prot · GB0936 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag yrkar även bifall till reservation 4. Folkpartiethar i en kriminalpolitisk rapport framfört att samma häktningsregler skallgälla för ungdomar i åldern som för vuxna. gäller den regeln jagnyss berörde, att ungdomar i den åldern bara får häktas om "synnerligaskäl" föreligger. Ungdomar som har begått häktningsgrundande brottplaceras som regel på behandlingshem inom . borde manordna så betryggande alternativ för dessa undantagsfall att man inte behöversätta omyndiga i häkte. Det behövs redan nu förstärkta resurser för att kunnaplacera ungdomar i åldern på institutioner i syfte att förhindrahäktning av dem innan häktningsförhandling sker. har endast ett fåtalkommuner någon form av jourverksamhet inom ; en del har beredskapunder vissa tider. Enligt uppgift planerar inte någon utbyggnadav denna verksamhet vilket är mycket otillfredsställande. Folkpartiethar inte motionerat i överensstämmelse med sitt kriminalpolitiska program. Detfår man väl vara tacksam för. Men man undrar om , om partiet hadeavgörande inflytande, skulle komma med ett förslag i överensstämmelse med sittkriminalpolitiska program. Över huvud taget intar i denna fråga enmycket sträng hållning. Den står klart i strid med den av artikeln från . Även annan liberal press harframfört skarp kritik mot den, en kritik som står i överensstämmelse medliberal tradition. Överhuvud taget behöver frågan om alternativ till häktning uppmärksammas ochövervägas mycket mer. Det finns skrämmande rapporter om vilka allvarligapsykiska skador som häktningsisolering kan åstadkomma. Amnes-ty Internafionalhar dokumenterat detta i en uppmärksammad skrift. Isolation and SolitaryConfinement (1980). En svensk undersökning kommer till liknande resultat:Psykologisk påverkan av isolering, en studie av häktessituationen utförd avSolveig . Till slut vill jag beröra en allvarlig fråga som är omnämnd i Nordlöfsdoktorsavhandling. Enligt en undersökning som Nordlöf gjort Anhållande och häktning m. m. framgåratt det i genomsnitt dröjer hela efter anhållningsbeslutet innanförsvarare förordnas av domstolen. Detta avslöjade hon när hon denna månadpresenterade sin avhandling. Det är därför angeläget att offentlig försvarare skallförordnas för anhållandet. Det är viktigt att denna frågablir beaktad i fortsättningen då frågor om offentlig försvarare och rättshjälpskall handläggas. Det är också viktigt att den s. k.proportionalitetsprincipen blir fastslagen i lag. Häktning skall enligtdenna regel inte ske, om åtgärden skulle innebära ett oskäligt ingrepp medhänsyn till sakens beskaffenhet, den påföljd som kan antas följa ochomständigheterna i övrigt. Häktning får endast ske om syftet med åtgärden intekan tillgodoses med ett mindre ingripande tvångsmedel. finns inte dennaregel med i lagförslaget, vilket betyder att man i praxis inte kan stödja sigpå en uttrycklig begränsning i lag, när t. ex. en domare önskar avslå etthäktningsyrkande som grundar sig exempelvis på recidivfara. Praxis är ett sämreinstrument än en uttrycklig lag för att uppnå en enhetlig rättstillämpning. 4LARS-ERIK (): I en rättsstat som råder det en bredenighet om att det måste föreligga starka skäl för att beröva en personfriheten och att det är angeläget att begränsa användningen av frihetsberövandetvångsmedel. är sådana tvångsmedel en absolut nödvändig förutsättningför bekämpande av brottsligheten. Behovet av att kunna skydda samhället ochmedborgarna mot brottslighet av olika slag och intresset av en effekfivlagföring gör sig gällande med sådan styrka, att det knappast går att tänka sigett samhälle utan straffprocessuella tvångsmedel. Vid utformandet men också vidtillämpningen av bestämmelserna om anhållande och häktning måste det göras enavvägning mellan dessa båda intressen, dvs. å ena sidan den misstänktesintresse av att inte i onödan vara berövad friheten och å andra sidanallmänhetens intresse av samhällsskydd och effekfivitet vid brottsbekämpningen.Det är denna avvägning som ligger till grund för regeringens förslag till nyaregler om anhållande och häktning. I regeringsförslaget, som utgår årshäktningsutredning och remissbehandlingen av denna, läggs förslag om att delsanpassa det svenska regelsystemet till , dels om ändringar iförutsättningarna för att få tillgripa häktningar och anhållanden. Jag skall först uppehålla mig vid anpassningen tillEuropakonventionen och kommer därefter att kommentera förslagen rörandehäktningsförutsättningarna, och sist tar jag upp reservationerna. Enligt skall den som berövas frihetenpå grundval av att han är skäligen misstänkt för brott ofördröjligen ställasinför en domare eller annan ämbetsman som beklätts med domsmakt. De svenskareglerna har tidigare ansetts stå i överensstämmelse med konventionen dååklagaren enligt svensk uppfattning ansetts vara en ämbetsman som beklätts medsådan domsmakt som förutsätts i konventionen. Den praxis som utvecklats vidtolkningen av konventionen ger emellertid vid handen att så kananses vara fallet. och har slagit fast dels atten svensk åklagare inte uppfyller konventionens krav på att vara en ämbetsmansom beklätts med domsmakt, dels att en häktningsförhandling inför domstol efter frihetsberövandet inte uppfyller konventionens kravpå ofördröjlig inställelse. För att anpassa de svenska reglerna tillEuropakonventionens krav föreslår regeringen, att en misstänkt skall ha rättatt få frågan om frihetsberövande prövad av domstol senast på fjärde dagenefter det att han faktiskt blev berövad friheten. Det är enligt utskottetsuppfattning angeläget att det nu sker en anpassning tUl Europakonvenfionenskrav. Regeringens förslag innebär emellertid att det finns ett visst utrymmeför ett överskridande av de fyra dygns maximala frihetsberövande som enligtsenare ställningstagande inom fått anses utgöra praxis.Utskottet föreslår därför en ytterligare precisering av tidsfristen. bör den längsta fid som får förflyta mellan frihetsberövandet ochdomstolens prövning bestämmas till högst i stället förregeringsförslagets senast fjärde dagen. Därmed torde det stå utom allt tvivelatt uppfyller krav i detta hänseende. Enligt gällande regler i rättegångsbalkenkrävs för häktning av en person att denne är på sannolika skäl misstänkt förett brott. Med hänsyn till den förkortning av fristerna som är en följd avanpassningen till krav föreslår regeringen att häktningunder vissa förutsättningar får ske även vid en lägre misstankegrad än"sannolika skäl", nämligen om den anhållne är "skäligenmisstänkt" för brott och det är av Synnerlig vikt att han tas i förvar iväntan på ytterligare utredning om brottet. Vid sådan häktning, s. k.utredningshäktning, skall omprövning av häktningsfrågan ske inom . Föratt fortsatt häktning då skall tillåtas måste alltid den mer kvalificeradegrunden "sannolika skäl" för misstanke om brott föreligga. I frågan om utredningshäktning föreligger tvåreservationer. I reservafion 2 av yrkas avslag på regeringensförslag vad gäller utredningshäktning. I reservafion 3 av iutskottet yrkas att omprövningsförhandling skall ske inom högst istället för regeringsförslagets . För att effektiviteten i brottsbekämpningen inte starktskall försämras i förhållande till gällande regler är det direkt nödvändigt attinföra en möjlighet till häktning även på lägre grad avbrottsmisstanke än "sannolika skäl". Med en så kort frist för denförsta domstolsprövningen av ett frihetsberövande som förutsätts enligt Europakonventionenfinns det en risk att man ibland inte kan nå upp till "sannolikaskäl" före domstolsförhandlingen trots att det finns god grund förbrottsmisstanke eller starka skäl för ett fortsatt frihetsberövande. Det kanexempelvis vara fallet om viss teknisk utredning inte har kunnat slutföras.Redan i dag finns möjligheter för ett frihetsberövande på lägre misstankegradän sannolika skäl . I förhällande till gällanderegler innebär förslaget om utredningshäktning en förbättring urrättssäkerhetssynpunkt. I fortsättningen kommer ju dessa beslut att fattas avdomstol och inte som av åklagare. Ianslutning härtill gör emellertid utskottet ett par uttalanden som jag vill Anhållande och häktningm. 3 protokoll 1987/88:35-36 Anhållandeoch häktning m. m. Utskottetsäger att utredningshäktning bara bör komma till användning i sådana fall dådetta påkallas av särskilt komplicerade omständigheter i undersökningen ochannan mindre frihetsinskränkande åtgärd inte kan komma i fråga. Häktning böräven i fortsättningen normalt ske enligt huvudregelns mer kvalificerade kravatt det skall föreligga sannolika skäl för misstanke. Med de här uttalandenatillstyrker utskottet regeringens förslag, ett förslag som de flestaremissinstanser som yttrat sig över häktningsutredningens betänkande ansettnödvändigt att införa. Förslageti reservafion 3 om att omprövningsförhandling bör hållas senast inom fem dagari stället för, som enligt utskottets förslag, inom bygger enligtutskottet på felaktig grund. Den ståndpunkten intar uppenbarligen ocksålagrådet. I denna fråga vill jag dock lägga till att en veckas frist föromprövningsförhandling är en maximifrist. Strävan skall självfallet vara att såskyndsamt som möjligt ta definitiv ställning i häktningsfrågan. Meddetta yrkar jag avslag på reservafionerna 2 och 3 och därmed också påföljdreservationerna 4 och 5. Några ord om den andra huvudfrågan i regeringsförslaget, nämligen vilkaförutsättningar som skall gälla för häktning. Enligt gällande regler krävs förhäktning av en person att denne är av "sannolika skäl" misstänkt förbrott. Härutöver krävs att någon av tre särskilda häktningsförutsättningar äruppfyllda, nämligen fara för avvikande, försvårande' av utredning ellerfortsatt brottslighet. Vid fara för avvikande eller försvårande av utredningkrävs att detta skäligen kan befaras. Häktning på grund av återfallsriskförutsätter däremot att det förekommer anledning att anta att den misstänktefortsätter sin brottsliga verksamhet. Ipropositionen föreslås nu ett enhetiigt beviskrav för de tre särskildahäktningsgrunderna. Häktning skall kunna ske när det. finns risk att denmisstänkte avviker, försvårar utredningen eller fortsätter att begå brott.Syftet är bl. a. att härigenom markera vikten av att häktning används för attmotverka återfall i brott som riktar sig mot annans personliga integritet, t.ex. våldsbrott och bostadsinbrott. Regeringensförslag skiljer sig i det här avseendet från förslagen i häktningsutredningensbetänkande. Utredningen föreslog en begränsning av möjligheterna att häktagenom en omformulering av beviskraven till "påtaglig risk" i ställetför "risk". Utredningen föreslog också ytterligare begränsningar imöjligheterna att häkta på grund av återfallsrisk vid vissa typer av förväntadbrottslighet. Detta utredningsförslag mötte emellertid stark kritik avremissinstanserna. Enligt min uppfattning skulle ett genomförande avutredningens förslag allvarligt försvåra det brottsbekämpande arbetet. Utskottetsstora majoritet - det finns bara en reservant - tillstyrker att det nyabegreppet "risk" används för att beskriva farograden vid de särskildahäktningsförutsättningarna. Men till detta gör utskottet ett antal uttalanden iklargörande syfte. Utskottet uttalar att det självfallet måste gälla att riskenframstår som konkret. Varje risk är således inte tillräcklig. Bedömningen av omsådan risk som bör föranleda häktning föreligger måste ske med hänsyn tillbrottets beskaffenhet, den misstänktes förhållanden eller någon annan omständighet.Ett annat krav är enligt utskottet att risken verkligen är beaktansvärd- ett uttryckssätt som också finns i motivuttalandena i propositionen. I reservation nr 1 av yrkas attbeviskravet "risk" skall ersättas av uttryckssättet "påtagligrisk", det beviskrav som häktningsutredningen föreslog. Förslaget knyteralltså an fill häktningsutredningens förslag. Med hänvisning till vad jag nysssagt yrkar jag avslag på reservationen. Jag vill dock lägga till ett par saker. I reservationensägs att häktningsgrunden recidivfara, återfall i brottslighet, användsslentrianmässigt. Reservationen förespråkar en mer begränsad användning avhäktning vid risk för återfall i brottslighet. Utskottet har vid behandlingenav denna del av regeringens proposition försökt bilda sig en uppfattning, omhäktning vid återfallsrisk sker i en utsträckning som kan anses befogad. Ävenom vissa uppgifter talar för att tvångsmedlen anhållande och häktning vidåterfall används alltför restriktivt när det gäller vålds- och annanintegritetskränkan-de brottslighet, finns det, säger utskottet, knappast någramer konkreta belägg för ett påstående att det generellt skulle vara så attdomstolarna inte använder möjligheterna till häktning i dessa fall itillräcklig utsträckning. Att, som föreslås i reservationen, begränsa möjligheternatill häktning vid risk för återfall i brottslighet kan knappast vara förenligtmed de kriminalpolitiska strävandena att minska återfallsbrottsligheten.Samhället måste ha möjlighet att med tvångsmedel avbryta en pågåendebrottslighet. Som det sägs i propositionen är det svårt att begära avallmänheten att denna skall hysa förståelse för rättssystemet, om den som gripsav polis för t. ex. upprepade inbrottsstölder eller upprepad misshandel näranog släpps fri och fortsätter sin brottsliga verksamhet, samtidigtsom det kan dröja innan lagföringen kommer till stånd. Även om det enligtutskottets mening inte är påkallat med generellt ändrad tillämpning hosdomstolarna, uttalar utskottet att man utgår från att domstolarna vidbedömningen av de enskilda fallen tar sådan hänsyn till risken för återfall iviss brottslighet som förutsätts i propositionen. Jag skäll också kort kommentera de övrigareservationerna som är fogade till utskottets betänkande. Det gällerreservationerna 6,7 och Anhållande och häktning m. m. I reservation nr 6 av i utskottet föreslås ettabsolut krav på att handlingar från åklagaren skall föreligga före eller ivarje fall vid häktningsförhandlingen. Även om handlingarnakommer att ha upprättats före häktningsförhandlingen och därmed också börlämnas fill rätten och den anhållne och dennes försvarare, så skulle ettabsolut krav på detta kunna äventyra huvudsyftet med reformen, nämligen attdomstolsförhandlingen skall kunna äga rum så snart det bara är möjligt efterfrihetsberövandet. Utskottet kan inte se att en ökad muntlighet infördomstolen är till men för rättssäkerheten. Jag yrkar avslag på reservation nr6. I reservation nr 8 av folkpartisterna i utskottet yrkasavslag på förslaget i propositionen om att öppna möjligheter för domstolarnaatt få terminalåtkomst till kriminalregistret. Bakgrunden till förslaget idenna del är i korthet följande. De korta tidsfrister som i fortsättningenskall gälla före häktningsförhandlingen förutsätter att domstolarna snabbt kanfå tillgång till utdrag ur kriminalregistret. En terminalåtkomst kan därvidinnebära stora fördelar Anhållande och häktning m. m. från både effektivitets-och rättssäkerhetssynpunkt. Förutsättningen för ett genomförande av förslagetär dock att de tjänstemän som skall ha fillgång till kriminalregistret får enpersonlig behörighetskod som systemet utformas så, att varje enskildtransaktion registreras. Jag yrkar med hänvisning till detta avslag påreservation nr 8. Ireservation nr 7 av i utskottet krävs ett tillkännagivande tillregeringen om ytterligare resurstillskott tiU polis, åklagare och domstolar förett genomförande av reformen. Ett sådant tillkännagivande är enligt utskottetsmening inte behövligt. Utskottet utgår ifrån att det i det förberedelsearbetesom bedrivs i regeringskansUet och i det regelbundna budgetarbetet särskiltkommer att övervägas behovet av ytteriigare resurstillskott. Jag yrkar medhänvisning till detta avslag också på reservation nr 7. Tillutskottsbetänkandet har också fogats fyra särskilda yttranden. Jag skall intenärmare kommentera dem. Efter ett långvarigt utredningsarbete har att ta ställningtill ett förslag till nya regler om anhållande och häktning. Förslaget anpassarde svenska reglerna till krav, förkortar tidsfristen inomvilken ett frihetsberövande på grund av misstanke om brott måste prövas avdomstol och innebär ett enhetligt beviskrav för de särskildahäktningsgrunderna. Förslagetär - som alltid när det gäller tvångsmedel - en avvägning mellan intresset aveffektivitet i brottsbekämpningen och den skada som uppkommer för dem somdrabbas av tvångsmedlet. Dethar ibland hävdats att de nu gällande reglerna tillämpats alltförslentrianmässigt. Jag anser att dessa påståenden är ogrundade. Den ordning vihar fungerar generellt sett bra från rättsäkerhetssynpunkt. Enytterligare förstärkning av rättssäkerheten sker nu genom att domstolsprövningenav frihetsberövandena skall ske på ett tidigare stadium. Avslutningsvisvill jag framhålla att en stor och genomgripande reform som denna noga måsteutvärderas från både rättssäkerhets- och effektivitetssynpunkt. Som jag redanantytt, kommer de korta tidsfristerna att ställa mycket stora krav på derättsvårdande organen. Det är av utomordentlig betydelse att snabbheten ihanteringen av ärendena inte kommer att gå ut över rättssäkerheten. Det är motdenna bakgrund som utskottet föreslår ett särskilt tillkännagivande tillregeringen om att de överväganden som en utvärdering av reformen kan geanledning till bör redovisas för i lämpligt sammanhang när den nyaordningen varit i tillämpning . Det är glädjande att det förslag till reformering av reglerna föranhållande och häktning som föreligger kan genomföras med en mycket bredmajoritet. Utskottet är, med ett undantag, enigt om huvudfrågorna i förslaget.På en punkt vill jag instämma i vad sade, nämligen att detockså är mycket tillfredsställande att konstatera att i denna frågainte vidhåller sitt krav från sitt kriminalpolitiska program, antaget så sentsom , om samma häktningsregler för ungdomar som för vuxna. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i alla delar och avslag påsamtliga reservationer. 5 ()repUk: Det är tvåsaker som jag har antecknat på mitt block. Lars-ErikLövdén säger att för att vi skall kunna uppfyUa krav måstehäktning kunna ske på grund av en lägre grad av misstanke. Ja, jag är överensmed om det. Vad vi moderater i det här fallet har sagt är attom man måste häkta på grund av en lägre grad av misstanke, då måste också dettaavspeglas i häktningstidens längd. Det var på den punkten som vi framförde vårkritik. Det måste alltså vara en kortare häktningstid än i normalfallet. Detandra som jag antecknade på mitt block gällde häktningsframställningensutformning. säger i sitt anförande att huvudsyftet medreformen skulle äventyras om handlingar måste föreligga vid häktningsförhandling.Jag är inte så säker på det. Jag är i stället säker på att det är mycket illaom det vid häktningsförhandling inte finns möjUgheter för den misstänkte ochhans försvar att på någon form av handling försöka bygga upp sitt försvar motden misstanke som framförts. Det är också en trygghet för domstolen - fördomaren och åklagaren - och det är totalt sett viktigt för rättsstaten alla parter i en sådan här betydelsefull förhandUng om en persons frihethar någon form av handling eller handlingar att grunda beslutet på. Detvar på dessa två punkter, , som vår krifik i det här fallet varsom starkast. 6 HANS () replik: Den kritik som jag har framfört mot regeringsförslaget har i vissutsträckning beaktats under utskottsbehandlingen. Men det har inte skett itillräcklig grad. Och detta är anledningen fill att jag dels har avgivit tre reservationer,dels har lämnat särskilda yttranden. Närdet gäller huvudfrågan, nämligen om det som häktningsförutsättning endast skallfinnas "risk", är det av intresse att konstatera att utskottet-vilket också framgått av anförande - i fråga om bedömningenav risk för fortsatt brottslig verksamhet har sagt: "Uppgifterna gerknappast något konkret belägg för ett påstående att det generellt skulle varaså att domstolarna inte använder möjligheterna fill häktning i dessa fall itillräcklig utsträckning." Utgångspunktenför regeringsförslaget var ju att det förekom en felaktig tillämpning och atthäktningsreglerna inte användes på ett tillfredsställande sätt. har mangenom detta uttalande i grund och botten sagt att det som är skälet för förslagetinte egentligen finns. Det är på den här punkten iom svagheten nu består iutskottsbetänkandet. Vadjag här föreslår är ju att man inte skall försämra nuvarande regler. Det är judet som sker i och med att man, som jag har nämnt i mitt huvudanförande, tarbort uttrycket "skäligen kan befaras" resp. "anledningförekommer" - vilket normalt tolkas på samma sätt som "skäligen kanbefaras". I uttrycket "skäligen kan befaras" finns ettförstärkande ord som innebär att man ger uttryck åt den restriktivitet som härmåste finnas. När man inte tar med uttrycket "påtaglig risk" resp.tar bort "skäligen kan befaras" så har man försämrat lagen och skapatökade möjligheter för häktning. Anhållande och häktning m. m. 7LARS-ERIK () replik: Först vill jag vända mig till det gäller reservationen om fem dagars tidsfrist föromprövningsförhandling. Den reservationen bygger på en missuppfattning avgällande förhållande. kan nämligen en person vara anhållen i ,om man riktigt drar ut på tidsgränsen, innan han ställs införhäktningsförhandling. Den möjligheten finns alltså enligt de nuvarande reglerna. Skulle man gå med på det förslag som läggs fram i erreservation, om förkortning av fristen innan det blir någonomprövningsförhandling vid utredningshäktning, så innebär det faktiskt enkortare tid än vad som gäller vid utredningsanhållande. Det ärdet som vi i utskottet har vänt oss emot. Vi har menat att man inte bör minskamöjligheterna till frihetsberövande vid den lägre graden av misstanke iförhållande till vad som gäller . Sedan till : I den reservation som HansGöran har avgivit till utskottsbetänkandet om de särskilda beviskravenföreslås "påtaglig risk" som beviskrav. Det innebär, för att gå raktpå sak, att möjligheterna till brottsbekämpning allvarligt kommer att försvåras.Med det förslag som har fört fram i sin reservation blir deti förhållande till nuläget avsevärt svårare att häkta. Det gäller i särskiltstor utsträckning vid fara för fortsatt brottslighet. Förslaget innebär vidare att medan frihetsberövande i dagkan pågå i med det lägre beviskravet, skulle det framöver bara kunnapågå , eftersom motsätter sig förslaget ominförande av utredningshäktning. Jag vänder mig med stor bestämdhet mot att häktningsgrunden recidivfara används alltför slentrianmässigt.Jag tycker inte att man kan hävda det med sakligt underlag. Domstolarna prövari dag häktningsförutsättningarna mycket noga, och det har enligt min meningvisat sig att det ur rättslig synpunkt är en väl fungerande ordning som vi hari dag. När det gäller återfallsrisken har många hävdat att detsedan häktningsutredningen presenterade sina förslag har blivit en merrestriktiv bedömning av tillämpningen av den häktningsgrunden i domstolarna.Det är bl. a. det som utskottet stöder sig på när man tillstyrker regeringensförslag om beviskravet. 8GÖRAN () replik: Det är riktigt som säger,att vi vill förkorta tidsfristen. Men vad är vårt tal om rättsstaten värt -alla de fina ord som utskottets ordförande inledde sitt anförandemed? Bör vi ändå inte, när vi antar en sådan här reform, förstärka ochförbättra rättssäkerheten, ange klarare och entydigare vem vi värnar oni? En häktning på lägre grund är en häktning på lägre grad avmisstanke. Då bör också en omprövning i häktningsfrågan komma mycket snabbt.Det kommer att kosta pengar. Jag vill säga till och även tilljustifieministern, som är i kammaren, att moderata samlingspartiet aldrigkommer att vika i den frågan, utan vi kommer att stödja regeringen i alla deförslag om resurser som medför att rättsväsendet fungerar väl. Vi måste i dettaland ha råd med ett väl Anhållande och häktningm. fungerande rättsväsende,som slår vakt om den enskildes trygghet och Prot. 1987/88:36 rättssäkerhet.Detta var också ett argument för moderata samlingspartiets 2 december 1987uppfattning om de kortare tiderna.