prot · GB0980 · 1987-12-31 00:00:00 — Sänkt skatt på den statliga sidan för låginkomsttagare är också enviktig bit. Man skall se alla de här sakerna i ett sammanhang. Dåframgår det att har en fördelningspolitisk syn på skattepolitiken. Skälet till att vi är motståndare till det förslagbeträffande bensinskatten som socialdemokraterna och vpk gjort upp om - hur detgår får vi se - är det faktum att ett genomförande av förslagetskulle drabba vissa regioner mycket hårt. Ställ upp på uranskatten i stället! Slutligen; grundar sitt omdöme om densocialdemokratiska regeringen på hur SAF;s direktörer uttalar sig. är alltså numera SAF:s direktörer. Tydligen hararbetarrörelsen helt spelat ut sin roll som inspiratör åt finansutskottetsordförande.. 11HANS i (vpk) replik: Herr talman! inledde medatt säga att oppositionens kritik inte var trovärdig, och sedan gick han åt deborgerliga partierna. Eftersom jag räknar mig till oppositionen vill jagupprepa vad jag redogjorde för i mitt anförande, nämUgen att viegenfiigen har det enda alternativet till den förda ekonomiska politiken. Vihar inte utgångspunkten för vår krifik huvudsakligen i , utan vihar den i hur folk upplever verkligheten ute i landet: pensionärer,skolarbetare, vårdarbetare, handelsanställda, lågavlönade som har fått ståfillbaka , de som är utsatta för de regionala kriserna, de somblir arbetslösa ute i bruksbygderna - jag har färska exempel från mitt egethemlän. Där har vi utgångspunkten för vår krifik av den förda ekonomiskapolitiken och inte i huvudsak i . Naturligtvisär det mycket positivt som har hänt. Människor har fått arbete i störreomfattning. Det skulle aldrig falla mig in att försöka förneka det. Mensamtidigt som människor arbetar mer har kapitalägarnas andel av förädlingsvärdetökat. Människor har alltså fått en mindre andel av det sammanlagda värde som deproducerar, och det tycker jag är en väldigt viktig fråga att ta upp tilldiskussion. Det har verkligen med fördelningspolifik och ekonomisk politik attgöra. Sade i sin krifik av den borgerhga poUfiken attmarginalskattesänkningar bara gynnar höginkomsttagarna? Det var vad vi sade närni gjorde upp om marginalskattesänkningar under den underbara natten 1972. Vadjag vet skall den nya skatteutredning som sitter också ha sin inriktning pä attsänka marginalskatterna - alltså en politik som i huvudsak gynnarhöginkomsttagarna, . Ni pressas undan för undan bort från era parolleri den verkliga politiken och tvingas ställa er i samma lilla cell som borgarna.Det är faktiskt ett av problemen. Sedantill våra förslag om finansiering. Vi underfinansierar med tolv miljarder, sägerArne Gadd. Jag berörde redan inledningsvis att vi har litet olika antaganden ivåra beräkningar, och vi räknar med att vårt förslag är finansierat. Jag kan jubara nämna för alla som minns hur det var , när man så häffigt gickemot våra väldigt försiktiga förslag till utgiftsökningar och sedan fickinkomster under budgetåret som rörde sig om tiotals miljarder utöver vad manhade tänkt sig. I det sammanhanget var våra förslag rena felräkningspengar. Såsäger att vi har minskat vårt handlingsutrymme, för vi har tagit ianspråk allt vad regeringen har anvisat i pengar. Vi är ju tvingade attredovisa våra förslag , trots att regeringen inte gör det, för skulle interegeringen komma med något förslag har vi ingen motionsrätt. Vilägger fram inriktningen av vår ekonomiska politik . Det slufliga resultatetser vi efter kompletteringspropositionen. 12 ()replik: Jag har fått uppleva det jag inte trodde att jag skulle kunna fåuppleva, nämligen att med förtjusning citerar finansutskottetsmajoritets sammanfattning. Jag hoppas att det skall bli en reaktion som stårsig framåt i tiden. AnneWibble citerar finansutskottets skrivning, att det inte har gått att skapa ettparlamentariskt stöd för en stark finanspolitik, och skämtar till det hela så,att vi har en svag regering och en stark opposifion. Jag vill påminna henne omen debatt på det temat en gång för mycket länge sedan, då en annanoppositionsledare talade om opposifionens styrka och fick svaret av TageErlander; Är den så bra, så skall den naturligtvis få vara kvar som opposition. Jag tror uppriktigt sagt att den sammantagna polifik somni tre partier för bäddar för gör att ni förtjänar atf vara i opposition enganska så . Det var det som låg bakorn näringslivets kritik aver i . I och för sig var det ingen uppslutning kring ensocialdemokratisk politik, som i försöker få dettill, utan det var ett enkelt konstaterande att de borgerliga partierna nu fören politik som näringslivet har insett inte är bra för landet. Näringslivet äringen uppbackare av socialdemokratisk politik i sig, men när detta näringslivsviktar i tilltron till borgerligheten förstår man hur borgerligheten har det. Självfallet är skattepolitik, , en mycketviktig sak, men när centerpartisten börjar tala om att centernsskattepolitik tar hänsyn till låginkomsttagarnas situation blir man ändå litethäpen. Ni har i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken ställt erbakom en skattepolitik som koncentrerar sig kring marginalskattesänkningar.Effekten av ert förslag blir att förslag i princip gynnarhöginkomsttagarna. Detta kan inte komma undan med den enklateknik som man har använt i FiU 20, nämligen att man först reserverar sigtillsammans med de två övriga borgerliga partierna och sedan kompletteras dettamed en reservation över den egna reservationen. Den som läser reservation 1 ochreservation 2 förstår vad jag menar. får ni lov att skärpa er i ! Varbefinner ni er i det här sammanhanget? Är ni ett borgerligt parti eller är ninågonting annat? Är ni över huvud taget någonting? 13LARS () replik: nöjde sig med att till migreplikera att det var roligt att jag hade citerat sammanfattningen ibetänkandet och kallade den för den socialdemokratiska utskottsmajoritetens,eller vad det riu var. Jag vill upplysa om att ingen har reserveratsig mot sammanfattningen, utan den brukar vi stå enigt bakom. Det kan vara braatt veta till nästa gång. svarade däremot inte på min fråga, varsocialdemokraterna skall skära ner statsutgifterna i en omfattning av hela 60miljarder. Jag tolkar det så, att för sin del inte vill infriastatsminister utfästelse att skattetrycket skall minskas med60 ä 70 miljarder. Med hänsyn till den misstro och den ovilja mot bl. a.marginalskattesänkningar som finansutskottets ordförande visade är frågan omhan ens vill hålla skattebördan oförändrad. Jag förmodar att kommeratt stödja de nya skattehöjningar som finansministern tydligen ägnade sig åtatt presentera vid en presskonferens med att finansdebattensförsta omgång pågick. När ni socialdemokrater talar om stramare finanspolifikmenar ni alltså skattehöjningar. Ni anklagar oss på den borgerliga sidan föratt med offentliga utgiftsminskningar och åtföljande skattesänkningar skapa ettstörre utrymme för privat konsumtion, som är mera importkrävande än offentligkonsumtion. Men, , har ni aldrig tänkt på att ,då skattebördan alltså har höjts från drygt 50 av bruttonafionalprodukteneller med , har också den privata konsumtionen ökat imycket snabbt tempo, t. o. m. mer än dubbelt så mycket som den totalaproduktionen? Skattehöjningar har alltså inte visat sig vara ett verksamt sättatt begränsa den privata konsumtionen och importen. Det betyder naturligtvisinte med nödvändighet att det omvända gäller, att en sänkning av skattetrycketskulle dämpa den privata konsumtionen, men ett omvänt samband behöver inte varanågon omöjlighet. Kan den privata konsumtionen öka då skattetrycket stiger, bördet också vara möjligt att den minskar trots att skattetrycket sänks. Vad dethandlar om är att skapa sådana villkor att människor ökar sitt sparande. Enförsta förutsättning är att skattetrycket minskas, så att de får större utrymmeför att spara. En andra förutsättning är att marginalskatterna sänks, så attlånefinansierad konsumtion ter sig mer ofördelaktig än vad den gör . Fördet behövs inga avdragsbegränsningar. Men dessutom krävs ätt tilltronåtervänder fill att spelreglerna inte ändras, utan att man får behålla depengar som man en gång har satt av för sin framtid. 14 ()replik: återkommer till det parlamentariska läget. Men han berör intedagens läge, utan han tar upp en debatt som fördes mellan och,förmodar jag, förre folkpartiledaren , troligen på 1950-talet.Detta säger något om svårigheten för socialdemokraterna att hitta argument försin uppfattning . Sanningenär den att har lagt fram förslag om ett stort antalutgiftsbegränsningar. Regeringen har bara haft att välja. Om regeringen intevill ha förslagen, är det regeringens val. förbehåller sig rättenatt granska regeringens förslag och att avgöra vilka vi tycker är bra ochdåliga. Detta är faktiskt en av oppositionens viktigaste uppgifter i parlamentet.Regeringens förslag fill budgetförstärkningar består faktiskt mest avskattehöjningar, vilket vi i anser vara skadligt för svenskekonomi. Att ni socialdemokrater ständigt säger ett och gör ett annat är ingetskäl att vänta att andra partier skall vara lika principlösa, och det gällerinte oss i . ArneGadd har inte ägnat någon fid åt att beskriva vilken ekonomisk politiksocialdemokraterna vill sätta i stället för den de inte vill ha. Det vakuum somfanns före debatten har inte fyllts med något innehåll. Def mest konkreta är desex punkter om budgetriktlinjer som står uppräknade i betänkandet. Två av demhar redan övergivits. Det står nämligen som första punkt att reformer skallfinansieras genom att andra utgifter minskas. Som sista punkt står att det totalaskattetrycket måste begränsas. kritiserade också dessa tvåpunkter. Tydligen skall nu den resterande s. k. devalveringskömpensationen fillpensionärerna inte finansieras genom andra utgiftsbegränsningar, utan istället genom höjda arbetsgivaravgifter, dvs. Den sistapunkten, att det totala skattetrycket måste begränsas, har funnits rried imånga år, alltmedan skattetrycket har höjts från till ellerännu mer av nationalinkomsten. Vill ni verkligen att någon skall tro på erariktlinjer? Tyvärr finns det nog ett vakuurri, även i fråga om debudgetpolitiska rikthnjerna. Anf, 15 ()replik: tar upp skattepolitiska syn. Centernsskaltepolitiska förslag innefattar ett skattepaket med en fördelningspolitiskprofil, med en sänkning av matmomsen, vilket skulle kunna vara ett positivtinslag i en lönerörelse, en bra och rättvis kommunalskatt, en sänkning avmarginalskatten och en minskning av skatten på det statliga området för dem medlägre inkomster. Vi har alltså en klar fördelningspolifisk profil. Den skulleockså kunna vara bra i en lönerörelse, för att stimulera till bra avtal. Närdet gäller skattepolitiken är det viktigt att komma ihåg att man i 1981 årsskattereform, som tillkom under de icke-socialistiska regeringsåren, lyckadeskomma ifrån en situation där av inkomsttagarna hade över 50 %marginalskatt till ett läge där av inkomsttagarna har under 50 %marginalskatt. Sedan har detta förslag urholkats på många sätt. Först ochfrämst bröt sig socialdemokraterna loss från denna överenskommelse. Manfullföljde inte reformens intentioner med en inflationsskyddad skatteskalaefter 1985. Man förlorade från socialdemokraternas sida de fördelningspolitiskakomplement som en marginalskattereform förutsätter. Man urholkadeskatteutjämningen mellan kommunerna som jag tidigare tog upp. är det de fattigaoch små kommunerna i Syd- och som får dras med sviterna av dennasocialdemokratiska politik. Man har också från regeringens håll missat attkombinera marginalskattesänkningar med fördelningspolitiska skatteåtgärder,vilket skulle ha varit stabiliseringspolitiskt mycket viktigt. En sänkning avskatten på baslivsmedel har en betydande fördelningspolitisk profil. Det trorjag inte att någon komma ifrån. Slutligenvill jag nämna en sak som jag tycker är vikfig, nämligen kommunalskatterna. Mångaargumenterar som om kommunalskatterna inte skulle ha någon som helst effekt urmarginalskattesynpunkt, vilket.ju är fel. När kommunalskatten på ett pardecennier höjdes från . på varje hundralapp,innebar det i praktiken en höjning av marginalskatterna för alla människor medungefär . När kommunalskatten nu varierar från . till drygt 33kr. i olika kommuner, innebär det att alla människor i högskattekommunerna har7 % högre marginalskatt. En rättvis kommunalskatt är alltså ett oerhört viktigtinstrument i ett marginalskattetänkande, vilket jag tycker kommer bort idebatten. Om man skall komma till rätta med marginalskatteeländet, måste man taett snabbt steg mot rättvisa kommunalskatter för att man skall kunna ha ungefärsamma servicenivå i alla kommuner. 16 HANS iHallstahammar (vpk) replik: Herr talman! Utan att föra någon debatt med GunnarBjörk kan jag hålla med honom om det sista han sade, att kommunalskatterna äroerhört viktiga. Jag sade också i mitt anförande att man måste inrikta sig påatt bekämpa höjning av kommunala skatter och avgifter, eftersom de, på sammasätt som momsen, relativt sett är tyngst för vanligt folk med små inkomster. Hurär det nu med marginalskatterna, ? Hörde jag rätt när i sinkritik av de borgerliga förslagen sade att en sänkning av marginalskatternagynnar höginkomsttagarna? Detta är intressant, eftersom socialdemokraterna hargjort upp om marginalskattesänkningar och uppenbarligen är beredda att gåvidare med sådana. Marginalskattesänkningar är något som jag inte alls tyckerär angeläget. Det är inte marginalskatterna som är det stora problemet för devanliga inkomsttagarna, utan det är kommunala skatter, avgifter och moms. Vihar i vår samlade budgetpolitik lagt fram ett förslag skatteskalorsom innebär lättnader för människor med låga inkomster och skärpningar för demmed höga inkomster. På så vis har vi, utifrån de antaganden som vi har gjort omlöneutvecklingen, kunnat finansiera denna förändring av skatteskalorna inomskatteintäkternas ram på detta område. Resultatet blir alltså plus minus noll. Jagskulle vilja säga några ord om matmomsen, som är en vpk-fråga. Jagtror att första gången jag var ute och samlade namn till stöd för vårt förslagom matmomsen var 1970. Problemet med en sänkning av matmomsen är delvis finansieringen,som alla hävdar. Vi föreslår att man skall' gå utanför momsens ram när manfinansierar en sänkning. Étt av problemen i den utredning om en sänkning avmatmomsen som jag tidigare satt med i, var att en sänkning till varje prisskulle finansieras med höjda skatter på andra varor. På så vis blir det intesamma nettoeffekt för människor. Man har ju behov av många andra varor, förvilka skatten skulle kunna höjas. Från vårt parfi kan vi givetvis tänka ossvissa punktskatter av lyxskattekaraktär. Det finns umbärliga varor som man kanbelägga med skatt. Men i huvudsak måste man söka sig ut och beskatta kapitalet,förmögenheter, aktieomsättning och annat där tillflödet av nya förmögenhetersker och där penninghögarna växer. Det är där man måste hämta finansieringenför att kunna ro hem en sådan här rättvisereform. Överhuvud taget anser jag att det är oerhört viktigt att göra något åt matpriserna,som har stigit mer än andra priser . Därför är de vanligamänniskorna utsatta för en orättvis inflation som slår hårdare mot människormed små inkomster och stora matutlägg än mot andra, exempelvishöginkomsttagare, som inte lägger så stor andel av sina utgifter på maten. 17 ()replik: hade för sig att socialdemokratin skulle ta bort 60miljarder ur statsbudgeten. Men några sådana besparingsplaner har vi inte alls.Herr kan hitta på andra frågor att komma med. Jag trodde att hanförstod själv att det inte behövdes ställas någon fråga om detta. Sedanvar det en intressant diskussion. Han observerade att när skattetrycket förnågon tid sedan höjdes, då ökade också konsumtionen. Och som den anhängare jag gissaratt han är av den reaganska ekonomin, drog han slutsatsen att sänker manskattetrycket, då kommer också konsumtionen att minska. När första man nusannohkt försvinner ur politiken, har hans teorier ändå en företrädare i dennariksdag, även efter höstens val, gissar jag, i . AnneWibble frågade: Var finns socialdemokratins politik? Ja, vi har ju behandlatregeringens finansplan, och den socialdemokratiska gruppen i finansutskottethar försökt argumentera så gott det går för att utskottet skulle stödjaregeringens politik. I den mån detta har gått helt förbi tar jag delvispå mig skulden. Jag kan ju ge extralektioner om hon vill, men det är nog ganskasvårt att få något slags förståelse. Jag tror att det sitter djupare när detgäller än att bara förklara mera. Vad sade skulle jag nästan vilja ha inspelatpå band. Han använde uttrycket "skattepolitiska syn", och så talade hanom rättvisa och om skattesänkningar och om allt möjligt annat. Men den lilla enkla fråga som måste vara beredd att snart svara på är; Varför allierar ni er då med moderata samlingspartiet, när ni syftar till att övertyga människorna om att ni har något slags fördelningspolifisk ambifion? Är ni besläktade med moderata samlingspartiet och dess fördelningssyn, eller har ni någon annan syn? Det går inte att komrna ifrån att detta är avgörande att få svar på. beträffande matmomsen, som har dykt upp idiskussionen igen: Jag vill erinra om att när den senasteutredningen kring matmomsen publicerades, då var samtliga partier, inkl,, helt eniga om två saker. Det första var att reformen skulle kostamycket stora belopp som inte var förenliga med vad samhällsekonomin krävde. Detandra var att de fördelningspolitiska effekterna av en sådan sänkning inte allsvar så positiva som ni nu söker ge sken av att de är. Den som har högamatkostnader får ju en mycket stor subvention om matmomsen tas bort. Vi skallgå andra vägar för att hjälpa de ekonomiskt svaga än att ge miljardbeloppsannolikt mest till höginkomsttagarna. Jag beklagar att jag på grund av enmorgontidig presskonferens - morgontidig av börsetiska skäl - inte kundenärvara ända från debattens början och därmed avnjuta hela . lär ha,klagat en hel del över detta, trots attstatsministern satt i sin bänk och.lyssnade. Jag tycker att en statsminister kunde duga nog så bra somåhörare, i varje fall om man inte har för stora pretentioner. Dessutom är detfaktiskt så inom det socialdemokratiska partiet att vi ersätter varandra - kanspela på flera platser i laget, så att säga. Det tycks, inte vara fallet inommoderata samlingspartiet, och jag kan i och för sig förstå om har något större förtroende för sin partiledare som mottagare avekonomiska budskap, kallade den tredje vägens ekonomiska politiken uppumpad propagandaballong. Nå, låt oss då se vilka det är som pumpar. Jag skulle vilja inleda mitt anförande med ett ganskalångt citat. Det är en utomstående betraktares bedömning av läget i den svenskaekonomin just , . Det lyder så här: "ekonomi har påtagligt förstärkts . De storaunderskotten i budget och bytesbalans som karakteriserade det tidiga 80-talethar så gott som helt eliminerats. Statsbudgetens underskott har dramatisktskurits ned genom neddragningar av utgifter, särskilt när det gällerindustristödet. Ekonomins konkurrenskraft och bytesbalans har förbättrats genomdevalveringar 1981 och 1982, förbättrade terms of trade"-dvs.bytesförhållande - "1985 och 1986, och genom att prisskillnaderna mellan och dessfrämsta handelspartners gradvis minskats. Ökad export och förstärkt bytesbalanshar minskat landets skuldbörda. har arbetslösheten hållits på enmycket låg nivå och den industriella sektorn vitaliserats. Emellertidfortsätter pris- och kostnadsstegringen att vara snabbare i än i dessfrämsta handelspartners, vilket medför problem för den ekonomiska politiken. Omutvecklingen fortsätter, kommer konkurrenskraften i den svenska ekonomin atturholkas och den pågående ekonomiska återhämtningen att vändas, vilket skullehota ekonomins förmåga att skapa en tillväxt, tillräckligt stark attupprätthålla välfärden. Således blir en central fråga för den ekonomiskapolitiken att nå en dämpad lönestegringstakt." Jagkan instämma i varje ord i denna lägesbeskrivning- både när det gäller depositiva resultaten och när det gäller svårigheterna och uppgifterna framöver.Men det verkligt intressanta är citatets ursprung. Det är den amerikanska s. k.ratingfirman 's senaste betygsättning av sominternationell låntagare, där vi också fick högsta betyg. Det är alltsåförfattat av de mest yrkesmässigt kritiska bedömare som över huvud taget finnsatt tillgå - och som rimligtvis inte kan misstänkas ha några som helst motivför att hjälpa en svensk socialdemokratisk regering att pumpa upp någonpropagandaballong. Förnågot sådant kan inte heller oppositionsparfierna i riksdagmisstänkas. I sin iver att , detta valår, angripa regeringen tar man till ensvartmålning som nästan utmanar löjet. Skulle man tro dem, befinner vi osssnart på allihop. Landet är, enligt deras beskrivning, på väg motavgrunden. Dethär är ett bekymmer inte bara därför att det försvårar en seriös debatt om den ekonomiska politiken och om vad som behöver göras, utan det mest bekymmersamma är att oppositionspartiernas idéer om hur den ekonomiska politiken skall bedrivas inte alls går ihop med deras beskrivning av ekonomins tillstånd. Man säger att vi är fattigare än någonsin - men lovar svenska folket stora standardlyft, som skall tas ur tomma luften, dvs. Man målar upp en hotbild av framtida arbetslöshet - men vill försvaga samhällets förmåga att klara sysselsättningen. Medde alternativ för den ekonomiska politiken som oppositionen viftar med, är detfaktiskt en stor lycka att inte befinner sig i det läge man beskriver.Tvärtom står den svenska ekonomin i väsentliga avseenden väl att mötaframfiden. Vi har - numera - hyggliga statsfinanser. Industrin står stark.Lönsamheten är god. Vi har låg arbetslöshet och enstigande sysselsättning. På alla dessa punkter är läget nu långt bättre än detvar under krisens dagar och . Detgäller också om man jämför med många andra, problemfyllda länder i vår omvärld.Ett grannland, som för bara av hölls fram som ettföredöme i den ekonomiska politiken är det borgerligt styrda . I dagtvingas att dra i väg till för att hitta något slags föredöme.Danmark har han övergett, och det är lätt att förstå varför. är väridens mest skuldsatta nation, ochskulderna bara ökar. Arbetslösheten ligger högt, och ändå stiger kostnaderna numycket snabbt. Varningsrop höjs för att kommer attställas under Internationella valutafondens ekonomiska förmyndarskap. Så gickdet med den moderata sagan. Så är det inte i . Men det hindrar inte att även vihar problem -problem som angavs tydligt i det jag inledningsvis citerade urStandard & Poor's betygsättning av . Inflationen är för hög ochlönekostnaderna har stigit för snabbt. Kampen mot inflationen är avgörande för hur den svenskaekonomin kommer att utvecklas . Den preliminäranationalbudgeten visar att det krävs en ordentlig dämpning av pris- ochlönestegringen. Bara då blir det möjligt att bevara sysselsättningen ochsamtidigt förstärka bytesbalansen. Oppositionen beskärmar sig mycket över det hot motkonkurrenskraft och sysselsättning som inflationen utgör. Men man undviker medstor noggrannhet att ange den egentliga orsaken till att detta hot existerar. Att inflationen har visat sig vara en segare motståndareän vad många väntat är till en del en följd av framgångarna i den ekonomiskapolifiken i övrigt. Det är det höga efterfrågetrycket, inte minst påarbetsmarknaden, som är huvudförklaringen till att kostnader och priser stiger.Och den ambitiösa uppgift som vi har åtagit oss är att pressa tillbaka priseroch kostnader som efterfrågetrycket och sysselsättningen hålls uppe. Det är det som skiljer oss från andra länder. Det är denuppgiften vi nu brottas med. Det kräver att både finans- och penningpolitikenbedrivs med stor fasthet och konsekvens. De borgerliga partierna hittar egentligen ingaangreppspunkter på regeringens politik i dessa delar. Det är typiskt attGunnar som enda angreppspunkt hittar att jag räknat fel på budgetsaldot.Han förfasar sig över att finansutskottets majoritet år accepterat vadhan kallar Feldts felräkningar vad gäller budgetunderskottet.