prot · GB0911 · 1987-12-31 00:00:00 — Jag sade att jag höll på att bli rörd av de vackra ord som AnitaJohansson använde. De borgerliga regeringarna åstadkomnågot som socialdemokrater aldrig har lyckats med, nämligen att hålla ettoförändrat skattetryck . Dessutom sänktes marginalskatten, om äni liten omfattning. 1981 tog den dåvarande trepartiregeringen uppöverläggningar med socialdemokraterna om en omfattande skattereform. Genom deöverläggningarna kom skatteomläggningen inte att gå så långt somtrepartiregeringen avsåg, och när andra saker dessutom tillkom lämnade vimoderater regeringen. Socialdemokraterna lyckades alltså bromsa, och när de komfill makten bromsade de ännu mer, vilket mittenpartierna harkritiserat. Talet om profit är litet förlegat. Det skall vara monopolpå barnomsorgen, men man skall inte få göra någon profit på att ta hand ombarn. Men vad gör den som jobbar för en lön, begär löneökningar,arbetstidsförkortningar och en del andra förmåner, som man rimligen skallbegära? Det är profit som profit - den som har lön för att vårda barn tjänar pådet och gör alltså en profit. Jag talade inte speciellt om . Jagkonstaterade bara att den vårdpolitik som drivs i inte ärtillfredsställande, bl. a. därför att resurserna snedfördelas. Enligt minpersonliga uppfattning har det satsats alldelesför mycket på primärvården, vilket har gått ut över akutsjukvården.Primärvården kan dock förbilligas och effektiviseras högst avsevärt. Socialdemokraterna har motarbetat privata monopol därföratt de menar att sådana är mindre effektiva och kan ta ut oskäliga vinster. Vadär det som gör att offentliga monopol styrda av politiker skulle vara bättreoch mera effektiva? Sanningen är att de inte är bättre. harvisat att produktiviteten och effektiviteten minskar i den offentliga sektorn.Kronprojektet visar att kostnaderna är högre i än i jämförbara länder,och det beror på att vi har en så stor monopoliserad offentlig sektor att brytaloss. Offentligt ansvar för en god och tillfredsställande vårdoch offentlig service i andra avseenden är bra, men produkfion i monopolform ioffentlig sektor kostar människorna pengar, och det gör att politikerna tarmakten över människorna. 49BRITTA BJELLE (fp) replik: Jag reagerade också över att att man inte skall få göra profit på barnen. Det handlar inte om profit,utan det handlar om valfrihet, att öppna fler möjligheter för föräldrar att väljavar de vill ha sina barn. tilltror föräldrarna förmågan att vetavad som är bra för deras barn och att bedöma hur ett daghem fungerar. Om ettdaghem är dåligt går de inte dit med sina barn, men om det är bra går de dit.Folkpartiet vill skapa valfrihet för föräldrarna när det gäller var de skall barn och vilken typ av dagis de vill ha. Det är lovvärt att den nya skatteutredningen har kommittill stånd, och jag hoppas att den skall komma fram till en lösning, som är braför löntagare i och som innebär sänkt marginalskatt. om en bred lösning. Det är stor skillnad mellan att säga attmarginalskatten skall sänkas och att säga att den skall sänkas till ettskattetryck på . Det är ganska mycket. Det är därför intressant ommarginalskatterna skall sänkas från eller om målet är att de skallsänkas rejält, t. ex. till , som föreslår. 50 () replik: Såvitt jag begriper, , har denstörsta marginalskattesänkningen någonsin genomförts efter det att densocialdemokratiska regeringen fillträtt. Det går att läsa i många dokument. När det gäller offentliga monopol har jag en sågrundläggande värdering i frågan att jag inte tror att vi kommer att bliöverens. Jag anser att barnomsorgen skall byggas ut i regi och attalla skall ha en god och bra barnomsorg. Det skall inte finnas någraPysslingendaghem, där tar profit på barnen. Därom blir vi nog intesams - väljarna får avgöra i nästa års val hur det skall bli. vice talmannen anmälde att BoLundgren och anhållit att till protokollet få antecknat att deinte ägde rätt till ytterligare repliker. 51 (); Debatten har i synnerhet handlat om den materiella välfärden,och det är självfallet en utomordentligt viktig debatt. Men låt miginledningsvis, litet travesterande få säga: Vad hjälper det en människa om honvinner hela världen men förlorar sig själv? Trotsatt reallönerna har förbättrats mår många dåligt och känner sig otrygga. Det ärinte heller säkert att deras otrygghet viker om reallönerna ökar ytterligare. Jag vill först ta upp några synpunkter på den andliga välfärden. Sverigeär inte längre den trygga och rättsskaffens del av världen som vi gärna harvelat göra gällande. Den s. k. Sverigebilden är , internationellt sett,åtskilligt tilltufsad. Ute i det svenska samhället möter man inte sällanden största förvåning och upprördhet. är reaktionen snarare djupbesvikelse och en vilja att vända ryggen åt allt samhällsengagemang. Mordetpå är ännu inte uppklarat. Välrenommerade svenska exportföretagsysslar med smuggel och ohederligheter. Chefs-JO tvingas avgå och är numisstänkt för brott. Spionen som sålt vårt land till främmande makt och somutgör en säkerhetsrisk får byta identitet, och dessutom får han permission utantillsyn. Jag tycker att formligen jäser av brist på ansvar, avohederlighet och skumraskeri. Det verkar som om de mest exklusiva kretsar isamhället har förlorat det nödvändiga fotfästet i anständighet och hederlighet.Allt oftare rapporterar medier dessutom om vilsenhet, otrygghet och rotlöshet,som inte minst drabbar barn och ungdomar. Familjeupplösningenär minst sagt omfattande, och skolsituationen är, för att nyttja ettunderstatement, inte vad den borde vara överallt. Alkohol- ochnarkotikamissbruket - som alla kallar största sociala problem - harfångat och fått tiotusentals och åter tiotusentals att förnedra sig själva ochsin omgivning. Alltdetta sammantaget har lett fill att ropen på etik hörs allt oftare och bliralltmer högljudda. I alla de sammanhang pläderas för efik; på börsen, inommiljöpolifiken, beträffande medicinsk teknologi, rörande exportaffärer,djurhållning etc. Jag tror att en majoritet av svenska folket klart och tydligt inser attvårt svenska samhälle behöver få en etisk förankring. Det är emellertidnödvändigt att vi vågar deklarera vilken efik, vilken människosyn vi avser.Positivt laddade begrepp som solidaritet, sanning och rättvisa får sinbetydelse och sitt innehåll först och enbart om de relateras till en uttaladetisk grund och människosyn. Den27 september skrev den nya ledamoten av partistyrelse AntoniaAx:son i : "Ty om allt kan förändras är ingentingfast. Och om ingenting är fast kan vi inte längre bedöma vad som är rätt ellerfel, sant eller falskt." Det var ett mycket bra uttalande. Men vad är det som skall anses"fast"? Vilken etik åsyftas? Ordensolidaritet, fred, rättvisa är onekligen honnörsbegrepp. De lyfts ofta fram somgrundläggande etiska värderingar och paroller. fårenligt pressen väldiga solidaritetsyttringar. Han lär ha erhållit ca 2 000brev. Invandrarfientliga kretsar och rasister solidariserar sig med varandra.Men inte är detta vad vi menar med solidaritet. Jag skulle tro att det , närkinesisk militär slagit ner tibetanernas självklara rop på frihet ochoberoende, råder vad kineserna kallar fred i huvudstaden . Men vi kallarinte detta lugn för fred eftersom människovärdet kränks, eftersom förtryckråder. Ordet fred garanterar inget etiskt acceptabelt. När ungairanska pojkar tvingas ut som minröjare i det vanvettiga kriget med - ochvilka krig är inte vanvettiga - kan det inte göras gällande att det råderrättvisa mellan familjer. Man drabbas ju lika. Man får släppa till sina ungasöner. Men vi tycker alla att det är att komma så långt ifrån rättvisebegreppetman i själva verket kan komma. Ord rymmer i sig inga värden. Det är när derelateras till en etik, fill en människosyn som de får värde. Därför måste vige besked om vilken etik och vilken människosyn som bör råda.. Vi i kristdemokratiska samhällspartiet utmanar övrigapolitiska partier, organisationer och folkrörelser att öppet redovisa vilkenetik man önskar skall vara grundläggande för samhällsbygget, när verklighetennu avkräver oss alla etiska ställningstaganden. Personligen är jag helt övertygad om attmånga i denna kammare och, som sagt, en majoritet av vårt lands befolkning, omde ärligt redovisar vilken etik de vill förorda, kommer att förorda kristenetik och människosyn. Då kan inte dessa ledamöter fortsätta att rösta emot minamotioner om att förskolan skall förankras i etik och människosyn. Mankan inte ena dagen ropa på etik för att rösta emot förslag om etiskförankring, så framt man inte har en annan etik att plädera för än den kristnaetiken, vilken jag som bekant förordar. Den kristna etiken betonar som alla vetindividers lika värde, ansvaret för varandra och vårt ansvar för att på bästasätt förvalta vår jord, skapelsen. Det går bra för , brukar regeringen basunera ut,och fattas bara annat än att en regering som fått uppleva en ekonomiskåterhämtning inte skulle understryka det. Men det är ett alldeles för snävtstandardbegrepp, en alldeles för enkel mätare på välfärd att fixera sig vidBNP-siffror, reallöneprocent och budgetsiffror. Jag vill i detta sammanhang beklaga att statsministerninte med ett enda ord berörde alkoholpolitiken i regeringsförklaringen.Alkoholmissbruk leder till passivitet, utslagning, medicinska skador och förtidig död. Det övervägande antalet våldsbrott begås under alkoholpåverkan. Kdshar ställt sig bakom förslaget.om ett treårigt vetenskapligt försök medinköpsbegränsning av alkohol. Bakom samma förslag står bl. 6 000 läkare,200 professorer i medicin; 1 800 poliser och . I regeringsförklaringen tog statsministernupp en rad områden på vilka regeringen ämnar göra förändringar. Låt mig fåerinra om några: I den del av regeringsförklaringen som berörmiljöproblematiken lovar man att åtgärdsprogram skall fram på två områden; detgäller vatten och luften över i . Naturligtvisställer man sig bakom alla kloka åtgärder som regeringen kan komma att föreslåför att förbättravattnet i och luften över , men de besked som regeringen gernär det gäller krafttag mot miljöförstöringen lämnar, minst sagt, en hel delövrigt att önska. Vi kristdemokrater har föreslagit att den teknik som finnsnär det gäller rökgasrening skall användas. Genom befintlig, men i istort sett obrukad, teknik kan vi nedbringa våra svenska svavelutsläpp med80-90 %. Vi vill också ge ett miljöbistånd på 200 miljoner för att ge demekonomiska möjligheter att ta itu med de försurande utsläppen, som ju till stordel hamnar på "svensk mark. Från kds sida har vi vidare föreslagit attlänsstyrelserna och deras naturvårdsenheter skall få ytterligare medel, 30milj. kr., för att förstärka den eländiga situationen när det gällermiljötillsynen. Detta skulle medföra en fördubbling av de personellaresurserna för rådgivning och kontroll av att miljölagstifningen efterievs. avslöjades som bekant hur företaget i vräker ut freonerper år, Jag tar det fallet som ytterligare ett bevis på hur underbemanningeninom naturvårdsenheten omöjliggör en kontrollverksamhet värd namnet. Vi kristdemokrater har föreslagit förbud mot användning avkemiska bekämpningsmedel i privata trädgårdar, parker och på mark somnyttjas av allmänheten. När det gäller freonerna, som hotar det ozonskikt somskyddar oss från de cancerframkallande ultravioletta strålarna, kräver kdsockså krafttag. Vi har föreslagit förbud mot freonanvändning på de områden därfreonen kan ersättas av andra ämnen. Vi har vidare bl. a. föreslagit kraftigt höjdskatt på freonen för att minska användningen. I regeringsförklaringen framgår det att tillde områden som regeringen vill ge förtur i reformhänseende hör omsorgen ombarn. Regeringen skriver: "Utbyggnaden av barnomsorgen fortsätter i enlighetmed beslut. Frågan om en långsikfig utbyggnad av föräldraförsäkringenbereds inom ." Så långt - eller kanske jag skall säga såkort - regeringsförklaringen. När regeringen vill ge förtur i reformhänseende fillomsorgen om barn, är det en sanning med modifikation. Det borde heta förturtill vissa barn, nämligen till de barn som befinner sig inom den kommunalaomsorgen. Vi kristdemokrater har föreslagit att en beskattadvårdlön, av basbeloppet, . , skall utbetalastill alla förskolebarns föräldrar för att skapa valfrihet inom barnomsorgen.Vi vill också att skattesystemet skall ta hänsyn till vårdansvar ochförsörjningsansvar, och därför har vi föreslagit en s. k. tudelningsreform sominnebär att makar med barn skall dela på familjens totalinkomst viddeklarationstillfället. Detta är den marginalskattereform som vi frånkristdemokratiskt håll vill prioritera. När det gäller jordbruks- och livsmedelspolifiken sägs iregeringsförklaringen att utgångspunkten skall vara konsumenternas berättigadekrav på livsmedel av god kvalitet och till rimliga priser. Vi kristdemokrater har föreslagit att skallfastställa en plan för avveckling av kemiska bekämpningsmedel i jordbruket.Genom att avkastningen sannolikt kommer att minska något när kemikaliernaavskaffas kommer en större del av den svenska åkerarealen att behöva utnyttjasför livsmedelsproduktion, och trädesbruk kan därmed undvikas. importenav livsmedel med restmängder av bekämpningsmedel eller nedbrytningsprodukterskall förbjudas. Vi vill också att jordbrukare som arbetar utan kemiskabekämpningsmedel skall befrias från den s. k. förmalningsav-giften. Vi vill vidare att momsen skall vara differentierad, dvs.att momsen skall vara olika på baslivsmedel och mer umbärliga varor. För attfinansiera en sänkning av momsen på baslivsmedel har viföreslagit en höjning av momsen på andra varor . Jag vill avslutningsvis framföra minförhoppning att människovärdes- och etikfrågor skall komma att få ett vältilltaget utrymme under det riksdagsår som ligger framför oss. 52INGA (vpk): Jag skall tala om det jag skulle viljarubricera som Det andra . Jag tänker tala om nyfattigdom, omresurssvaghet, om orättvisor och om vidgade klyftor i vårt samhälle. Jag tänkerinte tala i kronor och ören, utan jag tänker försöka beskriva en annanfattigdom. Det heter att det går bra för . Visserligenvarnar finansministern löntagarna för att begära för höga löner. Han villstoppa den allmänna köpfesten. Men det som gäller är ändå att det går bra förSverige. Och bäst går det för de människor som skor sig på spekulationsekonomi.Börsen har ideligen slagit nya rekord. Detta gäller även med dennedgång som skett under senare dagar. har två ansikten och dessa två ansikten gör sigalltmer påminda. De syns både i det stora och i det lilla perspektivet. Jag skallförsöka att teckna några bilder. Urbaniseringen fortgår i vårt land. Den tar sig uttryck iatt de mellersta och norra regionerna utarmas och folk tvingas flytta söderutför att klara sitt uppehälle. Detta är ingen nyhet. Flykten från ochutarmningen av Bergslagen har pågått . Det har varit planlagtsedan mycket . läste jag ekonomisk geografi, och då stod det iläroböckerna att det vore önskvärt att av befolkning bodde i ettstråk från över och sedan ner över till . I våra läroböcker propagerades också för containertrafikensom var lönsam för näringslivet därför att frakten kunde gå från port till portoch på så sätt göras billigare. Detta var vad de som läste samhällsplaneringfick lära sig på våra universitet och högskolor. Frukten av detser vi . Precis det som vi fick lära oss är verklighet nu! Näringslivet hartjänat på det men inte de vanliga människorna. De har tvingats lämna sinahembygder, de har ofta tvingats in till storstädernas anonyma bostadsområdenmed avklippta släkt- och vänskapsband i bagaget. Helst skall människor bo istorstadsområden. Då kan man samla service och kommers på ett och samma ställe- till priset av en avfolkad landsbygd. Vem har tjänat och tjänar på dennakoncentration? Inte är det en slumpmässig utveckling. Och polifiker har intemed politiska beslut kunnat stoppa denna utveckling, som de flesta i och försig tycker är felaktig. Besluten om avfolkning fattas inte i de politiskaförsamlingarna. Dessa beslut fattas i styrelserum, i direktionsrum därdirektörerna beslutar att lägga ner s. k. icke lönsamma industrier. Låt mig ta ett exempel: L M Ericssonbestämmer över 30 000 människors arbetsliv och därmed också över liv i vårtland. För detta företag liksom för de flesta andra företag av denna karaktärgäller konkurrens och mesta möjliga vinst. Vad betyder den lilla människan då?Vad betyder den lilla ortens överlevnad sett mot jättens behov av än störrelönsamhet. Det är inte ett samhälleligt lönsamhetstänkande som råder i vårtland. Därför har det också gått så snett. Man får dra i gång hur mångalandsbygden-skall-leva-kampanjer som helst - så länge man inte har kontrollöver näringslivets investeringar och så länge inte ett helhetsperspekfi v läggspå etableringar och nedläggningar så kommer också i fortsättningen attavfolkas där det är lönsamt för näringslivet att göra det. Så fill en annan bild. Kommunerna har tvingats sparadärför att regeringen har dragit in anslag på de senasteåren. Det pågår besparingar på den landstingskommunala sidan som tar siguttryck i försämrad skolmat, försämrad kollektivtrafik, försämrad färdtjänst,försämrad och eftersatt sjukvård. Men vissa saker tillåts att växa. Kommunernaspar på suddgummin och på skolmat till sina skolelever men kan ansesig ha råd att satsa på t. ex. chefsutbildningar. Det har blivit mycketpopulärt , och det verkar som om alla chefer nu skall bli någontingav SAS-Jannar. Inte satsas det på vidareutbildning av barnomsorgspersonalen.Nej, där vidtar man i stället försämringar av arbetsmiljön. Man anser sig haråd att satsa och vara med och investera i nya flotta konferenshotell medanbarnomsorgen får stå fillbaka. Också inom de kommunala och landstingskommunalaområdena finns det två slags , ett som är prioriterat och ettsom är oprioriterat. Äldreomsorgen och skolungarna får stå fillbaka för tjusigacentrumbildningar med innetorg som vaktas av ABAB-vakter. Man satsarkommersiellt och kortsiktigt också inom den kommunala verksamheten - som ominte vårt land hade nog av kommersialism. Kommersialism och privafisering går hand i hand utan attnågot motstånd verkar finnas. T. o. m. skall ju sälja ut ,kommersialiseras, läste jag i en notis . Vid en internafionell jämförelse ser vi att vi i vårt landlever i ett överflödssamhälle och ett konsumtionssamhälle som vi påett annat sätt har ett utfattigt samhälle. Det är ett samhälle där människorlever under stor press för att klara av sin vardag, där människor dukar underav ensamhet i bostadsområden byggda för anonymitet, där möten mellan människori stort sett har upphört. Mänsklig samvaro och omvårdnad ersätts med tekniskaapparater. Vad som sker är en utarmning av många människors socialaliv, och här vill jag hålla med i hans önskan om att vi mer skullediskutera människors villkor och etik. Utarrnningen hänger inte alltid ihop medden ekonomiska situationen. Arbetarrörelsen har inte varit observant på dennautveckling, som har applåderats och påskyndats av den borgerliga ideologin:individualism i stället för kollektivism, privata lösningar i stället förkollektiva gemensamhetslösningar. Arbetarrörelsen har stått vilsen ochhandfallen inför vågen av satsa-på-dig-själv-rörelser. Arbetarrörelsen, menarjag, måste ta tillbaka initiativet och föra fram det kollektiva. dennasträvan måste vara att värna om den offentliga sektorn, som ju är grundvalenför vanliga människors välfärd och trygghet. Utarmas den offentliga sektorn änmer finns det risk för att stora delar av arbetarrörelsen dras in i det föraktför det offenfliga som borgerliga företrädare visar. Den humanistiskamänniskosynen måste understödjas i samhällets alla delar. Solidaritet ochhumanism skall befrämjas - inte utsättas för hån och förlöjligande, vilket nufakfiskt sker. Den borgerliga ideologin i dessa frågor har tillåtits att frittfå spela på plan alldeles för . Människors kollektiva kraft måste mobiliseras. Det måstebli slut på den passivitet och handlingsförlamning som många människor känner,passivitet inför händelseutvecklingen, passivitet inför de politiskainstanserna därför att man känner att man inte kan påverka något.Arbetarrörelsen måste ta till vara alla människors inneboende kraft. Utan dennakraft, som jag vet finns, kan vi aldrig lösa de svåra existentiella problem somvi i vårt samhälle står inför, vare sig det gäller miljöförstörelse eller atthindra att våra barn utsätts för grov kommersiell påverkan eller att värna omen omanipulerad arvsmassa eller att kämpa för fred. Vissa människor talar om ett nytt paradigm, och det är välvad som behövs, fast. ordet inte är det bästa tänkbara. Det behövs ett nyttsystem, nya lösningar, därför att problemen delvis är nya och annorlunda ochsvårare än tidigare - och farligare. Man behöver inte ta till kärnvapenhotet.Det räcker med ozonlagret. Det räcker med att veta att bilarna dödar våra trädoch att bilavgaserna gör det svårt för oss att andas. Jag har i det här inlägget blandat sådant som är gripbartoch sådant som är mer svårgripbart. Men jag tror att de flesta känner igen sig.I och för sig finns det siffror på allt det som vi upplever i vårt samhälle - vi är ju ett utredande folk. Vi måste komma fram till lösningar som ärtill gagn för folkflertalet - så har det inte varit - och delösningarna kan aldrig borgarklassen ge oss. Arbetarrörelsen med en kollektiv,solidarisk och humanistisk människosyn har chansen att vända den utveckling somvi nu är inne i fill något annat och bättre. Det är väl tveksamt om de nuvarande polifiskainstitufionerna klarar våra inhemska problem, än mindre de internationellaproblemen - jag tänker på miljön, freden och den ekonomiska fördelningen avjordens samlade resurser. Men förutsättningarna för att det skall bli någonförändring är att söka i arbetarrörelsens samlade kraft. Arbetarrörelsen fåricke stå passiv inför den utveckling som sker på vårt samhälles flesta områden. Jag hade tänkt ställa en fråga till , ochjag talade också om det för henne, men hon smet ändå ut. Jag tyckte att honsade bra saker om att inte äventyra den sociala välfärden - det har också andrasocialdemokrater talat om här i debatten och även på den socialdemokratiskakongressen: Man skall slå vakt om den offentliga sektorn och framför alltskolan, barnomsorgen, sjukvården och äldreomsorgen. Vad jag då hade velatfråga - hon kanske ändå hör den här frågan i något krypin här iriksdagshuset - är hur man skall kunna värna den offentliga sektorn, som ocksåjag tycker är viktig, utan att omfördela i den ekonomi vi har och utanatt föra en annan ekonomisk politik. Hur skall man få resurser att värna detsom är det allra viktigaste, nämligen den offentliga sektorn? 53 BOFINNKVIST (s): Det är med tillfredsställelse man somvärmlänning kan gå upp i den allmänpolitiska debatten och för en gångs skull fåkonstatera att det fakfiskt går bra även i den av industrikriser hårt drabbadedel av som utgör. Allt är givetvis relativt, men när man åkerrunt i länet märker man ändå att utvecklingen är posifiv. Arbetslösheten är nu lägre än fidigare, ochbefolkningsminskningen, som har varit ett stort bekymmer, hår avtagit ochperiodvis upphört. Det är faktiskt med lättnad jag redovisar detta. Jag självoch aiidra har alltför från denna talarstol fått beskriva ett länméd stora problem och få ljuspunkter i utvecklingen. Vi är inte längre detsjälvskrivna krislänet nummer två efter . Någon skall givetvis varadet, men det är å andra sidan en placering som vi gärna avstår från. Därmedinte sagt att allt är bra, men det har vänt, och vi är på väg åt rätt håll. Den socialdemokratiska regeringens politik har varitvälgörande även för vårt län. Jag vill påstå att vi har fått näsan över vattnetoch fast botten under fötterna, och vi är på god väg att traska upp på land. Jag kommer därmed över till de åtgärder somtrots allt är nödvändiga för att vi skall kunna ta ytterligare steg på deninslagna vägen. Tillväxten är mycket ojämnt fördelad över landet.