prot · GB0910 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:10 Förhandlingarnaleddes fill en början av andre vice talmannen. 1 § Justerades protokollet för den 12 innevarande månad. 2 § Anmälan om nya statsråd Upplästes följande från statsministern inkomna skrivelse: Jag har på hans egen begäran entledigat statsrådetoch chefen för med verkan fr. o. m. dennadag. Jag har med verkan fr. o. m. förordnatstatsrådet och chefen för attvara chef för justitie-och arbetsmarknadsdepartementen. Jag har vidare med verkan fr. o. m. den 20 oktober 1987entledigat statsrådet såsom chef för ochförordnat att vara statsråd och chef för . Skrivelsen lades till handlingarna. 3 § Meddelande om val av chefsjustitieombudsman Jag får meddela att val av chefsjusfifieombudsman kommeratt ske vid morgondagens sammanträde. Debatt om omständigheterna kring flykt Med ändring av den preliminära tidsplanen blir kammarenssammanträde ett bordläggningsplenum som tar sin börjankl. 5 § Debatt om omständigheterna kring flykt hände det som över huvudtaget inte skall få hända i ett samhälle som det svenska. Här fanns en person som bedrivit grovt spioneri mot vårtland, som orsakat utomordentligt stora skador, som varitvår mest bevakade fånge, som fått avslag av regeringen på enansökan om nåd och som alltjämt betraktas som en säkerhetsrisk. Denne person lämnas obevakad i en lägenhet i enStockholmsförort under många fimmar, han kan avvika utan svårigheter, och sedantar det efter det ätt flykten upptäcks innan rikslarmgår ut. Hur kunde något sådant över huvud taget få ske, har nogvarenda svensk frågat sig. Det var också skälet till att regeringen omedelbartuppdrog åt justitiekans-lern att klargöra alla omständigheter kring StigBerglings permission, ansvarsförhållandena i samband med bevakningen och deåtgärder som vidtogs efter försvinnandet. Justitiekanslern presenterade i går sin redovisning ochsina slutsatser. JK:s rapport finns fillgänglig i sin helhet och har refereratsutförligt i massmedia. Jag skall därför här bara översiktligt rekapitulerahändelseförloppet. Han dömdes för grovt spioneri och grov obehörig befattning med hemlig uppgift.Straffet blev livstids fängelse. a. fill företrädare förfrämmande makt utlämnat hemliga uppgifter och handlingar som han erhållit underanställningar vid säkerhetspolisen och vid försvarsstabens säkerhetsavdelning.Till dessa hemliga uppgifter hörde t. ex. informationer om svenska försvarsanläggningaroch svensk krigsplanläggning. Efter domen underkastades Sfig BergUng mycket strängisolering, av hänsyn till rikets säkerhet. Den dåvarande regeringen beslutade ijanuari 1980 om särskilda restriktioner för denne fånge. Brev till och frånBergling fick granskas av säkerhetspolisen och kvarhållas. Besök ochtelefonsamtal kunde förbjudas om de var till men för rikets säkerhet. Regeringsbeslutet om dessa restrikfioner var giltigt ännunär avvek. Det hade fattas med stöd av kriminalvårdslagen. Den lagenger möjlighet att fastställa särskilda regler när det gäller just besök,telefonsamtal och brev i ett fall som detta. Däremot ges inte möjlighet förregeringen att meddela några särskilda regler om permissioner. Där liggerbesluten helt hos myndigheten och kan överklagas till kammarrätten och i sistahand till regeringsrätten, alltså inte till regeringen. avslog regeringen en ansökan om nåd frånBergling. senare avslogs också hans begäran om upphävande av desärskilda restriktionerna. ansökte på nytt om nåd och om att desärskilda restriktionerna skulle hävas. Nådeansökan avslogs av regeringen den27 augusti. Det skulle då enligt överbefälhavarens yttrande dröja ytterligareen tid innan de viktigaste åtgärderna för att minska skadeverkningarna avBerglings spioneri var avslutade. Enligt ÖB fanns det också en påtaglig riskför att fortfarande hade kunskaper som, om de kom främmande makt filldel, skulle medföra men för rikets säkerhet. har beviljatssammanlagt 15 bevakade eller beledsagade permissioner. Den beledsagadepermission som inleddes var den första efterregeringens avslag på nådeansökan . mellan den 5oktober och avvek tillsammans med sin hustrufrån hustruns bostad i . Några entydiga uppgifter om vart flyttfinns ännu inte, trots spaningar både här i landet och utomlands. underrättades om det inträffade ,- genom ett telefonmeddelande frånkriminalvårdsstyrelsens generaldirektör till justifieminister . Vid16-tiden talade justitieministern själv med generaldirektören, och enhalvtimme senare med byråchefen hos polisens säkerhetsavdelning.Justitieministern och hans medarbetare var tin onsdagen,fram fin , verksamma i departementet. De hade dåfortlöpande kontakt med framför allt säkerhetspolisen. Vid sin första kontakt med säkerhetsavdelningen kl. 16.30frågade jusfitieministern om rikslarm hade gått ut. Han fick svaret att någotsådant larm ännu inte hade gått ut, men att så skulle ske. Larmetgick emellertid inte ut förrän . Jag övergår nu till att referera justitiekanslernsrapport. JK har där uteslutande granskat handlandet hos de berördamyndigheterna. JK lägger ansvaret för att gavs möjlighet attavvika på . Han har konstaterat brister i handläggningenav permissionsärendena vid styrelsen i tre hänseenden. Dessa brister bedömerJK ha varit av direkt betydelse för att permissionerna kom att gå till på detsätt som skedde och därmed för att fick möjlighet att avvika. JKkommer därför att hos statens ansvarsnämnd väcka fråga om disciplinansvar fören avdelningschef vid . JK säger också att verksledningen i kriminalvårdsstyrelseninte kan frånkännas visst ansvar för att permissionsärendena ej kom atthandläggas av generaldirektören. Generaldirektören vid UJf Larssonhar meddelat att han kommer att frånträda sin befattning. Visserligen harUlf tjänstgjort som generaldirektör . Trotsdetta har han själv på sitt sätt velat ta sitt ansvar. besitter allmän kompetens, och det är regeringens förhoppning att kunna utnyttjahans tjänster på andra områden. Vad gällerfrågan om att efteriysning och rikslarm fördröjdes på ett Debatt om omständigheterna kring flykt Debatt om omständigheterna kring flykt oacceptabeltsätt säger att ansvaret synes ligga på en befattningshavare hos polisen iNorrköping. I den svenska samhällsordningen ingår att det ärmyndigheterna som har ansvar för att lagar och bestämmelser tillämpas på detsätt som riksdag och regering beslutat och att verksamheten utförs på etteffektivt sätt. Om befattningshavare vid myndigheterna brister i ansvar, ellerunderlåter att vidta nödvändiga åtgärder, får de naturligtvis räkna medkonsekvenser av detta. Slutsatserna i detta fall har klart redovisats avjustitiekanslern i hans rapport. Det är inte tal om några grundläggandesvagheter i det svenska rättsväsendet. Däremot har allvarliga fel begåtts i detenskilda fallet. För detta svarar naturligtvis i första hand de som haftinflytande över besluten i detta enskilda fall. Regering och riksdag har naturligtvis också ett ansvar förhur myndigheterna fungerar. När brister uppenbaras är det sålunda regeringensansvar att vidta åtgärder och föreslå de lagändringar som ärnödvändiga. Några slutsatser av det som skett har redan redovisatsfrån regeringens sida: Den nyutnämnderikspolischefen , som tillträder , har redan nufått uppgiften att på heltid gå igenom hela polisorganisafionen. Han skalllägga fram förslag till åtgärder och, när han tillträder sin tjänst, omedelbartkunna genomföra de förändringar som skall göra den svenska polisen bättrerustad att hantera oväntade händelser av det aktuella slaget. skallsärskilt uppmärksamma att den operativa verksamheten bedrivs snabbt ocheffekfivt, och att formerna för ledning, ordergivning och samordning ärändamålsenliga. Generaldirektörenför har fått i uppdrag att redovisa vilkaorganisatoriska och andra åtgärder som kan behövas för att det fortsattabeslutsfattandet skall präglas av omdöme och ansvar. Det gäller här sådanafrågor om de intagnas behandling med fasthet och konsekvens som är av specielltintresse från allmän synpunkt. prövar fortsättningsvis generaldirektören själv allapermissionsfrågor för intagna som dömts till fängelse, och somhar kvar till frigivningen. Den utredningsom redan arbetar med att föreslå restriktivare permissionsregler för personersom dömts för bl. a. brott mot rikets säkerhet har påskyndats och skall varaklar . Den fidigareaviserade parlamentariska utredningen om säkerhetspolisen skall genomförasmycket snabbt och bl. a. lägga förslag om inriktning, arbetssätt ochorganisation av verksamheten. Denna del av utredningens arbete skall vara klarsenast . Ordförande i utredningen blir ambassadör . Jag sade tidigare att det ärmyndigheterna själva som i vårt land svarar för att lagar och bestämmelser inomderas resp. områden tillämpas på de sätt som de politiska instanserna beslutatoch avsett, och att det är regeringens ansvar att vidta åtgärder och föreslålagändringar när felaktigheter upptäcks. Det ärenligt grundlagen regeringen som styr riket, och regeringen har införriksdagen även ett allmänt ansvar för myndigheternas verksamhet. När det gällervad som händer eller inte händer i det egna departementet har naturligtvisvarje minister i varje regering ett eget ansvar. Det har visat sig att det inom justitiedepartementetfunnits uppgifter, , som handlade dels om Berglingssenaste permission, , dels om att ytterligare en permission underliknande former planerades. Uppgifterna var av den karaktären att de gavanledning att misstänka att bevakningen av inte var betryggande. Justitieministern var när rymningen skedde inte medvetenom att dessa upplysningar fanns i departementet. Men han har tolkat sitt ansvarsom departementschef så, att han inte fick vara ovetande om uppgifter av dennamycket allvarliga karaktär när de väl hade nått hans eget departement. Som situationen nu utvecklats bedömde vidareatt det skulle vara nödvändigt för honom att ägna tid och kraft åt att förklaraoch reda ut olika händelser inom sitt ansvarsområde. Det skulle ha gått ut överhans möjligheter att genomföra de förändringar som uppenbarligen är nödvändiga. Det var med anledning av detta som hemställdeom att få bli entledigad från uppdraget som justitieminister. Eftersom jag delade bedömning, fann jag detriktigt att godkänna hans avskedsansökan. Låt mig,herr talman, avslutningsvis säga följande. För det första: Det som inträffat med flykt ärutomordentligt allvarligt. Något sådant får helt enkelt aldrig mera ske i vårtland. För det andra; Justitiekanslerns rapport visar attallvarliga fel begåtts hos en ansvarig myndighet. JK har själv konstaterat vardet påtagligt brustit i ansvar, och han har aviserat direkta åtgärder medanledning av detta. För det tredje; Uppgifter om föreståendepermission fanns tillgängliga i innanpermissionen påbörjades. Uppgifterna var av den karaktären att de gav anledningatt misstänka att bevakningen av inte var betryggande. För detta harjustitieminister tagit ett personligt ansvar. För det fjärde: Regeringens ansvar är nu att se till attalla de missförhållanden som uppdagats i samband med det inträffade läggs fillrätta. Det sker bl. a. genom en noggrann översyn av såväl kriminalvårdens sompolisens verksamhet. Nya permissionsregler och säkerhetspolisens arbete utredsockså särskilt. För det femte: Den kanske vikfigaste uppgiften just nu äratt återställa medborgarnas förtroende för och filltro till myndigheterna inomdet svenska rättsväsendet. Det är ett arbete där vi alla har ett ansvar. Jagvet att den nya justitieministern ser detta som sin förstarangsuppgift. Helaregeringen är beredd att göra sitt yttersta för att genomföra sådana reformeroch förändringar som kan bidra till att öka medborgarnas förtroende förkriminalvården och polisverksamheten. Och jag hoppas att också andra partiersföreträdare skall ta sitt ansvar, i utskotten och i styrelserna förkriminalvårdsstyrelsen och , och lämna sina bidrag i arbetetpå att återställa detta förtroende. Vi lever iSverige i ett rättssamhälle, med lika rätt för varje medborgare. Debatt om omständigheterna kring fly kl Deban om omständigheterna kring flykt Men rättssamhället kräver att dess yttersta utövare, ipolisen och i kriminalvården, har medborgarnas fulla förtroende. Att säkra detta förtroende för framtiden blir en viktiguppgift för oss alla . 4 (): Den livstidsdömde spionen bort från rättvisa och straff är enskandal för vårt rättsväsende. Liksom tidigare var StigBergling en landsförrädare. hade han spionerat mot ochmot svensk säkerhet för den sovjefiska militära underrättelsetjänsten . dömdes spionen till livstids fängelse förgrovt spioneri och grov obehörig befattning med hemlig uppgift. I ett beslut1980 meddelade den dåvarande regeringen under justitieminister och mycket restriktiva föreskrifter för spionen kontaktermed omvärlden under sin fängelsevistelse. Spionen förblev en fara för säkerhet.Den bedömningen gjorde också regeringen , som så sent som den 27augusti avslog spionen av understöddanådeansökan. Grunden för skandalen lades genom de beslut som fattades av främstkriminalvårdsstyrelsen om att ge honom allt friare och friare permissioner. Intill hade spionen i huvudsak vissa s.k. bevakade permissioner. Han stod ständigt under uppsikt. Om detta finns intetatt säga. Men fr.o.m. maj beviljade s.k.beledsagade permissioner för spionen . Dessa innebar att han bara hadeen person från med sig och att han även iövrigt gavs en betydande frihet. bedrev viss spaningoch viss bevakning i samband härmed: Efter den första s. k. beledsagadepermissionen klagade emellertid de anställda på kriminalvården på attsäkerhetspolisen på detta sätt störde spionen permission. Mot bakgrund av vad som var känt om spionen Berglingskaraktär, och den bedömning av den fara för säkerhet han fortfarandeutgör, kan man inte annat än vara utomordentligt kritisk mot dessa relativtfria permissioner . Justitiekanslerns utredning ger en bild av enhäpnadsväckande slapphet. Att man t. ex. tog honom på enhelkväll på i - inkl. restaurangbesök - är fullständigtobegripligt och totalt oförsvarligt. Efter denna Gröna Lunds-permission måstedet ha stått klart för spionen att det var så gott som fritt fram föratt fly. Det gjorde han mycket riktigt vid den närmast därpå följande s. k.beledsagade permissionen. JK:s utredning har noggrant kartlagt vad som inträffatinom och mellan främst kriminalvården och polisen före och i samband medspionens rymning. Hans dom över , som till viss del ocksåinkluderar dess ledning, är hård. Jag haringen anledning att ifrågasätta vare sig den faktaredovisning eller debedömningar som justitiekanslern gjort vad gäller myndigheternas och derastjänstemäns agerande och ansvar. Detta gäller även den värdering avjustitiekanslerns utredning och dennes slutsatser som statsministern åregeringens vägnar redovisade. Däremot har JK inte haft till uppgift att bedöma denpolitiska ansvarsfrågan och de politiska slutsatser som vi måste dra av detinträffade. Den saken ankommer på denna kammare. Enligt min bestämda mening gjordes de avgörande misstagen- och lades därmed skandalens grund - när spionen beviljades dessafriare permissioner. Det var därför jag vid första möjliga tillfälle - vilketvar vid utrikesnämn-dens sammanträde på , den 8oktober-direkt frågade om man inom känt till attspionen fick denna typ av s. k. beledsagade permissioner. svarade öppet, ärligt och rakt på att manhade känt till detta inom departementet, men att han personligen inte varitinformerad. Statsminister satt mitt emot vidsammanträdesbordet och fick senast denna informafion. Förmig var detta avgörande. Det gick icke längre att bara skylla på myndigheterna.I och med att var informerat, och hade underlåtit att vidtaåtgärder, hade ansvarsfrågan förts direkt upp fill regeringen. I ett skriftligt uttalande , och i en artikeli fidningen , tyckte jag mig därför ha fast grund föratt säga, att jusfitieminister inte kunde gå fri från ansvar förflykten. I massmedia tolkades detta som att jag ansåg att bordeavgå, och det var ingen feltolkning. har tagit sin del av ansvaret. Det är bra,och för det förtjänar ett upprikfigt erkännande, inte minst av osssom med allvar ansåg att han skulle ta just detta steg. Han har gjort något somvar bra för honom själv och för tilltron till det politiska systemet. Men, det faller en skugga över statsministerIngvar sätt att handlägga delar av denna fråga. Det finns frågeteckensom det borde ligga i eget intresse att räta ut. - dagen efter besked på utrikesnämndenom att hans departement faktiskt visste - förklarade statsministern på enpresskonferens dels att hela ansvaret för det inträffade låg på myndigheterna,dels att han hade fullständigt förtroende för skötsel av dennafråga. I går- - förklarar samme han tyckte att det var rätt av att avgå, eftersom det var känti jusfifiedeparte-mentet att spionen skulle få dessa permissioner. Mina två enkla frågor till är därförganska självklara. För det första: Hur kunde statsministern den 9 oktoberskylla allt på myndigheterna, när hän senast dagen innan fått veta attinformationen fanns i ? För det andra: Vad, om något, avprincipiell betydelse fick statsministern veta , somgjorde att han ansåg att skulle sitta kvar och den19 oktober att borde avgå? Debatt om omständigheterna kring flykt 2 protokoll 1987/88:9-10 Debatt om omständigheterna kring flykt Jag hoppas att statsministern öppet och ärligt försökeratt besvara dessa frågor. Det är bara han själv som kan ta bort den skugga somi dessa hänseenden nu vilar över honom. Det som inträffat harallvarligt rubbat förtroendet för svenskt rättsväsende. Vi vet alla attBerglingskandalen bara är en av de affärer som inträffat. Detta är allvarligt.Utan förtroende för statens förmåga att upprätthålla lag och ordning kan inteett fritt och demokratiskt samhälle i längden fungera. Ytterst är detta en trygghetsfråga. Det handlar omtryggheten för de enskilda människor som annars är rädda för att drabbas avvåld och brott. Vi har alla rätt att kräva att staten fungerar, icke minst påde områden som tillhör dess allra mest grundläggande uppgifter. Jag hade möjlighet att önska den nyajustitieministern lycka till med hennes nya arbetsuppgifter.Jag upprepar gärna detta . Jag menar vad jag säger. Det är viktigt förSverige och för oss alla, oavsett parti, att förtroendet för rättsstaten kanåterupprättas. kan huvudansvaret fördetta viktiga arbete inte läggas på någon annan än en väl förfarensocialdemokrat. Om det därefter är en borgerlig eller en socialistiskjustitieminister som är bäst skickad att fullfölja arbetet kommer väljarna attfatta sitt beslut om. I den situation som uppstått var och är personförändringarnödvändiga. Såväl polifiskt ansvar som myndighetsansvar måste kunna utkrävas,om folkstyret skall ha ett verkligt innehåll. Men det räcker självfallet intemed detta. Det som krävs är en i många viktiga hänseenden förändrad politik.Det handlar om att på viktiga punkter bryta upp från en förfelad, till stor delsocialdemokratisk, rätts- och kriminalpolitik som aldrig kan frita sig från sindel av ansvaret för det som inträffat . Vi måste få en kriminalvårdspolitik som faktiskt ser tillatt fångar förblir fångar. Vi moderater har kritiserat systemet med automatiskhalvtidsrabatt på alla fängelsestraff och alltför fria permissioner för grovaförbrytare. Detta måste ändras. Vi måste få en polisorganisation som har resurser attklara av sin uppgift. tvingas polisen direkt avskriva nästan hälften avalla anmälda brott därför att man inte ens har folk att utreda dem. Detta måsteockså ändras. Vi måste få klara lagar och tydliga regler för vad som ärrätt och fel. Alltför ofta har det blivit generalklausuler ochgummiparagrafer. Också detta måste ändras. Vi måste få tillbaka ämbetsansvaret. Det avskaffades 1975.Vi har länge krävt att det i någon form skall återinföras. Det är bra. Vi förväntar oss ett förslag från regeringen så snart sommöjligt. Den livstidsdömde spionen ärfortfarande på fri fot. F.d. justitieminister har tagit sittansvar för skandalen. Generaldirektören för av allt att döma dragit samma slutsats. Över statsministern hänger, intill dess att vi fått svarpå mina två frågor, en politisk skugga. Allt detta är allvarligt nog. Men än allvarligare är attmånga svenskars förtroende för rättsväsende och myndighetskompetens harrubbats. dennariksdag har ett gemensamt ansvar för att se till att det så snart som möjligtkan återupprättas. 5 (): I mitt öppningstal på landsmöte hävdade jag att i ett socialistiskt samhälle blir det lätt såatt ansvaret delas av alla och känns av ingen. Det är något avkollektiviseringens förbannelse. Min tes blev snabbt illustrerad i samband med spionen SfigBerglings flykt. Den var allas fel och ingens. "Nej, vi har inget ansvar i det här fallet",sade säkerhetspolisens företrädare . Och chefen för ,, sade: "Anstalten har skött allt som ankommit på den påett korrekt sätt. Det är och säpo som har ansvaret förförsvinnandet.'" nye chef - numera f. d. - UlfLarsson, ansåg inte att det kunde vara en "huvuduppgift att diskuteraolika personers ansvar". Och fastslog: "Självfallethar regeringen inget ansvar för detta." Jag var kritisk mot uttalande redan närdet fälldes. Det riktiga hade naturligtvis varit att säga att först skall allaomständigheter kring flykt klarläggas. Sedan skall ansvar utkrävas. Jag skulle ha kritiserat statsministern på denpunkten oavsett om justitieministern gjort något misstag eller inte. När det nuvisat sig att han -eller hans medarbetare - underlåtit att reagera på väsentliginformation och att han själv på den grunden valt att avgå, står det klart attstatsministerns uttalande inte bara gjordes för snabbt utan att det dessutomvar felakfigt. Det är illavarslande att så kvickt varberedd att lägga ansvaret på andra och fria regeringen. Det bidrar inte precistill den bild av kompetens och stabilitet hos regeringen som statsministerngärna vill sprida. Tvärtom har vi fått ett nytt exempel på att den sviktar. flykt blev startskottet för endebatt om huruvida justitieministern borde avgå. Från sida var viförsikfiga med att hastigt formulera sådana krav av samma skäl som vi varkrifiska mot statsministerns snabba försök att fria regeringen. Vi ville varahelt säkra på vår sak innan vi fällde vår dom. Det är en naturlig följd av vårrättsuppfattning. En viktig fråga i sammanhanget är vadjustitiedepartementet känt till vid olika fidpunkter. Justitieministern harmofiverat sin avgång med att han , , fick veta attdepartementet fått kännedom dels om bristerna ibevakningen av vid den permission som beviljades , dels om atten ny permission med liknande villkor planerades. Det är nog ingen sombestrider att justitieministern mot den bakgrunden knappast hade något val. är det ostridigt att justitieministern redan vidutrikesnämndens sammanträde redovisade att departementet föreBerglings flykt känt fill att s. k. beledsagade permissioner förekommit. Hansäger sig dock för utrikesnämndens sammanträde fortfarande havarit övertygad om att haft betryggande övervakning från 1987/88:1020 oktober 1987 Debatt om omständigheterna kring ' flykt Debatt om omständigheterna kring flykt Jag har ingen anledning att ifrågasätta . Däremot kan man hävda att redan kunskapen om att det över huvudtaget förekom s. k. beledsagade permissioner borde ha varit skäl nog fördepartementet att reagera. Det framgår av justitiekanslerns rapport att beledsagadepermissioner förekom . Sedan smugglat ut ettbrev, där han bl. a. berättade om avancerade flyktplaner, upphörde debeledsagade permissionerna. medgavs sedan endast bevakadepermissioner. Man bör hålla i minnet att de stränga föreskrifter somutfärdades av regeringen gällt fram till flykten. Berglingbegärde i samband med sin nådeansökan lindring också av dessa. Föreskrifterna avser formellt endast brev, besök ochtelefonsamtal, men det är klart att de därigenom också borde ha påverkatuppläggningen av permissioner. Det är t. ex. orimligt att tänka sig att detinom fängelset skulle råda restriktioner när det gäller telefonkontakt medomvärlden, men att under en permission skulle kunna ringa vem hanville. Ändå var detta innebörden av sommarens beledsagadepermissioner.