prot · GB0996 · 1987-12-31 00:00:00 — Socialdemokraterna har frångått sitt gamla löfte till pensionärernaom att höja pensionerna när vi får råd. I stället har socialdemokraterna höjtpensionerna, trots att vi inte har råd. För att finansiera denna höjning avpensionerna krävs det alltså en skattehöjning. Eftersom vi anser att vi inte skall höja skatterna, sägervi nej till det som skatterna skall betala. De som föreslår att man skall varamed på utgifterna men inte på en finansiering för en politik som inte hängerihop. Vi för nu denna diskussion i och vi är överensom att de flesta av sjukvårdsbesluten skall fattas ute i landstingen och attdet är landstingen som har huvudansvaret för sjukvården. Men vi har ändå ettdelansvar här i . Vi betalar, som sagt, en femtedel av landstingenskostnader för sjukvården. Staten har inte i andra sammanhang dragit sig för attgå in och försöka hjälpa till att lösa de problem vi har uppmärksammat. Det ärinte så länge sedan på regeringens förslag beslutade om att anslå 70milj. kr; för att snabbare kapa operationsköerna. Vi hade litet olikasynpunkter på uppläggningen, men det var bra att staten ändå tog sitt ansvar. Är regeringen och socialdemokraternaberedda att gå vidare på denna väg och ställa upp på förslag attstimulera en snabbare utbyggnad av egna rum i långvården, en snabbare utbyggnadav gruppbostäder för åldersdementa och en ännu snabbare avkapning avoperations- och behandlingsköer? I så fall kan vi få ett nära nog enigt besluti till gagn för patienterna och sjukvården i . Prot.,1987/88:968 april 1988 . , Anf.8 (): Jag använde mitt inledningsanförande för att beskriva denekonomiska situationen, eftersom jag tycker att vi politiker alltför ofta ägnaross åt att formulera flotta mål. När sedan dessa mål kräver resurser är viljaninte lika påtaglig. Då måste man tala tydligt. Jag var uppenbarligen intetillräckligt tydlig, för uppfattade att jag hade sagt att viskall få minskade resurser till sjukvården. Det handlade inte om det. Dethandlade om ökade resurser till sjukvården men en minskad andel av våra samladeresurser till skillnad från förhållandena i andra länder i västvärlden. Det är detta som har inträffat, vilket jag också sade. Såkan man naturligtvis inte fortsätta hur länge som helst när redan nuvarandestandard ställer krav på ökade resurser. Det sade jag också. Dessutom räknadejag upp ett antal mål där vi höjt ambitionsnivån, mål som inte är inräknade ide nuvarande kalkylerna. Jag har tagit del av de handlingar som finns - somfinansdepartementet och är eniga om - och där man räknar uthur det finansiella sparandet t. ex. inom landstingen ser ut vid olika tänkbaralöneutvecklingar och vad det kommer att innebära. Det ärnaturligtvis mot denna bakgrund som de tre senaste budgetårenhär i har föreslagit mindre indragningar från kommuner och landstingän vad som föreslagits i budgetpropositionen. Så var det 1986, 1987 och 1988.Därför sade jag också i slutet av mitt huvudanförande att man, om man skallvara trovärdig på denna punkt, självfallet måste tala om att man är beredd attgöra omfördelningar och beredd att betala dem med vissa skattehöjningar påvissa sjjeciella områden. Det innebär inte att vi har gett upp vårt mål om ensänkning av skatt på arbete, men det innebär att om man vill göra något åtfolkhälsan, måste man också rikta skattehöjningarna så att de slår rätt. Vi harnämnt miljöavgift, tobaksskatt och spritskatt. Jag vill ställa ett par frågor till statsministern: har statsministern och socialdemokraterna som regeringsparti närdet gäller att hantera den framtida resurssituationen? Hur vill statsministernoch socialdemokraterna prioritera sjukvården ? Jag tycker inte vihar fått något besked på denna punkt. Reformarbetet förutsätter samordning på riksplanet, sägsdet, t. ex. i förra årets budgetproposition. En ny hälso- ochsjukvårdsberedning har tillkommit. Det är viktigt att statsministern gerbesked om hur han ser på dess ansvar och vad man är beredd att göra för attåstadkomma en bättre samordning. Men det här skymmer inte undan kravet påresurser. Det krävs ett både-och. Jag vill upprepa att det handlar om attomedelbart angripa den personalkris som vi har inom sjukvården. talar om den ekonomiska krisen. Jag skallinte ta upp en ekonomisk-politisk debatt här . Den ekonomiska utvecklingenoch utvecklingen av dollarkursen och oljepriserna har som bekant varitbetydligt gynnsammare än under sexårsperiodendessförinnan. Naturligtvis är det ingen tillfällighet att svenska storföretagbokstavligen slukar andra svenska företag, ofta konkurrenter i helt andrabranscher. Och det rör sig inte om några småbelopp - 40 miljarder på någothalvår. Så nog finns det pengar i det svenska samhället. Problemet är att dentredje vägens ekonomiska politik har samlat dem på ett fåtal händer. Där är detinte tal om att använda osthyvel, där skärs bara tjocka skivor. harvi kassabegränsningar i den statliga verksamheten som innebär, att ompersonalen blir för dyr, dvs. plus 4 %>, skall personalen dras ner iantal, även om politiska beslut har fattats om någonting helt annat. Det finns anledning att klara ut dessa saker. Det ärnaturligtvis förvånande när går ut och ifrågasätterambitionsnivån i primärvården, inte minst därför att det står i bjärt kontrasttill vad som skrevs så sent som i budgetpropositionen: Där heter det att deriangelägna utbyggnaden av primärvården fortsätter. Därmed förbättrasmedborgarnas möjlighet att få tillgång till vård av hög kvalitet nära hemmet.Är denna satsning inte längre angelägen? Är den plötsligt ett felgrepp? 9LARS (vpk): reagerade mot att jag ochIngvar sagt något om att man inte skulle ta pengarna för pensionärernanär man skulle satsa pengar på vården. Jag menar att man inte kan ställarättvisa för pensionärerna i fråga om deras devalveringsförluster emotangelägna krav inom vården. Men det beror naturligtvis på vilken grundsyn somresp. har - hurman prioriterar. Vi anser att pengarna skall tas där de finns, och i det härfallet finns de inte hos pensionärerna, . Sedan några ord om och , somhär talar sig varma för privatisering av sjukvården, som om det skulle varanågot sätt att lösa krisen. Jag tror inte på det. Det bygger ju på att detskulle vara bättre inom det privata, men vi vet ju att det inte är så. Lönernainom det privata är ju inte bättre än inom den offentliga sektorn, men jag kanerkänna att man på City.Akuten och liknande ställen har bättre arbetstider,eftersom man inte jobbar natt där. Sjukvårdens problem kan inte lösas genom att man ökarmarknaden för privata vinstintressen inom vården. Den privatiseringskampanj somni driver har t.o.m. utgjort en del av orsakerna till den nuvarande krisen. Dendebatten skymmer ju de verkliga problemen. Debatten måste handla om de problemsom finns, i stället för att man talar om individualism och egoism. Det behövsmer av solidaritet och humanism inom vården. Jag tycker det är naivt att tro att privata vårdgivareskulle kunna klara framtidens uppgifter. har varit i och i och säger:Där finns inga problem. Men det han har besökt är ju bara en liten del. Detfinns redovisningar som säger att 261 patienter står i kö för starroperation.Menar att detta skulle lösas på privat väg? Eller ta somexempel, där det tar att få en hjärtundersökning - skall också det lösaspå privat Debatt om sjuk vårdskri.sen Ett valår redovisar politiker och inte minst vipartiledare att vi har varit ute och sett oss omkring på olika inrättningar.Jag har också varit ute, utan att ha haft massmedia med mig. Jag besökte hemmetför utvecklingsstörda i Björnkulla i . Menarni, , att vi skall privatisera den vården också? Är det vad ni villgöra? Sanningen är att vad ni vill när ni talar om City Akuten är att plockarussinen ur kakan. Men det dyra och svåra, det skall samhället betala! Vad det handlar om är kampen om den offentliga sektorn,eller med ett bättre uttryck den gemensamma sektorn. Ordet "gemensam"är uppenbarligen en stridsfråga mellan partierna. Arbetarrörelsen har en annangrundsyn än den ni har, en grundsyn som bygger på solidaritet och jämlikhet ochsom utgår ifrån att alla människor skall ha samma rätt till sjukvård,undervisning och utbildning och att plånboken inte skall avgöra. Det kan vjåstadkomma enbart genom att gemensamt organisera och betala det hela. I den situation vi befinner oss i måste regeringen taprivatiseringshotet på allvar. I takt med att försämringar sker inom denoffentliga sektorn ökar ju utrymmet för det privata att göra sig gällande. Detsom börjar med privata mottagningar typ City Akuten kan utvecklas till att deprivata tar över landstingens vårdcentraler och utför operationer inom vissa avköområdena samt att hela sjukvårdsområden i nästa steg riskerar att överförasfrån det offentliga till den privata sektorn. Ansvaret förden här utvecklingen vilar ytterst på regeringoch riksdag. Vi i vpk har som enda parti i envist och tålmodigt krävtmer resurser till vården.. Utan vårt parti hade landsting och kommuner haft enenhällig riksdag emot sig i fråga om landstingens och kommunernas ekonomi. Prot.1987/88:96 Även om socialdemokraterna i olikasammanhang- jag tror att de menar 8 april1988 det-i princip är motståndare tillökad privatisering, har ju den ekonomiska Debatt om sjukvårds krisen politiksom man har fört gentemot kommuner och landsting öppnat vägen för de s. k. marknadskrafterna. Jag vill åter erinra om att vid den socialdemokratiskapartikongressen gavs löftet att vård och omsorg skulle prioriteras. Men deträcker ju inte med detta löfte öch honnörsord, utan det behövs pengar. Jag villdärför upprepa frågan till : Är ni beredda att; som vi harföreslagit, införa någon form av vinstskatt på företagens likvida medel som enengångsskatt för att lösa den akuta krisen? Eller varifrån menar ni att manskall ta pengarna till att täcka de behov som finns? Jag noterar att tog tillbakapåståendet att vi från samhällets sida skulle ha satsat minskade resurser påsjukvården. Det var icke korrekt, som sade i sin inledning. Ettav de mest omöjliga påståenden som man skulle kunna göra är attsocialdemokraterna inte har tagit ansvar för skattehöjningar. Är det någontingsom vi skulle kunna kritiseras för här i samhället, så är del närmast att vihar höjt skatterna väl mycket. Men häri dag har faktiskt t. o. m. borgerligapartier försökt ställa sig på den sidan. gick längst, när hanrent ut sade att man väl kan ta från kapitalet. Jag trodde ett tag att det varWerner som stod i talarstolen, men det var faktiskt . Välkommenpå vagnen, ! Socialdemokraterna har här i kammaren drivit igenomomsättningsskatten på aktier, reavinstskatt på aktier, skärpt arvs-, gåvo- ochförmögenhetsskatt, löntagarfonder och enengångsskatt på försäkringsbolagensförmögenheter. Men allt detta, spm har gällt kapitalet, har ju röstatemot. Jag tar emellertid det som sade som étt klart löfte om attcentern kommer att rösta för valpskatten. Tack för detta stöd, !Det är bättre att ändra sig sent än aldrig. Problemet för är emellertid att man skall regeraihop med . Och skall ju dra ned med 6 000 milj. kr. påstödet till kommunerna, varav en stor del kommer att drabba äldreomsorgen. I såfall skulle vi inte kunna erbjuda de äldre möjligheter att få den service debehöver. De kommer att ligga kvar på sjukhusen i stället, och då får vi köer.Detta är sanningen i ett nötskal, och däri ligger en stor del av orsaken tilldagens vårdkris. Välkommen att klara ut hur ni skall regera ihop medmoderaterna, ! Vi socialdemokrater kommer att ha en mycket högambitionsnivå när dét gäller sjukvården. Vi kommer att vara beredda attprioritera och även föreslå skattehöjningar när det är nödvändigt. Dessaambitioner har jag också med mig i mitt nya arbete i hälso- ochsjukvårdsberedningen, där jag faktiskt bara har verkat hittills- del är plötsligt väldiga krav, från och . Attjag via hälso- och sjukvårdsberedningen skulle omstrukturera ochändra hela sjukvärden är alt tro litet för gott om mig. Riktigt så mycketklarar jag inte av. Men jag skall 22 göra mittbästa, och jag hoppas att detta skall bli en viktig del av vårsjukvårdspolitik. Till vill jag säga att socialdemokraternahar föreslagit en ökad satsning med 1 500 milj. kr. Det går inte att hävda attden borgerliga majoriteten har varit beredd att satsa lika mycket. Jag harsiffror här som visar att vi under de socialdemokratiska iStockholms läns landsting låg på ganska bra plustal när det gäller att tillföralandstinget resurser. Under de borgerliga åren var det 1986 ett minus på 1,4 %.År 1987 var siffran plus . Vi'låg alltså betydligt högre när det gällerresurstillförsel. När det gäller pensionärerna sade attfolkpartiet vill hålla igen devalveringseffekten, inte beroende på att man villtillföra sjukvården resurser, utan mera av allmänekonomiska skäl. Men i DanielTarschys artikel i dagens nummer av står ju följande: "Vården och omsorgen är vår viktigasteäldrefråga. Viktigare än pensionspåslaget. Med dagens stora brister inomsjukvård och äldreomsorg är det en olycka att regeringen öch nu ävenmoderaterna har bundit sig för att anslå 2,85 miljarder till en extrabasbeloppshöjning." Har inte , som brukar hålla sådan ordningi sitt parti, någon ordning alls på ? skall judelta i den här debatten om , så jag måste faktiskt, tills hanvarit uppe i talarstolen, utgå från att'det är så att tycker attdet är rimligt att pensionärerna inte skall få del av devalveringseffekten ochatt man i diskussionen använder detta som ett argument för att framstå bättrepå sjukvårdsområdet. Jag är också beredd att svara positivt påfrågan om regeringen är beredd att satsa ytterligare på sjukvården. Vi ärberedda att här i och iite i landstingen diskutera dettakonstruktivt. Som jag sade i mitt första inlägg har vi kunnatträffa bra överenskommelser med . Däremot är jag mycket tveksam närdet gäller hur mycket genom sina beslut i detalj skall styra de konkretainsatserna. Där är jag tills vidare, , rätt mycket avdecentralist. Jag tror att landstingen, som är nära vårdproblemen, bättre än vii kan bedöma de konkreta insatserna. Men jag kommer att fortsätta attdiskutera den här frågan via hälso- och sjukvårdsberedningen, och jag är bereddatt diskutera den även med . Till måste jag återkomma med anledning av CarlBildts debattknep att försöka ställa mot mig. Det vore i ochför sig intressant om det skulle lyckas, men vad harkonstaterat är att strör löften om kostnader omkring sig. Jag harkonstaterat från denna talarstol att vill sänka skatten. Det är juprecis det traditionella problem som så ofta kommer från borgerligt håll, ställer ut löften men icke är beredd att betala för dem. Vi kan inte hållapå att låna till utgifter, inte heller inom sjukvården, utan vi måste ta frampengarna. Då konstaterar jag att i älta landsting har konkretaförslag till skattesänkningar i ett läge där vi övriga partier diskuterar omman inte behöver gå den rakt motsatta vägen. Där ligger problemet, upp i sista repliken att säga något om 1987/88:96 ' Debatt om sjuk vårdskrisen Prot.1987/88:96 detta! Hur skall ni betala, när ni sänker skatten? Skall ni lånatill operationer? Det är inte någon särskilt klokåtgärd. Debatt om .sjukvårds krisen Därmed skulle jag vilja ta upp den diskussion som hargällt att socialdemokraterna i har velat satsa på kollektivtrafiken.Man ställer detta i motsats till sjukvården. har alldeles rätti att socialdemokraterna satsade mer på kollektivtrafiken i länslandsting än . Det beror bl. a. på att trafiken är stockholmarnas isärklass största miljöproblem. I förlängningen kan man diskutera om det inte ären förklaring just till cancerproblemen i storstadsområdet. Det är alltså enförklaring. Däremot anser jag att har fel när hansäger att satsade mer på sjukvården än socialdemokraterna. Jag harnyss visat med mina siffror att det påståendet inte stämmer. För det första fick den folkpartistiskt styrda sjukvårdenöver 200 milj. kr. över budget, att lägga till de över 2 000 milj.kr. som redan finns i det moderata personal- och finanslandstingsrådets kassa.Skälen var kanske personalbrist. 600 stängda långvårdsplatser proppar i dagigen sjukvården. För det andra har ni sagt nej till satsningen på 1.5miljarder kronor. Problemet är ju att personalpolitiken har havererat i det härområdet. Sedan vill jag också, herr talman, säga att man inte hardragit ner på vården till de allra sjukaste. Både specialistvården ochprimärvården har fått ökade resurser. Specialistvården har faktiskt t, o. m.ökat snabbare än primärvården. har antaletspecialistutbildade läkare ökat med 2500, medan öppenvårdsläkarna blivit 1 300fler. är specialistläkarna fyra gånger så många somöppenvårdsläkarna. Problemet i är ju snarare att det saknastillräckligt utbyggd primärvåi-d, hemsjukvård och s. k. avlastningsplatser föratt färdigbehandlade patienter vid kirurg- och medicinklinikerna skall kunnaskrivas ut i r'ätt tid. Där ligger huvudproblemet, och det måste man göranågonting åt om man skall få specialistvården att fungera på ett bra sätt.Genom den otillräckliga primärvården och äldreomsorgen blockeras storadelar av akutsjukvården. I det läget framlägger förslag om att drain 6 000 milj. kr. ytterligare från kommunerna, vilket därmed med nödvändighetkommer att drabba äldreomsorgen. Det är det problemet som jag tycker skullevara en mycket svår huvudvärk för och medhänsyn till att de säger sig vilja regera ihop med . 11 (): Jag ber att få instämma med det gäller att uttrycka tacksamhet över den nya service som vi får frånkammaren. Det verkar som om vi blivit förflyttade närmast tillplenisalen i , och det har genom statsministernsuppläggning av denna debatt blivit mycket av en Stockholmsdebatt. Det är lättatt vi glömmer de problem som finns på andra håll i landet, men är vi nu iStockholm och har vi börjat debatten på detta sätt kanske vi skall fortsätta. Jag tyckeratt statsministern, när han ända har talartid kvar, skall passa på tillfälletoch ge ett klart besked på de två punkter där politikerna här i 24 har begärt att få ettsådant besked: Får man ett klartecken för utbyggnadenav strålkanonerna på Radiumhemmet eller ej? Detta beslut har försenats i fyraår. Skall det försenas ytterligare? Får man ett klartecken att sätta i gång byggandet avinfektionskliniken i eller ej? Det är redan nu försenat, det skulle havarit i gång. Statsministern och regeringen har makten att ge klartecknet, ochdå tycker jag att de kan ge besked om att de avser att ge det. Det är säkert bra, statsministern, att ha enkaffeöverläggning med i senare delen av april, men detfinns en övertro i regeringens samlade politik - om det så rör arbetsmarknadeller något annat - att man löser allt bara med bjudningar i . Sedan några ord om skattefrågan i all korthet; Är det såatt socialdemokraterna tror att man löser alla problem bara genom att höjaskatterna? Är det vi nu hör förebudet om en ny våg av höjning avlandstingsskatterna runt om i landet? Då handlar det faktiskt om höjningar avjust de skatter som drabbar dem med lägre inkomster allra hårdast. Det vore braom vi kunde få besked på den punkten. Jag tror inte att det är någontillfällighet, när vi läser i tidningarna om krav från fackliga organisationer,att det som man begär nu för att lösa personalkrisen är olika typer av mereller mindre skattefria förmåner, därför att man inser att med det skattetryckvi har får man så litet ut av luftlöneökningarna att man måste ta utförbättringarna på andra sätt. vi skatterna gör vi den situationen ännumycket svårare, och då tror jag att personalproblemen faktiskt blir värre. Det är faktiskt så, när man läser om de olikabudgetalternativen i , att socialdemokraterna föreslåratt man skall skära ned på den föreslagna satsningen för att ge oss fleroperationsmöjligheter för dem som behöver kranskärlsoperationer. Jag kan läsahögt ur de socialdemokratiska reservationerna. De säger så här: Vi menar att viinte bör låsa för stora summor till kranskärlsutbyggnaden i detta tidiga skedeutan bör se tiden an. Det är beskedet till dem som står i operationsköerna:,Manskall se tiden an därför att pengarna skall användas till annat. Jag tycker att vi från den borgerliga sidan då skall hakuraget att säga: Ja, det blir så att vi inte kommer att kunna satsa fullt likamycket på att subventionera de friskas bussresor, för pengarna måste gå tilldem som står i operationsköerna. Vi måste säga nej till Unga örnar då devill ha några . för att odla havsöringar nere i . Det är ingetfel på att odla havsöringar, men det kan någon annan finansiera. De som står ioperationsköerna behöver faktiskt de där pengarna bättre just . Det är detta det handlar om: att prioritera, att avväga deenormt stora summor som vi politiker disponerar - och gör vi ofta det påett alldeles felaktigt sätt. Så till finansieringen av vården i största allmänhet. Jag hålleralldeles med om att vi alla skall betala vården. Det vore fel om man skulleförsöka vältra över vårdkrisens kostnader på någon speciell grupp i samhället.Det får inte komma i fråga. Vad det moderataförslaget handlar om-jag förmodaratt det var det kommenterade i den där artikeln - är att vivill bygga ut en sjukvårdsförsäkring som omfattar alla, där vi alla är med ochbetalar men där beslutanderätten ligger hos den enskilde, där jag själv som vialla kan besluta vilken läkare jagvill gå till, vilket sjukhus jag tycker ärbäst. Prot.,1987/88;96 8aprill988' ; vilketsjukhem jag tycker är bäst för omvårdnaden av mina gamla föräldrar, vilkendistriktssköterska som jag vill gå till. Vi är alla med och betalar det, menvalfriheten är ju så oerhört viktig. Vårt förslag innebär också att det kommer att börja växafram de privata, enskilda och ideella alternativ som socialdemokraterna ärsådana motståndare mot men som ju ger en bättre vård och som inte minst gervalfrihet för alla dem som är anställda och vill ge sitt engagemang åtuppgiften att vårda de sjuka och de gamla. Hade man i denna kammare lyssnat mera på dem som kan dehär frågorna, tror jag att vi hade haft en bättre vård . Jag vet inte ommin taletid egentligen räcker, men jag skulle gärna vilja läsa upp vadprofessor ; som lämnade kammaren , sade när riktlinjernaför hälso- och sjukvården diskuterades : "Det är frarnför sjukhusens kliniker som köernaväxer, det är där överbeläggningarna ökar och de riskfyllda utskrivningarna meddem, och det är inom sjukhusens väggar som personalen är förtvivlad och som deansvariga växlar mellan desperation och resignation. Hälsovård i all ära, menom den är framgångsrik kommer vi att leva ännu längre och får förmodligen ännustörre behov av sjukhusvärd när vårt ofullkomliga biologiska maskineri brakarihop i en utdragen seriekrock.'' Hade manlyssnat mera då, hade vi haft en bättre vård . Anf.12 (): Risken med att gå upp i talarstolen med färdigskrivnalappar är att det blir fel. höll en lång utläggning om vad jagskulle ha sagt om kollektivtrafiken i ; jag har över huvud tagetinte berört kollektivtrafiken . Däremot har jag diskuterat det förslag som har anfört både i dagens debatt och tidigare och som socialdemokraternahar väckt i om ökade personalsatsningar på 1,5 miljarder kronor.Jag vidhåller att den satsning på 100 milj. kr. första året man har velat göraunderstiger vad majoriteten i faktiskt har beslutat om. Till detkommer, som jag sade förut, att i budgetbehandling i höstasföreslog socialdemokraterna stora neddragningar på etablerad privat sjukvård -det var alltså inte fråga om att man inte ville starta nytt - och påakutsjukvården. Under budgetåren 1988, 1989 och 1990 handlar det om mer än ettpar sammantaget, alltså väsentligt mer än den satsningpå personal som socialdemokraterna vill göra ; Jag har faktisktden socialdemokratiska landstingsgruppens eget budgetalternativ i handen, ochjag är alldeles säker på att jag har läst innantill efter att ha kontrolleratdet ytterligare en gång. Så tilldet här med pensionerna. Här rör det sig om två saker. Först har vi den pensionshöjning som regeringen harföreslagit och som regeringen vill finansiera med skattehöjningar. Vi säger nejtill skattehöjningarna, av samma skäl som regeringen rimligen borde göra det.nämligen att vi har slagit huvudet i skattetaket.