prot · GB0936 · 1987-12-31 00:00:00 — Det är ytterligare ett sätt att manifestera den nationella betydelsen.Detta har vi följt upp i en reservation, till vilken jag yrkar bifall. Sedantill kampanjen för ett våldsfritt samhälle. Vi vet alla att brottsligheten harökat. Brotten mot de enskilda människorna, vare sig det är åldringar, kvinnoreller barn som drabbas av denna brottslighet, är ganska hänsynslösa. Andelenbrott som ut har blivit allt mindre. Många av brotten kanske över huvudtaget inte anmäls, därför att man inte anser det lönt att anmäla 5 protokoll 1987/88:35-36 Nationaldagensom helgdag, m. m. Men man får inteheller tro att människorna klarar upp dem själva, utan samhället måsteverkligen gå in, stödja människor och förebygga våldet. Gatuvåldetär ganska meningslöst. Gärningsmännen känner inte offren, eller tvärtom.Gruppen ungdomar är kraftigt överrepresenterad bland gärningsmännen. Vi måstehär visa att våld inte tolereras i vårt samhälle. Vihar från i en motion föreslagit och följt upp det i enreservation, att även vi som parlamentariker måste gå in och parlamentarisktförankra det opinionsarbete som måste bedrivas för ett våldsfritt samhälle.Utskottsmajoriteten försvarar sig med att statsrådsberedningens framtidsgrupphar gjort ett studium om våldets utveckling och redovisat en rad iakttagelser.Det kan man naturligtvis göra, men det måste följas upp med åtgärder. Vidarehar man uppmärksammat att statsministern tagit initiativ till bildande av ensärskild intresseförening. Det kan också vara gott och väl, men ideellverksamhet förhindrar inte att vi på det offentUga området för en aktiv kampanjmot våldet och att detta förankras parlamentariskt genom ledamöter frånriksdagen och partierna i . Det menar jag ger betydligt större effektän en ideell förenings verksamhet. Vivill alltså understryka vikten av att samhället på olika sätt deltar i kampenmot våldet: med aktiviteter inom föreningsliv, på arbetsplatser, i skolor, inomkyrka och samfund samt inom barnomsorg. Det arbetet är värt en stimulans från statsmakterna.För att förstärka det arbetet föreslår jag, fru talman, bifaU tillreservationen om en kampanj för ett våldsfritt samhälle. Underdetta anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandUngar. 45 (vpk): Detta till omfånget tämligen begränsade betänkande frånkonstitutionsutskottet rymmer frågor av betydande spännvidd. Ett inslag ärförhållandet till vissa historiska företeelser. Från borgerligt håll vill manbevara företeelser som hör hemma i en förgången tid och illa rimmar med dagenssamhälle. Från vpk vill vi skilja på vad som hör till historien och vad somskaU prägla dagens samhälle. Trevpk-reservationer har fogats till betänkandet. Två av dessa kommer AlexanderChrisopoulos att behandla. Den tredje, som gäller adelsväldet, skall jag taupp. Utanatt föregripa behandlingen av de båda andra frågorna vill jag ändå göra enkommentar till utskottsmajoritetens behandling av frågan om personer sominternerades i arbetsläger under . Genom att citera dåvarandeförsvarsminister uttalande 1941 att till sådanakompanier inkallades sådana personer "vilka med skäl kunnat misstänkas föratt bland trupperna driva en agitation till försvagande av försvarsviljan"gör sig utskottsmajoriteten skyldig till en allvarlig felbeskrivning av deverkUga förhållandena. Till arbetskompanierna skulle inkallas värnpliktiga medledande ställning i "ytterlighetspartierna", sade vidare. Detskulle vara av intresse att få höra av den socialdemokratiske företrädaren förutskottet vilka dessa partier var. Historien visar också att radikala personerutanför det , även socialdemokra- ter, hamnade i dessaläger. Det skulle vara klädsamt och hederligt om man erkände att det varfråga om en internering av personer som hade åsikter som var misshagliga förden anpassningspolitik till Nazityskland som vissa kretsar då företrädde. Såtill frågan om kvarlevorna från adelsväldet. I en motion till årets riksmötehar jag tagit upp två frågor. Den ena gäller innehav av betydandearealer skogsmark, framför allt i . Denna del av motionen harbehandlats i bostadsutskottet, och jag skall därför inte gå närmare in på dennu. Låt mig dock säga att förvaltning av skogarna har varitföremål för mindre smickrande uppmärksamhet. Den beskrivning av skötseln som hargjorts visar att man inte har levt upp till föreskrifterna om att skogar ochfastigheter skall skötas med synnerlig omsorg efter en gemensamhushållningsplan. Dendel av min motion som behandlas i betänkande gäller förslagetatt de bestämmelser om adeln som finns kvar i statliga förordningar skallmönstras ut. Utskottet är mycket knapphändigt i sitt utlåtande. Utskottet berörinte det faktum att riddarhusordningen, som beslutas av adelsmötet, utfärdas iform av en regeringsförordning. Varför skall detta aktstycke ges dennaofficieUa prägel? Om nu inte grundlagberedningen såg till att denna ordningändrades, kan det inte finnas något hinder för att undanröjadetta otidsenliga förhållande. Jag kan inte se något rationellt skäl för attbehålla denna ordning. Låtadelsväsendet ha den plats i historien som är berättigad, men låt inte dennakvarleva få prägeln av något som hör hemma i dagens samhällsförvaltning. Andraåtgärder som undan för undan vidtagits för att undanröja kvarlevor från engången tid får ses som ett uttryck för. en strävan att anpassa författningartill dagens läge. Riddarhusdirektionenhar yttrat sig över motionen. Yttrandet finns som bilaga till betänkandet. Man bör kanske särskilt notera omtanke om arbetsbörda. Direkfionen anför bl. a.: "Det finns nu inte anledning att ånyo belasta med denna fråga. Frågan torde ju också i dagens läge kunna anses vara av mycket ringa vikt jämfört med de många andra betydande samhällsfrågor som kräver uppmärk samhet." Fårvi kanske vidga denna omtänksamhet fill att gälla även ? Merbetydande frågor torde finnas där än att utfärda regeringsförordningar ombeslut som fattats av adelsmötet! Fråganär tillräckligt betydelsefull för en åtgärd från sida. Det finnsinte skäl för att behålla kvarlevor av detta slag i statliga förordningar. Jagyrkar, fru talman, bifall till samtliga tre vpk-reservationer tillkonstitutionsutskottets betänkande nr 10. Nationaldagensom helgdag, m.m. 46 (): Jag skall gärna bekräfta vad sade, att det är litetsvårt att hitta ett samband mellan alla dessa motioner. Jag tar motionerna enoch en och utgår från de reservationer som finns fogade till betänkandet. Jag börjar med förslagetom att nationaldagen skall vara helgdag och vill Nationaldagensom helgdag, m. m. påminna om att vi fidigarehar behandlat motioner med förslag av den innebörden. Då har vi erinrat 1982 antog en ny lag om flagga och att regeringen ianslutning härtill utfärdade föreskrifter om de allmänna flaggdagarna, av vilkanationaldagen och är en. Därmedkan man säga att nationaldagen har fått en författningsmässig reglering. Sedankan man naturligtvis beklaga att vi i inte har samma uppslutning kringnationaldagen som norrmännen , men det är något som måste växa framinom folket och kan inte kommenderas fram av . Jag yrkar med detta avslagpå reservation 1. annan reservation vill man ha fram en ny nationalsång. Man kan i den fråganåberopa motioner i det förflutna, t. o. m. undertecknade av vår ärade talman.Men vi har ändå kommit fram till att det är svårt att reglera sådana saker frånstatens sida, och jag tycker faktiskt att vi får reda oss med den ordning somvi har . Du fria betraktas som en nationalsång, mennågon reglering om detta finns inte. Även här tycker jag att man bör kunnalämna utrymme för människornas egna värderingar och bedömningar. Jag yrkar alltså avslag påreservation 2. NilsBerndtson tog upp det förslag från vpk som går ut på att utmönstra de särskildabestämmelser som finns kvar rörande adeln. Jag har funderat igenom om detta ären central och viktig fråga att besluta om i eller inte och då kommitfram till att det räcker med de överväganden som gjordes av grundlagberedningenoch som återfinns i dess betänkande . Vad som finns kvar är ihuvudsak bestämmelser som rör formerna för administration av vissa för adelngemensamma fasfigheter. Jag tycker inte heller att det formella förhållandetatt den av det s. k. adelsmötet beslutade riddarhusordningen utfärdas avregeringen behöver betraktas som stötande. Det är ändå innehållet i vad man harrätt att bestämma som är viktigt. Vi får se kulturhistoriskt på detta. Adelnhar spelat en roll i vårt svenska samhälle. Varför skall vi då behöva reta'osspå denna lilla rest som finns kvar? Jag vill med detta yrka avslag på reservation3. Denfråga som tog upp beträffande hartidigare behandlats i utrikesutskottet. När den nu har kommit till oss ses denväl inte som en utrikespolitisk fråga. Det är oerhört vikfigt att viunderstryker enighet i synen på . Den svenskauppfattningen och den linje som vi följer är att fortfarandeär i livet. Vi ställer fortfarande krav på förklaringar fråri Sovjetunionenssida. Jag vill inte på något sätt säga att vi har fått tillfredsställande svar. Manbör därför inte ta upp frågan om en speciell hyllning av pådet sätt som föreslås i motionen. Vi är helt eniga om att man måste fortsättaatt arbeta för och för att få klarhet i denna fråga. Jag ber att fåyrka avslag på reservafion 4 som följer upp den motion där detta tas upp. NilsBerndtson har förhandsaviserat att man skall återkomma till frågan om despeciella förhållanden som rådde under . Jag avstår ocksåfrån att nu göra mer än att hänvisa till det som står i betänkandet. kanske får anledning attåterkomma till den saken senare i debatten. Ytterligareen sak som behandlas här och som var inne på gäller åtgärder föratt bekämpa våldet i samhället och verka för ett i så stor utsträckning sommöjligt våldsfritt samhälle. Jag tycker att vi inte heller här skall behövatvista. Utskottet delar självfallet motionärernas oro över vissautvecklingstendenser på detta område. Men jag tycker inte att man skaU säga somBengt Kindbom, att det skulle vara uttryck för någon övertro på ideeUa insatserom man litar fill sådana insatser som är djupt förankrade hos folkrörelsernaoch människorna, såsom det initiativ som statsministern har tagit. Jag trorsnarast att det är den vägen man måste gå.fram. Sedan skaU naturligtvis deinstanser som sysslar med dessa frågor - kriminalitet osv. -,och justitieutskottet, arbeta med dem. Jag ifrågasätter nödvändighetenav en särskild parlamentarisk kommitté. Därmedanser jag att jag har behandlat de olika förslag som lett fram till de delademeningar som uttrycks i utskottsbetänkandet. Jag yrkar bifall till utskottetshemställan. Nationaldagensom helgdag, m. m. Anf.47 () replik: Jag reagerade när sade att man inte kan kommendera framett nationellt firande Uknande det man har i . Vi har inte heller sagt,att det är fråga om att tvinga fram något firande eller nationellthögtidlighållande av ett visst slag. Men faktum är att engagemanget förnafionaldagen har ökat , när det väl har blivit dokumenteratatt det är vår nationaldag. Att stadfästa nationaldagen som helgdag skulleytterligare bekräfta detta, menar vi, och kanske också vara ett steg på vägenatt ytterligare öka engagemanget för nationaldag och för dennationella känsla som kan komma till uttryck vid ett sådant tillfälle. När det gäller kampanjen för ett våldsfrittsamhälle tycker vi, , att det finns skäl att ha en parlamentarisktförankrad kampanjledning. Det rör sig både om ideella insatser och de insatsersom skall vidtas av samhällets organ. Det var i det sammanhanget som jag sadeatt den ideella organisationen inte kan klara mer än det ideeUa arbetet.Samordningen meUan det arbetet och samhällets åtgärder kommer inte fillstånd i den utsträckning som vi anser vara motiverad. Det kan man lösa genom attsläppa in parlamentarikerna och förankra detta arbete brett i de politiskaorganisationerna och i förhållandet mellan regering och riksdag. 48 ELISABETHFLEETWOOD (m) replik: Det är alldeles riktigt som säger att vår motion tidigarehar behandlats i utrikesutskottet och behandlas ikonstitutionsutskottet. Jag tycker dock inte att inställningen i sak borde havarit annoriunda i de båda utskotten. Jag hade förväntat mig ett tillstyrkandeav motionen. Jag sade redan i mitt inledningsanförande varför vi ansåg att såborde vara. Det har inte att göra med att vi inte betraktar fortfarande varande i livet. Det gör vi, och det kommer då och dåindicier på att så är fallet. Vi kommer naturligtvis att fortsätta att krävahans frigivande. Det gäller här, som vi säger, en manifestation av hansinsatser under , då många tusentals människor räddades tilllivet. Nationaldagensom helgdag, m. m. Internationellthar han visats stora ärebetygelser. I många länder är han hedersmedborgare. Manhar på olika sätt manifesterat sin stora respekt för . Men vihär i har inte gjort det. Det är det som och jag harefterlyst i flera motioner. RaoulWallenbergs insatser till mänsklighetens fromma är vi helt eniga om, OlleSvensson. Det gäller just detta att vi tycker att det land han representerade isin diplomattjänst i under det året också borde visa den respekten ochhylla hans insatser på det sätt som vi har föreslagit. 49 (vpk) replik: Det gäller här adelsväsendets kvarlevor, och vi skall inte gå inytterligare på frågan om förvaltningen av egendomar, eftersom den behandlas iett annat utskott. Men jag har en betydande bunt tidningsreferat, som inte ärsärskilt smickrande för den sidan av saken. Det har förekommit rubriker somRiddarhuset missköter sina skogar och Adelns skogar hotar att växa igen. Denfråga som vi behandlar i anslutning till detta betänkande gäller resterna av adelssystemet i statliga förordningar. Riddarhusordningen återfinns i svensk författningssamling. Jag menar att den inte hör hemma där. Det ger den officiell prägel när det i 33 § heter: "Beslutes avridderskapet och adeln ändring eller tillägg uti denna riddarhusordning, överlämnas beslutet därom till regeringen för stadfästelse." Ridderskapet och adeln beslutar alltså, och regeringen stadfäster. Det är sådana regler som jag menar bör mönstras ut. Låt det som är historia få vara historia! Statligå\förordningar skall återspegla dagens samhälle. ' Närdet gäller frågan om lägren under kriget uppfattade jag att åter i den frågan efter anförande, och det ärbra. Jag skall bara säga ett par saker i anslutning till det som han refereradetill i utskottets betänkande. Utskottet hänvisar till dåvarandeförsvarsministern interpellationssvar , men denframställningen stod inte oemotsagd i , inte ens från socialdemokratiskthåll. FredrikStröm, framträdande socialdeinokrat, pekade på att det utöver kommunister ocksåfanns syndikalister, socialdemokratiska ungdomar och partilösa, däremot intenazister, i dessa läger. , framträdande socialdemokrat, starktengagerad i rättsfrågor, gjorde en mycket kritisk genomgång av lägrenslaglighet. SvenLindroth, som då var ordförande i , gjorde påpekandet attdessa åtgärder knappast var ägnade att stärka försvaret utan t. o. m. kundeförsvaga det. Det borde utskottet tänka på när det skriver om det allvarligaläge som vårt land befann sig i under . Kom ihåg att hotetkom från Nazityskland och att internering av kommunister och andra radikalapersoner, som hade åsikter misshagliga för den anpassningspolitik gentemotNazityskland som vissa kretsar bedrev, var grunden för denna verksamhet.Riksdagens konstitutionsutskott bör ha särskild anledning att uppmärksammabrott mot grundläggande fri- och rättigheter, även om de har begåtts för ettantal årtionden sedan. 50 ()rephk: För vill jag påpeka att det, som han säger, finns ettökat engagemang för nationaldagen och . Det är inte hellerså att staten helt ligger utanför detta. Det finns i varje län en kommitté -jag fillhör själv en sådan - som genomför arrangemang och stimulerar tillarrangemang . Men jag tycker inte att vi behöver gå längre på den härpunkten utan menar att det finns tillräcklig grundval för detta firande. Beträffandeolika akfioner mot våldet tycker jag att man när det gäller samhällets heltpreventiva åtgärder kan gå fram på de ordinära vägarna. De kan genomföras underparlamentarisk medverkan, i kommittéer och även vid behandling av förslag somframförs här i genom utskottsväsendet. Däremot är det värdefullt medopinionsbildning, och i det avseendet kan man lita till de ideella krafterna. TillNils vill jag säga att jag fortfarande anser att vi gott kan behålladen kvarleva som vi har när det gäller bestämmelser om adeln. Jag står fast vidhemställan om avslag på motion och reservation i detta hänseende. Nationaldagensom helgdag, m. m. Anf.51 () replik: säger att vi nu skall gå fram på de ordinarie vägarna.Jag undrar då varför statsministern och regeringen tog initiativet till attbilda en särskild organisafion på det ideella området. Det fanns redan fidigareett antal ideella organisafioner. Anf.52 () repfik; Jag menade att det just nu medanledning av den utveckling som ägt rum behövs en särskild manifestation på dethär området. Jag tror att det skall ha en viss opinionsbildande betydelse.Därmed vill jag inte underskatta de möjligheter som andra existerandeorganisafioner har att delta i arbetet. Folkrörelserna betyder mycket. Men närdet gäller samhällets åtgärder, och det var det som min replik avsåg, får manlita till de organ som finns. En sådan särskild parlamentarisk, poUtisktsammansatt kommission som föreslås i motionen behövs inte. 53 (): Ett av de ärenden vi nu har uppe till behandling, punkt nr 11, är iordets egentliga mening unikt. Det gäUer frågan om ekonomisk ersättning till enenskild person, byggnadsingenjören . Redan frågans karaktärgör ärendet ovanUgt; dess många turer gör det i sitt slag enastående. Olofaf Forselles fungerade , , sområdgivare, konsult och byggmästare åt och dess verk. Omfattningen avhans arbete framgår av att en förteckning över de skilda uppdrag som han haftupptar 1 400 rubriker. ständigt anUtades på nytt vittnar omatt uppskattade hans arbete, vilket präglades av stor sakkunskap. deltog iden arkitekttävling som Nationaldagensom helgdag, m. m. utlystes inför denplanerade ombyggnaden av . Hans förslag kom dock inte i fråga förutförande. Efter tävlingen uppstod tvist om af Forselles medverkan liksom omrättsförhållanden i övrigt i anledning av för utförda arbeten; entvist som ännu inte bringats till ett slut men som drivit af Forselles tillekonomisk ruin. inte fick något gehör för de ekonomiska anspråk han riktademot öppnade han, genom sitt företag , enprocess. Det visade sig då att genom förvaltningsstyrelsen varberedd att tillerkänna af Forselles en viss ersättning. Föratt bereda väg för en uppgörelse i godo återkallade af Forselles sintalan mot i tingsrätten. Med detta lät sig dock förvaltningsstyrelseninte nöja. Den yrkade att tingsrätten genom dom skulle lämna af ForseUes talanutan bifall, af Forselles medgav detta i förvissningen om attförvaltningsstyrelsen därefter skulle ge besked om vilken uppgörelseman var villig att träffa. Såvisade sig emellertid inte vara fallet. För att över huvud taget utreda frågankrävde förvaltningsstyrelsen att domen skulle vinna laga kraft. Därmed skulleaf Forselles förlora varje möjlighet fill rättslig prövning om förhandlingarnainte ledde till en uppgörelse. Hansåg sig därför nödsakad att överklaga tingsrättens dom. Av psykiska ochekonomiska skäl har han dock inte orkat fullfölja ärendet till högsta instansutan tingsrättens dom fick vinna laga kraft, vilket förvaltningsstyrelsenunderrättades om . Idecember beslöt förvaltningsstyrelsen att tillerkänna afForselles ett belopp ex om . med början den 1 november1986 och med upphörande då af Forselles uppnått . Jagskall inte gå in på frågan om i vilken utsträckning af Forselles ursprungligaanspråk var berättigade. Endast en domstolsprövning i sak och ej endastformellt hade kunnat avgöra detta. Fakta är att af Forselles under ett pardecennier gjort stora tjänster, att händelserna i samband medriksdagens ombyggnad bringade honom fill ekonomisk ruin och att kampen förekonomisk upprättelse varit förödande för honom. Denfråga jag ställer mig är därför en annan: Har i den situation somuppkommit agerat på ett försvariigt sätt? Enligt min uppfattning måste denfrågan besvaras med nej. Förvaltningsstyrelsenhar till en början ställt sig kallsinnig fill en uppgörelse i godo. Först närärendet anhängiggjorts vid domstol vaknade förhandlingsviljan. Särskiltanmärkningsvärt är då att förvaltningsstyrelsen krävde en laga-kraftvunnenogillande dom i tingsrätten som förutsättning för förhandlingar. Försf skullesåledes motparten i svårt ekonomiskt underläge tvingas avstå från varjemöjlighet till rättslig prövning i sak, och därefter skulle förvaltningsstyrelsenge sitt ensidiga besked om ersättningens storlek. Iett rättssamhälle som vårt bör självfallet försöken till uppgörelse i godokomma först och prövningen i domstol stå till buds när andra vägar att kommaöverens uttömts. Detta torde vara god sed i skilda slag av tvister.Förvaltningsstyrelsens agerande på denna punkt grundar en stark moralisk rätt för af Forselles attfå sin sak prövad på ett generöst sätt. Vadinnebar då förvaltningsstyrelsens beslut? Från detta dras skatt så att . återstår.Socialhjälpsnormen i är . förhyra, totalt ca . ersättning "ex " till Olofaf Forselles uppgår således inte ens till det stöd en socialnämnd är skyldigatt ge varje medborgare som hamnat i ekonomiskt trångmål. Dentacksamhet förvaltningsstyrelsen känt för två decenniers hängivet arbete kaninte ha varit överväldigande. Någon ersättning för mer än ett decenniums arbeteför ekonomisk upprättelse ges inte alls. Hurhar detta kunnat ske? Vi motionärer från fyra av partier ger enmöjlig förklaring. Förvaltningsstyrelsen har under denna mångåriga tvist varitpart i ärendet. Styrelsen har kommit fram till att en ersättningbör utgå. På den punkten vill jag trots allt ge förvaltningsstyrelsen etterkännande. Men det är självfallet inte tillfredsställande att samma organ somuppträtt i egenskap av part också bedömer vad som är skälig nivå påersättningen. Det borde ske av en oberoende instans med förmåga attkänslomässigt höja sig över konflikten. Vi föreslog att detta organ skulle varakonstitutionsutskottet. KU har tyvärr låtit dennakalk gå ifrån sig. Det beklagar jag. Nuåterstår, såvitt jag kan se, endast en hedersam väg ur detta dilemma. Den angesi det särskilda yttrande nr 2 som fogats till KU:s betänkande. Förvaltningsstyrelsenkan själv ta initiativ till en förändrad ersättning. Det skulle kunna sättapunkt för ett ärende, som alltför länge fått kasta en skugga över den storasatsning som tillskapandet av byggnader innebar. Nationaldagensom helgdag, m.m. Idetta anförande instämde och (båda m). 54 ALEXANDERCHRISOPOULOS (vpk): I mitt anförande kommer jag att tala om två motioner som jag skrevunder den allmänna motionstiden. De tas upp i reservationerna 2 och 5 i detbetänkande vi nu behandlar, och jag yrkar bifall till dessa reservationer. Ireservation 2 sägs att hos regeringen bör begära åtgärder som syftartill att skapa en ny nationalsång. Förstoch främst måste jag förklara att syftet med motionen inte är att avskaffanationalsången och inte heller att angripa den nationella känslan, patriotismeneller kärleken till hembygden - tvärtom. Det är ett försök till en idédebattsom skulle innebära att man lyfter upp den nationella känslan och patriotismenfrån en allför diffus och förlegad symbol och ger den en ny substans, ett nytt,påtagligt innehåll som har med dagens verklighet att göra och med de verkligakänslor som folk har för sitt hemland. Dettextmässiga och idémässiga innehållet i den nuvarande nationalsången härstammarfrån en epok i historia som är förbi. Det var stormaktstidens,erövringskrigens och den territoriella expansionens epok, då patriotismen i dehärskandes intresse var en nationalchauvinism. Det var under den tiden manpräglade och myntade ideal som gick ut på att det var ärofullt att erövra andraländer och att det var ärofullt att stupa i främmande Nationaldagen som helgdag, m. m. land försin kung och sitt fosterland.