prot · GB0980 · 1987-12-31 00:00:00 — Samhället, kommuner,landsfing, statliga företag, fonder och andra samhällsorgan måste användas föratt skapa en rättvis fördelning också geografiskt. Det är de medel som vipolitiker och samhället har att sätta emot den automatik ochkoncentration som finns i den kapitalistiska utvecklingen. En ekologisk närings- och teknologipolitik, som kanupphäva motsättningen mellan produktionssystem och ekosystem, är en avödesfrågorna. Jag tror inte att egentligen någon motsätter sig tesen att detfrämsta hotet mot en framtida ekonomisk utveckling är ett förödande och ettförstörande av naturresurser. Här är det arbetarrörelsens uppgift attsammanlänka de ekologiska realiteterna med en rättvist fördelad ekonomisktillväxt. En förkortning av arbetsdagen är också ett långsiktigt målför den ekonomiska politiken. Undan för undan har lönearbetare fått accepterahögre arbetstempo och stora miljörisker. De anställda har tagit del i ochaktivt bidragit till att vårt land är ett av världens mest effektivaindustriländer. Ofta med stora omflyttningar och sociala uppoffringar somföljd. är det hög tid att vinsten av allt detta kommer tillbaka i form av enförkortad arbetsdag för alla. Slutligen kommer jag, herr talman, tilltransnationaliseringen. En politik som hävdar det nationella självbestämmandetär viktig. Den inhemska ekonomiska utvecklingen måste få större betydelse irelation till exportfilosofin. Vidgad handel med fler länder, ett minskatberoende av några enstaka ekonomiska makter, restriktivitet motutlandsinvesteringar. De skall vägas med hänsyn till samhällsnyttan, om deverkligen gynnar landet eller inte. De transnationella bolagen kan intetillåtas föra in oss i EG långt innan vi diskuterat den frågan färdigt. Förövrigt råder en stor enighet om att vi inte skall gå in i EG, men det drivs enmycket hård kampanj i den frågan. Vårt parti motsätter sig bestämt medlemskapoch en harmonisering ufifrån andras krav. Skall det harmoniseras så skall detske utifrån den nivå som vi har uppnått själva på miljöområdet och andraområden. Med dessa ord om det nödvändiga alternafivetinom den ekonomiska politiken yrkar jag bifall till samtliga vpk-reservationer. 5 (): I finansutskottets betänkande nr 20 behandlas regeringens förslag fil)ekonomisk politik och fill budgetreglering /89. 25 reservationer ochtvå särskilda yttranden har fogats till betänkandet. Idebatten här i kammaren kommer att föra socialdemokraternas ifinansutskottet talan när det gäller kredit- och valutapolitik och när detgäller statsskuldspolitik. Det motsvarar de avsnitt som behandlas ireservationerna nr 912. Ilånga stycken har den ekonomiska utvecklingen varit påtagligt positiv i vårtland under den fid som socialdemokrafin haft ansvaret för regeringsarbetetefter . En välkänd tidskrift i landet utpekade regeringens ekonomiskapolitik som den som varit näst framgångsrikast i väriden. Bara klaradesig bättre. Inte ens slog vårt land utan kom trea. Tydligenläser inte de borgerliga företrädarna i . Utifrån deinlägg som gjorts från kammarens talarstol verkar man inte göradet - såvida man nu inte bara förtränger det som inte passar den egna politiskaframtoningen. Fråganär om den kritik som oppositionen ständigt riktar mot vår regering i ekonomiskasammanhang längre uppfattas som trovärdig någonstans. och bankvärlden har öppet deklarerat att demisstror borgerliga politikers lämplighet att ansvara för landets ekonomi. Jag tänkerpå det som fick veta i debatten i för någon tidsedan. Detsom vi socialdemokrater har anledning att känna närmast stolthet över ärsjälvfallet att den förda politiken har lett till full sysselsättning.Sannolikt har världens lägsta arbetslöshet. Vi noterar nu somöppet arbetslösa. En sjunkande trend har observerats nära nog alltsedansocialdemokratin tog över 1982. Till detta kan föras att antalet personer iolika arbetsmarknadspolitiska åtgärder också är sjunkande. Denviktigaste jämlikhetsfrågan gäller arbete åt alla. Skulle den ekonomiskapolitiken misslyckas med att skapa arbete åt alla är mycket av det som kanåstadkommas i andra sammanhang för att utjämna mellan olika grupper mindreverkningsfullt. Här går en klar skiljelinje mellan socialdemokratisk ochborgerlig politisk uppfattning och uppskattning av vår regering. Denmycket låga arbetslösheten - av hela arbetskraften - har gått attkombinera med det som sannolikt också är världens högsta förvärvsintensitet,dvs. att i arbetar fler än i andra länder. I vårt land är åtta av tioförvärvsarbetande, att jämföra med exempelvis , där endast fem av tioförvärvsarbetar. ISverige är fler kvinnor förvärvsarbetande än i andra länder, vilket är ettresultat av en medveten utbildnings- och arbetsmarknadspolitik sedan lång tid.Ur jämställdhetssynpunkt bör det vara den politiken som skall föras ocksåfortsättningsvis. Utvecklingenav statens budgetsaido är ett annat positivt resultat av regeringens politik.När socialdemokratin kom till makten fattades det drygt 80 000 milj. kr.för att få debet och kredit att gå ihop. Man behöver inte ha särskilt livligfantasi för att inse att en statlig ekonomi som med tiden 4 protokoll 1987/88:79-82 raserades,som fallet var under de borgerliga åren, snart hade blivit ur stånd att klarafolkflertalets välfärd. Utan pengar äringen arbetsmarknadspolitik möjlig, utanpengar kan man inte ge de gamla deras trygghet, de sjuka deras vård, de ungaderas utbildning, och regioner med hotande arbetslöshet kan knappast förväntasig erforderliga regionalpolitiska stödåtgärder. Inte heller skulle det med ensådan utveckling som under våra borgerliga ekonomiministrars tid ha funnitspengar till skatteutjämning eller till hjälp åt de fattiga länderna. 'Man kan undra om det var med vett och vilja som de borgerliga regeringarna lätlandets ekonomi förfalla. Vi får hoppas att det inte låg sådana tankar tillgrund för den politik som fördes utan att förklaringen helt enkelt var att maninte förmådde bättre. I långa styckeri ser framtiden ljus ut för - om viäven framöver förmår föra en politik som ger lika positiva resultat som viuppnått efter 1982. redovisade en prognos för1988 som tyder på att vi får ett underskott i betalningarna med utlandet på merän . Skulle den prognosen infrias vore vi tillbaka i detläge som vi hade 1982 - nästan. Regeringenbeskriver i sin finansplan tre hotbilder för vår ekonomi. Det första hotet kommer från den internationellautvecklingen. politik under Reaganadministrationen har gjort tillvärldens största låntagare. Att drä på sig enorma försvarsutgifter ochkombinera det med sänkta skatter har lett till att världens rikaste land nulever på lån. Rimligen tvingar det förr celler senare fram sådanaåtstramningsåtgärder att hela världsekonomin kan hamna i en djup depression. kan givetvis inte göra mycket för att få tillstånd en rationellare politik i . Det är bara amerikanerna själva som kanklara det.. Men vi kan givetvis söka förhindra att konstigaekonomiska tilltag kopieras i . Vi vet ju hur det gick 1976-1982.Egentligen var nog och hans moderater något slags föregångare tillReagans republikaner. Vi har som sagt upplevt ett försökl9761982, och det fårräcka. Det andra hotet kommer från den avtalsrörelse somarbetsmarknadens parter just nu är mitt uppe i. Hur den skall sluta går detinte att bedöma, men de avtal som ,och redanslutit tyder på att det skulle gå att nå fram till uppgörelser på den svenskaarbetsmarknaden som är förenliga med samhällsekonomisk balans. Så länge avtalsförhandlingarna för den offeritliga sektorninte slutförts går det knappast att bedöma de sammantagna samhällsekonomiskaeffekterna. Viktigt är dock att slå fast att låga nominella löneökningar syftartill att göra det möjligt att få ut faktiska reella löneökningar. Ingen ärbetjänt av förhandlingar som leder till resultat som driver fram inflation ochdärmed försämrar våra möjligheter att få avsättning för svenska varorutomlands. Då utgör de också ett hot mot vår sysselsättning. Det tredje hotet kommer från en riksdag som intedisciplinerar sig utan fattar beslut som spränger utgiftsramarna.Finansdebatten är till inte minst för att ventilera problem som rör dessafrågor. Den kritik som regeringen har fått från de tre borgerligaoppositionspartierna kan sammanfattas så att regeringen inte vidtagitåtgärder som skulle ha varit nödvändiga för att få till stånd en lugnutveckling. Den ekonomisk-politiska strategi som motionärerna sägersig vilja följa kan enligt utskottet sammanfattas på följande sätt: - låg ökningstakti de offentliga utgifterna - avreglering avnäringslivet och den offenthga sektorn - stimulans förökat hushållssparande som man alltså vill ha enstramare finanspolitik kräver man en sänkning av skattetrycket. Sänkta skatterkräver man, och en stram finanspolitik vill man ha. som de tre borgerliga partierna i kör hävdar attdet är lönerna som är för höga förordar de sänkta marginalskatter. Även centernreser det kravet . Sänkta marginalskatter gynnar egentligen bara dehögavlönade. Skulle alltså sänkta marginalskatter bidra till att vi får en lugnavtalsrörelse? Vad skulle exempelvis de fackliga organisationer som representerarde lågavlönade då tvingas kräva? Stabila spelregler kräver man. hävdar i varjefall att det inte nyttjar något till att föra en stabiliseringspolifik för attutjämna internationella konjunktursvängningar. motiv för att det integår att föra en generell stabiliseringspolitik gårtillbaka på att man anser att vi har för stora regionala obalanser. Menregeringen skall klara av det. Den teknik som de borgerliga använder sig av saknartrovärdighet. Först kritiserar de regeringen, och sedan föreslår de åtgärdersom direkt motverkar de krav som de själva har ställt. Man kräver t. ex. enstram finanspolitik som skall uppnås genom sänkta skatter. Vidare kräverman.stabiliseringspolitiska åtgärder när det drabbar löntagarna. Manharsamtidigt mage att förklara att det inte går att föra enstabiliseringspolitik på grund av vårt utlandsberoende när det gäller kapitaleller på grund av att åtgärderna slutligen skulle drabba regionalpolitiken. Det är inte att undra på att näringslivet tröttnat på denborgerliga politiken. trodde väl ingen att det skulle vara möjligt attnäringslivets folk just i början av ett valår .så öppet skulle ta avstånd frånden borgerliga politiken, som var fallet i debatten i och februari . Chefen för , , började den 29december 1987 med att säga; "Vi måste sluta inbilla oss att en borgerligregering skulle lösa näringslivets problem." Moderata samlingspartiets vice ordförande, ,röt då till och frågade: "Vill näringslivet ha enenpartistat?" hade dessutom fillfälle att föra fram attnäringslivet inte alltid har insett sitt eget bästa i skattefrågan. Av någonanledning misstänkte att näringslivet skulle ha lurats avKjell-Olof . IndustriförbundetsVD, , svarade på detta Han sade att detkanske borde ligga närmare till hands att överväga om den egna - alltsåTobissons - position är den bästa i skattefrågan. Somkronan på verket sade VD i , , den 26 januari1988: "Vi har tappat tron på de borgerliga." AttAnne och i debattens slutskede har försökt solidariserasig med gör inte det hela mindre pinsamt för de borgerliga. Närnu så många av näringslivets representanter har höjt rösten mot denosammanhängande politik som de borgerliga partierna ställer upp som något slagsalternativ till regeringens politik, har något helt nytt inträffat i svenskpoUtik. Det är bara att hänvisa till en auktoritet på bevingade ord: Någonordning borde det ju också vara i det borgerliga lägret. Eftersomrationella företagare inte längre känner något större förtroende inför denborgerliga politiken - ingen annan gör det heller- har vi kommit till enintressant politisk motsättning. Näringslivet vet vad som hände 1976-1982. Detblev dyrt för näringslivet. Intresset ljuger aldrig. Majoriteteni har dock vid upprepade tillfällen lagt fast vissaprinciper som bör vara vägledande för den ekonomiska poHtiken. Det finns skälatt upprepa dem i denna debatt. För det första kan endast de allra mestangelägna reformerna genomföras. Omfattningen av dessa måste hållas nere. Deskall som regel finansieras genom att andra utgifter minskas. För det andramåste utgiftsbegränsningar åstadkommas på vissa områden. För det tredje måstearbetet med att begränsa utgiftsautomatiken fortsätta. För det fjärde måstearbetet med att effektivisera den offentliga sektorn fortsätta. För det femtemåste en fortgående omprövning av existerande utgiftsprogram och verksamhetergöras. För det sjätte måste det totala skattetrycket begränsas. Gårman närmare in på de borgerliga partiernas motioner och reservationer finnerman snart att de som regel inte drivs av hänsyn till landets ekonomi, utan attdet gäller att genomföra en medveten politik i omfördelande riktning. Det ärsom regel de bäst ställda som gynnas. Det som välfärdsstaten syftar till attåstadkomma - mer utjämning och större trygghet - offras. Detta kan manegentligen inte säga något om. Har man en borgerlig uppfattning så har man. Detbeklagliga är att man inte öppet talar om vad man sysslar med. Vibörjar med moderata samlingspartiet som vill göra besparingar främst inom fyraområden. Enligt skall staten dra in netto frånkommunerna . Besparingar skall göras inom ohka grundläggandetrygghetssystem. Besparingen kommer att uppgå fill drygt 1,4 miljarder kronorunder nästa budgetår. Ersättningen från sjuk- och föräldraförsäkringen föreslåsbli begränsad, Uksom kompensationsnivån inom delpensionssystemet. vetpensionärerna vad står för. Motionärernaaviserade dessutom att de kommer att föreslå besparingar inomarbetslöshetsförsäkringen. I avvaktan på regeringens förslag kan de nu inteprecisera något belopp. Etttredje viktigt besparingsområde är hjälpen fill de fattiga länderna. Enligtmoderata samlingsparfiet bör u-hjälpen nästa budgetår skäras ner med 1,4miljarder kronor. Inkomstbeskattningenbör också enligt moderata samlingspartiet ändras så att skatteskalornainflationsskyddas, som marginalskatterna sänks till i de vanligaste inkomstlägena. Bakom dettaligger att resultatet då blir att en person med en inkomst på . fåren skattesänkning på . , medan inkomsttagare som tjänar 80 000kr. inte får någon skattesänkning. Är inkomsten lägre än . blir detsannolikt en skattehöjning, såvida inte mycket speciella förhållanden skulleråda. Så är "rättvisan" i . Folkpartietsbudgetförslag Hknar , så till vida att det riktar in sig påförsämringar inom trygghetssystemet. Kompensationsnivån inomdelpensionssystemet försämras. vet pensionärerna var står.Indragningar görs också inom sjukförsäkringen, liksom i stödet till arbetslöshetsförsäkringen.Kraftiga indragningar bör ske från kommunerna för att finansiera detvårdnadsbidrag som tillsammans med och villinföra. Densammantagna effekten av förslag till ändringar innebär att eninkomsttagare med en årsinkomst . får räkna med enskattehöjning. Däremot ges allt kraftigare skattesänkningar till dem medinkomster . Vi vet att det inte blir någon socialism omfolkpartiet får som det vill. vet vi också att det knappast ens blir någrasociala reformer. Detbudgetförslag som har presenterat har anpassats till de två andraborgerUga partierna. Det inskränker sig till att ge dem med högre inkomster än210 . Eftersom schablonavdraget enligt centernskall begränsas för att finansiera vårdnadsbidraget, leder det fill att detstora flertalet med inkomster . får räkna med en skattehöjningpå . Så företräder centerparfiet småfolket iskattefrågan. Energibeskattningenär ett viktigt inslag i budgetalternativ. Det uttalade syftet meddessa skatter och avgifter är att begränsa miljöförstöringen och användningenav knappa naturresurser. Det ter sig därför minst sagt underligt att centernavvisar den av regeringen föreslagna bensinskattehöjningen. Det är en höjningsom ju är ämnad att begränsa användningen av en ändlig råvara, vilken i höggrad bidrar fill miljöförstöringen. Vänsterpartietkommunisterna vill genomföra en rad reformer. Därvid har partiet inteintresserat sig nämnvärt för hur reformerna skall betalas. Vpk har valt attförsvaga statsbudgeten med . Är det detta som Hans Peterssoni kallar ett nytt ekonomiskt tänkande? Eftersomvpk har tagit i anspråk alla medel som finns i statsbudgetens reserv,saknas det handlingsutrymme för statsmakterna att möta sådana åtgärder som iett senare läge kan bh nödvändiga, exempelvis om arbetsmarknadssituafionenskulle försämras. Med det anförda avstyrks samfiiga reservationer som fogats tillfinansutskottets betänkande nr 20. Jag yrkar bifall till utskottets förslag ialla dess delar. 6LARS () replik: inledde med att förmoda att viborgerliga " politiker inte läser . I den tidningen harSverige getts en framskjuten placering i något som kallas i ekonomi. Jodå,jag läser den tidningen när den är färsk. Jag kunde därför kommentera sakenredan i den allmänpolitiska debatten för en månad sedan. Jag konstaterade dåatt på prispallen gjorde något slags segergest mot ennattsvart himmel. undrade i samma veva om vi i oppositionen läserdet beröm regeringen får för sin ekonomiska politik. Jag kvitterar med frågan:Läser finansutskottets ordförande sitt eget betänkande? Det gårbra att titta i sammanfattningen, första sidan, första raderna: "----- ekonominär överhettad inom flera områden. faktorerpå att expansionen i världsekonomin kommer att dämpas. Situationen i Sverigeförbättras inte av att de senaste årens gynnsamma utveckling grundats på enkonsumfionsledd tillväxt", dvs. något helt annat än det som var innehålleti den tredje vägens politik. "Skall en bestående tillväxt kunna upprätthållas",står det vidare i betänkandet, "krävs att kapitalbildningen ökar, . Utrymmet förnomi nella löneökningar är också mycket begränsat under både 1988 och 1989 Det låterinte så uppåt. Inte är det någon världsmästare som talar. och finansutskottets övriga socialdemokraterskriver i den korta del av utskottsbetänkandet som handlar om den egnapolitiken - citerade det också - att det är en princip förbudgetpolitiken att "det totala skattetrycket måste begränsas". Medhänsyn till att detta är allt som sägs om den tänkta utvecklingen avskattetrycket måste jäg få fråga: Vad betyder det? Man kanske kan dra slutsatsen att skattetrycket inte fårvara obegränsat, men inte ens är faktiskt någon yttersta gräns. Det ärfullt möjligt att åtminstone någon tid ta ut av landets samladeinkomster i skatt, om man nämligen tillämpar modellen från pensionsskatten ochvid sidan av att dra in alla inkomster konfiskerar enskilda människorstillgångar. Uttrycket att skattetrycket måste begränsas anger i allafall att en gräns måste dras. Men var skall det ske? Skall gränsen dras vid de57 %.av bruttonationalprodukten där skattetrycket ligger nu? Är dåberedd att vidta de åtgärder, bl. a. införande av inflationsskydd för skatteskalan,som krävs för att skattetrycket inte automatiskt skall öka? Eller tänker sig , i likhet med ,att skattetrycket åter skall föras ner till ? Men då krävs det, eftersomjag utgår ifrån att i likhet med mig vill undvika ofinansieradeskattesänkningar, att de offentliga utgifterna skärs ner med över 60 miljarder. Jag frågade redan i mitt huvudanförande, och jag påminnerom det , i hopp om att få svar: På vilka områden tänker ni socialdemokraterspara? Är det på statsbidragen till kommunerna eller någon annanstans? Jagtalar nu inte om de sex miljarder vi moderater sparar utan om 60miljarder. Svara på det! 7 ()replik: sade att bristerna i den förda ekonomiska politiken beror påatt regeringen inte kan få parlamentariskt stöd för en nödvändig åtstramning.Vad han säger är alltså i klartext att har en för svag regering eller,om man så vill, att vi har en för stark opposition. Jag har ett bra botemedel:Vi byter! Sedanägnade han sig åt att i huvudsak tala om att skiljelinjen i ekonomisk politik iSverige går i synen på den fulla sysselsättningen. Faktiskt ägnade jag nära 20minuter åt att tala om hur man bäst uppnår full sysselsättning. Jag kan inte seatt detta skulle utgöra någon skiljelinje. Däremotfinns det uppenbarligen en skiljelinje i fråga om de medel vi vill använda.Arne Gadd framhöll i sitt anförande- detsamma som står i betänkandet, attmarginalskattesänkningar inte är bra, det vill man inte ha. Faktiskt sade hänt. o. m. att sänkta marginalskatter skulle försvåra avtalsrörelsen. Detstrider mot det finansministern har skrivit i direkfiven till sinskatteutredriing, men det får ni väl göra upp internt. Låtmig fråga på ett annat sätt. Jag misstänker att ändå inte villförneka att de skatteregler vi har påverkar människors beteende. Man väljer attarbeta si eller så mycket beroende på ersättningen efter skatt. Man väljer attspara på det ena eller andra sättet beroende på om räntan är hårt beskattadeller inte. Man väljer kanske rent av att ta en lott i A-lotteriet, därför attdet är skattefri vinst om man vinner, hellre än i något annat lotteri. Beteendetpåverkas alltså av skattereglerna. Om man då ändrar skattesatserna, ändrasbeteendet, det borde inte vara svårt att förstå. Omman t. ex. gjorde A-lotteriets vinster skattepUktiga, skulle nog färre tachansen att köpa en lott just där. Om man t. ex. skulle tä bort skattefriheteni allemanssparandet, blev det nog färre som vill spara just i den formen. Beteendetändras, om skatterna höjs, det lönar sig mindre. Det ligger faktiskt rättmycket av sunt förnuft i det, och det fungerar även i motsatt riktning. Låtmig ta ett annat exempel. infördes skattefrihet för bär- ochsvampplockning. Om man plockar blåbär eller lingon och säljer för högst 5 000kr., blir det ingen skatt. finns det en socialdemokratisk motion som sägeratt samma skattefrihet skall gälla plockande av kottar. De tre socialdemokratersom står bakom den motiorien har uppenbarligen förstått det finansutskottetssocialdemokrafiska ledamöter inte har fattat, nämligen att lägre skatt stimulerartill extra insatser. Konstigareän så är det fakfiskt inte, , och vi i folkparfiet tycker att det är minst lika angeläget att stimulera fill vidareutbildning ochsatsning på nyföretagande som att sfimulera folk att plocka bär, svamp eller kottar. Vad är det för fel på det? 8 ()replik: ordförande ger en mycket positiv bild avregeringspolitiken, nästan på gränsen till skrytsam - men dét är naturhgtvisinte så man skall tolka det hela. Vihar världens lägsta arbetslöshet, säger . Det faktum att det råderganska stora regionala obalanser i landet måste väl ändå ge anledning för ArneGadd att fundera över hur vi sköter sysselsättningen. 113 av landets kommunerär arbetslösheten , och 19 kommuner har arbetslöshet. MenArne Gadd ägnar sig åt att beskriva det som att vi inte har någrasysselsättningsproblem i det här landet. Jag tycker att socialdemokraternas tal om att de harlyckats fullt ut när det gäller arbetslösheten ringer ganska illa i öronen påen hel del kommunalmän och en del riksdagsmän från olika delar av landet. Vad beträffar skatteutjämning vill jag minnas attanslagen för det ändamålet fyrdubblades under de icke-socialistiskaregeringsåren. Det var en ganska rejäl satsning som gjordes . i tog upp ett viktigtresonemang, tycker jag, om fördelningspolitiska frågor som jag har anledningatt instämma i. I fråga om de goda effekter som anser attspardelegafio-nens annonser har haft vill jag gärna säga att vi ingenting vetom huruvida de förändrar sparkvoten eller inte. Däremot har jag en mycketbestämd åsikt om vem som bör sköta de sparfrämjande åtgärderna. Jag började minbana som bankman, och jag ägnade då en stor del av min tid åt just sparfrämjandeåtgärder. Sparbanksrörelsen har gjort historiska insatser genom att ta detansvaret. Varför skall man nu plötsligt låta en statlig myndighet sköta det somjag tycker att bankerna skall sköta? Varför skall vi inte för en gångs skullställa litet krav på bankerna, ? Repliken avser anförande. 10 () replik; För att då anknyta till vad sade omskattepolitiken vill jag framhålla att anser att skattepolitiken bör sessom en helhet, där rättvisa kommunalskatter är en viktig bit. Sänkt ochdifferentierad moms på mat är en annan viktig bit, som gynnar barnfamiljer ochpensionärer.