prot · GB0965 · 1987-12-31 00:00:00 — Utrikesministernsäger att han ifrågasätter om det finns en genuin vilja till fred hos Israelsregering och uttalar farhågor om den israeliska demokratin. - Inte ett ord omatt genom fredsavtalet med - det enda arabland som har erkäntIsrael - visat en långtgående fredsvilja. Inte ett ord om att är denenda demokratin i den aktuella konflikten. Exemplen kan flerfaldigas. Låt oss vara hårda i vår kritik mot Israelsövergrepp och kräva rättvisa och oberoende åt palestinierna. Men låt oss inteförblindas, inte förfalla till ensidighet. Då försvagar vi våra möjlighetertill konstruktiva insatser för fred. sade i ett tal i förrgår att folkpartietaldrig kommer att ge sitt stöd till någon organisation eller nation som villatt skall försvinna, men måste göra mera för att nå fred. Ettsått är att deklarera att man önskar en internationell fredskonferens och är beredd att återlämna ockuperade områden i utbyte mot fred ocherkännande. Tänk, vad det hade varit bra om samma synsätt präglatutrikesministerns anförande här ! Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. Under detta anförande övertog andre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Om konfliktefi mellan och palestinierna, m. m. Jag hoppas att talmannen och kammarenursäktar om jag i denna replik blir litet personlig. Jag har beskyllts förensidighet, för svek,--för antisemitism och jag vet inte allt vad nuräknade upp. Det är beskyllningar som är felaktiga, osakliga och djuptorättvisa. Jag tillhör precis sorn den generation somupplevde och plågades av de syner som förmedlades till oss itidningarna från gettot i och från förintelselägren. Jag gladdes somså många andra i min generation åt att det skapades en israelisk stat, somlovade en utveckling både för det israeliska folket och för grannländerna. Detfanns en kraft i som också andra kunde tillgodogöra sig. Jag reste tidigt, , till tillsammans medhela den socialdemokratiska ombudsmannakåren. Jag mötte , , och många andra. har jag varit därflera gånger och fört många samtal, och jag har sett den israeliska positionenförändras från det att man förnekade existensen av palestinier. "Theydon't exist", sade , och en partisekreterarkollega till mig,Eliaf, avpolletterades för att han hävdade motsatsen. Jag har envetet - därför att jag menar att de enda riktigavännerria till är uppriktiga vänner - hävdat palestiniernas rätt. Densom öppriade mina ögon för palestiniernas sak var min 13-årige son. som jagskickade ut för att han skulle fa uppleva . Han kom hem och hade settnyanserna i den israeliska samhällsbilden. har jag träffat många israeliska ledare, ShimonPeres även . Jag har träffat inånga av de palestinskaledarna och lika envetet, bestämt och uppriktigt hävdat rätt tillexistens. Jag har krävt att PLO skall erkäriria denna rätt till existens ochockså rätten för att få leva inom säkra och erkända gränser. Jag hoppasnu att ni tystnar med ert tal, det är djupt orättfärdigt. Den oro jag känner delas av många israeler, en oro för attbrutaliseringen i det israeliska samhället skall leda till att försättersig i en omöjlig position som till slut utgör ett hot, inte bara mot denisraeliska demokratin, utan också mot existens. Detta äringen ensidig socialdernokratisk uppfattning. Egentligen är det . Han sade 1967, efter krigets slut, att det ärnödvändigt att vi släpper alla de ockuperade territorierna så snart sommöjligt, därför att om vi håller fast vid dem kari det innebära inte bara attde förändrar utan också ödelägger den judiska staten. Och Eban-jag ber om ursäkt, jagar hes, inte bara upprörd-sade för inte sä länge sedan:Om vi fortsätter att råda över de ockuperade områdena, då måste vi ge upputsikterna till fred, till en stat med judisk majoritet, till normalainternationella relationer och till psykisk hälsa. Det är vad det handlar om.Vad vi hävdar är de båda folkens rätt till frihet, till eget land, tillsjälvbestämmande. Så några ord om ett par saker som har berörts merakonstruktivt i debatten. anförde flera uppfattningar, men jagtog fasta på två som föreföll vara varandra motstridiga. Den ena var att viskulle avveckla de diplomatiska relationerna, den andra att detsocialdemokratiska partiet borde vara mera aktivt. Först vill jag säga att dét i denna situation är mernödvändigt än någonsin att vi upprätthåller dialogen, framför allt med dekrafter i som vill ha en positiv utveckling. Annars är det risk för attdessa krafter isoleras och försvagas, och det är många som har framhållitdetta. Därför är det viktigt att inte minst vänner deltar i debatten.Jag vill gärna ge en eloge till Per , och andra somuppträtt så öppet och frankt i den diskussionen. sade att den socialdemokratiska regeringenskritik, som ju inte är bara den socialdemokratiska regeringens, stänger Israelsöron för de svenska synpunkterna. Jag har blivit inbjuden till just föratt med israelerna få diskutera bl. a. de svenska synpunkterna. Jag haraccepterat denna inbjudau och reser för att diskutera med ShimonPeres och andra israeliska ledare, med palestinierna och förhoppningsvis ocksåmed jordanska ledare. Jag är ödmjuk. Jag inbillar mig inte attSverige kan spela en avgörande roll. Men har i denna situationförpliktelsen att göra sitt yttersta för att stödja de krafter som vill ha enpositiv utveckling både för det palestinska folket och för det israeliska. 18 (): Jag förstår att dagens debatt måste vara besvärande förSten , eftersom SAP, socialdemokrater, genom sitt agerandefaktiskt för ett tag har ffänhänt sig möjligheten att föra en dialog med sittbroderparti i . Att det var smärtsamt och svårförklariigt för deisraeliska socialdemokraterna när brytningen skedde är väl dokumenterat. Attdet var olyckligt står också klart när man ser på utvecklingen. Vi vet attShimon och hans parti har andra planer och säkert hade fört en politiksom lett längre pä vägen mot en lösning än vad politik gjort. skall man inte överskatta SAP:s betydelse. Men allaåtgärder som försvagar det socialdemokratiska partiet i har varit avondo. Det är därför bra att det nu har blivit en förändrad inställning hossocialdemokraterna i - att man vill söka kontakt. Det är kanskeanmärkningsvärt att ändringen har kommit . Vi som hadeutrikesministerns svar den dag när debatten skulle ha ägt rum, vet att det dåinte fanns någonting om eller i svaret. Detavsnittet har kommit , och jag välkomnar detta; det kariske kan innebära enförändrad attityd. Så till frågan om antisemitism. Nej, , jaghar inte anklagat för antisemitism - någon kanske har gjort det.Men det var väldigt mycket av historia i det som sade . Vadjag menar är att man inte lättvindigt får vifta undan varningen förantisemitism, som några talare har gjort här - dä är man antingen blind ellerdöv, eller också ställer man upp för den och underblåser den, och det får maninte göra. Sedan har det talats om folkrätt. Vi får inte ha tvåfolkrätter, en för och en för övriga världen. Men erkänner juFN-konventionerna precis som vi har gjort. Det finns de som inte har gjort det.Israel har ådragit sig FN:s onåd en gång. Det skedde när man erbjöd människornai flykfinglägren på möjlighet att flytta ut till egna hus. 73 000flyktingar har flyttat ut på Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. mellan och palestinierna, m. m. Så får man inte göra, sade FN. Vi fördömde den gången också. Man slutarinte upp med att försöka förbättra situationen på . Om vi ser siffrornaöver hur barnadödligheten har gått ner och hur medellivslängden har gått upp,så finner vi att det har skett förändringar på sedan den tid då Egyptenhade hand om administrationen där nere. Det kanske man också skulle se på, ävenom man inte på något sätt kan försvara det som händer . Man måste, som jagsade förut, se båda sidorna och inte vara ensidig i siri kritik. Anf.19 (): Det har talats om ensidighet i inställning tillkonflikten mellan och det palestinska folket. Låt mig då bara erinra omatt vad som gett upphov till dagens debatt är de brott mot mänskligarättigheter som den israeliska ockupationsmakten gjort sig skyldig till mot denpalestinska civilbefolkningen - och de reaktionersom detta föranlett, bl. a. len svensk deklaration i FN . När man lyssriar till vissa debattörer, får man intrycketatt skulle stå ensamt och isolerat i sin kritik mot olagligaockupatiorispolitik och krärikriirigar av mänskliga rättigheter. Så är ju intefallet. Det som sagt i FN och det som anförts av utrikesministernhävdas nu i land efter land, på plats efter plats av allt flerröster. Sorn exempel på brott från sida mot mänskligarättigheter kan nämnas administrativa kvarhållanden - människor kvarhållsfängslade i sex månaderutan rannsakan, och kan sedan förlängas-deportationer,sprängning av palestinska bostäder, konfiskering av , försvårande avfamiljeåterföreningar, markkonfiskation. Men det är inte bara utanför som kritiken motlandets ockupationspolitik växer. Också inom ökar insikten om attlandet håller på att helt förlora besinningen och kontrollen över utvecklingen.Så här skrev den stora israeliska tidningen för någon dag sedan; ", , finns det inget som tyderpå att stormen skall lägga sig. Tvärtom ökar den stadigt i omfårig ochiriterisitet. Det är dags att överge strutsattityden och se sanningen ivitögat. Det är inte en fråga om 'oroligheter", inte om störningar eller'bräkmakare'. Nej, det som äger rum på de ockuperade områdena är ett veritabeltfolkuppror, ett uppror som haft stor framgång. Upproret har lyckatsena palestinierna, det har placerat deras sak överst på världspolitikensdagordning, det knyter enorma militära styrkor till de ockuperade områdena, dethar skadat internationella anseende svårt och det har skärpt de inremotsättningarna i det israeliska samhället." Det varalltså en israelisk röst. Det som här framträder ter sig som en vrångbild avde kämpande sionistiska pionjärernas samhällsideal. Men tyvärr är den bildensann - och det har företrädare för demokratiska partier i ett demokratiskt landbåde rätt och skyldighet att påpeka. 20 (): Det är viktigt med ord. Jag sade inte attutrikesminister var ensidig, jag sade att talet var ensidigt - ochdet vidhåller jag. Ensidighet hindrar konfliktlösning. Man får inte ha skildastandarder för olika parter. Om man skall följa "the rule of law" -och det byggde ursprungligen FN:s charta (stadga) på - måste man behandlaparterna lika, ha samma krav på bägge parterna. Här talas det nu allmänt om folkrätt. Jag försökte varaspecifik i fråga om folkrätt och använde en auktoritativ källa för att visa vaddet var fråga om. Det är bra att skall åka till . Betänkdä de detaljer jag pekade på! Betänk också att ensidighet inte främjar freden!Man måste se på problemen från bägge hållen. har varit villigt att förhandla, och kommer säkertatt vara villigt att förhandla tillsammans med . Men man är intevillig att förhandla med PLO. Det beror på PLO:s stadga och de paragrafer somjag pekade på-och naturligtvis på det som vi ser i . Man år rädd för atthamria i eri motsvarande anarki - vi har ju kontakt med effekterna på nära hälli . Vi måste komma ihåg att inte har någon auktoritetöver PLO; det ser vi också . Dessutom kan han inte erkänna Israelsrätt att existera. Enligt sade att "förstskall vi ta de ockuperade områdena, sedan resten". Innan jag gick upp härtill kammaren såg jag pä TV-vi har ju nu många program häri . Enrepresentant för en ungdomsorganisafion inom PLO sade att "vi skallnaturiigtvis ta hela landet". Konflikter har tendens att utvecklas negativt, och det ärförfäriigt. Det enda sättet är att skapa förutsättningar för kompromisser frånbägge hållen. Men det absoluta kravet är då att vi är strikt neutrala i ordetsbästa bemärkelse, att vi inte är ensidiga, att vi inte talar med bias. Egentligen hade jag också velat tala om att vi bordejämföra hur det sett ut i och efteråt. Förhållandenahar förändrats och förbättrats. Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. 21OSWALD (vpk): Man blir förvånad när man hör vissa inlägg ifrågan om konflikten mellan och palestinierna. Det talas pliktskyldigastom våldet på och i , vilket man fördömer, men sedan går mansnabbt över till att tala om hur bekymrad man är för utvecklingen av demokratini . Tala om ensidighet! Hur länge dröjde det irinan vi i dethär landet, precis som i , erkände att det fanns några palesfinier. Detär bara som vi haft debatter av det slaget. Ensådan här debatt skulle ha varit omöjlig . Då existerade ingapalestinier för de flesta av er som talar om dem. Då erkände ni dem inte.Men det är bra att ni har ändrat er. Till utrikesminister vill jag säga att jaginte anser att det jag sagt är motstridigt. Jag är inte för att avbrytaförbindelser mellan stater eller mellan partier. Jag tror nämligen att det ärviktigt att man kan tala med 3 protokoll 1987/88:65-67 Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. varandra.Också jag tycker det är bra att utrikesministern reser till och talarmed sin partikamrat där nere, som ju är regeringens representant. Menom dessa samtal inte ger något resultat och man inte kan iaktta någon positivförändring, anser jag att det är nödvändigt att på något sätt gör enmarkering. Det kan ske på många olika sätt; det finns ett stort batteri avåtgärder som vi kan ta till. Man behöver inte vara så drastisk att man kallarhem ambassadörer. Det gjorde vi 1967 när det gällde , men det ledde justinte till någonting. Vad jag har sagt är alltså inte motstridigt. Jag tyckeratt man kari göra en markering, om man inte kan åstadkomma resultat på någotannat sätt. Sedan skulle jag vilja utnyttja den minut jag har kvar avrnin taletid för att ta upp en sak som jag inte hann med i mitt första inlägg.Det gäller frågan om att stödja demokratiska krafter. Det har i detsammanhanget talats om . All right, det är bra.. Men det finns ocksåviktiga demokratiska krafter inom PLO att stödja. har talatom möte med , vilket väckte stor uppmärksamhet.Jag tror att det är viktigt att den tar upp någon kontaktmed PLO. Jag skulle slutligeri vilja ställa frågan om ni ser någon öppning föratt på det sättet lyfta fram PLO-sidan och stödja de demokratiska krafter somfinns där. Inom PLO råder det också, som vi alla vet, stora motsättningar. Med det vill jag tacka för det svar jag fått och de klaramarkeringar som gjorts. Därmed har jag sagt mitt i denna debatt. 22 HÄDAR (): Det är i varje fall av något värde att inläggen frän mig och andraförmådde utrikesministern att i sitt senaste anförande något nyansera i' vadhan sade i sitt interpellationssvar, är ju en person med vida marginaler. Närdet är opportunt kan han, som senast, tala varmt om sina känslor för detjudiska folket och det judiska folkets rätt till en judisk stat. Men jagerinrar mig det år besökte och det socialdemokratiskapartiet. Dä var det deri dåvaiaride partisekreteraren somförbjöd de israeliska fackföreningsföreträdarna, som kommit fill föratt delta i det socialdemokratiska förstamajfirandet, att - till skillnad frånfackföreningsföreträdare från andra länder - delta i det socialdemokratiskaförstamajtäget. I debatten klistras vi ibland på etiketter som Israel-eller Palestinavänner. Jag tycker inte att det är riktigt bra. För mig är deten självklarhet att oreserverat ta avstånd frän övergrepp vare sig de begås avIsrael eller andra och av vad slag de vara må. Men rätt att existeraoch dess vilja till fred med sina arabiska grannländer ifrågasätter jag inte. På samma sätt, herr talman, ärdetnaturligt att kräva att palestinierna skall ha rätt fill en egen stat och rättatt leva i fred och vänskap med - men aldrig på ruinerna av . 23GUNNAR (): Det finns alls ingen anledning att ifrågasättautrikesministerns personliga engagemang för staten . Jag tror också attdet är många i denna kammare som har samma engagemang; vi känner i detavseendet ganska lika över partigränserna. Men vi skall ha klart föross att detta inte så mycket är ett engagemang för en part i en konflikt somett engagemang för demokratin. Det är därför som det är så viktigt att Sverigei sitt agerande i dessa frågor aldrig framstår som om vi kritiserar ett slags -om uttrycket ursäktas - omvänd Bodströmdoktrin. Värt avståndstagande från brutalitet och övergrepp motfolkrätten får aldrig framstå som ett avståndstagande från demokratin i Israel.Det ställer krav på nyanser, och nyanserna har saknats. Det finns all anledningatt hoppas att dessa nyanser finns med när reser till är jag rädd för att han inte kommer att kunna få fram något budskap. Den ensidighet som präglat regeringens agerande hittillshar bestått i att man fördömt en part på ett sätt som om hela den situation somdenna part befinner sig i inte existerade. Det vore bra om utrikesministerninnan han reser till redovisade om han anser att det kan förekomma ettstörre brott mot folkrätten än att verka för att undanröja en existerande stat.Detta hör hemma i denna debatt, och vi borde få ett svar på deri frågan just iden här debatten. I denna diskussion har många angrepp riktats mot Israelsockupationspolitik. Det har vi i anledning att göra när det gällermånga av de former i vilka ockupationen skett och de uttryck den tagit sig. Mendet är viktigt att slå fast att det inte i första hand är fråga om att fåockupationen att upphöra. Det viktigaste är freden. Därför räcker det inte medatt ensidigt fördöma det som sker i de ockuperade områdena, utan vi måste ocksågöra klart för de olika grupperna inom PLO att kompromisslöshet.inte lönar sig.Sverige har här en roll att spela, och det är uppgift att setill att vi tar på oss den rollen. I det arbetet kan det vara viktigt att kommaihåg att engagemanget för eller för palestinierna inte finns enbart hosSten generation utan även hos yrigre generatiorier. Om konflikten mellan och.palestinier-na, m. m. 24MATS (): Jag tycker att det var härligt att hörautrikesmiriistern tala med denna uppriktiga glöd. Tänk om hadevisat en bråkdel av denna glöd när det gäller att åstadkomma en balanseradlösning! Det hade varit fantastiskt. försöker blanda bort korten. Ingen hari dag ifrågasatt kritiken mot våldet. Tvärtom har alla talare, såvitt jagkunnat uppfatta det, instämt i denna kritik, även om ansersig veta att kritiken har framförts pliktskyldigt. Jag tror, ,att det inte är fallet. Kritiken gäller ensidigheten och bristen pä konkretaförslag i det svenska anförandet . Når utrikesministern försöker förklara varför Sverigeuppträdde så ensidigt fördömande mot en av parterna i konflikten, säger han attvi "ägnade speciell uppmärksamhet åt en särskilt framträdarideoch allvarligaspekt i , nämligen ockupationen av de områdensom besattes under det s. k. sexdagarskriget , och åt situationen idessa områden." Närutrikesministern försöker penetrera problemen säger häri: "lyiendet israeliska våldet mot deri palestiriska civilbefolkriingen är trots Om konflikten mellan och palestinierna, m. m. allt inteorsaken till problemen utan bara ett symtom. Bakom ligger inte minst att Israelsedan mer än 20 är ockuperar främmande territorium, vars befolkning motsättersig denna ockupation med de medel som stär dem till buds." Där slutar analysen. Det finns ingenting om de försök somflera har talat om här till fredsöverenskommelse, ingenting om att Israelställer sig bakom förhandlingar enligt resolutionerna 242 och 338 och dessutomhar begärt sådana förhandlingar år ut och år in. är det, som flera harsagt, bara som har hörsammat detta och bytt territorium mot fredsavtal. Vägran att förhandla med den närmast berörda parten PLOtar utrikesministern upp, men utan att ens nämna PLO vid namn säger han i enenda meriirig: "Alla dessa parter måste erkänria vararidra." Det stårinle i någon ririilig proportion till den övriga analysen. Använd den här glöden också i kontakterna med PLO riär detgäller att fä PLO att irise att staten måste få fortsätta att existera! 25 (vpk) replik: Jag tycker att det ar pliktskyldigast när manirite berör den ena sidan i konflikten utan bara talar om den andra. Jag hadeinte tänkt ta upp någon debatt med kds representant, men eftersom hanapostroferade mig vill jag säga att det har gått 1948 och kristendemokratisk samling har inte vad jag vet trätt upp till försvar förpalestinierna. Det har ni chans att göra här , men det har ni inte gjort. Då tycker jag att det är pliktskyldigast. när ni berörvåldet pä och i men inte har ett ord att säga om palestiniernassak. 26 () replik: Jag tror ändå att , oavsettvilka han hade tänkt debattera med, har oerhört svårt att avgöra vad som ärpliktskyldigt eller inte i den här debatten. Vad gäller palestiniernas situationär det ju inte den vi är samlade här för att diskutera i första hand, utan detär det anförande som höll i FN. Jag tycker att det är det viskall hålla oss till. Vi kan framföra våra synpunkter även i andra sammanhang. 27HANS (): Det är beklagligt att höra från en del talarehär så mycket av grälsjuka. Det förvånar mig egentligen, för de tvä huvudfrågordet gäller är: Hur kan vi medverka till att det blir en fredlig lösning avkonflikten i ? Och hur kan vi göra humanitära insatser förmänskliga rättigheter och för ett stöd åt dem som har det så svårt? Jag skall inte beröra övertonerna i debatten. Jag tror attde som har använt dem kommeratt besinna sig själva sedermera. Jag känner mig påinget sätt ha någon ensidig inställning i deri här frågan, tvärtom. Om de somhär ojar sig en del lyssnade så mycket på båda sidor som jag och vissa andrahar gjort, skulle nog en hel del av deras ensidighet inte vara med i debatten. tog trots allt upp en viktig sak, ochdet är denna: Hur ställer sig PLO till frågan om en konferens och om etterkännande av ? uttalade i att han var för denhär konferensen, och han menade att ett deltagande i konferensen från PLO:ssida innebär att man accepterade de aktuella resolutionerna, bl. a. resolution242. Efter att jag själv har haft diskussioner direkt med och medåtskilliga andra företrädare för har jag fått den bestämda uppfattningenatt detta är ett problem som kommer att kunna lösas. Det är inget hinder för förhandlingar, och det bästa vorei grund och botten om satte sig vid förhandlingsbordet och fick dennafråga prövad. Då får man ju slutligt besked. Misstänkliggörandet på den härpunkten tycker jag bara innebär att det blir ett uppskov i fredsprocessen: Jag vill till slut markera att FN:s beslut att upprättastaten också innebär ett beslut att upprätta en palestinsk stat. Vimåste ge vårt stöd även åt den delen av beslutet. Fred kan endast uppnås ompalestinierna bereds möjlighet att utöva sin rätt till självbestämmande, inkl.rätten att etablera sin egen stat som lever i fred med . Endast därigenomkan också framtid pä sikt tryggas, och det gäller nu verkligen atttrygga båda dessa folks rättigheter. 28 (): För en gångs skull - det år inte så ofta -vill jag hålla med . Jag tycker att det känns viktigt intebara att ge utlopp för de starka känslor vi kanske alla har i det härsammanhanget utan också att försöka diskutera konstruktivt de problem som finnsoch försöka få litet klarare besked om var regeringen står i ett par viktigafrågor. uttryckte det verkligen mycket väl när hansade att det handlar inte bara om att ockupatiouen skall ta slut, utan också omatt freden skall få en start. Då finns det ju några nyckelpunkter som måstebelysas ytterligare. Jag är glad att höra att utrikesministern kommer attbesöka sin kollega i och få tillfälle att ta upp de här sakerna, att tareda på hur det egentligen är med erkännandet av resolutionerna 338 och 242,inte bara från utan också från PLO, osv. Hur är det t. ex. när det gäller ? Finns detnågot utrymme för några eftergifter från någon sida i denna fråga? Och skall vikunna lita på PLO:s påstående att förintelseparagrafen i den riatioriellastadgari irite lärigre gäller? Den finns inte med i fredsdeklarationen. Denfinns inte med i andra senare program, och mari säger - kariske med litet,litet svaj på rösten - att den år icke längre gällande. Har regeringen undersenare tid försökt att få något klart besked på denna punkt?