prot · GB0963 · 1987-12-31 00:00:00 — Det innebär attstatsanslagens del har sjunkit. Det vore intressant att få en redovisning för hur destatliga spelen har utvecklats . De tillkommande spelen meddirektdragningar har ryckt undan en del inkomster från föreningar och särskiltfrän idrottsrörelsen. De har också betydelse i denna utveckling. Det är naturligtvis inget fel att ökasjälvfinansieringsgraden. Det är klart att detta är en strävan hos alla.eftersom det betyder större frihet för föreningarna och för folkrörelserna.Detta låter mycket idylliskt och bra. Men jag vill återupprepa vad jag tidigarehar sagt, nämligen att förutsättningarna är sä olika inom idrottensspecialförbund. Vissa idrottsgrenar, som har ett stort publikt intresse, fårett ganska stort sponsorstöd och därigenom störa intäkter från reklam. däremot, som är viktiga för idrottens bredd och tillgänglighet,har en ganska liten del av sådant stöd. På vilket sätt anser skall hjälpa dem? De kommer ju i en ännu sämre situation, eftersom statens andeli finansieringen har minskat så drastiskt. Jag skall inte upprepa mina andra frågor, eftersom UlfLönnqvist harlovat att svara på dem i sitt- sista inlägg. 29 (vpk) replik: Vpk har aldrig sagt, och jag har intesagt, att man kan klara alla samhällsfrågor med hjälp av generella åtgärder.Jag begriper inte varför vill träta om detta. När det gäller att skapa lika förutsättningari livets hundrameterslopp, som statsrådet uttryckte det, är det samverkanmellan generella och riktade åtgärder som krävs. Det är denna samverkan ochhelhetssyn som vi efterlyser. Låt mig ta studiestödet som exempel. Närstudiemedelssystemet infördes var det väl fä som då intetrodde att det var första steget mot ett system med studielön. Vi vet nu hurdet har gått. Det har gått åt rakt motsatt håll. Min fråga till en konkret riktad åtgärd är: När kommer ett förslag om studielön? Viföreslår eu sädari reform, och vi vill att deri påbörjas . Vi vill ha en50-procentig bidragsdel som ett första steg. Jag är ingalunda helt bidragsfixerad, GunnelLiljegren. En av de första åtgäi-derna jag fick vidta när jag för ungefär ettär sedan trädde till i regeringen var att tillgodose folkrörelsernas önskemålom att utreda deras förutsättningar för egenfinarisiering i form av lotterieroch bingo. Ett utredningsförslag finns . kommer att fåett förslag, och dä får vi säkert, som harsagt, anledning att återkomma till denna debatt. Grundvalen för föreningslivets förutsättningar ärnaturligtvis att det har ett samhällsstöd som man vet storleken på och kanförlita sig på. stöd harman möjligheter till egenfinansiering för att kunna göra det som man alltidkommer att vilja göra och som samhällsstödet inte ger uttrymme för. Men basen,den grundläggande tryggheten, för föreningarna är samhällsstödet och kommer såatt förbli. Det vore välgörande om även moderata samlingspartiet ville insedet. Vi skall hjälpa föreningarna till självfinansieringsmöjligheter, och jaghar sagt att snart kommer att få ett förslag om detta. har fått i uppdrag att se över det lokalaaktivitetsstödet beroende på att jag, regeringen och framför alltremissinstanserna avvisade det förslag som den särskilda utredningen lade framom att man skulle överföra detta stöd till kommunerna. Vi vill att ettdirektstöd skall utgå till föreningarna. Utredningsmannen gav inga förslag särskild översyn. Han sade att om detta stöd inte läggs över på kommunerna,bör stödet förbli i nuvarande form. Efter alla dessa år finns det anledning attse över både de administrativa formerna och en del annat kring detta. Det ärdetta som ungdomsrådet har fått i uppdrag att göra. Till vill jag säga att jag är beredd attse över det som han har aktualiserat vad gäller frågan om olycksfall, och jaghar då utgått från att det gäller olycksfall i skolorna. Till vill jag säga beträffandesjälvfinansieringen att det är riktigt att olika föreningar har olikamöjligheter till självfinansiering. Vissa har betydligt bättre förutsättningar,och särskilt gäller det på idrottens område, där sponsorverksainheten, om vi nuskall ta in den i bilden, är mer utvecklad än i föreningslivet i övrigt. Det ärdärför som jag, vilket jag är övertygad om att instämmer i, anseratt det är nödvändigt rned grundläggande samhällsstöd i botten. De borgerligapartierna får internt i sin träta avgöra hur de vill ha det med storleken ochutformningen och om det över huvud taget skall finnas ett sådant stöd. Men jagutgår frän att och jag är ense om detta. Då är man naturligtvis även besjälad av att bygga ut dettasä mycket som de ekonomiska förutsättningarna medger. Men, och jag återkommertill det som jag sade, oavsett hur mycket man bygger ut detta samhällsstödkommer ett fritt föreningsliv alltid att vilja göra litet grand till. Detliggeri en folkrörelses natur att aldrig sätta sig ner och vara nöjd, attaldrig tycka att man har gjort tillräckligt, utan man vill alltid gä vidare.Därför kommer det alltid att även finnas behov av självfinansiering. Jag skall inte ytterligare gå in på spel och lotteri avolika slag, eftersom vi får anledning att återkomma till detta i kammaren undervåren. När det gäller centrumet för idrottsforskning vet jag inteom det föreligger någon form av missförstånd från sida. Detcentrum för idrottsforskning i som vi nu förordar skall utnyttjaredan befintliga professurer - tre i fysiologi vid , en iidrottsmedicin vid och en i idrottspedagogik vidStockholms lärarhögskola. Det är alltså inte fråga om några nya tjänster där.De nya tjänsterna är en professur i historia med inriktning på idrottenshistoria vid , två professurer i , en i idrottspedagogikoch en i idrottsmedicin och en i i idrottsmedicin. Det är ingettvivel om att dessa kommer in i bilden vid den samordning som detta centrum föridrottsforskning skall svara för. Men det är inte fråga om någon ny inriktning. När det gäller ytterligare en idrottshögskola - vi har eni och en i för lärarutbildning - beror den njugghet man kan sei fråga om en sådan på att det inte finns ett utbildningsbehov grundat påatt de som gått igenom en sådan utbildning för tränare eller administratörerinom idrotteri skulle ha en arbetsmarknad att gä ut på. Ett sådant behov harinte heller idrottsrörelsen kunnat påvisa. Jag menar att man inte skall dra inunga människor i en utbildning som för med sig skuldsättning men som sedan inteleder till en arbetsmarknad som har behov av det som man har utbildat sig till. Däremot finns det ett behov av kompletterandekorttidsutbildning för både tränare och administratörer inom idrotten. Dennautbildning förläggs till detta centrum för idrottsforskning. Detta centrumskall administrera och lägga ut sådan utbildning. Men det är inte sagt attdenna utbildning skall förläggas enbart till , utan den skallnaturligtvis förläggas där det finns förutsättningar att genomföra den. I frågaom detta vill jag vara ganska utförlig, eftersom jag i debatten kunde spåranågon form av missförstånd. Till vill jag säga beträffande frågan omstudiemedlen att vi återkommer till den . Jagskall därförinte ge mig in på den , utan jag konstaterar bara att det kommer att läggas framförslag om en reformering på studiemedelsområdet. Sedan vill jag säga till beträffande hanspåpekande att man inte skall träta om generella eller riktade åtgärder att detinte är jag som har dragit i gång den trätan. underströk bara isitt inlägg vad som sägs i den motion som vpk har lämnat till detta riksmöteoch där man just kritiserar vår ungdomspolitik därför den rymmer riktadeåtgärder. sade själv att ungdomen på något sätt känner sig vidsidan av men att det inte var ungdomen som är problemet utan samhället. Jagvill naturligtvis betona att vi aldrig sagt att ungdomen utgör ett problem, menvi har sagt att det behövs särskilda åtgärder. Om nu och jag äröverens om att det behövs såväl en generell politik som särskilt riktadeåtgärder, då är det ju bra. Då behöver vi inte längre fortsätta dennadiskussion. Jag noterar då med glädje att har rört sig i riktningmot vårt synsätt. Vidare beskyller denna ungdomsredovisning föratt vara en jättelik dimridå. Så är det inte. Det är i högsta grad konkretaförslag som redovisas och som sammantaget skulle kunna ge ungdomen en bra totaluppväxtmiljö. Detta är det väsentliga. Sedan ondgjorde sig Jennehag över att enligt en avpunkterna skulle fä pengar. Men ett av de områden där ungdomen är allra mestengagerad är det internationella - den internationella rättvisan och kampen motapartheidpolitiken. Då är det oerhört viktigt och väsentligt för ungdomen attvi är beredda att satsa på sådan verksamhet och sådant arbete. Därför är detett i allra högsta grad väsentligt förslag för den svenska ungdomen. Jag blevnågot förbryllad över syn i det hänseendet. menade att det inte fanns några förebyggandeåtgärder redovisade. Men det finns. Hela förslaget handlar ju om hur man genomolika former av förebyggande åtgärder skall skapa en bättre situation i vårt Att skapa arbetstillfällen är att hjälpa, det är en förebyggandeåtgärd. Satsningar för att skapa bostäder, för att förbättra utbildning och föratt stimulera till fritidsaktiviteter är sådant som krävs om man skall kunna fåett totalt grepp över ungdomsfrågorna. Sammantaget är detta en väsentligförebyggande insats när det gäller att ge ungdomar lika och goda möjligheteratt ta sig fram i livet, att hävda sig och klara sin situation. Talmaririen anmälde att GunnelLiljegren, och anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare repliker. 31HANS (): har vi med besvikelsetvingats notera att det finns mer av fördomar mot flyktingar och invandrare ochmer av rasism än man kanske hade trott tidigare. Statsministern och andra harmanat oss att observera när sådant tryne dyker upp. Jag blev litet chockad-när jag i Aftonbladetsåg återgivet delar av Sions vises protokoll, ett legendariskt antisionistisktaktstycke - i av alla tidningar med dess roll under de mörkaste åren. Vi har haft en debatt om hurmedvetna eller omedvetna vissa namngivna kulturpersoner var om sin sympati förHitler-tyskland. Här i får vi ofta i våra postfack bisarra papperfrån en gammal nazist och rådman. Mot denria bakgruud har jag gjort engranskning av 80-talets utgåva av Försvarsfrämjandets tidskrift militärtforum. Jag har gjort det därför att Försvarsfrämjandet har granskats två gångerav offentliga statliga utredningar. upplysningsutredning skrev attverksamheten inom Försvarsfrämjandet - till skillnad från vad som gäller inomandra försvarsföreningar - icke är ägnad att stärka försvaret ochförsvarsupplysningen hos vårt folk som helhet utan snarare verkar i motsattriktning. lämnade försvarsupplysningsutrednihgsitt betänkande om totalförsvarets upplysningsverksamhet. I utredningen ingicktvå riksdagsledamöter. Utredningen noteradeatt försvarsmyndigheterna och de frivilliga försvarsorganisationerna inte hadenågot samarbete med Försvarsfrämjandet. "Självfallet har varje svensk medborgare rätt att geuttryck för sin åsikt och frambära sin kritik mot såväl myndigheter somenskilda personer. Försvarsfrämjandets polemiska metoder förefaller emellertidenligt utredningens uppfattning ofta vara av den art att de förlorar allkonstruktiv mening och kan väntas undergräva tilltron till försvaretoch få en negativ effekt på försvarsviljan." har det gått . har det sagtsatt Försvarsfrämjandet sökt ändra stil, främst genom att inte längre som förrha en ledning som rekryteras bland personer med uttalade nazistsympatier. I detsenaste nummeret skriver redaktören - en man som tillika är styresman för detstatligt ägda - om svensk utbildningspolitik. Han talar om"vårt skolväsens närmast kaotiska tillstånd, successivt åstadkommet undermånga år, av politiskt indoktrinerade skolformer." dethistorielösa samhället och anklagar för att vara på väg attbli delansvarig för denna historielöshet. Jag granskade innehållsförteckningen i tidskriften för80-talet. Så många historiskt inriktade artiklar finns det inte, men de somfinns är huvudsakligen artiklar med anknytning till , och dåundantagslöst till under Hitlertiden. uttalades starktgillande av att "en prosovjetisk regering" i störtades 1973. Isamma nummer attackeras tanken pä att öppna försvarets yrken för kvinnor. "Könsdriften skulle ta överhand över pliktkänslan. "Artikelförfattaren fortsätter: "Homofiler har inneburit enkomplikation pä militärförband. De har utgjort ett dolt hot mot stridsmoralen.På samma sätt utgör kvinnorria ett öppet hot, meri för jämlikhetsdilettanternaär det en prestigefråga - om sä armén skulle gå under på kuppen." Redaktören själv står för en artikel, också i sammanummer, där han ondgör sig över "jämlikhetspsykos!' och menar att vägentillbaka till ett hållbart samhälle förutsätter att den naturliga ojämlikhetenåter accepteras som den mäktigaste hävstången till ett lyckligt samhälle. Dettainnebär "att t. o. m. den allmänna rösträtten kan omprövas ochmodifieras.- Och omprövningen av den allmänna rösträtten måste skesnabbt - det är bråttom - timglaset för oss som fri och obunden nation hållerpå att rinna ut." Socialdemokrater och liberaler har varitmåltavlor för dessa attacker. kritiserades utrikesminister att. trots en ny politisk regim fortsätter att spela världssamvete.Det som upprörde skribenten var att kritiserat leveranser avvapen till och utsändande av militära rådgivare dit. I samma nummer skriver redaktören att den kulturellautarmningen av vårt land fortskrider. Initiativtagare och verkställande krafteri denna andliga nedrustingsprocess arbetar enligt honom med energi ochplanmässighet, med gott stöd från högsta ort. I samma nummer har redaktören enminnesruna över en avliden generalmajor, en man vars namn länge varit starktförknippat med Försvarsfrämjandet. Generalen hyllas för sitt noblafosterländska sinnelag och sägs ha framstått som en excellent representant förden svenska officerskåren. Sä var det säkert ur Försvarsfrämjandets synvinkel,men inte ur regeringens och militärledningens, för generalen i fråga är förhistorien främst känd som aktiv nazistsympatisör och för att han avden.anledningen fråntogs sitt befäl och försattes i disponibilitet. Han varhelt enkelt olämplig för chefsposter i ett demokratiskt samhälle. infördes i tidskriften en artikel om Waffen-SS.Redaktören motiverar införandet av artikeln med att i en kort inledning medgeatt, publicering skett först efter tvekan och noggrant övervägande, föranleddav, som det står, "ämnets av kända orsaker starkt kontroversiellakaraktär". I artikeln om Waffen-SS sägs att "när alla hackar påHitler men tiger om de röda tsarerna är det frestande att tiga". Artikelnär en recension av en tysk bok om Waffen-SS. Författaren skriver: "Bokenger mycket nytt som tidigare tigits ihjäl av hatpropagandan. Även balanseradetyskar har lurats av Niirnbergtankegångarna att skära alla underlydandeöver en kam." Jag skallhär inte ta upp frågorna i sak, men i Nurnberg dömdes individer till olikastraff beroende på bedömningar av hur omfattande förbrytelser resp. åtaladgjort sig skyldig till. En annan författare skriver om 20 juli-männen, alltsåmännen bakom attentatsförsöket mot . Det föranleder ett fränt genmäle medföljande tankegång. "Det ter sig fullständigt vettlöst att mitt underbrinnande krig - och med motiveringen att man ville åstadkomma ett annat ochmera humant statsskick - sticka kniven i ryggen på den egna stats- ochkrigsledningen. Vad de nu till 'hjältar' utnämnda officerarna och derasmedhjälpare åstadkommo blev ju för övrigt att man medverkade till att storadelar av östra och av det egna landet bolsjeviserades. Ochslutresultatet av förräderiet och de följande krigshändelserna blev, som en varsom vågar se sanningen i vitögat kan konstatera, att ej längre har dentyska krigsmakten att lita till när det gäller försvaret mot öster." Författaren fortsätter: "När en objektiv ochförutsättnirigslös nutidshisto-risk forskning åter blir möjlig, i och annorstädes,då komma dessa försök att göra hjältar av krigsförrädare att helt föras åtsidan. Vad som presteras i frågan - i form av Ehrenrettung åt hög- ochkrigsförrädare - är endast en medveten och omedveten fortsättning påsegrarmakternas propaganda under och efter kriget." Om jag sammanfattar den artikelns budskap är det enkelt:Det var oppositionsmännen mot som rådde för att Nazisttyskland förloradekriget - och författaren sörjer djupt över att inte det nazistiska Tysklandfinns kvar som bålverk österut. Indirekt är väl artikeln också ett beklagandeöver att och är ockuperade. I numret efter skriver en annan författare omkrigsförbrytarprocesser i . Han slutar med konstaterandet att manunder senare är i Västtysklarid har börjat fråga sig vad det är för mening medrättegångarna mot nazistiska förbrytare , bl. a. med hänsyn till detilltagande bevissvårigheterna, de stora rättegångskostnaderna och den allthögre åldern på de anklagade. Författaren är också angelägen om att framhållaatt även de allierade var skyldiga till krigsförbrytelser. Tidskriftens starka betoning på artiklar om tysk Hitlertidgör att samma nummer också har en artikel om . Till denartikeln görs ett redaktionellt tillägg om att de tyskafallskärmsjägarförbanden hade sådan kvalitet att man kan betvivla "att detnågon annanstans kunde finnas en trupp av jämbördig kvalitet". Närartikelförfattaren inte tillräckligt lovordat de tyska truppernas förtjänsterrycker redaktören själv in med lovorden. avfärdas Niirnbergrättegången med att detbara var krigsförbrytare som dömde andra krigsförbrytare. Försvarsfrämjandet är en liten organisation. Denuppmärksammas irite alls pä samma sätt nu som när den leddes av tvä mycketvälkända officerare, en general och en överste, med mycket stark tysk ochnazistisk inriktning. Det är väl troligt att det bland äldre medlemmar finnskvar personer som inte övergivit sina ungdomsidoler. Men säkert finns i Försvarsfrämjandet åtskilliga som trorfast på demokrati. En utomståendes undran är väl mest varför de inte har valtatt i stället verka inomde många försvarsorganisationer i landet som inte har Försvarsfrämjandetsmörka bakgrund. Det som förvånar mig är att organisationen som redaktörför tidskriften behåller en person som redigerar tidskriften så, attHitlertiden så ofta sätts i centrum. Hätskheten mot riksdagsmajoriteten - intebara i fråga om försvarsbeslut utan också beträffande utbildningspolitiken - ärväl av ungefär samma slag som tidigare, då den statliga utredningen från 1960uppfattade inläggen vara av "den art att de förlorar all konstruktivmening". Redaktören opererar också utanför Försvarsfrämjandet. Hanär chef för det statliga och är i den egenskapen utgivare ochredaktör för årsboken för Föreningen armémusei vänner. Är 1986 tog han i denårsskriften in en lång uppsats om "svenska krigsfrivilliga i tyskaWaffen-SS". Jag har mindre invändningar mot artikeln än mot redaktörensförord till den. Han erkänner att SS - med sina koncentrationsläger - ärförknippat med dystra och motbjudande händelser. Han säger emellertid sedan:"Men sådant är dess värre ingenting nytt. Mänsklighetens historiaframvisar många paralleller där folkgrupper systematiskt utsatts förmänniskoförakt." Budskapet är alltså enkelt: Visserligen begickHitlertyskland grymheter, men ser man det historiskt är detta bara ett exempelav många. Han vill också undanta Waffen-SS från kritik som kanriktas mot andra delar av SS. Waffen-SS kämpade enligt redaktören vid fronternasida vid sida med den reguljära tyska armen och eftersträvade därvid attupprätthålla den militära hederns etiska grundregler, som han skriver. Den mest påtagliga kritik som framkommer i de härkretsarna i samband med svenska frivilliga i SS riktas mot det svenskaförsvaret, nämligen kritik mot att försvaret inte har ansträngt sig för att tatill vara de erfarenheter som de frivilliga svenskarna fick under sina år iHitlers tjänst. Inte bara utan alla demokratier haranledning att fråga sig vad som kan göras för att slå vakt om fundamentalaprinciper som människovärde, humanism och bildning. Antisemitism, fördomar motinvandrare och ökat våld är oroande tecken på att mörka krafter är starkare änvi nog varit medvetna om . I mycket är det fråga om folkbildning, att upplysa om vartintolerans och fördomar kan leda. Jag har här väsentligen begränsat mig till enerida tidskrift och dess beharidling av Hitlerären. I sig själv betyder denlitet. Men den kan tas som illustration till stämningar som fortfarande finnsoch som bör mana oss andra till vaksamhet. 32HANS (): är värd ett erkännande för atthan här hade kurage att ta upp dessa frågor. Det känns rätt skönt atthöra en antinazist ta till orda om detta efter, vad jag kunde förstå, en såingående granskning. Den uppmärksamme iakttagaren kan emellertid knappast haundgått att konstatera att det - med undantag för vad yttrade ominvandrare och flyktingar - har varit alldeles tyst om den aktuellainvandrar-och flyktingpolitiken i denna allmänpolitiska debatt. Inte ens HansLindblads parti har tillmätt frågan sådan betydelse och vikt att man från sin 4 protokoll 1987/88:63-64 oppositionsrollberört de för hela befolkningen sä viktiga frågorna. Flyktingströmmarna ute i världen är starkt knutna till destora konflikthärdarna och till de utpräglade diktaturstaterna. Det är för vårdel främst konflikten i och den avskyvärda Chilediktaturen somhar medfört att ett stort antal människor sökt och söker asyl i värt land undersenare tid. Kan fredsansträngningarna för att uppnå en.lösning av konflikternafrämst mellan och och mellan och palestinierna krönas medframgång, kommer detta snart att avspegla sig i vår flyktingmottagning. Kankampen föratt störta diktaturen i bli framgångsrik, kominer också dettaatt förändra situationen. Vi vet att en mycket stor del av flyktingarna fränUruguay återvände från vårt land till sitt hemland efter det att diktaturen därhade fallit. Även om vi kan notera framgångar i kampen för fred ochmänskliga rättigheter på många håll i världen, så måste vi ändå pä kort sikträkna med att flyktingströmmen till vårt land kommer att vara i stort settoförändrad. Vi måste dessutom ha en beredskap för att oförutsedda och oväntadehändelser kan inträffa som leder till att flyktingströmmen kan tillta. Dagens situation då det gäller flyktingmottagandet ärkritisk. Väntetiderna för placering ute i våra kommuner är lång. Det finns ca 9 000 asylsökande och flyktingar somväntar på att fä komma ut till kommuner. Det är därför nödvändigt attkommunerna gör ytterligare ansträngningar för att göra större åtaganden iflyktingmottagningen. Alla politiskt ansvariga har en skyldighet att göra eninsats. Men folkrörelserna, ideella och humanitära organisationer kan göramycket mer för att skapa opinion och verka för flyktingmottagandet ute ilandet. Möjligheterna är långt ifrån uttömda, även om den pessimism som en delgett uttryck för har haft vissa negativa effekter. Men dessa tongångar bör istället tolkas som en utmaning för alla oss som inser och vet vilken betydelsedet har att vi kan omsätta internationell solidaritet i praktisk handling. Menstolta deklarationer svarar inte alltid mot ett klokt praktiskt agerande. skriver i sin anslagsframställning att"SIV:s ansvarsområde och arbetsvolym har ökat dramatiskt under de senareåren. medan resurserna för administration inte tillåtits hålla jämna steg. Enarbetsmässig volymökning på har klarats med personalförstärkning pämellan 20 och . Många arbetsuppgifter har blivit eftersatta, bl. a. har detsaknats tillräckliga resurser för planering, statistik och bevakning avinvandrarfrågor. Endast om får resursförstärkning, som begärs, harinvandrarverket möjligheter att klara sina uppgifter." Och invandrarverketsanslagsframställning /89 får. enligt min mening, betraktas som mycketmåttlig. skriver vidare: "De personalpolitiskakonsekvenserna av en ständig underbemanning, osäkra anställningsförhållanden,ett högt övertidsuttag och en eftersläpning av personalutvecklingsinsatsernakan bli synnerligen besvärande för verksamheten."