prot · GB0981 · 1987-12-31 00:00:00 — Jagvill faktiskt fråga kommunikationsministern - det är inte för sent att ändrasig - om det inte kunde gå en liten signal till trafikutskottets ledamöter, såatt man åtminstone avvaktar med att fatta det här beslutet och så att man Omsamhällets satsningar på barnens trafikmiljö överväger att pröva fråganpå nytt. Det framgår nämligen av brev som jag har fått från olikaorganisationer att frågan inte är ordentligt utredd. Det är ju fullt förståeligt att de berörda i de flesta fall inte villha någon flyttning alls. Å andra sidan är det utan tvivel så att deomlokaliseringar som har gjorts - inte minst på kommunikationsområdet, där manhar flyttat ut luftfartsverket och till samtvägverket och trafiksäkerhetsverket till - i efterhand har visat sigkunna genomföras, och de farhågor som har uttalats har i allmänhet inte allsinfriats i samband med omlokaliseringarna. Jaghar ingen anledning att ändra inställning på regeringens vägnar till förslaget.Vi tror att det är fullt genomförbart. När det gäller detaljerna finns det enorganisationskommitté som skall diskutera problemen, men inriktningen är denatt verksamheten skall flyttas till . Denna inriktning kvarstår enligtregeringens mening. Detär ytterst som beslutar, och min bedömning är att kommeratt följa regeringens förslag. Anf.74 (): Det här är en ganska ovanlig utlokalisering på så sätt att den förenasmed en mycket svår omläggning av verksamheten genom att man delar ett verk itvå delar. Den personalgrupp som det är fråga om är mycket exklusiv och ärförutsättningen för att verket skall klara den här svåra uppgiften. Jag tyckeratt kommunikationsministerns svar med påpekandet om samordningen med vägverketi faktiskt inte är särskilt relevant. Ytterligaresvårigheter som man kan drabbas av i sammanhanget är dels kravet pådecentralisering, dels kravet på alla de stora ombyggnader och utbyggnader avjärnvägsnätet som också fordrar en någorlunda enhetlig och kompetentbanavdelning, eller banverk som det skall bli. Överläggningenvar härmed avslutad. 21 § Svar på fråga1987/88:366 om samhällets satsningar på barnens trafikmiljö har mot bakgrund av att tagit initiativ tillutarbetande av ett läromedelspaket för frågat mig om jag anser attVolvos projektidéer skall vara styrande för samhällets satsningar på barnenstrafikmiljö. Volvosengagemang är på intet sätt styrande för samhällets satsningar. Volvos framtagningav passande skolmaterial för trafikundervisning bör betraktas som ettkomplement till övriga aktiviteter för ökad säkerhet för barnen. Regeringenprioriterar barnens trafiksäkerhet mycket högt. Det framgår tydligt inte minsti den överlämnade trafikpolitiska propositionen. Barnenssäkerhet bedöms så viktig att man i de överordnade målen förtrafiksäkerhetsarbetet lägger fast att barnens problem särskilt skall beaktas. Barnens säkerhet kan ökas genom olika insatser.Möjligheten att skilja barn från fordonstrafik har därvid störst betydelse. Ipropositionen betonas därför vikten av att ansvariga väghållare prioriterardenna fråga. Enligt trafiksäkerhetsrådets program kommer också ochSvenska kommunförbundet att driva arbetet med denna inriktning. En annan viktig del, i arbetet för barnens trafiksäkerhetutgörs av trafikutbildning i förskola och skola. I proposifionen föreslås atten utvärdering av denna utbildning skall göras och att erfarenheterna tas tillvara och sprids genom och försorg.Därigenom kan en över hela landet likvärdig, god utbildning uppnås. Volvos material baseras - enligt uppgift - på vedertagnaidéer om hur barnen bör arbeta med trafiksäkerhetsfrågor i skolan. Avsikten äratt materialet fritt skall erbjudas skolorna. Det finns inget hinder för företag, organisationer m. fl.att producera och erbjuda skolan olika typer av läromedel. För att man skall nåöverensstämmelse mellan denna typ av material och andra läromedel är detpositivt om berörda fackmyndigheter och experter kontaktas inför produkfionen.Så har också enligt uppgift skett i detta fall. Om samhällets satsningar på barnens trafikmiljö 76VIOLA (vpk): Jag ber att få tacka försvaret. Han hänvisar till trafikpropositionen, som har lagts fram. Därfinns ett särskilt kapitel som handlar om barn i trafik - det är rikfigt. a.: "Den ökande bilismen har begränsat barnensrörelsefrihet, inte minst när det gäller lekområden och deras skol- ochfrifidsvägar." Vidare; "I bostadsområden där man blandar barn ochmotorfordon begränsar man barnens rörelsefrihet och utsätter dem för olycks-och hälsorisker." är det ju så, , att bilindustrin ochVolvo, mäktigaste företag, producerar för att göra vinster och för attsälja så många bilar som möjligt. tjänar på en ökande bilism, Volvotjänar på att fler och fler använder bil, och att det i sin tur leder till justde problem som tar upp i sin proposition är väl ställt utomallt tvivel. Jag undrar: Ser verkligen inte någon faramed detta Volvos material, som han själv uttrycker det? Finns det ingamoraliska eller ideologiska problem med att låta just bilindustrin själv taöver de yngsta skolbarnens trafikmiljöundervisning? Och vad får istället? Varför tror statsrådet att betalar det här kalaset? Är det istället för att samhället gör denna nödvändiga satsning? Det finns nämligeninget motsvarande förslag som skulle kunna fylla den lucka som tydligen finns iden proposifionen som kommunikationsministern har lagt fram. Jag vill också fråga; När har elevorganisationer,lärarfack, handikapporganisationer eller trafikskadade någonsin fått möjlighetatt få igenom ett idéprojekt och fått ett så totalt gensvar som nu harfått? 10 protokoll 1987/88:79-82 1987/88:81 Anf.77 Kommunikationsminister ; Det finns ingenting som hindrar vare sig organisafioner eller "företag, som jagsade, att producera material som de tycker är lämpligt att använda i skolans undervisning. Det kan alltsåVolvo göra. Det kan kommunisterna göra. Över huvud taget kan en radgrupper i samhället producera sådant material. Sedan är ju ordningen den attdet är lärarna i skolan som bestämmer- och det sker inte på anvisning avregeringen - vilket material de skall använda i undervisningen. Det är alltså därsom ställningstagandet sker. Enligt vilken lagstiftning menar regeringen skulle kunna förbjuda t. ex. att framställaundervisningsmaterial och erbjuda skolorna detta? Anf.78 (vpk): Att ställa motfrågor är en ny variant. Men jag kräver faktiskt svar påde frågor som jag ställer. Det är därför som jag går upp i talarstolen och detär därför som jag framställer frågor och interpellationer. Detär i kraft av sina enorma vinster som koncerner kan gå till statligamyndigheter och på det här sättet få ett samarbete till stånd. Det är ju vaddet handlar om, ! Jaghar vänt mig till , och det står helt klart att bl.a. trafiksäkerhetsverket och skolstyrelsen deltar i Volvos projekt. Men det ären totalt omvänd ordning. Det borde inte alls vara på det sättet. Samhälletskall naturiigtvis ta ett ansvar här och se till att det finns pengar -kanskegenom att ta eri del av Volvos jättelika vinster för att förbättra barnens trafikmiljö. Detfinns en skrift som har gett ut och som heterOnkel Enokenhalvs Hemlighet. Jag kan här visa hur den ser ut. Skriftenbeställdes av i ett mycket stort antal exemplar och spreds på skolor i Göteborgsom ett inslag i ett läromedelspaket: De yngsta barnen fick t. ex. besöka"i . I skriften beskrivs arbetarrörelsens förkämpar somfyllsvin och hotfulla, hemska individer. Så ser propagandan ut! Överläggningenvar härmed avslutad. 22§ Svar på fråga 1987/88:382 om akut-reparationer av handikappades telefoner Anf.79 Kommunikafionsminister : Herr talman! Margö harfrågat mig om regeringen är beredd att medverka till att kostnaderna förakut-reparationer av handikappades telefoner betalas på annat sätt än ay dehandikappade själva. råder den regeln att reparationer utanför arbetsfid skall betalas särskilt av abonnenterna. För hushållens del är avgiften så lågt satt att den inte på långt när täcker kostnaderna. För reparafioner som utförs under arbetstid behöver inte abonnenterna betala någon särskild avgift. har fastställt att av reparationerna 134 skall vara klara undervardagar. Enligt vad jag har erfaritfinns det inom inte några centralt utfärdade regler om särbehandlingav handikappade eller andra grupper i detta avseende. Det har inte hellertidigare funnits några sådana regler. Däremot skall personalen ute påteleområdena ta hänsyn till de speciella förhållandena i enskilda fall.Möjligheterna att göra särskilda insatser kan naturligtvis variera, men man harenligt inte infört några nya principer för hur personalen skall hanteradessa frågor. Möjligheterna att på ett mer systematiskt sätt ta hänsyntill de handikappade i samband med telefonreparationer bör bedömas i sambandmed att man tar ställning fill samhällsansvar i stort. Jag hartidigare här i kammaren aviserat en utredning av den frågan. 80 MARGÖ ,(vpk): Jag tackar statsrådet för svaret. Bakgrunden till min fråga är att handikappade harhaft förtur för akut-reparationer av sina telefoner, om de har kunnat visa uppett intyg på att de har haft ett särskilt behov av detta. har det kommituppgifter från handikappade, som också bekräftas av , att televerkethar ändrat denna ordning och infört någonting som kallas serviceavtal. Detinnebär att den som behöver en akut- reparation,av sin telefon får i förvägskriva på ett avtal där han bestämmer vilken servicenivå han vill ha och fårbetala därefter. Den som villha den bästa servicen, dvs. reparation , får betala en årsavgift på , oavsett om hanbehöver eller utnyttjar reparationen eller inte. Statsrådet kommenterar inte serviceavtalet i sittsvar,-utan tvärtom säger han att inte' har infört några nyaprinciper. Är de uppgifter som jag har fått felaktiga? Förekommer inte dessaserviceavtal? Svaret är också litet motsägelsefullt. somstatsrådet säger att det inte skall finnasnågra särregler för handikappade talar han om att personal skall ta hänsyn till de speciella förhållandena i enskilda fall. Ärdetta förenligt med att ta ut den extra avgift som serviceavtalet innebär, just föratt en handikappad människa har ett extra behov av att ha en telefon sorn fungerar dygnet om? Är det förenligt med den handikappolitik som regeringen bedriver för övrigt? Prot.1987/88:81 3 mars-1988 Om akut-reparationer av handikappades telefoner Det kan naturligtvis inte uteslutas att någoni organisation har svarat en handikappad på ett diskutabelt sättnär det har gällt en snabb reparation. Jaghar frågat och fått svaretattdet inte finns några särregler. Det behöver inte innebära att televerketinte klarar sådana här situationer - det måste inte finnas regler för allting. svar är att dess ambition inte är att föriedaexempelvis svårt sjuka eller handikappade med stort behov av telefonsäkerhetatt teckna för dem kostsamma serviceavtal. Dessa avtal är riktade mot företagsom har speciella krav. Det är ganska rimligt att företag som har tekniskutrustning m.m. som gör att de vill ha service över får betala för det.De tar säkert i sin tur betalt för motsvarande service av sina kunder. Dehandikappade skall behandlas som hushållsabonnenter, och det finns Omakut-reparationer av handikappades telefoner ingen anledning att detecknar serviceavtal. I de flesta fall räcker det säkert med den vanligagrundservicen, men om det inträffar något speciellt ingår det alltså iteleverkets arbete att ta hänsyn till det. Anf.82 MARGÖ (vpk); Jag tackar statsrådet för kompletteringen. Det är svårt att gå in påenskilda fall och diskutera vad har sagt vid olika tillfällen. Detär inte fråga om att de handikappade skall särbehandlas på något sätt, utan dethandlar mera om att affärsdrivande verk också skall ta ett socialt ansvar.Tidigare har i viss mån tagit detta sociala ansvar och getthandikappade förtur när de har behövt akut-reparation av telefon, men sägerteleverket att man inte har råd att ge den servicen. Handikappadehar inte längre några förmåner, utan behandlas precis som alla andra abonnenteroch får vänta på sin tur för reparation. Det är, såvitt jag kan förstå, enförändring till vad som gällde tidigare, då en handikappad genom uppvisande avett särskilt intyg kunde få sin telefon akut-reparerad. Det är oerhört viktigtatt den möjligheten finns kvar. Jag tror inte att det blir så stora utgifter,utan de flesta reparationer kan skötas utan extra kostnad. Detinnebär en oerhört stor trygghet för den handikappade, som har ett mycket stortbehov av telefonen, att veta att denna möjlighet att få service finns. Denskall, om det medför extra kostnader, betalas solidariskt av oss alla och intebelasta den handikappade. Anf.83 Kommunikationsminister : Herr talman! Eftersom televerketinte har haft några särregler är vi väl överens i så måtto att det inte hellerär fråga om att införa några sådana. Jag utesluter naturligtvis inte att någonkan ha svarat så som Margö säger, men enligt ledninghar inga nya bestämmelser utfärdats. Under sådana förhållanden förstår jag intevarför det inte skall kunna fungera på det sätt som det har gjort . Anf.84 MARGÖ (vpk): Jag vill då fråga statsrådet om det fortfarande finns möjlighet förhandikappade - såsom har gällt fram till nu - att genom att visa upp ett intygom sitt behov av telefon få förtur till reparation av telefon. Jag vill bara kort göra det tillägget, att eftersom påförfrågan har upplyst om att man inte har ändrat några regler, måste sammaregler som tidigare gälla också i fortsättningen. Anf.86 MARGÖ (vpk): Jag tackar för det svaret. Om jag hartolkat statsrådet rätt gäller nu samma ordning som tidigare, att denhandikappade kan få förtur vid behov av reparation av telefon. Jag tackar förden kompletteringen. Överläggningen var härmedavslutad. 23 § Föredrogs ochhänvisades Prot. 1987/88:90till nanngsutskottet w jj , j _ , ... , °, Meddelande om inter- 1987/88:106 tilllagutskottet ,, . 24§ Föredrogs och hänvisades 1987/88:19 tillfinansutskottet 25§ Föredrogs och hänvisades 1987/88:N17-N20 tillnäringsutskottet 1987/88:Sk31-Sk42 tillskatteutskottet 1987/88:Jul6 tiljustifieutskottet 1987/88:N21 och N22 tillnäringsutskottet 26§ Anmäldes och bordlades med anledning av prop.1987/88:87 om ny ekonomisk styrning av statens 1987/88:N23 av m. fl. (m) 1987/88:N24 av m.fl. (c) 1987/88;N25 av m.fl. (fp) 27§ Meddelande om interpellationer Meddelades att följandeinterpellationer framställts 1987/88:202av () till jordbruksministern om handeln med skogsfastigheter; Priserna på skogsfastigheter har sedanprisprövningsklausulen i jordförvärvslagen togs bort ökat drastiskt. Tendensenär densamma i stort sett i hela landet, men i är det ocksåbelagt i siffror av lantbruksnämnden. Priserna hamnar ofta på en köpkoefficientpå fem gånger taxeringsvärdet eller mer. Detta har till följd att vanligt folk,t. ex. skogsarbetare och skogsägare som vill komplettera eller någon annanglesbygdsbo som söker sin utkomst i sin hembygd, inte har möjlighet att varamed då fastigheter bjuds ut. Vemär det då som köper och varför? Man kan dra den slutsaten att det måste varapersoner som behöver placera pengar på ett bra sätt. Detta är heller inte svårtatt förstå med tanke på vad som har hänt och jy händer påpenning- och aktiemarknaden. De senaste årens stabila uppgång på aktiemarknaden har förbytts i sjunkande kurser, sjunkande USA-dollar och en världsmarknad som är inne i ett ganska instabilt läge. vet vi att en hel del "nytt" kapital kommer ut på marknaden. Det är bl. a. skattesparpengarna som börjat ticka ut och behöver placeras om. Dessutom, om man ser på förmögenhetsbeskattningen, är skogsfastigheten ypperlig som investeringsobjekt. Den prisutveckling som är på gång när det gällerlantbruksfastigheter kommer att äventyra regional utvecklingsverksamhet iglesbygds- och skogslänen i vårt land. Utan ett aktivt jord- och skogsbrukkommer underlaget att äventyras för andra näringsfång, inte minst turismen. I Landsbygd 90-kampanjens tidevarv är den inledda"handeln" med skogsfastigheter en negativ faktor då det gäller att skapa framtidstro med initiativ till utveckling. Medhänvisning till ovanstående vill jag fråga jordbruksministern; Avser regeringen att komma medförslag om omprövning av jordförvärvslagen, avseende prisprövningen? Avser regeringen att i väntan på eventuell omprövning gelantbruksnämnderna nya direktiv vad gäller anvisningarna tilljordförvärvslagens kapitalplaceringsparagraf, så att denna paragraf kanåberopas redan vid en lägre nivå på överenskommeri köpeskilling? 1987/88:203 av Margö (vpk) tillsocialministern om rätten till fria läkemedel: har ianslutning till projektet i samråd med föreslagit att ingaläkemedel längre skall vara kostnadsfria. Förslaget har varit ute på remiss ochremisstiden avslutades . Kostnadsfria läkemedel utges nu till den som lider avlångvarig och allvarlig sjukdom i enlighet med vad som anges i förordningen(1981:353) med förteckning över kostnadsfria läkemedel. Förordningen omfattar32 diagnoser. Ett slopande av dessa fria läkemedel kommer att innebära attmånga med svåra kroniska sjukdomar, exempelvis diabetes, vissa cancersjukdomar,kronisk hjärtmuskelsvaghet, Parkinsons sjukdom, epilepsi och andra, som kräverdaglig medicinering, kommer att få stora läkemedelskostnader. Det s. k. högkostnadsskyddet har kontinuerligt urholkatsgenom återkommande höjningar av patientavgifterna, utan att motsvarandeändringar gjorts i högkostnadsskyddet. Om de fria läkemedlen avskaffas får densom permanent behöver läkemedel betala . (med höjningen avpatientavgiften fr. o. m. ) innan högkostnadsskyddet träder ikraft. Medhänvisning till det anförda frågar jag socialministern: i; Är detregeringens avsikt att avskaffa de fria läkemedlen? Om så är fallet, kommer regeringen då attföreslå förändringar i högkostnadsskyddet, så att det ger full kompensation åtdem som på grund av kronisk sjukdom har ett livslångt behov av läkemedel? 1987/88:204av () till socialministern om utnyttjandet inom hälso- ochsjukvården av invandrares yrkesutbildning; Det finns mänsklig kompetens som vi inte tar tillvara i . Det är den kompetens våra invandrare med yrkesutbildning inoriiolika sjukvårdsyrken har. Detta har bl. a. pekats på av sjuksköterskornasfackförbund. Detär självklart att de flesta inte kan börja arbeta direkt i sitt yrke när deanländer till , men alla formaliteter upp bör mankunna förbereda sig för ett yrkesarbete, t. ex. genom att lära sig svenska ochden svenska terminologin inom sjukvården. verkar det som om Sverigesätter sig på sina höga hästar och inte tilltror något annat land att ha enyrkesutbildning som duger. Så är det.förvisso inte. Viaccepterar övriga nordiska länders sjuksköterskeutbildningar, men inte de somges inom , utan en hel rad kompletteringar. Dessa kompletteringar ärsynnerligen omfattande och kan ifrågasättas. Dessutom är planeringen intesamordnad i tiden man får t. o. m. intrycket att de som vill arbeta här kommertill en arbetsmarknad som översvämmas av kompetenta sjuksköterskor. Så är detförvisso inte. Visaknar utbildade människor i sjukvården. Då är de som redan har en utbildninginom vårdyrkena en värdefull tillgång, som vi inte har råd att avvisa medklumpiga och byråkratiska regler. I vissa fall har det tagit för enufiändsk sjuksköterska med EG-kompetens att få legitimation och därmed arbetesom sjuksköterska i . Vilka åtgärder avser socialministern att vidta föratt avhjälpa dessa förhållanden? 28 § Meddelande omfrågor Meddelades att följande frågor framställts den 3mars 1987/88:389av () till statsrådet om flyktingmottagandet: Det har framkommit att statistiken över beviljadeasylansökningar varit felaktig, och att antalet politiska flyktingar som fåttstanna i i själva verket varit en tredjedel mindre änvad som officiellt uppgivits. Jag vill därför fråga invandrarministern hur dessanya och lägre siffror kommer att påverka planeringen av flyktingmottagandet. 1987/88:81 1987/88:390 av () till finansministern om beskattningen a etanol: Meddelande om frågor En allt intensivare biltrafikhar inneburit att påfrestningarna på miljön ökat genom de ökade utsläppen avbilavgaser. I den aktuella politiska debatten och senast i den nu föreliggandeenergipropositionen understryker regeringen vikten av att de förorenandeutsläppen minskar. Det är därför förvånande att man inte i propositionen tarupp möjligheterna att öka användningen av alternativa, miljövänliga drivmedel. att minska förorenande utsläpp av avgaser är att introducera inhemsktproducerad drivmedelsetanol bl. a. för ren etanoldrift av t. ex. stadsbussar,vilket vi länge krävt från sida. Det fordras emellertid attstatsmakterna aktivt stödjer en sådan introduktion med ekonomiska stimulanser. Med anledning härav villjag fråga finansministern: Vilka motiv har regeringen haft för att inteföreslå skattefrihet på inhemskt producerad etanol i den nu föreliggandeenergipropositionen? 29§ Kammaren åtskildes .