prot · GB0939 · 1987-12-31 00:00:00 — Allamedborgare har nämligen rätt till en dräglig levnadsnivå. drar sig mångaför att ansöka om socialbidrag just därför att frågan inryms inomsocialtjänsten. En rättighet som inryms inom område skulledäremot underlätta för fler att utnyttja denna möjUghet. Avslutningsvis vill jag fråga socialministern: Hur kansocialministern, eller för övrigt någon annan företrädare för detsocialdemokratiska partiet, acceptera att av befolkningen i vårt land skallbehöva leva under socialbidragsnivån, medan kapitalstarka grupper lever mycketgott? Jag tycker att det är upprörande att samhället inte har lyckats fördelaresurserna mera rättvist i ett s. k. välfärdssamhälle. frågor spänner över ett heltfält och gäller hela samhällsekonomin. Jag skall försöka begränsa mig tiU detsom interpellationen avser. Vi har alltså gjort en stor analys av socialbidragensförekomst. Som jag sade i mitt svar kunde vi då konstatera att det var högabostadskostnader som var orsaken till behovet av socialbidrag. Det är klart attdet kan förekomma. Så något om den undersökning som redovisadeoch som jag förstår att hon själv har varit med om att göra. Det stora antaletinkomster som understiger socialbidragsnormen kan dock mycket väl ha rentundersökningstekniska förklaringar. Det är sannolikt så - i undersökningenkonstateras det ju också att en del av de hushåll som i undersökningen liggerunder socialbidragsnormen gör det på grund av att dessa hushåll precis haft ettinkomstavbräck, t. ex. till följd av sjukdom, och att hushållen skulle haöverstigit socialbidragsnormen, om intervjun hade gjorts en månad tidigare. Vidare grundar sig inkomstuppgifterna på de enskildahushållens intervjusvar-man har använt sig av ett frågeformulär. Uppgifternahar alltså inte kontrollerats. Det är mycket lätt hänt att uppgiftslämnare i en sådan härsituation underskattar hela hushållets sammanlagda inkomster. Självfallet förnekar jag inte att det kan finnas hushållpå som har inkomster som understiger socialbidragsnormen just på grund av den höga hyresnivån. Vidare kan det vara så, att många människor i det längsta försöker klara sig utan socialbidrag. Det är enligt min mening omöjligt att med utgångspunkt i denna undersökning uttala sig om hur stor 22 den aktuella gruppen är. I svarethar jag sagt att det kommer att vidtas Men för den skull kan jag naturligtvis inte - det är ju bostadsministef n som handlägger sådana här frågor -tillkännage vad som kommer att ske. Anf.25 (vpk): Jag förstår att socialministern inte kan uttala sig om allabostadspolitiska åtgärder. Det var vissa möjligheter till åtgärder inom detsocialpolitiska området som jag var intresserad av att höra något om. Vadgäller den nämnda undersökningen kan man i och för sig ifrågasätta t. ex.uppgifternas riktighet, men det har varken seriösa högskolor eller forskareeller någon annan gjort. Därför tror jag att det inte finns någon anledning attifrågasätta uppgifterna. Däremot finns det, som jag påpekade i mitt förstainlägg, all anledning att göra ytterligare undersökningar för att få ettbredare underlag för dessa frågeställningar när det gäller andra nybyggdabostadsområden. Socialministernsäger att av socialbidragstagarna i hela landet skulle kunna hänföras tilldem som har höga hyror. Jag tror att , och står isärklass, med påtagligt högre hyror än landet i övrigt. Det är sådana faktorersom måste beaktas. Detär viktigt att se till hur barnfamiljer och låginkomsttagare har det i stort. Igrupper med högt socialbidragstagande är det helt klart att det är kostnaderför hyror och mat som är de tunga utgiftsposterna. Det finns därför allanledning att förbättra stödet till just dessa grupper. Överläggningenvar härmed avslutad. 1987/88:397 december 1987 Omförbättring av vårdyrkenas status 9 § Svar påinterpellation 1987/88:112 om förbättring av vårdyrkenas status har i en interpellation frågat mig om regeringen avseratt medverka till en höjning av vårdyrkenas status exempelvis genom att främjaen försöksverksamhet med förkortad arbetstid för vårdpersonal. Möjligheternaatt rekrytera och behålla kompetent personal är av avgörande betydelse för atthälso- och sjukvårds- samt socialtjänstlagens mål skall kunna förverkligas. Möjligheternaatt rekrytera personal till vårdsektorn har varierat under olika perioder. Ibörjan av var situationen relativt stabil. är det svårare attbåde nyrekrytera och behålla personal, vilket självfallet är bekymmersamt.Särskilt allvarlig framstår situationen mot bakgrund av att antalet personer ärhögre, mera vårdkrävande åldrar ökar som ungdomskullarna minskar.Antalet personer beräknas vara ca 125 000 fler än år 1985.Under samma period kommer t. ex. antalet 16-åringar att minska med nästan 20 %.Svårigheterna vad gäller personalförsörjningen varierar dock mellan olikageografiska områden och är mest uttalade i storstadsregionerna. Jaghåller helt med om att det är angeläget att försöka finna vägarsom åter gör vårdyrket attraktivt. För att uppnå detta krävs sannolikt åtgärderav flera slag. pekar som exempel på projekt rörande - utbildning, och framför allt - förkortad arbetstid. Frågor om lön och om arbetstidens längd avgörs iförhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Hit hör också frågor om Uka lönför lika arbete och frågor av jämställdhetskaraktär. Vårdyrkena är som bekant istor utsträckning kvinnoyrken, och kvinnoyrken är fortfarande generellt settlägre betalda än mansdominerade yrken. Närdet gäller frågan om utbildning kommer sannolikt konkurrensen om ungdomar tillolika verksamhetsområden att bli allt hårdare då kullarna blir mindre. Tilldetta kommer en ökande rörlighet på arbetsmarknaden. Detta gäller inte enbartvårdsektorn och är sannolikt något som kommer att kvarstå bl. a. som en effektav att ungdomar mycket tidigt väljer yrkesinriktning. På samma sätt som detfinns en ström från vården finns det sannolikt också en ström i andrariktningen, mot vården, som det gäller att ta vara på. Det kan också tänkas attpersoner med vårdutbildning som lämnat vården önskar återvända.Rekryteringen till området bör därför vidgas och riktas även mot andra grupperän ungdomar. Vadgäller vårdpersonalens arbetstid har sjukvårdens och socialvårdens planerings-och rationaliseringsinstitut (Spri) gjort beräkningar över vad en reduceringdärav skulle innebära för vårdpersonal. Man har kommit fram till att enminskning av arbetstiden till i princip skulle medföra enökning av såväl personalantalet som kostnaderna . Merpartenav de anställda inom arbetar delfid. Den genomsnittligasysselsättningsgraden är där , dvs. mindre än sex fimmar per dag.Inom detta område är det vikfigt att ge möjligheter också tillheltidsanställning. har för övrigt filisatten utredning som skall analysera konsekvenserna av olika arbetstidsreformeroch förändrade arbetsfidsmönster. Somjag tidigare framhållit, anser jag det mycket angeläget att förbättravårdyrkenas attraktionskraft. Därvid har den personalpolitik som förs mycketstor betydelse. Utformandet av den ingår i huvudmännens ansvar. a. kanframhållas att möjligheterna till fortbildning är av stor betydelse. Isammanhanget kan nämnas att har startat ettprojekt om personalförsörjning som kan bli av stor betydelse. När det gällerfrågan om en eventuell minskning av arbetstiden anser jag dock att denna börprövas i ett större, mera generellt sammanhang. 27 (): Jag vill tacka socialministern för svaret på min interpellation. Jagkonstaterar att vi är överens om att vårdyrkenas ställning och status måsteförbättras, om en god livskvalitet för gamla och sjuka skall kunnaupprätthållas. Vårdoch omsorg måste få vara framtidsyrken. Det är då kvaliteten kan utvecklas. Lågaintagningspoäng vid vårdutbildningarna bådar inte gott för framfiden, och högpersonalomsättning omöjhggör att mål som kontinuitet i vård och omsorg kanuppnås. framtidsanda skulle frigöra resurser inom vården. Dagens brister skaparineffektivitet, även om den enskilde gör så bra insatser som möjligt efter deförutsättningar som ges. Detär angeläget att nu snabbt ta tag i konkreta projekt. Det kan gälla en rejälmarkering av lönefrågornas betydelse inför kommande avtalsrörelse. Det kanockså gälla extra insatser för utbildning och fortbildning av vårdpersonal. Detär viktigt att man kan komma tillbaka och utbilda sig arbete. Ivårdyrkena betyder livserfarenhet mycket. Det är därför angeläget att dessamöjligheter finns. Den egna livserfarenheten som grogrund för studierna betydermycket som resonansbotten. Det kan vidare gälla försök med förkortad arbetstidför vårdpersonal. Situationenär alltså den att samhället behöver en kraffigt ökad insats för att klara avvårdarbetet. Den nuvarande bristen på vårdpersonal har samband med vårdarbetetstyngd och samhällets låga uppskattning, uttryckt i ekonomiska termer. En åtgärd som skulleminska tyngden som den skulle öka det ekonomiska erkännandet vore attförkorta arbetstiden, utan att sänka lönen. Det skulle innebära ett erkännandeav att vårdbehovet är prioriterat och att vården, inte minst av de äldre, är såangelägen att det till varje pris måste undvikas att en kris uppstår på dettaområde - något som redan är på väg. En sådan åtgärd som en förkortning avarbetstiden innebär skulle betyda ett erkännande av tyngden i det arbetet. Detskulle ställas i jämbredd med annat mycket tungt arbete, t. ex.underjordsarbete. Detskulle dessutom höja arbetets status och innebära ett erkännande av att det ärabsolut nödvändigt att detta arbete utförs och att det utförs bättre ochlättare av människor som har fått ett officiellt erkännande av sin insats, somär allt annat än glamorös. Det skulle också ytterstkomma mottagarna av vården till godo. Närman talar med dem som bär upp detta arbete ute i vården får man klart för sigatt en förkortning av arbetstiden inte skulle bli utan effekt. Förutom denekonomiska förbättring som det de facto skulle innebära, skulle det ge enlättnad i ett både fysiskt och psykiskt tungt arbete, vilket skulle ökaattraktiviteten i arbetet. Det är nog inte för mycket sagt att helavårdsituationen skulle ändras. Detskulle innebära ett i handling dokumenterat erkännande från statsmakternassida av ett arbete som bedrivs i skymundan och därför lätt glöms bort, kansket.o.m. Detskulle också innebära inte bara ett erkännande av dem som utför arbetet, utanframför allt ett tecken på uppskattning och tacksamhet gentemot dem som ärföremål för vården, dvs. de äldre i samhället. Det är helt enkelt en skyldighetatt se till att äldreomsorgen fungerar bra. Vilkenkonkret effekt en kortare arbetsdag för vårdpersonal skulle ha kan bara enförsöksverksamhet ge besked om. Jag tänker då på både sju timmars Ornförbättring av vårdyrkenas status och sex timmars arbetsdag.Om arbetsdagen förkortas upplevs det som mer än tvåtimmar. Människor som har prövat anser att skillnaden är oväntat stor. Dethänger kanske samman med att arbetet är ett livselement som ger arbetsglädjeoch mening, om det inte blir för tungt och slitsamt, då det lätt reduceras födkrok. Arbetstidens längd kan utgöra den avgörande skillnaden mellanarbetet som glädje och arbetet som enbart födkrok. Nuär mitt förslag inte att man direkt skall genomföra kortare arbetsdag, utan skall ställa sig positiv till försöksverksamhet med både sju och sextimmars arbetsdag. Därför viU jag sluta med att fråga socialministern, trotsdet svar jag har fått, om inte en försöksverksamhet på det här området ändåvore något att ta fasta på. Jag kan inte helt dela den oro som känner införUtveckUngen och inför detta att vi har ett stort behov av att få personal tillvårdområdena. Jag tror säkert att vet ätt både Landstingsförbundetoch landstingen gör stora ansträngningar för att kunna rekrytera personal. Detman tar del av i massmedia om vårdyrkena och olika insatser inom vården präglasofta av en negativ bild, en bild som visar på någonting som inte har fungeratbra. Detta påverkar naturligtvis också unga människor som är i färd med attsöka sig ett yrke. De tycker inte att det ser särskilt hoppingivande ut attsöka sig till vårdyrkena. Jag tror att det är viktigt att vi alla hjälps åt,både personal inom vårdområdet och vi andra, att visa på yrkets positiva sidor.Det gör man bl. a. i den kampanj som just är inne i.På affischer i tunnelbanan och på andra platser ser vi just enskilda anställdasom uttalar sig om sitt yrke. Jagtycker alltså att det borde vara något fint att jobba med människor, och jagtycker att det är viktigt att vi med förenade krafter försöker få fler att sökatill vårdområdet. Vi behöver också fler, som jag har antytt i mitt interpeUationssvar. Närjag är ute i landet och möter personalkategorier av olika slag och frågar eftervad de tycker är mest angeläget, är det klart att man nämner lönen. Men det ärinte lönen som är det primära. Jag viU i alla fall poängtera att dennaturligtvis är någonting som också finns med. Men det primära ärarbetsvillkoren. Man vill arbeta var tredje veckohelg i stället för varannan. Iområden där systemet att arbeta var tredje veckohelg i stället för varannan hargenomförts uttalar alla sig positivt om vad ctet innebär av större möjligheteratt fungera i sitt yrke, som de ju tycker om, men som de tycker ärför påfrestande. Jagtalade i mitt interpellationssvar om de ekonomiska verkningar som en övergångtiU sex timmars arbetsdag skulle få. Sjukvårdspersonal som arbetar ochhelger har en arbetstid . Detta gäller allaveckor, inte bara de som är helgfria. För en minskning i genomsnitt fordras för full kompensation en nyanställd på treheltidsanställda. Jag tror att också förstår att en sådan storökning av personalstyrkan måste bli svår att uppnå, även om man har ett ökat intresse för yrkesområdet.Till detta kommer de ekonomiska aspekterna. Jagtror inte att det finns några delade meningar mellan , mig ochsjukvårdspersonalen, men detta är til syvende og sidst också en fråga avekonomisk karaktär, som måste få sin lösning ute i de enskilda landstingen. Jagtycker att detta på många håll är på god väg. Men, precis som , man kan inte i ett slag genomföra en förkortning av arbetstiden. Om jagär rätt underrättad skall den försöksverksamhet som efterlysergenomföras inom ramen för den arbétstidsutredning som arbetsmarknadsministernhar tillsatt. 29 (): Jag tror inte heller att det finns delade meningar mellan oss när detgäller detta angelägna område. Jag tycker att det är bra att man för ungamänniskor pekar på det angelägna i att göra insatser i dessa människovårdandeyrken. Men då är det också viktigt att samhället på olika sätt erkänner detangelägna i de här insatserna. Socialministernhänvisar till Spri i sitt svar. I Spris sätt att uttrycka ökade kostnader fören sextimmarsdag finns det en ganska stor skillnad mellan högsta och lägstakostnad, beroende på vilka åtgärder som vidtas. Alltså finns det ett ganskastort spelrum. Svar på frågan vad det skulle innebära i ökade kostnader kan manenligt min mening få bara genom en bred försöksverksamhet. Påvårdområdet har vårt land helt enkelt inte råd att misslyckas när vi står införett kraffigt ökat antal äldre i vården. säger själv i svaretatt det är svårare både att rekrytera och att behålla personal numera och attdet är bekymmersamt. Genom sådana insatser som jag pekar på i mininterpellation skulle effekterna kunna avläsas på flera plan. En positivinställning till en kortare arbetstid som kompensation för ett tungt arbetemarkerar att också regeringen anser att arbetet inom detta stora områdehittills varit undervärderat. Det i sin fur skulle ha överspridningseffektergenom att äldrevården fokuseras och inte perifieras. Detär självklart att om socialministern, finansministern och statsministern både iord och handling otvetydigt stryker under att anseende somvälfärdsstat inte tål ett misslyckande med vården av våra äldre, skulle detbetyda mycket också för det enskilda vårdbiträdet, som ofta ensam får axla dentunga vården av många äldre människor. Det skulle innebära att hon fickbekräftat att hennes arbete med dessa ensamma, sjuka gamla var något som helasamhället stod bakom och var berett att ställa erforderliga resurser tillförfogande, för att det är så viktigt. Att de äldre har det bra och inte glömsbort eller försummas, som tyvärr ofta sker nu när vårdideologin går ut på skall få stanna hemma så länge som det någonsin går, är viktigt också förde anhörigas välbefinnande, verksamma som de är i samhällets storaproduktionsapparat. De måste kunna uppleva ett samband mellan den produktion demedverkar till att avsätta, den skatt de betalar och den vård som kommer derasföräldrar till del. Jag kan helt dela LlUa Tilländers syn på hurviktiga de här frågorna är. Både på vår parfikongress och i vårt arbete iregeringskansliet hör hälso- och sjukvårdsfrågorna till ett av de områden somskall prioriteras. Vi vet att personalsituafionen är svår. En godpersonalsituation är a och o för att vi skall kunna lyckas med en god hälso-och sjukvård, med en god äldreomsorg. Därför tycker jag att det är viktigt attyi med förenade krafter är med och bidrar till att göra yrket attraktivt. Men,, jag och regeringen är inte arbetsgivare för vare sig läkare,sjuksköterskor, undersköterskor eller vårdbiträden. Det är landstingen som ärdet, och det är i de sammanhangen man skall förhandla sig till löner. Vi gerett statsbidrag till sjukvårdshuvudmännen som rör sig om 12 miljarder förinnevarande år, och det blir mer /89. Det är på så sätt somstatsmakterna bidrar med att vidmakthålla en bra hälso- och sjukvård i landet. 31 (): Jag tror ändå att det är mycket viktigt vaden socialminister har för uppfattning i en sådan här viktig fråga. Jag vill änen gång understryka att erfarenheten visar att en sänkning av arbetstiden i praktiken betyder mer än två timmars säkning för dem detgäller. Det är lätt att inse, att om en arbetsdag slutar t. ex.halv tre i stället för halv fem, betyder det en oerhörd vinst, inte bara ,för att hinna med att göra saker och ting, utan också i ork, för att verkligenkunna göra det. Det påverkar hela upplevelsen av dagens längd, arbetstidenkänns kortare. Därför blir arbetet roligare, och det påverkarockså arbetstakt och inspiration, vilket är viktigt och angeläget inte minstför de unga människor som man hoppas att få in i vårdyrkena. Barnens tid pådaghem skulle få rimligare längd, samhällets serviceutbud av kultur, teater ochmusik skulle kunna utnyttjas bättre. Det finns undersökningar som bekräftarallt detta. Man måste ställa kostnaden för sådant som kortarearbetsdag i relation till vad det kostar att ingenting göra på området. Enåtgärd som skulle kunna vidtas är att verkligen ställa sig positivtill och initiera en bred försöksverksamhet med kortare arbetsdag inomvårdområdet. Överläggningenvar härmed avslutad. 10 §Svar på interpellation 1987/88:119 om hjärttransplantationer har frågat mig om jag är bereddatt vidta åtgärder för att uppskjuta påbörjande av hjärtbytesverksamhet tillstransplantations-utredningen avgett sitt betänkande samt om jag kommer att tanågra initiativ för att ge riksdag och regering möjlighet att dra uppriktlinjerna för en sådan genomgripande sjukvårdspolitisk verksamhet somhjärtbyteskirurgin utgör. beslutade att hjärnrelateradedödskriterier skall tillämpas i fr. o. m. . Lageninnebär att en människa är död närhjärnans samtliga funktioner totalt och oåterkalleligt har fallit bort. I propositionen om dödsbegreppet anförs, precis som IngaLantz har citerat, att dödsbegreppet måste ses fristående fråntransplantationskirurgins behov av organ. Men det står också atthjärnrelaterade dödskriterier påverkar förutsättningar förtransplantationsverksamheten. a. möjliggörs transplantationer med hjärtanfrån svenska givare. För att stärka den enskildes integritet föreslogs ipropositionen om dödsbegreppet en skärpning av samtyckesreglerna itransplantationslagen. beslutade i enlighet med förslaget. Fr. o. m.den 1 januari 1988 gäller således som huvudregel att man får ta organ förtransplantation bara om det finns ett samtycke från den avlidne. Om man intevet vilken inställning den avlidne haft skall de anhöriga tillfrågas om dekänner till den avlidnes inställning. Om de inte gör det skall frågan ställasfill de anhöriga själva om de vill ge sitt tillstånd till att organ tas. Det allra bästa är naturligtvis om den avlidne haruttryckt sin instäUning fill organdonation . Om krav på samtyckefrån donatorn skulle införas med omedelbar verkan, skulle det få drastiska ochoönskade effekter för den redan etablerade transplantationsverksamheten. I propositionen framhölls att det inte är rimligt att låtadet förhållandet, att ytterst få människor tagit ställning till om devill donera organ eller inte efter sin död, leda till radikala försämringar förden redan etablerade transplantationskirurgin. tillsatte regeringen därför en utredning som bl.a. har i uppgift att se över samtyckesreglerna ytterligare. Bland de alternativsom utredningen bör överväga ingår krav på aktivt samtycke. Några ytterligare åtgärder när det gällersamtyckesreglerna har jag inte för avsikt att vidta . När det gäller frågan om riktlinjer för hjärtbyteskirurginvill jag till att börja med säga att det är sjukvårdshuvudmännen själva sombeslutar hur resurserna skall fördelas inom sjukvården. skall mot bakgrund av sittsamordningsansvar på riksnivå för planeringen av den högspecialiserade vårdenbedöma vid vilka sjukhus i landet som transplantationer bör utföras.Landstingsförbundets överväganden grundar sig bl. a. på medicinska bedömningarsom görs av tillsynsmyndigheten . Inom pågår ett arbete med att ta fram ettkunskapsunderlag om transplantationsverksamheten i . Detta kommer attslutföras . har dock redan pekat påbehovet av en koncentration av verksamheten och en försiktig introduktion. I en rekommendation om hjärt-, lever- ochbukspottkörteltransplantatio-ner har i november 1987uttalat att hjärttransplantationer till att börja med bör utföras vid enklinik i landet, att levertransplantatio-ner bör göras vid två kliniker och attbukspottkörteltransplantationer bör utföras vid fyra kliniker. Jag har erfaritatt har för avsikt att ta upp frågan till förnyad prövningnär kunskapsunderlag finns tillgängligt. För egendel har jag inte för avsikt att vidta några andra åtgärder. 33INGA (vpk); Jag ber att få tacka för svaret. I den diskussion som föregick beslutet om ett nyttdödsbegrepp hävdade de som var positiva till en förändring av dödsbegreppet attfrågan om transplantationerna inte skulle kopplas ihop med självadödsbegreppsbeslu-tet. Från "motståndarsidan" hävdades att det nyadödsbegreppet behövdes just för att möjliggöra hjärttransplantafioner. I propositionen med förslag till lag om dödens inträdem.m. sade socialministern å sin sida följande; "Enligt min bestämdauppfattning måste frågan om dödsbegreppet ses fristående fråntransplantationskirurgins behov av organ." I propositionen aviserades också att en utredning skuUetillsättas för att se över transplantationsverksamhetens framtida inriktning.Denna utredning har tillsatts och är under arbete, och den väntas bli klarunder . I direktiven till utredningen sägs bl. a. att utredningen böröverväga och lämna förslag till vilka krav som bör ställas på samtycke tilltransplantationsingrepp. Bland de alternativ som bör övervägas bör ingå krav påaktivt samtycke från givaren. ligger hjärttransplantationsverksamheten redan istartgroparna. Sjukvårdshuvudmännen har beslutat om att det nyahjärtbytescentrumet skall ligga i . skall verksamhetenkunna starta, med att lagen om det nya dödsbegreppet börjar gälla.Det blir således som vi "motståndare" trodde: dödsbegreppet är intimthopkopplat med transplantationsverksamheten och transplantationskirurgin. har beslutat att "i ettkortsiktigt tidsperspektiv" med början rekommenderaatt startar hjärttransplantationer på Sahlgrenska sjukhusetmed hela riket som upptagningsområde.