prot · GB09100 · 1987-12-31 00:00:00 — 5TOM.MY (vpk): Tillväxttakten i ekonomin har berörts i denhär skattedebatten - det började med. Och det kan finnas anledningatt diskutera ekonomins tillväxttakt och vad som hämmar den, fast från en någotarinan utgångspunkt än gjorde. Jagskall röra mig bara på ettplan-jag skall jämföra vad som har hänt i med vad som har hänt i andraländer, ungefär som gjorde. Tillväxttakten i den svenska ekonomin började faktisktstagnera ganska kraftigt i jämförelse med tillväxttakten i andra länder imitten av 1970-lalet. Jag skall inte närmare gå in på vilka som ledde arbetet ifinansdepartementet och . Jag kankonstatera att såväl internationellakonjunkturer som- den ekonomiska politik som då fördes medverkade till atttillväxttakten minskade. Tillväxttakten har sedan fortsatt att, om inte minska så ivarje fall öka mindre än i jämförbara länder. Det är ett faktum även för tidenefter . Och skälen är i mångt och mycket desamma - det beror framför alltpå åtgärder som vidtagits av den , av finansministern, i denekonomiska politiken och i skattepolitiken. Huvudorsaken till att den svenska tillväxttaktenbåde.under andra hälften av 1970-talet och har varit baraungefär hälften så hög som den i jämförbara länder är åtstramningar ochsparåtgärder som på olika sätt har drabbat de arbetande: De devalveringar somföretagits både och i inledningen av den senastesocialdemokratiska regeringsperioden är en stor orsak till att tillväxttakten iSverige har varit så dålig. Devalveringar är ju ingenting som de borgerliga partiernaoch deras företrädare i speciellt stor utsträckning har vänt sig emot. i varjefall inte de själva befann sig i regeringsställning. Devalveringarna har tillsammans med den lönenedpressningsom har ägt rum, den reala löneminskning som skett för flertalet här i landet,skapat en nedgång i ekonomins tillväxttakt i på grund av attkonsumtionsut-rymmel för vanligt folk därmed drastiskt har skurits ned. Det-ochinte några marginalskatter, som försökte göra gällande - är en avhuvudanledningarna till att det ser ut som del gör. Marginalskatterna kanmöjligen ha en viss inverkan, men i det här sammanhanget har de en mycketmarginell betydelse. Det väsentliga är de olika åtstramningsåtgärder som harvidtagits av regeringar av olika schatteringar. Man kan också diskutera skattetrycket jag vill kanskeanvända etl mer relevant ord. Att borgerligaskattedebattörer använder ordet skattetryck beror väl på att de vill framhållahur stora sk;itteintäk- . terna i samhället, är i förhållande tillbruttonationalprodukten. De vill därmed säga att det är någonting negativt ochfult. Man måste, tycker jag, i stället vända på steken och utgåifrån vad del är för verksamheter man vill ha genomförda i samhällelig -offentlig - regi för att kunna garantera människorna en någorlunda likvärdigstandard och åstadkomma en i varje fall någorlunda acceptabel minimistandardför flertalet. Det måste vara utgångspunkten när man bestämmer hur storainkomster man vill ha till samhället och hur nian skall ta in dem. vilkaskatter man skall välja och vilka man inte skall välja. Skattekvoten - eller skattetrycket, som är den term sombl. a.. använder - är också ett uttryck som bör användas medförsiktighet.-Det är ett trubbigt instrument. När man jämför med andraländer skall man ha klart för sig att niånga av de länder som man jämför medinte har arbetsgivaravgifter för det sociala, för pension, för sjukförsäkringar,m. m., som vi har här i och som också ingår i skattekvoten, det s. k.skattetrycket. Om vi rensade bort arbetsgivaravgifterna och gjorde somman gör i vissa andra länder- med det obehag och den ojämlikhet det skulle föramed sig. även om det fick samma ekonomiska effekt i andra änden; att folk ficksina pensioneroch sjukförsäkringar- skulle vi helt plötsligt ha ett väsentligt lägreskattetryck i . Det är för att vi har valrätt ta ut pensions- ochsjukförsäkringsavgifter via s. k. arbetsgivaravgifter som skattekvoten iSverige blir högre - vi har här en högre rättviseambition än man har i en stordel av vår kapitalistiska omvärld. Det är också andra faktorer som styr det fruktansvärthårda skattetryck som man från borgerligt håll talar om och som liggerkring i förhållande till bruttonationalprodukten. Jag kommerdå tillbakatill tillväxten. De åtstramningsåtgärder som har vidtagits har medfört att densvenska tillväxten bara är hälften av omvärldens. Då ökar självfalletskattekvoten, om man inte vill gå in och drastiskt skära ned många av denödvändiga och nyttiga sociala åtagandena. Vi vet att det är det som deborgerliga partierna framför allt är ute efter. Det blir också en nödvändigföljd av deras drastiska nedskärningar av de offentliga utgifterna. För min det tycker jag att det är intressant att diskuteravilka lyper av inkomster och liknande man skall ta ut skatt på. Vi kan varaöverens på en punkt: att man skall minska uttaget av skatt på arbetsinkomster;såvitt jag förstår gäller det borgerliga talet om marginalskattesänkningar ävenarbetsinkomster. Men med det menar jag inte att man skall göra den typ avdrastiska marginalskattesänkningar som har föreslagits av ,och även i viss mån . Det är sänkningar som i praktiken -medde förändringar av schablonavdraget m. m. som man också föreslår -innebär attvanligt folk i bästa fall inte får.någon höjning av sin skatt. För låginkomsttagarnablir effekten däremot den, och höginkomsttagarna får dé stora sänkningarna. Men det här är ingenting nytt; det känner vi igen. Det vargenomgående också i den borgerliga regeringspolitik som fördes de sex förödandeåren . Vi menar att vi skall sänka skatten på arbetsinkomster,men vi menar inte att vi för den sakens skull skall sänka hela skattekvoten. Vivill fiytta om samhällets skatteinkomster till en kraftig ökning avbeskattningen av spekulationsinkomster. är det så att om man har kapitalatt spekulera med får man väsentliga skattefördelar. En spekulationsinkomst ärmycket lågt beskattad i jämförelse med en arbetsinkomst. Likadant är det medförmögenheter. Vi menar också att det är vettigt att föra överbeskattningen till produktionen från löner och liknande. Vi förordar omfördelningar av olika slag från arbete till kapital. Det skulle vara till fördel också för densvenska tillväxten, och skulle självfallet-ge ett konsumtionsutrymme för arbetar klassen. ' Jag nämnde tidigare att det krävs skatteinkomster iförhållande till den nivå man vill ha på de offentliga utgifterna, iförhållande till vad man där vill sörja för. Men skatten kan också utformas påolika sätt. Man kan göra som vi vill och göra skatten inkomstutjäninande,vilket den tidigare i viss mån har varit i . För man en vettig skattepolitik i alla fall förfolkflertalet, för arbetarklassen, skall skatten också verkainkomstiitjämnande. Men man kan också, vilket också görs. lägga de offentligautgifterna på sådant sätt att man skapar Prot.1987/88:100 14 april 1988- utjämningi levnadsmönster och levnadsstandard och i förutsättningar för de olikaklasserna i det här samhället. Vi vill genom skatteuttaget till offentliga utgifter geflertalet en social trygghet. Vi vill ge människorna en god, eller i varje fallen lika stor, möjlighet till vård, och det skall inte vara plånboken och desstjocklek som skall avgöra om man skall kunna få denna vård eller inte eller fåen operation. Vi vill att det skall finnas en ekonomisk minimistandard och enrättvisa socialt; kulturellt och ekonomiskt. Detta är möjligt att uppnå endastom man genom skatter tar från de besuttna och delar ut medlen genom olikaoffentliga verksamheter till dem som inte är besuttna. Vill man göra detta,vilket i varje fall vi ställer oss bakom och, skulle jag vilja påstå, ävensocialdemokraterna i viss män, går det alltså inte att drastiskt minskaskatteinkomsterna till samhället, vilket man talar om från borgerligt håll.Detta skulle framtvinga privatiseringar och göra att plånbokens tjocklek ochinnehåll skulle bli bestämmande för vilken kvalitet man får i vården och ilivet i övrigt. Vi har kommunisterna imotioner även till årets talat om var vi står i skattepolitiken. Vihar klart och tydligt i ett par omfattande partimotioner slagit fast vårskattepolitik. Vi håller visserligen på alt arbeta med den, men det sker merutifrån den utgångspunkten att vi skall se till vidareutvecklingen av denprofil som vår skattepolitik har, vilket jag tidigare nämnt, och vilka syftenden skall tjäna. Vi menar att man skall utjämna de storainkomstskillnaderna och minska skatterna på lönearbete och för barnfamiljer ochpensionärer. Men man skall inte göra detta generellt för alla barnfamiljer ochpensionärer, eftersom detta ju inte är någon enhetlig grupp. Det finnsbarnfamiljer och pensionärer med stora förmögenheter och stora inkomster ochdet är inte dessa vi syftar på i detta sammanhang. Denna minskning av skatten för lönearbetare och förnormala barnfamiljer och pensionärer vill vi åstadkomma genom att ökabeskattningen på stora inkomster, på förmögenheter, för bolag och inte minst påspekulationsvinster. Det förhåller sig pä så sätt i vårt skattesystem attlågavlönade, ofta deltidsarbetande kvinnor, betalar genomsnittligt nära noglika mycket i skatt som de riktigt högavlönade. Om man ser på statistiken såkommer man att finna att den genomsnittliga skattebelastningen på inkomster förlågavlönade är', medan högavlönade efter alla gjorda avdrag, inte minstunderskottsavdrag vilka ju var uppe till debatt i TV i går, med inkomster påflera trots de teoretiska marginalskatterna inte betalar merän maximalt i genomsnitt i skatt på sina inkomster. Jag menar att det är förödande att det skall vara en sådanliten skillnad mellan den lågavlönade och den högavlönade. Vi menar att manskall sänka skatten för lågavlönade och skärpa den för högavlönade. Detta kangå till på olika sätt, vilket jag närmare skall beröra. Om vi tittar på hur utvecklingen har varit i stort när detgäller skatten så kan vi se att den statliga skatten, den inkomstutjämnandedelen av beskattningen, utgjorde ungefär en tredjedel av samhällets totalaskatteinkomster . utgör det litet mer än drygt enåttondel. Detta ären ganska stor indikation på hur utjämningen i skattesystemet har minskatväsentligt. Det finns naturligtvis olika orsaker till detta, framförallt de mycket medvetna beslut som har fattats om bl. a.marginalskattesänkningar som höjt skattesatserna för låginkomsttagare ochvanligt folk. Den inflationsskyddade skatteskalan har också medverkat tilldetta liksom ökningar av de kommunala skatterna m.m. Det finns alltså fleraskäl till detta, men det har skett utifrån medvetna beslut av den majoritet somvid olika tillfällen har funnits för dessa bes/ut. Jag kommer nog att tala litet längre än minanmälda taletid . Jag fann det angeläget att inleda med attpolemisera med de borgerliga företrädarna som talade före mig. Vi har från vpk lagt ett förslag om 1989 års skatter ochvi får väl höra från om det kommer ett förslag från regeringenom hur dessa skall se ut. måste man ju i varje fall ändå göra enprovisorisk lösning för. Det finns inga reella möjligheter att den utredningsom sitter skall kunna komma med förslag om delta. Med utgångspunkt i den löneökning som vi redan i januaribedömde skulle bli . vilket nu verkar slå in, så har vi ett förslag om enskattereduktion på . för alla med inkomster . av när det gäller inkomster mellan . Detta får den effekten för låginkomsttagarna, trots den skatteskärpningsom ändå sker genom att vi använder skatteskalor även ochgenom den 7-procentiga löneökningen, att det blir ca . i minskad skattnästa år. Detta belopp avtar så att det i normalinkomstfallen kommer att rörasig om ca . i skatteminskning, medan det blir en väsentligt skärptbeskattning för dem med höga löner. Vi har också framställt ett förslag om att vi skall införaen skärpning, i det här läget provisoriskt med den skatteskala som finns, fördem med inkomster . Detta gör att deninkomstförstärkning som sker genom att vi använder skatteskala ävenår 1989, och genom den skatteskärpning för dem med inkomster över 250 000 kr.som skall införas, leder till att det går jämnt upp med den kostnad som den härskatterabatten innebär. Denna har en omfördelande verkan, vilket jag tycker äreftersträvansvärt. Det finns olika orsaker till att persöner med högainkomster ändå betalar så litet genomsnittligt i skatt som de gör. Ett avskälen till detta är underskottsavdragen som jag nämnde tidigare. Om vi tittarpå utvecklingen för underskottsavdragen så kan vi konstatera att de 1955uppgick till ett belopp av 180 milj. kr. vilket då utgjorde av densammanräknade inkomsten. ligger de på ' av den sammanräknade inkomsten.Beloppet har alltså fjortondubblats, och man beräknar att underskottsavdragennästa år skall uppgå till . uppgår de till 46 miljarderkronor. Det här är naturligtvis framför allt höginkomsttagarnas markn;ul. Attlåginkomsttagarna inte har mängder av underskottsavdrag, kan vi se istatistiken. Vi har sagt frän vpk;s sida att hela frågan omunderskottsavdragen, alltså de s. k. ränteavdragen, skall rensas bort. Vi villhelt och fullt ta bort rätten till 1987/88:100 . ränteavdrag.Det är klart att många hickar till, men de som använder lånen som de betalarräntor för till sitt boende i vanliga radhus och villor men även bostadsrätteroch fritidshus skall kompenseras med möjligheter till en lånefinansiering därvi i princip halverar räntan och uppnår samma effekt som man gör medränteavdragen. Jag talar nu om boende i normalklass. Lyxboende tycker jag inteatt man skall ta så stor hänsyn till. Vad vi kommer att vinna är att för alla övrigakonsumtionskrediter, på kontokort eller vad det nu månde vara, får man stå förhela räntekostnaden själv. Det tycker vi är en rimlig och skälig väg. Jag vet att det finns skatteexperter som införinkomstskattekommiltén har redogjort föratt de anser att räntorna på lån tillboendet skall tas bort från skattesystemet och subventionen flyttas över tilllånemarknaden. Det är helt i enlighet med vad vi har föreslagit och drivit. På det viset skulle man komma ifrån att de som haregnahemslån utnyttjar dem till andra typer av konsumtion än de är avsedda för. , Det finns naturligtvis mycket att säga. Vi haråterkommit om skärpta krav i fråga om förmögenhetsbeskattningen. Vi tyckeratt det är rimligt att göra det och inte bara avvakta vadinkomstskattekommittén säger. Vi har föreslagit att man skall la ut enengångsskatt på stora förmögenheter, oavsett vad som kan komma ut av inkomstskattekommitténsarbete. Likaså tycker vi att det finns skäl att införa enrealränteskatt. Det beslut som fattades var av engångskaraktär. 1stället för att dra in pengar från försäkringsbolagen gav det, vill jag påstå,dessa bolags verksamhet en ordentlig puff uppåt. Försäljningen av privatapensionsförsäkringar ökade enormt tack vare den reklam som debatten gav. Detta visar att det finns anledning att överväga ochinföra en realränteskatt. Men den skall självfallet inte bara vara baserad pålivförsäkringsbolagen utan på hela den finansiella sektorn. Extraavdraget för pensionärer har berörts. Det är ocksånågonting som det måste göras någonting åt utan att avvaktainkomstskattekommittén. Det finns ju pensionärer som och drabbasav mer än hundraprocentiga effekter när man väger samman extraavdraget och dekommunala bostadstilläggen. Detta måste åtgärdas. Jag skall inte beröra motionen om kottplockning så mycket.I betänkandet behandlas en rad olika frågor som vi har tagit upp i våramotioner, och jag konstaterar att sammantaget har vår skattepolitik en radikalprägel. Jag kanske skall nämna frågan om momsen på mat. Vi har jufått fiera företrädare här i kammaren för kravet på slopande av matmomsen,vilket är glädjande. Skälet till att vi från vpk:s sida inte ka ta ställningför förslag är att vi inte anser det vara fördelningspolitisktriktigt. Vi vill i första hand sänka skatten på maten - helst vill vi ta bortden helt - utan att höja momsen på andra varor, eftersom det skulle kunnainnebära att det inte blir någon total minskning för barnfamiljerna. Vi viM istället ta pengar från spekulations- och kapitalekonomierna. Därför är vi inteöverens med om att sänkningen av matmomsen skall finansieras så attsäga inom mervärdeskattens ram. Slutligen några ord till , som pratade såengagerat om vpk:s spiralformade pekfinger, eller hur han uttryckte det. Vi bedömer regeringsförslag och motioner efter derasverkliga innebörd. Sedan får naturligtvis tycka att fingretförs i en spiralrörelse till ja-knappen. Jag skall inte säga att vi föredrarpest framför kolera, men vår bedömning blir trots allt som regel att viföredrar socialdemokratiska förslag framför borgerliga. Men det finns också undantag, och jag trodde inte att jagskulle behöva förklara det för . Jag trodde att han hadeupptäckt att vi är överens med de borgerliga exempelvis i fråga omkottplockningen, där socialdemokraterna har reserverat sig. Jag trodde också att , som jag såg var innevid den föregående voteringen, uppmärksammade att vi då vred pekfingret ispiral mot nej-knappen och stödde fyra borgerliga reservationer ijustitieutskottet. Men det kanske inte var så aktuellt att visa pä det, för dåhade ju angreppet fallit platt till marken. Jag ber att fä yrka bifall till devpk-reservationer som finns i betänkandet. 1987/88:10014 april 1988,. 6 BOLUNDGREN (m) replik: När jag lyssnar på , händer detibland att jag tycker att nu är det en ansats till att verkligen dra rättslutsats. Men så blir jag alltid besviken. Jag skall ta ett exempel. sade att konsumtionsutrymmet för vanligainkomsttagare har beskurits. Det är alldeles rätt. Vi har bland världens högstabruttolöner, men nettolönerna efter skatt är lägre än i många jämförbaraländer. Vi har alltså en alldeles för hög skattebelastning. Slutsatsen för vår del är att skatten skall sänkas ocksåför vanliga inkomsttagare. Det är lustigt att inte drar denslutsatsen rakt upp och ner. Vanliga människor betalar också marginalskatter.Det är skatten på den sist intjänade kronan, och däri ligger ocksåkommunalskatten. Sedan säger att tillväxten stagnerade imitten av 70-talet i liksom i andra länder. Det är alldeles korrekt. Enstagnation är ofta resultatet av åtgärder som vidtas innan ekonomin börjarstagnera. Det var mycket riktigt sä att hade vi en våldsamkostnadsexplosion i som gjorde att vi kom i sämre läge än andra länder. Kostnadsexplosionen under socialdemokratisktregeringsinnehav berodde på kraftigt höjda arbetsgivaravgifter, parallellt medså höga marginalskatter att lönekostnaderna i övrigt drevs upp i höjden. Återigen:Skatterna är problemet. Dra slutsatserna riktigt i stället! Sedan är det korrekt att man ibland behöver vidtaåtstramningar i ekonomin. Det är bl. a. när affärerna med utlandet inte är ibalans, när exportindustrin inte klarar att betala för den import vi har. Detberor också på att vårt kostnadsläge är så högt att exportindustrin inte kanhantera konkurrensen på ett bra sätt. skatten och håll konkurrenskraftigalöner, så klarar vi även den saken! säger indirekt att vi skall sänka skatten påarbetsinkomster, och i viss utsträckning kan vi vara överens om det, även omTommy borde inse att marginalskatten har väldigt stor betydelse,skatten på den sist tjänade kronan alltså. Prot.1987/88:100 Så vill att kapitalbeskattningen skallskärpas. 14 april1988 märkligt, för alla är överens omatt i den öppna ekonomi sorn vi lever i och som vi inte kan ändra på kommer enskärpning av kapitalbeskattningen - Inkomstbeskattning , , , , ,. . " , , ,, ,, bolagsskattenexempelvis om man nu väljer den - att leda till att jobb flyttas frånSverige till andra länder. Det är egentligen fantastiskt att vpk. sig varaett arbetarparti, fören politik rakt motsatt arbetarnas egna intressen. 7 () replik: gav sin alldeles speciellaförklaring till att tillväxttakten är lägre i än i andra länder. Jagmåste säga att det var en fantastisk förklaring. Borgerliga regeringar var stororsak till att tillväxten minskat, och åtstramningsåtgärder har minskattillväxten, hävdade . Det går ju fullständigt på kors mot allannan kritik som har riktats mot den politik som fördes under den borgerligaregeringsperioden. Svensk ekonomi likvidiserades enormt genom enmycket kraftig upplåning i utlandet. Denna används till att rationaliseraindustrin, genomföra världens mest ambitiösa sparprogram inom energiområdet, höjafolkpensionerna mer än , fördubbla anslagen tillbarnomsorgen. Nog fick låginkomsttagarna del av detta. Kritiken har alltidtidigare varit att vi gjorde fel när vi gjorde detta. Vårt skatteförslag kommer också låginkomstlagarna tilldel. Jag sade att en försiktig bedömning visar ett engångslyft med 20 miljarderom man skulle sänka marginalskatterna. 10 miljarder skulle kunna användas tillalt lösa sjukvårdskrisen och 10 miljarder skulle kunna användas till att höjareallönerna i . Det skulle, som sagt, alla människor tjäna ganska mycketpå. Jag blir litet konfunderad när talar om deborgerliga partiernas drastiska skattesänkningar. Vi i räknar osssom ett borgerligt parti, och jag skulle vilja se litet nyanser iuttryckssättet eftersom vi ifrån annat håll kritiseras för att inte vilja sänkaskatten. Kommer ni nu att rösta bort den orättvisa jag tog upp? Jagfick ingen förklaring. Jag fick bara veta att ni hade röstat för fyraborgerliga reservationer tidigare. sade att det ofta handlar om att väljamellan pest och kolera. Men vilket är det nu då? Det handlar om att ta bortdenna orättvisa som drabbar människor med mycket låg pension, en litenlivränta, men inte någon annan. Är detta pest eller kolera? Nej, , låt det kommunistiska fingret vingla,i väg till nej-knappen när vi skall rösta om reservation 21.. 8 (vpk) replik: Jag vill börja med frågan om bruttolönerna.Det är dock förvisso vi kunde säga att vi hade världenshögsta löner. ligger vi väsentligt lägre, om vi inte skall jämföra ossmed , och jag antar att det inte är detta är ute efter. Om vi jämför med tjugotalet finner vi att viunder den senaste tioårsperioden gått ifrån en tätposition till att nu ligga någonstanspå -0 16:e eller 17:e plats. Jag vill påstå att det är fel som säger att vihar världens högsta bruttolöner. Det stämmer inte om vi jämför oss medjämförbara kapitalistiska länder. När jag talar om att vi skall minska skatten påarbetsinkomster utgår jag ifrån framför allt vårt förslag om att ersättahuvudparten av den kommunala beskattningen med en skatt i produktionsledet. Detinnebär, om man inte vidtar några andra åtgärder, att man får en lägrebeskattning av arbetsinkomster. Men jag vill stanna där. Man bör inte generellt ha lägrebeskattning av kapitalinkomster och liknande som läggs ovanpå övriginkomst, utan det är arbetsinkomster som skall ges denna lägre skatt. Därmedinte sagt att denna skattesänkning skall fä genomslag rakt igenom. Jag tyckerinte det finns.skäl att sänka skatten för en generaldirektör som har 125 000kr. Han har mer än tillräckligt netto ändå. För flertalet inkomsttagare är kommunalskatten denbetungande delen. Det är naturligtvis viktigt att man får ned den. Men detta ärinte lika intressant. Både moderater och folkpartister talar om skattesystemsom i stort sett är proportionella även för den statliga delen. Beträffande åtstramningen, , är detfaktiskt så att del är devalveringar och åtstramningar i ekonomin som lett tillden lönenedpressning som är huvudorsaken till att ekonomin stagnerat. Det fårjag återkomma till i en senare replik. 9 BOLUNDGREN (m) repUk: Jag sade att vi hade världens högstabruttolöner men också så höga skatter att vi i jämförelse med andraindustriländer har den lägsta nettolönen trots förutsättningen att ligga bättretill. Vi har en betydligt större skattekil som drivs in när det gäller dentotala arbetsersättningen. Jag talar alltså inte om lönen, utan om den totalaarbetsersättningen, det som blir kvar efter skatter och avgifter. Det är märkligt att se hur vpk lägger upp sinskattepolitik. Kommunalskat ten skall bort, och produktionen skall betala. Vad innebär det? Vem skall betala produktionsskatten? Det är konsumenterna i form av högre priser eller löntagarna i form av lägre löner, eller möjligen en kombination.