prot · GB09136 · 1987-12-31 00:00:00 — Det kan vi göra genom ett speciaUnrikfat statsbidrag. Jag har alltså irtgen artrtanuppfaftnirtg ärt den som utskotfsmajorifefen företräder. ' AnL 18GÖTE () replik: När det gäller utredningsförfarandet hade jagrtog värttat mig rtågot bättre motiv än vad som finns i propositionen. Jagförstår att det inte firtrts artdra bärartde mofiv ärt det som gällde vid dertfidigare förärtdrirtgert, mert hur ser det ut på läusstyrelserts socialaertheter? Kommer man att kunna klara andra vikfiga uppgifter , när dertrtaförärtdring införs? Jag ser det som utomorderttiigt artgeläget afflänsstyrelsernas sociala enheter kan klara bl. a. den tillsynsfurtkfiort ochdert stödjande funktion som helt och hållet åvilar socialfjänsfein. Dertfrågart skulle jag vilja ha svar på: När det sedau gäller huvudmaurtaskapet har jag som moderatett förfroertde för staten i de sammanhartg där staten skäll ta sitt ansvar.Jag har inte förtroende för stafert, om dert tränger in på den ertskilda märtrtiskartsansvarsområde, där staten inte har aft göra. När det gäller ansvaret för deallra svagaste i samhället, för de missbrukare som har kommit så långt att visolidariskt måste bära ansvaret för dem, tror jag aft staten är bäst skickadatf lösa de problem vi står inför när det gäller samordrtirtg av vårdirtsatser. Vi har egenfligert rtu eu horribel ordrtirtg när defgäller huvudmannaskapet för missbrukarvården. Staten har en del av ansvaret,landstingen går in som ett slags entreprenörer och kommunerrta har artsvarefertligt socialljärtslla-gen - och ett statsråd och skallsamordna allt detta. Vi har sett, herrtalman, atf detta infe fungerar. Vi harhört JO:s kritik. fungerar ikommuner där det inte firtrts vårdplatser, och vi vet också aff Prot,1987/88:136 värdert i många sammanhang iiite är effekfiv. Vi har ettHIV-problem som blirstörre och större och som vi måste tackla. Det är i detta läge viefterlyser _ , ett samlatstarkt ansvar. För oss moderater är det rtafurligf atl stafeu skall gå . . , Irt och faett större ansvar. Det inrtebär inte att staten skall styra i defaljfragoi-, men vimenar atl staten måste ta huvudansvaret för denrta viktiga vårddel. Jag har faktiskt i debatter om missbrukarvården här ikammaren lidit med statsrådet , då hon har sagt att honirtgerttirtg kart göra, därför aff det är artdra huvudmäu som har artsvarel. 'Vi har sett eländet. Vi kan inte bara konstatera aft del är så. Vi måste setill aft få en förbättrirtg till stärtd, så all statsrådet får möjlighet att taitu med dessa vikfiga frågor iuom ramen för de direktiv som ger. AnL 19 (vpk) replik: Jag skall be atl fa konkretisera ett par avde frågeställningar jag fidigare berörde och ställa direkta frågor till GertrudSigurdsen. Jag skulle rtämligert vilja veta om rti på ett plartmässigf vis harförutsett vad rti tänker skall irifräffa, ifall detta lagförslag går igenom.Def kräver ortekligert en viss plartering, eftersom förslaget i sintillämprting kommer aff få vissa effekter. Ungefär hur stort antal tvångsomhärtderfagandert blir det?Hur måuga fler omhändertaganden än blir def, och vad gör man med deomhändertagna? Om nu inte iieller dessa sex mårtader hjälper, vad gör nidå? Mot bakgrund av erfarenheter frårt ert del andra länder och från fidigare skeden i historien skulle jag vilja säga aff de iute kommer atf hjälpa. Vilkert slutsats drar ui iså fall - att detta var ett förhastat beslut eller alt vi måsfe ha äuriu' lärtgre vårdfväng? ' Jag har velat betona all man här vidtar en sortsprincipiell rättslig förändring. Man går över från vad som var tänkt som ettakuffvång till ett vårdfväng. Def skulle vara intressant med en utförligaredebaft här i kammaren, något vi tyvärr irtte hirtner med, om vad detta medförför missbrukarens situafion och hela behandlingssifualiortert och vad detbetyder för all uppmurtlra spel, artpasslighet, döljande av skuld osv. Sist och slufligen skulle jag vilja kommentera något defsärdeles slarviga och ologiska sätt som socialministern använder när honförsöker åberopa sig på lill stöd för sin rtuvaraude uppfattrtirtgnär det gäller vårdtvånget. måste rimligtvis 1978, i den mån hanuttalade sig om rtågot tvårtg, hä avsett del akuttvårtg som sedart kom tillstånd i och med den nya socialfjänsflägert. Han kunde rimligtvis inte veta vadGertrud Sigurdseu efteråt skulle ha för sig: AnL 20 Socialriiinister : Herr talman! Jag var med när vi i riksdagert beslutade om den lag om vård av missbrukare vi har . Jag hade då motionerat i denna fråga tillsammans med några'andra inom mitt parfi. Vi ansåg att det är nödvärtdigf atf i vissa situationer kunna tillgripa tvång: Det är av humanitet, av solidaritet med människor, för atl de inte skall gå under. Del har skett en utvärderiug av dert 27 Prot,1987/88:136 lagsliftrtirtgen. Socialberedrtirtgert har grurtdligf gåttigenom detta förslag och kommit med förslag tillförstärkningar av LVM, Det kommer naturiigtvis atl Tvångsvård av vuxna missbrukare bli engransknirtg av dert rtya lagert rtär dert har trätt i kraft, liksom har skettmed all artnan lagstiffnirtg. följer rtaturligtvis upp lagstiffrtirtgert.Socialstyrelsert arbetar med allmärtrta råd för hur deurta uppföljuirtg skallske. Till Jörrt vill jag säga följartde. Jag har haftett nära samarbete med . Vi har ofta under den fidertdiskuterat dessa frågor. Vi har också diskuterat rtär vi tillsattesocialberedrtingert för ert översyn av olika lagar. Som jag fidigare sade kanjag försäkra Svertsson att jag i dessa tankar har haft stöd inom partietför uppfaftnirtgert att det är nödvändigt aft ha en lagstiffnirtg som hjälpermärtrtiskor i dertna sifuatiou. Vår sertaste partikongress gav oss också dettastöd. Def finrts ert bred majoritet irtom vårt parti för detta. Det finns väl också, Svertssort, irtom vpk delademeningar i olika frågor, precis som det finrts irtom socialdemokratirt ochirtom de artdra partierrta. Jag saknar i debatten . Hon är,precis som det påpekades av Artita , den ordirtarie ledamoten isocialutskottet. Men hon har förmodligert inte fått vara med och besluta idenrta fråga. Jag står för socialdemokratirts syrt på detta lagförslag. JörnSvenssort får klara uf vpk:s syrt. AnL 21 (): Def firtrts egertfligert irtfe specielltstor artledrtirtg aft förlänga debatten, eftersom här råder en förkrossartdemajoritet för det förslag som ligger fill gru nd för en rty lagstiftrtirtg. Jagtycker ärtdå att det är viktigt aff säga att det i förslaget till ny lag omvård av vuxna missbrukare finrts en hel del posifivt. Men tyvärr finrts ocksåirtslag som jag tror upplevs som uegafiva av alla missbrukare, och man serdärför infe def som trots allt är posifivt. Jag tycker att def är fel att socialtjärtstert på ett mer.akfivt sätt skall fa del i utredningen vid anmälan av missbrukare. Omsocialtjänsfert skall medverka för vuxna missbrukare gällerdet att man skapar största möjliga förtroende mellan missbrukare ochsocialtjänst. I och med atf socialtjärtstert så aktivt bidrar fill beslut omtvårtgsvård, kommer en del av förtroendet mellan ochmissbrukarna aft förverkas. Man skulle kurtrta göra ert liknelse med atfåklagare och domare i brottmål efter dom skulle verka som kuratorer, medan dendömde sitter av sitt straff. Jag tror irtte aff det i förlängnirtgert skullevara speciellt fruktbärande. Det är här fråga om tvångsvård, och det finns på dettaområde två olika vårdideologier. De finns de som tror på aff man skall anvärtdamycket tvårtg, och def firtns de som tror på atf man ertdast skall ha ettakuttvårtg. Om missbrukarvård över huvud taget skall vara fruktbärande vill deffill aft den som skall vårdas delfar i arbetet efter egert förmåga och affvårdert i sig leder fill att missbrukaren i förlängningen kan fa ett egetansvar för sitt liv, där missbruket inte får spela samma dominerartde roll somföre värdert. De somvill att regerirtgerts förslag skall gå igertom tror aff man bättre uppnårfrivillighef efter sex månaders tvångsvård än . 28 tvivlar på att det är så. Jagskulle snarare tro aft man väcker ett motstårtd hos missbrukarertgeuom aff dertrte uuder så lång fid behöver befinrtä sig i erttvärtgssifuafiort. rtår alltså ert motsatt effekt. Det är synd att man har bestämt sig för atf förlärtgafidert för fillåtert tvårtgsvård och vidga möjligheterrta till sådan vård. Jagtror aft detta i sig kommer att innebära att de posifiva inslag som finrts iförslaget får en mindre betydelse än de skulle ha fått om man behållit dertuvaraude reglerrta rtär def gäller tvångsvård. Jag yrkar bifall till reservation15. Tvångsvård av vuxna missbrukare AnL 22MARGARETA (): Samfliga klientorganisatiorter står ertigamot förslaget om utökat tvång mot vuxna missbrukare, Def borde ha tagitshänsyrt till vad dessa orgartisafioner har sagt i remissvar och på anrtaf sätt.Def är klientrörelserts medlemmar som har erfarerthef av vad tvårtgsvårdirtrtebär, och om några måsfe ju de vara intresserade av bra vård och brabehandlirtgs-möjligheter. Deras omfattande kunskaper och erfarenheter säger afftvångsvård är dålig vård. Bland dessa märtrtiskor firtrts det mårtga som infebehöver läsa för atf förstå vad förnedring och förtryck är - de har egnabittra erfarenheter. Så lyder, fritt återgivet, ett citat ur ett fal somhållits av en av våra mest kända socialdemokrater. Klienforganisafiorternaaccepterar tvårtg i akufsifuafiorter. När socialtjänstlagen kom var def en stor framgång förklienfrörelsert. Efter ert lårtg kamp skulle mau få en socialtjänst som mankuude känna förtroende för. efter socialtjänsflagens ikraftträdandebeslutade om mellantvånget, och därmed infördes vissasartkfiortsmöjUghe-ter i socialtjärtsflagert. Klicrtfrörelsert kärtrter vanmakt och förtvivlan irtfördert omfattande utöknirtg av tvårtgsåtgärderrta som rtu behartdlas avriksdagen. Det förtroende som håller på aft växa fram för socialtjänsfertkommer atf raseras. De utökade fvångsmöjligheterna kommer aft härtga som etthot över kortfäkfert mellan och den hjälpbehövartde. kommerirtte atf våga anförtro sina problem åt socialarbetare. Rätt som det är kart juuppgifter artvärtdas i ert artsökart om tvårtgsvård. kommer atf kärtrtasig sviken. Hur skall facket, och andra som driverkamratstödjande verksamhet kunna med förtroende vända sig till en socialljärtslsom hotar alt tvångsvärda dem som råkar i problem och behöver hjälp? När martväljer ert hartdlirtg eller handlingsväg väljer man automafiskt bort någotartnat. I def här fallet betyder def aff ökad satsning - ekortomiskt ochpersonellt - pä tvångsvården stjäl motsvarande resurser från utbyggnaden av enattraktiv frivillig vård, dit människor söker sig själva och där utsikterrtaatt lyckas i vårdert är lärtgt större. Om de rtya bestämmelserna i lagen skullekomma alt tillämpas fullt ut, torde socialfjänsferts resurser förbrukas förtvårtgsvård artdra åtgärder får stå fillbaka. Dert som är ufslageu från arbetsmarknaden, den som saknarbostad, den som lever i ensamhet och utanför behöver meningsfullt jobb, enfullvärdig bostad och gemenskap. Det är brister i dessa avseenden som gör attså många märtrtiskor slås ut och atf def är så svårt aff komma tillbaka för densom blivit utslagen. Då räcker def inte med vårdpolitiska irtsatser. Prot,1987/88:136 om rätten fill utbildning, arbefe och bostad för alla och ettsamhälle som Tvångsvård av vuxna missbrukare präglas av större solidaritet än vad dagenskonkurrenssamhälle gör. För aff rtiofverka utslagnirtgen pch förbättrarehabiliferingsarbefef behöver betydligt större krav ärt ställas påsamhällets åtgärder i de här avseertderta. Jag kommer attstödja vpk:s reservatiorter vid ert evertfuell omröstrtirtg i. kammaren. AnL 23LENA (): När socialtjänstlagen infördes i Sverigefick vi för första gångert ert lagstiffnirtg som byggde på respekt förmärtniskors lika värde och självbesfärnmanderätf. En positiv märtniskosyrtfinrts som ert övergripartde gemensam nämrtare, vilket irtrtebär atf allaåtgärder som skall vidtas skall byggas på överertskommelser om inriktnirtg ochomfattning. Två undartfag gjordes. Det erta gäller barrt och uugdomarsom lever i utsatta milj'Der och där överertskommelser irtfe kart träffas omvilka åtgärder som är lämipliga. Def gäller dessutom barn som i hemmetbehandlas på sådant sätt att det medför fara för deras utveckling. Det andraundantaget avsåg vård av vuxna missbrukare. Stor enighet rådde om aft samhället i vissa fall måstekuurta artvärtda sig av tvärtgsåtgärder mot den enskilde rtär det erfordrades för att avvärja ett hot mot rtågorts liv eller hälsa. Diskussionen gällde vem som skulle administrera sådana åtgärder och hur omfaffaude dessa skulle vara. Det är mycket svårt att rtå uf med defta i debatfert, och t. o. m. har visom har en anrtart uppfattning ärt vad som har presenterats i proposifionert blivit beteckrtade som flummare. efterlyste ert aktiv socialtjärtst,där-man skulle göra envisa försök aff motivera missbrukare osv. Jag kanförsäkra aft jag har varit en akfiv och envis,socialarbetare,som inte har lämnat vare sig missbrukaren eller myndigheter i fred, myndighetersom skulle ha ett ansvar för aft missbrukaren skulle få den hjälp och det stödsom han eller hort behövt. Det måsfe tydligert återigert poärtgferas att vi somdiskuterar dertna fråga accepterar ett tvång men att vi har synpunkter på vemsom skall administrera def och hur omfattande det skall vara. Socialufrednirtgert, huvuddeleu av remissopirtiortcrt samtdert borgerliga regerirtgert ansåg på sin fid atf dessa åtgärder skulle läggas.utauför , och det konkreta förslaget i socialtjänstpropositionenblev en förändring av lagen om sluten psykiatrisk vård så att den ocksåomfattade missbrukare. Vårdtiden skulle bli högst en mårtad. Underriksdagsbehandlingen kom sedan krav på förrtyad översyrt av dessa frågor, ochert sådart skedde också. befortade behovet av enighet i en fråga som kanirtrtcbära så lårtgfgåcrtde irtgrepp i ertskilda medborgares frihet ochirttegritet. Lagert om vård av missbrukare i vissa fall blev resultatetav denna förnyade översyn. Dertna lag kurtde, bedömdes det, förertas medsocialtjänstens principer, eftersom tvårtget avgränsades klart till akutanödsituationer. Jag deltog i den debatfert och ställde upp för LVM,eftersom def var fråga om ett avgrärtsat tvårtg. Jag bedömde behovet avertighet som myckel viktigt. Mert def bör poärtgferas atf ävert LVM innebar enutvidgnirtg av det tvårtg som faktiskt förekom. Lagert utvidgades rtämligertfill aft omfatta rtarkofika- missbrukare,och dessutom innehåller LVM en dubbelt så låug vårdtid som dert som då varaktuell på irtstitutiorterrta. Tvårtget avgrärtsades i alla härtdelser fill akutanödsituationer. Det skulle icke avse behartdlirtg utau syfta fill aft mofivera för fortsatt frivilligvärd. Åtgärderna lades delvis utanför socialtjänsfert genom att länsstyrelsert fick ansvaret för utrednirtg och artsökart till länsrätten. I den proposition om tvångsvård av vuxua missbrukare somvi uu behartdlar överges ertligt mirt merting principert om aff tvårtget skall varaen avhjälpande åtgärd i en akutsituation och återinförs prirtcipert aff tvårtget skall tjärta som ett korrektionsmedel. Den förärtdrirtg som krävs för att en missbrukare skalluppnå varakfig förbättring av sirt livssituatiort kart irtfe ske utau atf hansjälv medverkar aktivt. Def krävs också en positiv irtställrtirtg, ert tilltrofill aff behartdlirtgspro-cesscrt är mcrtirtgsfull och ett förfroertde för demsom mart samverkar med i behartdlirtgert. Defta kräver relatiorter som präglas av öppenhet,förtroende och frihet. Behandlingsfvång har plats i dertrta process.Vill mart medverka fill aff märtrtiskor ser sin situation klart, tar ansvar förden och utrtyftjar sirta irtrteboertde möjligheter fill persortligförärtdrirtg, måste mart först och främst gertom sitt eget förhållrtirtgssättklargöra att mart tror aft de kart göra det. Berövar mart rtågort frihetert, ärdet för dertrta märtrtiska ett klart bevis på aft mart irtte tilltror hortomrtågon förmåga att förändras. När vårdtiden rtu förlängs avsevärt och när kravet föringripartde luckras upp försvinner lagsfiffningerts akutkarakfär. Aftvårdbehovet är akut och furtgt är ert grundförutsättning för aff tvångsvårdskall kuurta fuugera. I ert sådart situatiort kart missbrukarert i efterhartdacceptera tvårigef som befogat och bra. Def räddade ju kauske t.o.m. harts liv. Tvårtget behöver alltså inte vara ett hinder för aff martetablerar en relation och planerar en behartdiing i frivilliga former, om martpå defta sätt klart avgrärtsar def. Genomatt sociala indikatiorter också införs riskerar vi att få en rty klasslag. Ispecialmofiverirtgert artförs bl.a. aft persorter, för vilka missbruket harkommit aff spela en dominerartde roll och som fill följd av missbruketexempelvis har tappat sirt artkrtyfrtirtg fill arbetsmarkrtadert och hamnatutanför normala sociala, relationer, måsfe kunrta beredas vård även om hälsan istrikt medicinsk menirtg ännu inte kart artses allvarligt hotad. Detta irtrtebär ert social skiktning av lagenstillämpnirtgsområde och dessutom eu mycket omfaftartde utvidgrtirtg.Missbrukare som har en social förankring kan lättare än artdra upprätthålla enfasad. De som kommeri fråga för den nya lagstiffrtirtgert är alltså missbrukareutan ekonomiska resurser och missbrukare som saknar arbefe och bostad. Remissopiniortcn är intressant aff fa del av.Socialarbetarnas yrkesförbund - jag färtker på Förcrtirtgen Sverigessocialchefer och socionomför-burtd - är ufomorderttligt kritiska motdef uya lagförslaget. artser en utvidgning av tvångsmöjligheferrtaomotiverad med härtsyrt både till miss-bruksufvecklingert och fill aft ettutökat tvång starkt kommer atf försvåra arbetet med att utvecklamissbrukarvården. LO och TCOmenar att socialtjänsfert aldrig har getts rtägort riktig Tvångsvård av vuxna missbrukare Tvångsvård av vuxna missbrukare möjlighetatf utveckla def frivilliga arbetet och att man nu kommer att försvårasocialfjänsferts arbefe på dert purtkten. , Densamlade kUéntrörelsen menar, som vi hörde av , att allainsatser mot missbruk måste byggas upp i nära samverkan med klienlrörelser ochockså med facket och andra folkrörelser. Detta perspektiv måsfe präglamissbrukarvårdens behartdlirtgsideologi och kräver atf dert oriertferar sigbort frårt myrtdighefsperspektiv och uppfosfrirtgstän-kartde. Tvårtgetförstärker i stället myrtdighefsinrikfnirtgen och äterirtför föråldradeuppfosfrirtgsmefoder i behartdlingsarbetet. Många kommer aff tveka att vändasig fill på grund av risken atf utsättas för frihetsberövande.Klientrörelsen pekar vidare på att det kamratstödjande arbetet försvåras ochinslagert av klasslagstiftrtirtg och rättsosäkerhet ökar. Detta är alltså vadklienforganisafionerrta säger. Vi brukar ju vara väldigt uoga med aff våra lagförslagvilar på en stabil grund, och vi brukar hänvisa till vetenskap och beprövaderfarenhet. När man fiffar på remissvaret från t. ex. i man där läsa aff problembeskrivrtirtgert till stor del bygger på forskrtirtgsresultafmeu att åtgärdsförslagert irtte har rtågot motsvarande stöd. Man kan ocksälägga till att samtliga professorer i socialt arbete har tagit avstånd från dethär förslaget. I hela västvärlden är del nu endast och Finlandsom använder sig av social tvångsvård av missbrukare. I Daumark säger mart t. ex. aft all erfarenhet visar aff det skall vara frivillighet, dvs. motivation ibehandlirtgssi- tuatiortcrt, om behandlingen skall lyckas. Enda lagreglerirtgert beträffande tvång finns i sjukvårdslagstiftningen. I kan personer som befinner sig i akut kris eller förvirringstillstånd läggas in på sjukhus för observation under högst fre veckor. Genom uppluckringen av kriterierna för tvångsvård, ensocial indikation samt en kra ffigt utvidgad vårdtid kommer behovet av resurserför tvångsvård aff bli stort. Det irtrtebär att möjligheten för ökade resurserpä andra områden av vården minskar. Ertligt min uppfaftnirtg är detta myckelallvarligt, eftersom människor fortfarande står i kö för att få frivillig vård.Den långa erfarenhet vi har av att tvångsvård inte fungerar borde dessutomstämma fill eftertanke. Jag anser att förslaget allvarligt strider mot den andaoch inriktnirtg som präglar socialtjänsflagsfiffrtirtgen i övrigt. Ett nytt förslagbör utarbetas som bygger pä atl tvärtgsåtgärder mot missbrukare skall vidtaseudast i akuta sifuatiorter och avse avgiffrting och irtsatser för aff mofiveraför frivillig vård och aff de skall placeras utauför socialtjärtstert. I den proposifion som vi nu behandlar finns t. o. m.förslag om aft beslut om frihetsberövande skall kunrta fattas avsocialtjärtstert, öch dert möjligheten fanrts inte erts i den gamlanykterhetsvårdslagert. Lagförslaget strider helt mot mirt irtnerstaövertygelse och min syrt pä hur miua medmänrtiskor skall behartdlas. Därförkommer jag vid ert everttuell voterirtg att stödja reservation 1. AnL 24 (): Vi är nu på talarlistan ett antalsocialdemokrater som frän olika utgängspurtkter har haft invändningar mot dethär förslaget. Man har talat för klienforganisationerna och Lerta hartalat som socialarbetare. I min motion, som behandlas i detta betänkande, tarjag upp kvinno-aspekterrta på missbruket. Låt mig irtledrtingsvis bara konstatera att kvinrtors brukoch missbruk av alkohol otvetydigt har ökat. Aft detta häuger ihop med ettrtyft levrtadsmöns-fer vågar mart rtog också påstå gartska säkert. Def här är vad - kärtd och erkärtd kärtrtareav problemet-har kallat det nya kvinnliga dryckesmönstret. har beskrivitdef som en utöknirtg av det tradifiortella, rtied större kvantiteter och tätarekonsumfions-fillfällen. Def är ett upprepat men begränsat bruk med stor distansfill berusnirtg, så lärtge som def håller sig fill bruk. Meu def kart alltsåmycket lätt övergå i missbruk. Det här är alltså ett bruk som iute bara avviker frårt deftradifiortella kvinnliga bruket utan också, som hon påpekar, starkt skiljer sigfrån def maskulina dryckesmönstret. Återigen kan vi alltså kortstatera atl brukoch missbruk av droger är ytterligare ett område med stora skillnader mellanmartligt och kvinnligt beteendemönster. Bruket är annorlunda. De biologiska förulsäffrtirtgarrtaär annorluuda, vilket jag tror atf många kvinnor tyvärr infe har klart för sig.Missbruket kommer smygande på ett anrtorlunda sätt. Möjligheterrta aff upptäcka och irtgripa är artrtorlurtda. Vårdertmåste utformas på ett aurtorlunda sätt. Aft vara kvinnlig missbrukare är belagt med merskamkänslor ärt atf vara martlig sådart. Kvirtnor blir därför ofta mycketskickliga på atf dölja sitt missbruk. Biandmissbruk där läkemedel är eningredierts är vartligt. Allt detta talar för att man måste lägga upp såvälförebyggande insatser som missbrukarvård med speciell anpassrtirtg fillkvirtrtorrta. Jag rtoterar att utskottet också uppmärksammar delta, rtär man ibetänkandet säger: "Utskottet delar motionärernas uppfattning aff defbehövs en satsning på såväl metodutveckling och kunskapsuppbygguad sompersonalutveckling inom missbrukarvården. Inte minst behövs särskildametoderoch kunskaper öch ett intensivt utvecklingsarbete när det gäller vårdertav det ökartde antalet unga, kvinrtor och blartdmissbrukare blartdmissbrukarua." Det är bra atf det konstaterandet görs. I vår motion drarvi slutsatsen atf det är av synrterligen stor vikt aft def kan skapas enförtroendefull relafion mellan missbrukaren och de sociala myndigheferrta. Defär ju framför allt, som så många har sagt, genom dem som en mofivering fillbehandlingen skall åstadkommas. Därför har en fortsatt frivillighetsprincip imissbrukarvärdert ett sådartt starkt stöd inom def socialdemokratiska kvinrtoförbundef.Vi mertaratt man nu försvårar skapaudet av en förtroendefull relation genom atfsocialtjänsfert skall ges möjlighet atl agera både "artgivare" och"stoltare". Dert föreslagrta lagstiffrtirtgert riktar ert specielludd mot de kviunliga missbrukarnas problem och deras situatiort, eftersom dertäverttyrar den förtroendefulla relation som vi menar är nödvärtdig. Tvångsvård av vuxna missbrukare 3 protokoll 1987/88:136 Prot,1987/88:136 Herr talman! Som redan har påpekatsflera gånger i debatten här-jag tror