande och jag viceordförande, diskuterar vi också kostfrågor i de här sammanhangen. Jag kan mycket väl ge dem en eloge - jaggav dem en eloge i går för ett utmärkt projektarbete när det gäller att försökarekrytera sjukvårdspersonal - och det är inte bara landstingsom har friskvårdsprojekt, utan många landsting gör liknande saker. Det pågåralltså en väldigt stor verksamhet. Låtmig också peka på, om jag också skall hålla mig till det vidgadefolkhälsoperspektivet, att i årets budget har LO fått . till ettfemårsprojekt för att tillsammans med och Landstingsförbundetarbeta med att befrämja hälsotillståndet och med olika hälsofrågor. Såjag vill nog hävda atf utöver det som jag har svarat på i den interpellationsom jag fick pågår det väldigt mycket även utanför de myndigheter som har medhälsovården att göra och då inte att förglömma våra folkrörelser, som gör enmycket stor insats på det här området. 45 (): Jag fick inte några ytterligare kommentarer till de specieUa projektensom pekar på. Det gör att de fortfarande framstår som intesärskilt relevanta i ett vidgat hälsoperspektiv. GertrudSigurdsen säger att hon har svarat på min interpellation, som hon tolkar somatt den rör ett begränsat område, om jag förstod henne rätt. Men def är justavsaknaden av samband mellan det socialministern säger inledningsvis, att honär medveten om att det behövs förbättringar, och den avslutande meningen därhon säger att det inte finns anledning till ytterligare initiativ, som gör atfjag är oroad.