prot · GB0941 · 1987-12-31 00:00:00 — Enligt vad jag har lärt mig ifackföreningskunskap är en fackförening en sammanslutning av arbetstagare på enort eller i en region inom en viss bransch. Det är vad vi i dagligt tal oftakallar för avdelningar. Därifrån har fackföreningarnas organisation sammanslutits fill förbund. I gemensamma stadgar har man beslutat om sinorganisation ned till de företagsvisa arbetsplatserna med deras klubbar,grupper eller sekfio-ner och, i mindre företag, ofta med kontaktombud. är organisationen uppbyggd efter branschens struktur. I vissa förbundär avdelningen den viktigaste lokala organisationen. I andra kan det varaarbefsplatsklubbarna som är de dominerande med befogenheter och förhandlingsrättsom inte står avdelningens långt efter. Dessa skillnader förklaras av denbranschstruktur som de skilda förbunden arbetar i. Har vi då i lag gett de fackliga organisationernauppgiften att utöva medbestämmande, kan vi rimligen inte ufifrån denna lagligarätt utestänga de anställda på mindre företag, vilka är för små för aft detskall vara meningsfyllt att bilda lokala arbetstagarorganisationer eller därföratt detta infe stämmer med praxis inom den bransch i vilken den fackligaorganisationen verkar. För deras del är ortens fackförening, avdelningen, inombranschen lika med lagens lokala fackliga organisation. För parterna på arbetsmarknaden har detta inte varit någotstörre problem. I medbestämmandeavtal mellan SAF, LO och PTK har det angettshur arbetsplatsombud eller kontaktombud kan utses på mindre företag och havisst medbestämmande. Men det är arbetstagarorganisationen som i likhet med vadsom gäller för underorganisafionen till avdelningarna anger kontaktombudensuppgifter och befogenheter. Besluten över delegationsordningen inomorganisationen fattas med andra ord av de fackliga organisationerna själva.Detta är erkänt i alla andra sammanhang. Det finns därför ingen anledning attgöra undantag för de anställda i mindre företag och därmed undergräva ochförsämra deras möjligheter och rättigheter. Det skulle vara uppseendeväckandeom vi på basis av vad jag nu har anfört skulle lagstifta på detta område. Jagyrkar således avslag på reservafion 4. Låtmig sedan kommentera ett helt block av reservationer. Reservation 7 om negativföreningsrätt m.m. är en gemensam borgerlig reservafion. Reservation 8 omchefstillsättningar kommer från moderata samlingspartiet. Reservation 11handlar om förbud mot blockad av enmans- och familjeföretag, och reservation12 från moderata samlingspartiet tar upp frågan om blockadrätten i övrigt.Reservafion 13 om fredspUktsbestämmelserna och 200-kronorsregeln m.m. är enborgerlig reservafion. Reservation 16 om arbetsrättsliga skadestånd är engemensam borgerlig reservation. Jagkan inte kommentera varje motion och reservation. De frågor som tas upp i demhar vi diskuterat i denna kammare . Därför har jag valt aftkommentera vissa delar i dem. Andra delar har jag kommenterat ingående undertidigare år. Också har fidigare debatterat skilda avsnitt i dem. Alladessa reservafioner och motioner berör frågor som vi ingående har behandlat idebatter om betänkanden . Med utgångspunkt i dagens betänkande ochden debatt som har förts finner jag inga skäl att inta några andra ståndpunkterän tidigare, utan dessa ligger fast. Detfinns ett visst mönster i de förslag som främst men som ocksåfolkpartiet och lägger fram, nämligen att de inskränker de fackligaorganisationernas medlemsbevakningsrätt, i vissa fall långt bortomlagstiftningen före MBL:s tillkomst. Särskilt gäller det blockadrätfen. Jagyrkar således avslag på samtliga dessa reservationer och motioner. Beträffandereservation 5 från vpk om ändring av förtroendemannalagen i fråga om de småarbetsplatserna kan jag säga aft vi infe arbetar med frågan omatt finansiera de regionala fackliga förtroendemännens arbete. Vi räknar infemed att det läggs fram något förslag om det. Däremot förväntar vi oss avsocialdemokraterna i arbetsmarknadsutskottet att arbetet på departementet såsmåningom skall leda fram till förslag om tillträdesrätten. Fråganom fackligt inflytande i koncerner har jag redan berört. Vad gäller reservation14 om fredspUktsbestämmelserna och 200-kronorsregeln har hur han vill avskaffa fredspUktsbestämmelserna och införa lokalstrejkrätt. Han vill att det skall komma till uttryck i lagen. Låt mig ställaföljande fråga till ; Om inte parterna på arbetsmarknaden, påförbundsnivå och kanske även på LO-nivå eller central organisationsnivå, intestod fast vid fredsplikten efter att ha förhandlat och träffat avtal omlönerna, vilka möjligheter tror att de fackligaorganisationerna då skulle ha att förhandla om löntagarnas villkor? Vilketintresse skulle arbetsgivarorganisationerna då ha av att träffa avtal påförbunds-eller t. o. m. på LO-nivå? Det är frågor som nog bör funderaöver ganska ordenfiigt innan han för sina förslag vidare. gemensamma borgerliga reservationen nr 9 och vpk:s reservation ni" 10anmäls från skilda utgångspunkter reservation mot utskottsmajoritetensskrivning vad avser facklig vetorätt vid entreprenader. De borgerliga vill istort sett upphäva lagen och vpk vill kraftigt skärpa den. Detär i och för sig riktigt som anförs i reservation 1, att näringslivet genomgåren allt snabbare förändring. Men det blir också allt vanligare aft det som tidigarenormah sköttes inom resp. företag i ökad utsträckning läggs ut på s. k. serviceföretagutan att arbetsuppgifterna i sig genomgår någon egentlig förändring. Det kangälla städning, vakt och bevakning samt viss maskinservice, ibland medleasingavtal osv. Konsulter av olika slag anlitas. I långa stycken är dettaockså en förklaring till den växande privata servicesektorn. I de gränsskiktsom här kan uppträda finns företeelser som måste betecknas som gråzoner. Tilldetta kommer att den fidigare entreprenadverksamheten, som en gång motiveradelagens tillkomst, ingalunda har upphört, även om den fått anpassas tiU formersom kan accepteras. Jag tror att den snabbt skulle kunna återta sina gamla,kända former utan vetorättsreglernas existens i MBL. Likalitet som det med den allt snabbare förändringen av näringslivet som grundfinns anledning fill en samlad översyn av lagen i den riktning som moderaternavill ha i reservation 1, lika litet finns det mot den redovisade bakgrundenanledning att inskränka eller avskaffa vetorättsreglerna i MBL. Och lika litetkan vi på den smala grund i form av en motion, som vi nu har att bedöma lagenpå, biträda vpk:s uppfattning om en skärpning av vetorätfsreg-lerna. Desista reservationer som jag skall kommentera är reservation 15 ommedlemsomröstning före strejk och reservation 17 om följsamhetsklausuler m.m. ilöneavtal. Jag hade inte förväntat mig att det skulle avges några reservationertill betänkandet på basis av motionerna i dessa frågor. Jag tycker det ärillavarslande att efter i arbetsmarknadsutskottet harkunnat avge dem. Ävenom ingendera av reservafionerna utmynnar i något egentligt yrkande, är barahandlingen att avge reservationer i anslutning till motioner som uttryckligenkräver lagstiftning i rent Thatcheristisk anda på för de fackligaorganisationerna elementära rättighetsområden - som att själva förfoga översina inre angelägenheter och själva utforma sina avtalskrav -synnerligenanmärkningsvärd. Som framgår av betänkandet och vad jag här anfört har vi inte funnitanledning att nu förorda några ändringar i gällande lagstiftning, vare sig påbasis av de motioner vi har behandlat eller de upplysningar vi inhämtat vid deutfrågningar som utskottet genomfört med anledning av att lagen gäUt . Somen del motionärer och reservanter också framhålUt, går emellerfid utvecklingenvidare inom indusfri, närings- och arbetsUv. Så också på arbetsrättens område,även om det inte blir i den riktning som åtminstone de borgerliga reservanternatill det här betänkandet har tänkt sig. Nyalagförslag på arbetsrättens område har genomförts. Några skallockså behandlas av redan före juluppehållet. Främst tänker jag då påstyrelserepresentafionslagen. Andra förslag remissbehandlas, och kanförvänta sig förslag . Dethar ställts frågor här om hur vi ser på den fortsatta utvecklingen avmedbestämmandelagen och arbetsrätten. Låt mig då svara så här. InomLO pågår en omfattande utvärdering av medbestämmandet, och det lokala fackligainflytandet i företagen skall utvärderas. Andra fackliga organisationer arbetarpå olika sätt med uppföljning av inflytandefrågorna. Det kommer att vara ettbetydande intresse att ta del av vad som kommer ut av det arbetet. I samma anda ansåg höstens socialdemokratiskapartikongress att partiet nu tillsammans med fackföreningsrörelsen bör tainitiativ till atf göra en samlad utvärdering av den arbetsrättsligalagstiftningen i syfte att ytterligare stärka löntagarnas ställning i arbetslivet.Resultatet därav skall sedan ligga till grund för de nödvändiga diskussionernaom löntagarnas inflytande arbetsliv. Till det vill jag säga att vi inte har haft anledning attbehandla den delen i det här betänkandet. Vi skall först diskutera i vårt partihur vi skall gå vidare med de besluten. Låt mig avslutningsvis bara säga att redan nu kan vi sehur dagens ungdom vänder dem ryggen som bara vill köpa deras händer tillmonotona arbetsuppgifter med små eller inga möjligheter till personligutveckling. De kräver i sitt yrkesval andra värden. a. inflytande ochmedbestämmande över arbetet och dess villkor är då betydelsefulla inslag föratf på bästa sätt kunna utforma 1990-talets arbetsplatser och vända trendeninte minst till gagn för industrin. Det kan inte uppnås genom en tillbakarullning avlöntagarnas medbestämmande och inflytande, vilket är de främstaförespråkarna för, utan endast genom en fortsatt utveckling av dessamöjligheter. Det kan ske inom ramen för nu gällande medbestämmandelag och genomavtal om dess tillämpning, och det kan ske om så behövs genom en utveckladlagstiftning. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottetshemställan och än en gång avslag på samtliga reservationer. Och så ber jag omursäkt för att jag har dragit över den anmälda taletiden. 107SONJA REMBO (m); Så fick vi då besked av om aftden hovsamma tonen i utskottsbetänkandet när det gäller den framtida översynenav den arbetsrättsliga lagstiftningen infe har något verklighetsunderlag. Vadman egentligen avser från socialdemokratisk sida är en mycket genomgripandeöversyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen i samband med förändringar inomdef ekonomiska livet, en översyn som i realiteten medför just det systemskiftesom ansåg att de kommunistiska kraven innebär. Vad sade var ju att def avgörande är varmakten ligger, var ägandet av produktionsmedlen finns. Den socialdemokratiskapartikongressen formulerade sig - det var infe första gången ochinte sista gången heller - på det här sättet: "De åtgärder och de styrmedel som partistyrelsentidigare redovisat visar att vi steg för steg är på väg från ett utpräglatblandekonomiskt samhälle till ett samhälle där beslutsrätten överproduktionsmedlen allt mer övergår till samhället och de anställda. Dennaprocess bör, enligt partistyrelsen, fortgå i den takt fackföreningsrörelsen ochpartiet finner praktiskt möjligt." Det förefaller mig, efter att ha lyssnat på herrar Hagbergoch , som atf de är mycket eniga i fråga om den framtida utvecklingen.Det är bara det atf vill ha en långsammare takt. Det är de småstegen som skall gälla. Man skall inte basunera ut socialismen på gator ochtorg, som en känd socialdemokrat sade en gång i fiden. När man talar om de anställda, skall vi veta att man i defhär sammanhanget inte menar de anställda. Man menar de fackUgaorganisationerna. har aftvänta oss är precis def som den nya arbetsmarknadsministern säger: Vi kommeratf få en omfattande förändring av lagstiftningen. Den politiska tonen kommeraft skärpas. Det är helt klart. Def är bra aft vi får veta. Defta undanhöllsutskottet under dess arbete. Sedan gav en lektion i hur de fackligaorganisafionerna är organiserade och hur omöjligt det är med anledning däravatt förändra förhållandena för de anställda i de små företagen ochmöjligheterna för dem atf själva få lov atf informera sig och förhandla medarbetsgivaren om de åtgärder som gäller deras egna arbetsplatser. Men, snälla , det är väl inte de fackligaorganisationernas organisationsstruktur som skall vara bestämmande för debeslut fattar! Vi förbehåller oss verkligen rätten att fatta debeslut som vi anser vara bäst och riktigast för de enskilda människorna och föratf vårt samhälle skall få den form och den struktur som det bör ha i endemokrati. Skulle det kollidera med de fackliga organisationernasorganisationsplan, får de väl ta sig en funderare på den saken. 108 (); Socialdemokraternas företrädare här klagaröver atf stå i blåsten. Ån är det från vänster def kommer revolutionäratrumpetstötar, än är def från höger han hör domedagstrummor. Slutsatsen bordevara att det är rimligt att lyssna till de mera finstämda instrumenten imitten, där det är liberala tongångar. Socialdemokraterna kan göra det någongång i sina bästa stunder, och vi skall väl inte helt utesluta förhoppningen. Låt mig säga om utvecklingsavtalen att där finns mycketaft komplettera med, framför allt när det gäller den enskilda sektorn. Jaghoppas att det arbetet inte stannar upp. Sedan upplevde jag atf en av teser var atfman med de förslag som vi från sida medverkar till skulle urholkalagen. Är det så säkert? Reservation 7 gäller den negativa föreningsrätten. Vi harfått påskrivet från att vi inte följer vad som kan ansesvara en anständig hantering av föreningsrätten. På vilket sätt skulle manurholka de fackliga organisationernas möjligheter att arbeta, om riksdagenbiföll reservation 7? Eller ta vetorätten vid småentreprenader. El-Ettansagerande är nog så sedelärande, och har fåttingripa. Frågan har varit på regeringens bord, och vårt utskott har fått ägnasammanträde åt frågan. Visst finns det anledning till justering på den punkten.Eller vad finns egentligen för jämlikhet mellan en arbetare som bryter motnågon regel och i värsta fall råkar ut för en 200-krona i påföljd och enhantverkare som för en ringa förseelse kan råka på skadestånd på många tusenkronor? Jag tror att en sådan utjämning mellan de här två grupperna skulle varamycket rimlig, och jag frågar återigen: På vilket sätt skulle det urholka defackliga organisafionernas möjligheter att arbeta? sade här aft socialdemokraternas ståndpunktstår fast. Ja, möjligen sitter ni fast . Def skulle vara välgörande om nireste er upp och tog er an en och annan fråga som behöver justeras. IO protokoll 1987/88:41 som att attackera defackliga organisationernas möjlighet aft verka. Det är att få en hantering sompå sikt, tror jag, faktiskt skapar en bättre ordning som ocksåarbetstagarorganisationerna har glädje av. Anf.109 (vpk): känner blåsväder i debatten från höger och vänster. Om viskall fortsätta det lilla illusfrationsnumret med blåsväder, är väl StenÖstiund en vindflöjel i den vind som kapitalet blåser. I annat fall kan jaginte förstå den politik som är tredje vägen med höga vinster och låga löner ochsom skall verkställas med hjälp av medbestämmandelagens möjligheter. Man skallhålla de fackliga organisationerna i schack. Menom det här nu skulle vara revolutionära trumpetsignaler tycker jag att det ären bra iUustrafion till vad revolution är. Det är inte blod och krig längre.Jag tycker det var bra att tog upp det, och jag håller med honom. Attdet är fråga om ett systemskifte är tydligen helt klart, men det systemskiftesom nu förfasar sig över ligger inte så långt bakåt i historien,och egentligen borde det sitta i hans ryggrad. Här handlar def om det somarbetarrörelsen har stått ; en självständigfackföreningsrörelse, att man skall kämpa för medlemmarnas intressen, som vpkkräver, aft arbetarna skall ha rätt i lag att hävda sina intressen, att manskall få strejka. Det kan väl inte vara särskilt främmande för arbetarrörelsenaft man skall ha facklig samverkan över gränserna, att även de offentiigafacken skall ha rätt att kämpa, att teknikens utveckling infe ohämmat skall drain på den svenska arbetsmarknaden, atf man kan skydda sig i organisationsfrågori företagen via entreprenad och konsulter, som kapitalet nu vill göra genom t.ex. vetorätt och regionala förtroendemän - allt detta kallar systemskifte. Ja, jag håller med honom. Def är ett systemskifte,därför att regeringen följer.högerspåret i politiken. Det är ett skolexempel iden här debatten som jag tycker är lärorikt. Man kommer inte ifrån att den är ett problem för fackligaorganisationer, även för dem som försöker hålla sig inom ramen. Taindustritjänstemännen som på sin kongress ville ha lokal strejkrätt för attkunna hävda sina intressen. Jag tror nämligen att vi, om vi inte hade den härfredsplikten, skulle få mycket bättre avtal, där båda parterna visste vad dehade kommit överens om från början och där infe en part hur som helst kundeförändra situationen under resans lopp. Till skillnad från socialdemokraterna,, har jag faktiskt tilltro till eft visst fackligt ansvar när detgäller att hantera en facklig strejkrätt. StenÖstlund säger ingenting om de transnationella företagen. Jag förstår det. Detmåste vara besvärande att gå in i eft längre svaromål på den punkten. Vad ärdet egenfiigen regeringen är så rädd för? Varför kan man inte i det här läget,när SAF bjuder så hårdnackat motstånd, se till atf de fackliga organisafionernakan samverka över gränserna? Jag förstår infe vad som är hindret, om det inteär det politiska hindret att det stör samverkan för tredje vägen mellan densocialdemokratiska regeringen och kapitalet. Då förstår jag det, och det kanskeär där skon klämmer. gjorde migfill sanningsvittne när det gäller socialdemokra- tin ochvar ägandet skulle vara någonstans. Jag får tacka för det. Till viss del kanskedet kan vara rätt i fråga om retorik, men i sin prakfiska politikhar socialdemokratin följt högerspåref. Jag vet infe om def är entröst för om jag är ett sanningsvittne i den delen, men det ärabsolut ingen tröst för arbetarklassen. Den skillnad jag ser mellanregeringspartiet/socialdemokratin och de borgerliga hänger ihop med att man äröverens om inriktningen. Def är medbestämmande som skall råda.Intressekonflikten mellan de arbetande och ägarna fill produktionsmedlen skall mansudda ut - men man är inte överens om hur det skall ske. villframför allt värna om de enskilda människorna, men de enskilda människorna häri samhället kan ju vara väldigt olika. De kan vara oerhört starka genom sinägarmakf eller sin organisation. De enskilda arbetarna i facket är aldrigenskilt starka, utan de måste samla sig. I def här fallet håller jag faktisktmed . Vi måste ha fackföreningar, även om villbegränsa deras möjligheter. Vpk kan faktiskt i fråga efter fråga i valet mellanden borgerliga och den socialdemokratiska sidan välja den socialdemokratiska. Prot,1987/88:41 110INGVAR i (c): Jag sade inledningsvis att centerparfiet istora delar ansluter sig till de principer som finns i medbestämmandelagen, menjag sade att vi inte gör det till fullo. Det finns avvikelser. Jag anser infe,, atf vi urholkar MBL genom de sex reservationer som vi har skrivitunder; def är en stor överdrift att påstå det. Jag sade också inledningsvis att vi inte vill begränsa deanställdas inflytande på de mindre arbetsplatserna, utan vi vill öka def istället. visar det sig att det finns arbetstagare på mindre arbetsplatsersom på omvägar får reda på vad som skall hända i företaget, eftersom de har enombudsman eller liknande som förhandlar för dem. Avdelningen är ju den lagligaförhandlaren, om det inte finns en facklig organisation på arbetsplatsen. Jaganser att vi flyttar ner besluten, vi decentraliserar dem, vi lägger demnärmare de anställda i stället för atf minska inflytandet. När det gäller den negativa föreningsrätten förstår jaginte heller vad def är för begränsningar vi skulle göra. Vi ökar ju denenskildes fri- och rättigheter. talar infe så mycket om detta,men jag försfår inte varför socialdemokraterna motsätter sig just att man ocksåskall kunna ha rätfen att stå utanför en förening och atf detta skrivs in ilagen. Man skall inte behöva ha det inskrivet i några fackliga stadgar; dåskulle där ju också kunna stå att man har rätt atf vara med i förening. När def gäller den fackliga vetorätten vid entreprenaddrabbas enmansföretag mycket hårt då de sätts i blockad. Facketlägger in sitt veto. Detta är hårda åtgärder mot småföretag, enmansföretag, somkan blomstra upp och bidra fill verksamhet. Detta gäller också vid blockad avenmansföretag eller familjeföretag. Även detta är hårda åtgärder att ta fillnär det infe finns några anställda på arbetsplatsen som begär atf facket skallgå in och styra. Det vore en annan sak om anställda på arbetsplatsen kom med ensådan begäran. Men det har i många exempel visat sig att så inte är fallet. FredspUktsbestämmelserna och 200-kronorsregeln tillhörockså ett område där socialdemokraterna klampade in . Det var ju ettgammalt vallöfte. Det var en onödig åtgärd. Jag anser inte, , attvi genom att säga att vi skall gå tillbaka till de regler som gällde tidigareskulle tala för en urholkning av medbestämmandelagen. När det gäller de arbetsrättsliga skadestånden tog ElverJonsson upp ett väldigt bra exempel tidigare. Han jämförde beloppet . ochde skadestånd som småföretagare kan krävas på. Nej, StenÖstlund, vi är inte emot MBL. Men vi är emot central styrning. 111STEN (): Vi socialdemokrater har inte tänkt göra någonrevolution genom att ändra reglerna i medbestämmandelagen, . Dereglerna behövs för det inflytande som är till gagn för de anställda. Så längede är det - och det anser vi att de är - vill vi utveckla dem för de anställdasmöjligheter till medbestämmande och inflytande. Jag kan också säga fill att det mångagånger är en svår balansgång när det gäller medbestämmandelagen och annan associations-rättsliglagstiftning såsom t. ex. aktiebolagslagen. Det fordras viktigaoch noggranna överväganden om hur man kan gå fram. Det är ingalunda så att vi iandra sammanhang vill lyfta av skyldigheterna och ansvaret från exempelvis de valdastyrelseledamöterna i aktiebolagen. Detta är en balansgång som ibland kan varasvår. Men def får inte förskräcka oss. a. upp vetorättsreglerna och, ilikhet med i , den negativa föreningsrätten. Hansäger aft vi sitter fast i dessa avseenden. När det gäller den negativaföreningsrätten har vi kämpat för att de anställda skall ha rätt att organiserasig. Det har varit det viktiga för oss. Vi vet att utträde ur fackligaorganisationer är möjligt. Def är också belagt genom arbetsdomstolens domar.Dessutom är så utformade, och de antas allteftersom avförbunden i takt med aft de håller kongress. Men den viktiga kampen för deanställda har varit att få rätten aft organisera sig utan att behöva riskeraatt bli uppsagd. När den fackliga organisationen växte fram fick mångagånger den som skrev in sig i fackföreningen sparken, och han fick gå påstubben. Bodde han dessutom i bolagets lägenhet, blev han vräkt på kuppen, medfamilj och småbarn. Det är den historiska beskrivningen när det gällerföreningsrätten i vårt land. Den gäller det att komma ihåg. Defta ligger ossvarmt om hjärtat. tycker att jag är en kapitalisternasvindflöjel. Det är möjligt att han anser det. Vi tycker att vi har fört enkonsekvent polifik på detta område. Vi har stått upp för och försvarat denarbetsrätfsliga lagsfiftningen. Vi är beredda atf arbeta vidare med den. Vi haraldrig förnekat fackens rätt aft strejka. Däremot finns bestämmelser omfredsplikf i medbestämmandelagen. De bestämmelserna tänker vi inte ändra påefter det att kollektivavtal har ingåtts. När det gäller den lokala strejkrätten är det en annansak. Enligt vad jag har lärt mig är def inte omöjligt att föra ut strejkrättentill avdelningar eller klubbar, om en facklig organisation så beslutar. 1921,eller om det var 1923, hade en omröstning omhuruvida man skulle tillåtaavdelningarna aft själva förfoga över strejkmöjligheten. Det fick de inte. Detvar förbundets linje att det inte skulle vara så.