prot · GB0916 · 1987-12-31 00:00:00 — Men det finns ocksåandra risker för högskolan med detta, inte minst det som själva harpekat på i sin reservation - den ökande andelen extern finansiering.Folkpartiets invändningar sägs också vara av principiell natur. Man haremellertid hävdat två principer: först en med majoritet för allmänintressenaoch sedan någon vecka senare en annan princip. Det var ganska djärvt av att ta detliberala greppet och säga att förslaget om styrelsernas sammansättning är enskamfläck. Det är väl ett uttryck för devisen "att våga mera". Faktumär emellertid att det slutgiltiga förslaget inte skiljer sig med särskilt mångakommatecken ifrån egen mofion. Att kalla det för en skamfläck ärsom sagt ganska djärvt. Utskottet har åstadkommit ett betänkande. Det finns någrapunkter i det som jag tycker förtjänar att klarläggas litet grand. Jag vändermig till som här företräder utskottsmajoriteten. Den förstafrågan gäller nomineringen av styrelserna. Det står i betänkandet dels atthögskoleenhet bör få nominera personer, dels att även annan än högskoleenhetsjälvfallet kan nominera. Man frågar sig då naturligtvis vem det är som intefår nominera fill högskolans styrelse. Sedan säger man beträffande allmänföreträdarna att deskall kunna tillföra högskolan kunskaper och auktoritet. De skall ha ettpersonligt engagemang, de skall vara förtrogna med högskolans villkor och deskall ha förståelse för högskolans roll som samhällelig bildningsinstitution.Man skall ha respekt för högskolans behov av inre frihet och vetenskapligintegritet. Det skall finnas personer som har kännedom om det omgivande samhälletoch personer som har förankring i och erfarenhet av den representativademokratin. De skall för övrigt representera breda samhällehga opinioner och hastora kontaktytor. Därutöver bör det kunna förekomma personer med förankringinom kulturlivet i vid mening. Utskottet uttalar slutligen att de inte börförekomma att företrädare för allmänna intressen i högskolan utses på andragrunder än dem som utskottet redogjort för. Man frågar sig naturiigtvis vilkade andra grunderna är och vilka personer som inte skulle kunna förekomma ihögskolans styrelse. Det vore bra om man åtminstone något kunde exemplifieravad som avses med dessa andra som inte uppfyller alla de fidigare uppställdakraven. Enligt vår mening bör man inte undervärdera betydelsen avatt ha en viss politisk styrning av högskolan, bl. a. med hänsyn till attutbildningsväsendet är vår allra vikfigaste regionalpolitiska resurs. Det ärden viktigaste byggstenen i infrastrukturen och den underbyggnad som gör detmöjligt att sprida produktiva resurser och moderna produktionsförhållanden överhela landet. Om vi skall kunna bryta dagens utveckling mot ökad koncentrationfill ett fåtal storstadsområden, med åtföljande avfolkning av resten av landet,behöver vi en aktiv regionalpolitik där utbildningsväsendet ingår. För bara ett par fanns det partier som såg demindre högskolorna som besparingsobjekt. Någon egen styrelse, oavsett samman- Fortsatt decentralisering inom högskolan Fortsatt decentralisering inom högskolan sättning,skulle högskolorna över huvud taget inte ha. har det dess bättre skett enviss tillnyktring, och vi kan här i kammaren t. o. m. börja tala om nyahögskolor och nya högskoleorter. Det tycker vi är bra. Men fortfarande gäller det förhållandet atthögskoleverksamheten är mycket starkt koncentrerad. , ,och / får av resurserna för utbildning och forskning.Umeå, och får fillsammans . De återstående 14 regionalahögskolorna får dela på , och de har inte heller några fastaforskningsresurser. har de regionala högskolorna mycket långt kvar,innan de når den omfattning som planerades och innan de motsvararkraven i den högskolereform som vi i varje fall fram fill nu har varit så enseom. Däremot har de tre storstadsuniversiteten vuxit med utöver vadsom då planerades. Jag har velat fästa uppmärksamheten på dessaförhållanden, eftersom de har ett starkt samband med hur vi utformar framförallt den regionala styrningen av högskolan. Majoriteten har valt att avskaffaregionstyrelserna. Det kommer att försvaga högskolans regionala roll ochdärmed vår regionalpolitik. Jag beklagar att vi på den punkten inte kunde litapå socialdemokraterna. Jag yrkar bifall till centerreservationerna 1, 4, 6, 7 och 8. Anf.4 (): Med anledning av vad som har skrivits i den här frågan imassmedier, i remissyttranden m. m. tänker jag ta upp några aspekter tillbelysning, och jag kommer då in på en del av det som har yttrats här idebatten. Ett tema skulle kunna vara: Vilka står bakom vad i den här frågan?Det har ju sagts på en del håll att det bara är socialdemokraterna och vpk somstår bakom det föreliggande förslaget. Det kan därför vara angeläget att säganågot om hur det verkligen förhåller sig. En del saker har ju kommenterats avde föregående talarna. Om man börjar med att titta på de tre yrkandenabeträffande LIE-anslaget, kan man konstatera att centerparfisterna är ensammareservanter när det gäller frågan om att LIE-anslaget skall gå till högskolan. När det gäller att ge till känna reformeringen avanslagssystemet är utskottet enigt. Beträffande punkt 3, avskaffande av det särskildaLIE-anslaget, menar att man borde dela upp detta anslag påsektorer, medan propositionens förslag innebär att det skall vara ett egetanslag. Utskottet intar den ståndpunkten att man inte nu skall ta ställning iden här frågan, och hade på den punkten ingen erinran mot att vigör så. Det står således ett enigt utskott även bakom den tredje punkten i utskottetshemställan. Den fjärde punkten gäller en av kärnfrågorna,högskolestyrelsernas sammansättning. Där föreligger tre reservationer, som gåråt olika håll. vill att högskolorna själva skall få avgörastyrelsernas sammansättning och även hur styrelserna utses. Mot detkontrasterar förslag, som innehåller preciseringar om hur manskall fördela styrelseplatserna. uttrycker detta i sin reservafionpå det sättet att det skall vara likamånga företrädare för de externa och de interna intressena. Sedan sätter manrektor i en särskild kategori. Enligt uppfattning är tydligenrektor inte längre en intern representant utan en representant för sig. Dettaförslag är vitt skilt från . har på denna punkt som på flera andra punkter intetagit ställning i sak utan vill ha en utredning. Man skall emellertid observeravad som sägs i reservafion och vad också yttrade här italarstolen, nämligen att skulle kunna tänka sig en lekmannamajoritet istyrelserna. Om man skärskådar de tre reservationerna beträffande denfjärde punkten i hemställan, finner man således att de är helt olika. Jag kaninte se att dessa skulle kunna sammanjämkas på den punkten. Låt mig göra en kommentar till ståndpunkt.Den innebär i själva verket att det blir omöjligt att avgöra vem som skall hamajoritet. Om högskolan själv skall avgöra hur styrelsen sammansätts, kan manju tänka sig många kombinationer. Jag förstår naturligtvis att helatiden räknar med att de interna representanterna skall ha majoritet, men jaghar svårt att se hur skall kunna få någon garanti för det, om man ifortsättningen formulerar sig så som i reservationen. Reservationen innebär juen total frihet för högskolorna när det gäller att avgöra både styrelsenssammansättning och det sätt på vilket representanterna skall utses. Jag går över till punkt 5 i utskottets hemställan. Därfinns det två reservationer. Beträffande ordförandefrågan har enreservation - man vill att rektor, som , skall vara ordförande.Centern har återigen inte tagit ställning utan vill utreda frågan. Det äralltså helt olika innebörd i dessa två reservationer. Utskottsmajoriteten anseratt rektor, som , i normalfallet skall vara ordförande. i sitt inlägg också att det kunde vara bra. Jag har svårt att se någonstor skillnad mellan ståndpunkt och socialdemokraternas, vpk:s ochfolkpartiets ståndpunkt. Beträffande punkt 6, suppleanter i högskolestyrelse, finnsen reservation från , som anser att suppleanter bör finnas.Reservationen från innebär att man inte heller på denna punkt tarställning utan föreslår en utredning. Utskottet uttalar att det skall finnassuppleanter. Bakom det yrkandet står s, fp och vpk. Jag har svårt att se attdet är någon dramatisk skillnad mellan yrkandet att det bör finnas suppleanteroch yrkandet att suppleanter skall kunna utses. Punkt 7 gäller nominering av allmänrepresentanter. Ävendär finns det två reservationer. I den moderata reservationen yrkas atthögskolan själv skall nominera företrädarna för allmänna intressen. I centernsreservation yrkas avslag på förslag. Återigen finns det alltså tvåreservationer som är helt skilda i sin inriktning. Bakomyrkandet i punkt 8, viss utvärdering, står ett enigt utskott. Under punkt 9 finner vi det som vi kan kalla den storatvistefrågan, nämligen den om avskaffandet av regionstyrelserna. De fyra andra partierna står bakom förslaget. Beträffande punkt 10, högskolornas ansvar för vissauppgifter som har åvilat och andra organ, är centernensam reservant med sitt avslagsyrkande. Fortsatt decentralisering inom högskolan Fortsatt decentralisering inom högskolan När det gäller den elfte punkten, en uppföljning avhögskolans verksamhet m.m., står ett enigt utskott bakom yrkandet om avslag påmotion 1986/ 87:Ub93, yrkande 3. Den tolfte punkten, sist och slutligen, innehåller fråganom arbetsfördelning mellan högskoleenheterna. är där ensammareservanter. De fyra andra partierna ställer inte upp på försökatt kategorisera högskolorna. vill ha två kategorier - en kategorihögskolor som skulle ha hand om all utbildning över 60 poäng och varaforskningsförberedande och en kategori högskolor som enbart skulle ha hand om ihuvudsak "postgymnasial yrkesutbildning". Om man summerar bilden finner man att det står en ganskastor majoritet bakom utskottets förslag på de olika punkterna. Jag ville gärnaföredra detta för att nyansera bilden av vilka som står bakom vad i den härfrågan. En annan fråga som har tilldragit sig intresse och som komupp i inläggen här i kammaren gäller allmänrepresentanternas karakteristik. Vadär det för folk som skall vara allmänrepresentanter? Där finns det en delskillnader i uppfattning. Jag skall inte här redogöra för alla dessaskillnader, men jag vill göra den kommentaren att när man lyssnar på en delinlägg om vilka faror dessa allmänrepresentanter skulle utgöra för högskolan,så blir man något förvånad. Jag kan möjligen förstå sätt attanvända språket i detta sammanhang, för de har ju inte ställt sig bakomkarakteristiken av allmänrepresentanterna i nämnvärd grad. Men när det gällerfolkpartiet måste jag liksom säga att det är rätt märkligt atthöra att förslaget skulle vara en skamfläck, just i detta stycke. Som någonerinrade om, var han med ganska långt i fråga omkarakteristiken av de personer som skall vara med som allmänrepresentanter. Jagtycker man skall vakta sitt språk något mer, innan man gör sådana uttalandensom i det här fallet gjorts från folkpartihåll. Man kan ändå fundera över vad som är så förhatligt i dennakarakteristik. Det står bl. a. att representanterna skall utses efter sinapersonliga förutsättningar att fullgöra sitt arbete. Det är väl en ganskarimlig formulering? Någon skulle t. o. m. kunna säga att en sådan formuleringborde vara onödig, men den finns där, och jag får väl fråga mina meddebattörerom den är förhatlig. Sedan står det att de skall kunna tillföra högskolankunskap och auktoritet. Jag vet inte om det är en så dålig förutsättning att enstyrelseledamot skall kunna tillföra högskolan kunskap. Högskolan är ju i sig självett kunskaps-producerande organ, och då borde man väl inte vara rädd för att hapersoner i styrelsen som kan karakteriseras på det sättet. De skall ha ett personligt engagemang för högskolansverksamhet, står det också. Är det något fel, kan man fråga sig. Knappast - jagtror inte någon invänder mot detta. De skall vidare ha förtrogenhet med högskolans villkor -också det en ganska rimlig formulering. Både den formuleringen och den om detpersonliga engagemanget står för övrigt bakom, liksom den ompersonliga förutsättningar för att fullgöra uppdraget. Sedan finns det, några formuleringar som har tillkommitefter överläggningarna med , som talar om förståelse för högskolansom bildningsinstitutipn och om respekt för högskolans inre frihet ochvetenskap- Jag tror inte någon i den här salen har någon invändning mot dettaheller. Att det skall vara personer med kännedom om det omgivandesamhället ställer upp på, så det kan inte vara så fruktansvärtfariigt. Det verkar däremot formuleringen om förankring i och erfarenhet av denrepresentativa demokratin vara. Någon har frågat vad detta betyder. Jo, detbetyder precis det som står där. Det är klart att det därvid kan bli fråga omtidigare eller nuvarande politiker. Jag har dock svårt att se att det skullevara förgripligt att högskolan har sådana personer med i sin styrelse. Att det står att allmänrepresentanterna skall representerabreda samhälleliga opinioner och ha en stor kontaktyta är ett uttryck för menar att personer med dessa egenskaper skulle kunna tillföra högskolannågonting positivt. Att det skall kunna finnas personer med förankring ikulturiivet tycks alla vara överens om, för det har ingen angripit. Med anledning av resonemanget om politisk styrning ochrisken för att politiker skulle förtrycka högskolan skulle man egentligen kunnasäga väldigt mycket, men tiden är begränsad så låt mig bara peka på att det iUSA, som av många framhålls som ideal, är så, att andelen internrepresentanteri styrelserna såväl i de offentliga universiteten som i de privata är oerhörtlåg. Det rör sig om bara några procent, taget rakt över. Det är väl ingen somhävdar att de som arbetar vid universitet och högskolor i är förtryckta pånågot sätt? Ta t. ex. det prestigefyllda . Det har enstyrelse på sju personer- fem externa och två interna, nämligen presidenten ochfinanschefen. har ju producerat oerhört mycket bra forskareoch utbildare . Jag har inte räknat efter hur många nobelpristagareman har utbildat, men nog är det en och annan. I varje fall anses Harvardvärlden över ha en mycket hög kvalitet och standard. Inte har denna majoritetav externrepresentanter förtryckt ! Vi har ett par inhem.ska exempel, nämligen Stockholmshögskola och . Om jag tar , som jag kännertilj bättre än , kan jag konstatera att man vid starten hade en majoritetav allmänrepresentanter i styrelsen. Det var väl egentligen bara rektor som varinternrepresentant, och ytterligare en person, som skulle väljas av styrelsen,kunde vara internrepresentant. Man hade - hör och häpna - två representanterför . Jag kan inte se några spår av att derepresentanter som kom utifrån, från , vetenskapsakademienoch - särskilt inte de sista -förtryckte Stockholmshögskola. Tvärtom utvecklades den på bästa sätt och blomstrade i en radavseenden. Jag vet inte om man kan säga att sådana som och , två kända matematiker, kände sigförtryckta av , därför att det fanns en majoritet avallmänrepresentanter. Man kan peka på och , somhade professurer där. och är kända vetenskapsmänsom verkat där utan att någon politiker försökt förtrycka dem. Man kan gå litet längre fram, när jag självgick på högskolan. Då fanns där sådana professorer som , som varstatistiker och Fortsatt decentralisering inom högskolan Fortsatt decentralisering inom högskolan centerpartist,och , som var nationalekonomer och statsvetare ochmoderater, eller högermän som det hette , och varnationalekonom och socialdemokrat. Jag hörde aldrig att de sade att de varförtryckta av statsmakten, fastän det fortfarande var en majoritetav allmänrepresentanter. Och , denna frihetsälskande ande somtillhörde många partier och till slut inget parti, kände sig inte hellerförtryckt. Han hade en oavbruten verksamhet med vetenskaplig aktivitet av högamått. Jag tycker därför det finns anledning att något dämparesonemanget om risken för polifisk styrning av högskolan. Det skulle i och för sig vara frestande, herr talman, attsäga ytterligare någonting om detta, som ju har varit ett genomgående tema idebatten. Det är egentligen märkligt att man är så rädd för attallmänrepresentanterna skall få majoritet i styrelsen. I anförande upptogs mycken tid av riskenför politisk styrning. talade mycket om centralmakten som skullestärka sitt grepp och om att högskolan skulle bli politiserad. Jag tycker detär att låta ordet få makt över tanken. Om man nu får en majoritet avallmänrepresentanter i högskolestyrelserna, innebär det ju inte att de ger sigpå den fria tanken eller de vetenskapliga avvägningarna och bedömningarna.Tvärtom finns i propositionen en del resonemang om att dessa avvägningar måstegöras av dem som kan det bäst. Avslutningsvis vill jag ta upp en punkt om politiskstyrning och värdet av s. k. inomvetenskaplig kompetens. Jag har många gångerfrågat mig hur denna inomvetenskapliga kompetens - som jag skattar högt när denrör sig inom sitt område - skall kunna användas för att slita tvister mellanolika vetenskapsområden, som materialiseras i form av fakulteter eller andraindelningar. Hur skall t. ex. en historiker, hur inomvetenskapligt kompetenthan än är, kunna avgöra hur mycket som bör satsas på å ena sidan humanistiskfakultet och å andra sidan naturvetenskaplig fakultet? Uppräkningen skullekunna fortsättas. Jag menar att det är att göra dem en otjänst att tro att deskulle vara speciellt värdefulla eller kompetenta att avgöra sådana härkontroversiella frågor. Ingenting i deras utbildning eller kompetens säger juatt de är bättre skickade än andra människor att fundera över hur man skallfördela resurser i samhället. Hela den diskussionen gör på mig ett mycketteoretiskt intryck - om det ordet över huvud taget kan användas i sammanhanget. Det skulle naturligtvis också vara frestande att ta upp endel av de många uttryck som använde. Han kallade det här en svartdag för friheten och en svart dag för sanningssökandet. Om detta vore mycketatt säga, men jag tror att när det har gått ett tag får beläggför att det inte var en sä svart dag. Och jag tror nog är ganskaensam häri kammaren om den karakteristiken. hade en helt annanetikettering av den här dagen, och den gick i varje fall inte ut på att detskulle vara en svart dag för friheten. Jag har lagt märke till att i olikasammanhang, inte bara i utbildningsfrågorna utan även i andra frågor, är mycketsnabba att komma med profetior om att friheten skall råka i fara, minska elleravskaffas. tar mantill brösttoner, som att ett visst val kan vara det sista fria valet här ilandet, på grund av att vissa åtgärder har genomförts eller skall genomföras,har inte använt sådana argument här, men det är samma anda somkommer fram i hans yttranden. Det är beklagligt att man skall behöva ta tillsädana brösttoner. Jag tror inte att en diskussion om dessa frågor kan föras iså enkla termer. Jag skall försöka hinna med att besvara en frågafrån . Med anledning av att vi i betänkandet skriver attallmänrepresentanterna skall utses bara på vissa angivna grunder frågar vilka de personer som inte uppfyller dessa krav är. Jag tror att manfår se den gjorda uppräkningen och karakteristiken som ett sätt att undvika enfara, nämligen att en regering, vilken som helst, skulle känna sig tvingad avstarka sektorsintressen att utse personer som är att betrakta som direktaintresserepresentanter. Det har ibland funnits tendenser att olika intressennärmast ställt krav på att alltid få ha en plats vikt för sig. Det är för attmöta den faran som vi gör denna karakteristik. Det borde varatillfredsställande att denna markering görs, eftersom vi har lagt så stor viktvid att allmänrepresentanterna skall utses på grundval av personligaegenskaper. Vi vill att man inte skall kunna "tvinga" en regering attutse personer som representerar en viss grupp, bara på den grunden att dennagrupp skall ha en plats. Ett sådant kvottänkande vill vi vända oss emot, ochdet är det som ligger bakom uttryckssättet på denna punkt. Jag hoppas att LarzJohansson med detta har fått svar på den fråga som han ställde. Det finns naturligtvis mycket mer att ta upp, men jag harinte mera tid till förfogande. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan ialla dess delar. 5 () replik; vill uppenbarligen inte seskogen för alla träd, eller också är det så att han medvetet går in påteknikaliteter. Det är nästan en söndagsskoleskildring som han levererar här:Vi vill ha så förträffliga allmänrepresentanter. De är kunniga - de kan slitatvister som de där eländiga högskoleföreträdarna inte klarar. Det är bara allmänföreträdarnasom klarar detta. Men, , det är inte detta som är dencentrala punkten. Det har funnits utomordentliga allmänföreträdare; här kannämnas , m. fl. skullevara en prydnad för en universitetsstyrelse, och det skulle naturligtvis ocksåstatsrådet vara, om han skulle kunna tänka sig att inta en sådan platsvid något tillfälle. Men det är inte det som är poängen utan den är att det ärregeringen som skall utse en majoritet av allmänföreträdare, och det vänder vioss mot. Vi motsätter oss att man skall skapa detta instrument för enpolitisering av högskolorna. brukar åberopas som ett exempel. Visstfinns det där företrädare som inte tillhör verksamheten. Det är riktigt att såäven var fallet med och - men det varinte Fortsatt decentrali-seririg inom högskolan 2 protokoll 1987/88:16 Fortsatt decentralisering inom högskolan regeringensom utsåg en majoritet, och det är det som är den centrala poängen. Vi har inga illasinnade avsikter, säger -vi vill bara ta hänsyn till att regeringen vet bättre än alla andra ochnaturligtvis än högskolornas företrädare. Men jag vill då erinra om att det härsticker fram en bockfot. har väckt en motion i det här ärendet. I densäger han klart ut: "Vi hävdar att de uppgifter som regeringen vill läggapå enhetsstyrelserna efter det att regionstyrelserna avskaffats tvingarenhetsstyrelserna i fortsättningen att göra rent politiska bedömningar och attta eller att avstå från att ta initiativ av politisk natur. Styrelserna skallha sitt mandat från regeringen." Punkt och slut. Där har vi det.Veterligen tillhör och samma parti. Det kan inte vara en tillfällighet att man försökte 1968och 1983 och att man nu gör ett nytt försök att låta regeringen få utse enmajoritet av företrädarna. Det är detta som hotar den akademiska friheten.Skall dessutom rektor utses efter förslag av denna av politiker domineradeuniversitetsstyrelse, är dominansen fullständig. 6 () replik: Diskussionen blir litet förvirrad på grund avden språkförbistring som jag tog upp i mitt första inlägg. -låt mig i förbigående nämna honom i denna replik - menar att vi skulle stödjaolika principer olika veckor, men att han får det intrycket beror på att videfinierar begreppet "aUmänföreträdare" på annat sätt än vadsocialdemokraterna gör. Jag noterade att i sitt inlägg, när hantalade om , använde orden intern- och externföreträdare. Möjligen hade mankunnat undvika en del av de låsningar som finns i denna fråga på universitetoch högskolor i landet, om man i högre grad hade använt dessa beteckningar. Jagär, som jag sagt, övertygad om att bra externrepresentanter är en stor tillgångför styrelserna. Däremot finns det - det måste man komma ihåg - ettmisstroende, inte i första hand bland folkpartister, moderater eller andrapolitiker, utan i högskolevärlden mot allmänrepresentanter som är utsedda såsompolitiska företrädare. Min bedömning är att den skrivning somsocialdemokraterna och vpk har kommit fram till iutbildningsutskottets betänkande gör att det misstroendet finns kvar ute påhögskolorna. Det här är. som påpekade, en mycket gammalfråga. Även om jag inte tar så djärva historiska grepp som tog isitt första anförande kan jag åtminstone säga att man hardiskuterat vilken avvägning man skall göra mellan högskolans frihet ochstatsmaktens önskan att påverka den verksamhet som bedrivs. Vi tycker att vistår på mycket god grund när vi hävdar att det viktigaste i detta sammanhang äratt slå vakt om verksamhetens vetenskapliga frihet. Man kan tycka att vi i slutskedet av utskottsbehandlingenstod varandra ganska nära.