prot · GB09130 · 1987-12-31 00:00:00 — Ävenom en person som har börjat sin bana spm sjukvårdsbiträde kanske inte harlättare att bedriva läkarstudier utan kanske t. o. m. litet svårare, kan denpersonen bli en betydligt bättre läkare i slutänden, och det är trots allt detsom är det viktigaste. Ävenom en arbetsledare vid en indusfri som har börjat sin verksamhet som arbetarepå verkstadsgolvet kanske inte har lättare att förvärva ingenjörskunskaperna påtekniska högskolan, kan han eller hon ändå sedan bli en bättre arbetsledare,därför aff vederbörande har en prakfisk erfarenhet i botten. Exemplenkan bli många. Det är bl. a. av dessa skäl som vi slår vakt omarbetslivserfarenheten och särskilt den yrkeserfarenhet som är relevant för denutbildning det gäller och det yrkesområde inom vilket den färdigutbildadeskall arbeta. Defär också viktigt att högskolan står öppen för den kategori av människor sominte hunnit, kunnat eller velat få en högskoleutbildning direkt efterungdomsutbildningen men som efter en fids yrkeserfarenhet vill fördjupa sinakunskaper med eller utan bestämda examenssyften. Utan tvivel ärsjälvprövningsrätfen viktig för den gruppen människor, och jag tror att deffinns anledning aff göra bedömningen att en person, som uppnått ålderoch skaffat sig en hel del erfarenheter av livet, också själv kan bedöma om haneller hon kan delta i vissa högskoleutbildningar. Det är faktiskt inte helavärlden om infe alla som börjar på en högskoleutbildning avslutar denna med enexamen. Kunskap är alltid av värde och något som allfid berikar människor ochsamhällen. Menåterigen: Självfallet måste man för bestämda utbildningar ha bestämdabehörighetsregler. Därför har vi också ett sysfem med särskild behörighet i defall där det är nödvändigt med vissa specifika förkunskaper för atf man skallkunna följa med i utbildningen. Självfalletmåste vi, som jag redan sagt, ha ett betygssystem som uppmuntrar elever attskaffa sig rätt sorls förkunskaper. Givetvis måste vi se fill aft vissabaskunskaper alltid finns. Det är därför som vi har reserverat oss för affstuderande som kommer från tvååriga gymnasielinjer måste ha minst betyget 3 isvenska och engelska. Vi har till detta knufit ett krav på att de elever sominfe uppnått de betygen skall ha möjlighet till kompletteringsutbildning föralt på det sättet uppnå allmän behörighet. Föratt skapa ett smidigt intagningssysfem, där man också kan ta olika typer avlokala hänsyn, har vi drivit kravet på aff man bör undersöka möjligheterna attinföra lokal intagning. Del har man i många andra länder, och det finns allanledning för oss att undersöka om inte det är en möjlighet också för Sverigesvidkommande. Vadjag här har gett uttryck för är några reflexioner kring det betänkande som vinu behandlar. Vi har vidareutvecklat våra tankegångar i de centerreservafionersom finns fogade fill betänkandet. Jag vill, herr talman, yrka bifall tillcenterns reservafioner och i övrigt fill ufskottets hemställan. m. tiU högskoleutbildning 4 ()replik: Jag måste korrigera på en punkt. Jag sade i mittanförande att universiteten och högskolorna inte främst skall vara Jag strökockså under att en av de viktiga uppgifterna, men ingalunda den enda, föruniversiteten är att få fram goda forskare. Vad jag framför allt strök undervar att universiteten och högskolorna skall vara fria och självständiga institutioner,som skall främja ett fritt och krifiskt tänkande, som i sin tur gör det möjligtför de svenska universiteten och högskolorna att hävda sig i deninternationella konkurrensen. Det kräver välutbildade forskare och lärare, mendet kräver också studerande med goda förkunskaper. De siffror jag nämnde om att bara hälften av dem somkommit in på universitets- och högskoleutbildning på grund avarbetslivserfarenhet tar examen avser självfallet personer som går in isystemet med avsikt att ta en examen - inte alla dem som går in på friståendekurser. Nog är det väl litet grand av lurendrejeri att fa in människor tillhögre studier som de inte har förutsättningar att klara av. 5 ()replik: beriktigande här var naturligtvis mycket värdefullt -kanske särskilt för att få tillfälle att göra det. När man frånmoderat håll resonerar om antagningsregler, utgår det resonemanget på någotsätt från bilden av högskolan som en tämligen sluten värld; det enda viktiga ärförkunskaper och studielämplighef. Vad jag har försökt peka på är att det finnsett liv också efter högskolan. När vi utformar antagningsreglerna finns detanledning atf något fundera över hur den högskoleutbildade skall fungera ilivet efter högskolan. Det är fakfiskt infe bara studielämplighet som gör enlämplig läkare, en lämplig ingenjör, en lämplig företagsledare. Praktiskaerfarenheter från yrkeslivet på sjukhusgolvet, på verkstadsgolvet är av mycketstort värde. Från samhällets synpunkt, från allas vår synpunkt, finns detanledning att ta vara på dessa praktiska erfarenheter. Det gör man genom attlåta yrkeserfarenhet, arbetslivserfarenhet, vara en merit iantagningssystemet. Närdet gäller examensfrekvensen vill jag upprepa: Kunskap är alltid av värde. Detär naturligtvis i många fall bättre om den som söker sig in på en utbildningockså kan fullfölja denna utbildning fram fill examen, men def kanske inte ärsäkert att def näst bästa är aft dessa människor aldrig kommer in påutbildningen. Det näst bästa kanske är att dessa människor får delta iutbildningen och förvärva en hel del kunskaper, även om de inte når fram examen. slutsats, att man bara för aft många av den härgruppen inte når fram till examen skall utestänga den gruppen helt och hållet,är en slutsats som inte vi i ställer upp på. Anf.6 () replik: Om hade lyssnat ordentligt när jag höll mitt förstaanförande, hade den korrigering som jag måste göra varit obehövlig. Vidaretycker jag inte att det finns någon anledning för mig att närmare sysselsättamig med spekulationer i enskilda människors öden. 7 ()replik: Jag kan försäkra aft jag lyssnade till def yttersta avmin förmåga. Mer kan jag naturligtvis inte göra. Om det sedan är min receptiviteteller pedagogiska talanger som har kommit till korta kan vialltid fundera över. Jag tror atf det är mycket lätt att få bilden av BirgerHagårds högskolesyn som något ganska slutet, något som handlar om högskolansvärld såsom någonting för sig med ytterst litet av utblickar på vad som finnsutanför och vad som finns efter. Därför tror jag att det är av värde varje gångsom i talarstolar kan bekräfta att han faktiskt räknar med enannan verklighet än högskolans egen. Närvi diskuterar arbefslivsmeriter, självprövningsrätt osv. handlar det inte baraom ett enskilt människoöde utan om väldigt många människors öden, väldigt mångamänniskors möjligheter att skaffa sig kunskaper också på högskolenivå. Det ärnågonting som i allra högsta grad angår både och mig när visitter här i kammaren som beslutsfattare. Talmannenanmälde att anhållit att fill protokollet få antecknat att haninte ägde rätt till ytterligare replik. Anf.8 BO (vpk): Man får allfid ha Utet tålamod när man skall delta iutbildningspoUtiska debatter. Det utbryter ju alltid ett eller annat grälmellan de borgerliga partierna. Man får därför ge sig till tåls innan man fårhålla sitt anförande. Det skall för övrigt bli ganska intressant att se hurdessa partier skall kunna enas om något slags utbildningspolifiskt program omde fill äventyrs skulle få gemensam majoritet i den här kammaren. Vpk:s utgångspunkt för systemet med antagning tiU högskolan är attdetta system för det första bör befrämja en nödvändig total ökning avrekryteringen fill högskolan. För def andra bör det befrämja en jämnare social,geografisk och könsmässig rekrytering, vilket är ett värde i sig men också ennödvändighet för att klara det förstnämnda målet. Ifredagens debatt om studiemedelssystemet belyste Margö utförligtvpk:s positioner i de här frågorna, och jag skall därför inte nu repetera våraargument. Jag skall bara kort konstatera att vi kraftigt behöver ökarekryteringen fill högre utbildning. Detär allvarligt att vi, vilket utbildningsutskottet konstaterar i sittbetänkande, alltjämt har en kraftig social snedrekrytering fill den högreutbildningen. Dessutom tycks den förvärras, skuUe jag vilja tillägga.Förbättringar av studiemedelssystemet och allra helst införandet av studielönär betydligt viktigare och effektivare instrument för att komma till rätta meddagens missförhållanden än vad förändringar i reglerna om behörighet för att fåstudera vid högskolan är. Deregler som gäller för att antas till högskolan är naturligtvis intebetydelselösa. Regeringens förslag har vissa förtjänster men också en delbrister. Det är bra att ökade möjligheter fill antagning fill högskolan efteravlagt studiefärdighetsprov kommer aft ges. Betygens roll kommer därmed någotatt tonas ned, vilket vi i vpk som bekant är anhängare av. Det vore också envälsignelse om vi kunde komma ifrån den extrema betygskonkurrensen igymnasieskolan och i stället finna andra metoder för antagningen till högskoleutbildning.Vi menar att studiefärdighetsprov kan vara en framkomlig väg. Det är viktigtatf sådana provs utformning och resultat kontinuerligt utvärderas. Även omproven utarbetas av kompetenta och hedervärda människor finns def ofta en riskaft prov av detta slag missgynnar dels människor med arbetarklassbakgrund, delskvinnor. Referensramarna är nämligen sådana och frågorna ibland ställs på ettsätt som gynnar sökande från hem med högskoletradifioner. Andra sökande, somkanske har väl så stora möjligheter att genomföra framgångsrika högskolestudier,kan däremot falla igenom; därav vårt förslag om en konfinuerlig utvärdering. Avprincipiella skäl anser vi också aff provet skall vara kostnadsfritt för desökande även om det rör sig om en relafivt begränsad avgift. Påen annan punkt är vi i vpk mer kritiska fill regeringsförslagef. Vi är intealls överens med regeringen när den nu vill tona ned betydelsen avarbetslivserfarenhet vid antagningen fill högskolan. I vår mofion föreslår vitvärtom att sådana erfarenheter skall tillmätas betydligt större tyngd. Poängför arbetslivserfarenhet bidrar till en mer allsidig rekrytering av studerandetill högskolan, vilket sannerligen är motiverat. Ofta kan man få bättreperspekfiv på utbildningen om man haft kontakt med samhället utanför skolansvärld. Den som etablerar sig i arbetslivet och vill börja studeravid högskolan måste klättra över mycket höga sociala och ekonomiska trösklar.Merifpoäng för arbetslivserfarenhet kan tjäna som uppmuntran i def sammanhanget.SlutUgen handlar def också om vår strävan att åstadkomma en jämnare socialrekrytering. Socialdemokraterna borde något dra öronen åt sig när moderaternautdelar beröm fill regeringen för alt den vill tillmäta arbetslivserfarenhetenminskad betydelse. Närjag hörde blev jag något förvånad och beklämd. Han säger att detär de mest lämpade som skall antas till högskoleutbildning. Han tycks varatotalt obekymrad över den sociala snedrekryteringen. Uppenbar-jigen är def arbetarklassensungdomar som, enligt , är de minst lämpade, och det är de som nustår utanför högskolan. Jagnoterar också aff som vanligt försökte anslå de enormakunskapsaristokrafiska tongångarna. Det har jag ingenfing emot, men det fanns ihans tal ingen täckning för tongångarna. Vad vi fick höra var den vanligareaktionära litanian. Hagård talade också om de fria och självständigauniversiteten, som han inte har gjort ell smack för att bekämpaförhållandet att externa intressenter och affärsintressen får ett allt störreinflytande över våra universitet och högskolor. noterar jag att utskottet fillstyrker min och BjörnSamuelsons motion som kräver att inga försämringar skall införas för sökandemed folkhögskoleutbildning, och def tackar vi för. Jag yrkar bifall tillreservationerna 7, 11 och 20. 9 ()replik: Jag konstaterar nu som förut all vi egentligen inte harnågonfing gemensamt med kommunisterna. harnågonting till övers för fria och självständiga universitet förvånar miginte Prot. 1987/88:130 heller. Anf.10 BO (vpk) replik: Det är just det som förvånar också mig. Jag trodde aff vi skulle finnavarandra på denna punkt. Vi i vpk är nämligen stora anhängare av fria ochsjälvständiga universitet. Det är därför vi är så oroliga över att oUkamaktgrupperingar och ekonomiska intressenter får ett ökat inflytande överhögskolan. Jagtrodde att det i dessa frågor skulle finnas möjlighet att skapa någon form avallians med en kultiverad borgerlighet, men def tycks i alla fall inte varamöjligt att göra detta med . Det är uppenbart. m. tid högskoleutbildning Jag hade bara tänkt kommentera några av reservationerna och därmedockså några yttranden, men framför allt anförande föranleder migatt också bidra med några mer allmänna kommentarer. Detta leder till aft jaginfe hinner kommentera en rad reservationer, vilket jag annars hade tänkt. BirgerHagård börjar som han brukar, nämligen med atf säga aft 1977 årsfillträdesregler har försämrat rekryteringen fill högskolan. Som stöd för sinuppfattning åberopar han egen mångårig yrkeserfarenhet som universitetslärare.Det är ju alltid imponerande aft åberopa egen yrkeserfarenhet, men jag råkarockså ha litet yrkeserfarenhet från detta arbetsfält. Den förskriver sig bl.a.från fiden års fillträdesregler, närmare bestämt från 1950-taletsmitt fill 1970-talets början, alltså långt innan dessa tiUträdesregler börjadediskuteras. Jagkonstaterar, utan att göra någon värdering, att även då riktades mycket kritikmot att de studerande vid högskolan kunde så Utet. När jag diskuterar med ännuäldre personer visar det sig atf det i själva verket var samma sak ännufidigare. De studerandes bristande kompetens går som en röd tråd genomdiskussionerna. Detta har för all del gått igen även i gymnasieskolan, så dettaär inget nytt. Jag bara konstaterar detta och menar aff vi därmed får ta medemfas framförda uttalanden med en liten nypa salt. Jagnoterade att var angelägen om atf säga atf högskolan skall varafri och oberoende gentemot statsmakten, men jag hörde ingenting om dettaoberoende och denna frihet gentemot andra makter, och vi har ju som sagt i vårtland, som aUa - även - vet, andra makter som är starka. Jag vetinte hur förhåller sig fill dem och högskolan -det kunde det varaintressant att få en belysning av. BirgerHagård kom nu liksom så tidigare in på frågan om universitetensroll. Han talade om deras ursprungliga roll. Han har inte mycket till Övers förden yrkesutbildarroll som universiteten har. Delta förvånar mig en aning, omjag nu skall försöka mig på att bedöma detta utifrån . Universitetens ursprungliga roll -och då talar jag verkligen omde gamla universiteten - var ju i hög grad en yrkesutbildarroll. Denteologiska, den juridiska och den medicinska fakulteten varyrkesutbildarmiljöer i mycket hög grad, som utbildade läkare. 1987/88:130ämbetsmän och präster. Den filosofiska fakulteten var en basfakul- tet, som man skulle gå igenom först, innan man gickpå dessa yrkesutbild- m. tiUhög skoleutbildning Detgäller alltså att vara försikfig med jämförelserna också meUan universitet ochhögskolor nu och och notera, som var inne på, attuniversitet och högskolor har många roller att spela. BirgerHagård nämnde också någonting om aft håller på att bli isolerat. Jagtyckte mig höra formuleringar av den arten aft vi nästan håller på att sjunkaner fill en dålig andlig nivå som vi hade tidigare, i världen. Jagvet inte rikfigt hur man skall förhålla sig till sådana påståenden -de är jubara framkastade och har rätt litet belägg. Annarsär det nog så att def svenska skolsystemet har stått sig rätt väl vidjämförelser med utlandet. På ett område som inte är föremål för debatt i dagvisar internationella undersökningar i stort sett - det skall erkännas aft detfinns vissa undantag, bl. a. när det gäller matematik vid vissa tidpunkter- atfdet svenska utbildningsväsendet hävdar sig väl jämfört med andra utbildningssystem.Liknande omdömen får man faktiskt om den svenska högskolan och de svenskauniversiteten. Det innebär ju inte atf man tycker atf allting är bra, men fulltså bottenlöst som den bild målade är det väl ändå inte? Så några ord om en delreservafioner. Eftersomden sociala snedrekryteringen har varit uppe fill debatt här, vill jag säganågra ord om defta. På den punkten är ensamma reservanter - deövriga fyra parfierna har skrivit ihop sig i utskottet om en del formuleringar.Jag noterade alt sade att vi gjorde ett stort nummer av detta iutskottet. Ja, jag vet ju inte vilka anspråk har på stora nummer,men jag lade märke till att sade att det hade förts enintressant diskussion i utskottet pä den här punkten, så där är moderaternauppenbarligen ganska isolerade. För min del beklagar jag att intekunde ansluta sig fill den formulering som vi gnuggade en hel del i utskottet.Det tycks ändå vara så, om man skall försöka tolka def hela välvilligt, attmoderaterna inser atf påverkan i underliggande skolformer är en faktor som harbetydelse, aft studiestödets utformning är en annan, Ii ksom aft arbetsmarknadoch lönesystem har betydelse. Allt det där är faktorer som vi lägger vikt vid iutskoftstexten. Det är klart atl det blir litet olika vikt för olika faktorer.Jag noterar ändå aft erkänner dessa faktorer, varför def vi harskrivit i utskottsbetänkandef kanske infe är så alldeles tokigt. DenoUka tonvikt vi lägger på ohka faktorer kommer naturligtvis fram. Jag noterar att säger att det inte ens är önskvärt att med hjälp av fillträdesreglerna förändra den sociala snedrekryteringen. Där har vi ju en annan ståndpunkt. Vi menar atf eftersom ett av målen för högskolepolitiken är atf åstadkomma vidgad social rekrytering, går det också att göra en del med hjälp av tillträdesreglerna. Vi har dock insett att fillträdesreglerna idet här sammanhanget sannolikt inte kan spela den roll man en gång filltrodde dem att göra. Det har erfarenheten lärt oss. Alt det skulle vara helt omöjligt atf med fillfrädesreglernas hjälp göra någonfing åt den sociala snedrekryte- 16 ringen tror vi ändå inte, utan def finns vissamöjligheter - på marginalen. Närmoderaterna sedan säger att det viktigaste instrumentet för att förändra densociala snedrekryteringen fill högskolan torde vara att göra det lönsamt attsatsa på högre utbildning, gör jag följande reflexioner. För det första är defnog trots allt fortfarande relativt lönsamt att satsa på högre utbildning. Fördet andra kan man ju fråga sig hur det kommer sig att det under de gångna tidernär inte ens kan förneka att högre utbildning lönade sig detta inteledde fill en vidgad social rekrytering. Tyder inte detta på att andrafaktorer, bl.a. det som vi i utskottet kallar för attitydmässiga och socialafaktorer, egentligen spelar en mycket större roll? Så jag tror fakfiskt inteatt det är det viktigaste instrumentet att det är lönsamt i denna begränsademening. Isamband med resonemanget om den sociala snedrekryteringen kan jag också göranågon kommentar fill reservation 2 av och . Där sägs attreglerna för behörighet och urval måste utformas så att de studerande antas somhar de bästa förutsättningarna att med gott resultat klara sina studier. Förstkan sägas att de regler vi nu har för värdering av betyg och värdering avhögskoleprovet, och i tillämpliga fall urvalsförfa-randet, i hög grad borgarför att det är de som har de bästa prognoserna aft klara en utbildning somkommer in där. Däremot kan man naturligtvis säga att det både i det nuvaranderegelverket och i det som vi föreslår finns inslag som är av annan art. Dettahar belysts på ett bra sätt av , tycker jag, så jag har ingenanledning att här ta upp det ytterligare utan kan ansluta mig till hansaspekter på den balans som behövs mellan de olika grupperna av förutsättningar. Närdet sedan gäller den allmänna behörigheten finns def några reservafioner, somskiljer sig åt en del. är ensamt om att begära atf man skall ha engenomgången treårig gymnasielinje för allmän behörighet - även om det skall detgöras undantag för vissa kortare linjer, som räknas upp. Folkpartiförslagefmåste ju innebära att man skärper kraven för allmän behörighet, vilket vi iutskottet inte kan fillstyrka. Det innebär nämligen atf man skapar onödigaåtervändsgränder i utbildningssystemet, vilket skärper den sociala snedrekryteringen.Det förslag som och har om att betyget 3 i svenska ochengelska för studerande på de tvååriga linjerna skall vara krav för allmänbehörighet är inte lika drastiskt som förslag, men vi tycker attdet verkar i samma riktning genom sin generalitet. Vi tycker därför att man istället när det är mofiverat - vilket får bedömas från fall till fall - kanuppställa dessa krav som särskilda behörighetsvillkor. Låtmig också kommentera arbetsUvserfarenheten, eftersom den har varit upp tillrätt mycken diskussion. Där har ju den ståndpunkten att man infeskall ha några meritpoäng alls för arbetslivserfarenhet. påstår attdet är för att undvika den s.k. väntrumseffekten. Förslaget påstås nämligen förlängaväntefiderna. Vidare påstås atf det infe finns något samband mellanarbetslivserfarenhet och framgång i högre studier - del är obefintligt ellernegativt, säger de. Tillden där "väntrumseffekten" kan jag göra den kommentaren aft den somvänfar på att få 0,5 poäng väl alltid lär sig någonfing under tiden.Det skulle ju också kunna tyda på atf man är mycket intresserad av den Prot, 1987/88:130 utbUdning man söker, och då kan detta ha ett värde. På den punkten kan jag ' knyta an fill den diskussion som med m. till högskoleutbildning Jag har där sammasynsätt. Egenfligen är ju def här en uppmuntran för de äldre studerande attsöka sig fill högskolan. Enligtden undersökning som Henryssonhar gjort skulle sambandet mellan arbetslivserfarenhet, ALE, och framgången ihögre studier vara obefintUgt, men det är inte konstigt. Det är nämligen vadman skall vänta sig stafisfiskt sett, eftersom det är fråga om en effekt avbeskuren spridning. Detta är aUtså i sig inte någonting konstigt. Sedan kan mansäga att undersökning bygger på det gamla system som delvis tasbort. Därför spelar kanske de olika sambanden i detta sammanhang i fortsättningeninte den roll som de hittiUs har spelat. Sånågra kommentarer beträffande direktövergången från gymnasieskola fiU högskola.Där skiljer sig och från utskottsmajorifeten. De ansernämligen att reglerna bör ändras, så aff av sökande med högst tre årgamla betyg får en plats. När det gäller att avsätta platser för sökande görmajoriteten i utskottet bedömningen atf man med den föreslagna modellen kanvariera mellan en tredjedel och två tredjedelar mellan dels gruppen förbetygsurval, dels gruppen för provurval. Det ger en flexibilitet som ärtillräckligt stor, vilket är bra för högskolan. Då kan man få olika andelarfrån Unje till linje. Vidare kan man på det sättet ta hänsyn till utbildningensinnehåll samt till kommande yrkesmässiga behov av olika personkategorier ochfill efterfrågan från olika grupper studerande. Även det här, menar vi, gynnarde sökande som är något äldre. Således kan detta möjligen vara ett litet bidragnär det gäller aft minska den sociala snedrekryteringen. Eftersomdet förs en del diskussioner om meritvärdet för specialkurserna inom kost ochkonsumtion, vill jag göra några kommentarer i det sammanhanget. Naturligtvisanser vi i utskottsmajorifeten, i likhet med reservanterna, att kost- ochnäringsfrågorna är viktiga. Men när det gäUer de särskilda behörighetskravenvill jag framhålla att inte far ställning fill sådana. Vi har varitnoga med att överlåta den uppgiften på det ansvariga ämbetsverket. Av detskälet menar utskottsmajoriteten atf den föreslagna vägen infe är fillämplig.Beträffande det andra alternafivet, med extra meritpoäng, viU jag göra följandekommentar. När det gäUer de olika linjerna är det bara ALE som ger extrameritpoäng. Vi är rädda för aft införa extra merifpoäng för olika ämnen. Om maninför extra meritpoäng i de här ämnena, skulle det nämligen kanske resas starkakrav från olika håll på aff även andra ämnen skall komma ifråga för extrameritpoäng. Då blir det hela ganska komplicerat. Närdet däremot gäller urval till fristående kurser är det en lokal fråga somriksdagen inte tar ställning fiU.