prot · GB0931 · 1987-12-31 00:00:00 — Tillsist, herr talman, skall jag kommentera den än så länge saknadebilstödspropositionen. sade när budgetpropositionenpresenterades att "den kanske enskilt största delen av våra medel går fillen bilstödsreform. Vi har pengarna men av flera orsaker kan den inte genomförasförrän . En proposifion kommer 1987." Och, som sagt, den harännu inte kommit, men den är efterlängtad. De handikappade börjar bli otåliga.De har väntat på denna angelägna reform. Bilstödet är en förutsättningför att handikappade skall kunna delta i samhällslivet. anser attpersonkretsen, dvs. även de som inte förvärvsarbetar eller studerar, skallkunna bli berättigad tiU bilstöd. Jag vill meddetta yrka bifall fill reservafion 2. 183 (): När vi nu har en debatt med anledning av regeringens skrivelse tänkerjag inte överdriva skillnaderna i ambitionsnivå vad gäller handikappolifikmellan regeringen och . Jag förmodar att ambifionsnivån är högockså hos regeringspartiet. Men vi har en hel del olika åsikter om vilkaåtgärder som är de mest meningsfyllda i sammanhanget. Jag vill särskilt peka påden, som jag ser det, största skillnaden - och det är den grundläggande synenpå hur samhället skall se ut. Centerpartietskrav på ett decentraliserat samhälle har inte vunnit mycket gehör hossocialdemokraterna. Koncentrationsutvecklingen har fortsatt tämligen ohämmat.Om det vittnar de senaste befolkningssiffrorna från landets olika delar. Dettaleder till att avstånden i avfolkningsorterna ökar meUan livets olikafunktioner, och det leder till en segregering i koncentrationsorterna avboende, arbete och serviceutbud. Ensådan här utveckling drabbar särskilt de människor som av oUka skäl är beroendeav att leva och vistas i omedelbar närhet till sin bostad - och då naturligtvisinte minst personer som är handikappade. Detsom handikappade grupper i första hand efterlyser är ju inte specialinsatserutan mer ett samhälle, som är så utformat att det inte utestänger människor medhandikapp. Det är ett rättmätigt krav, som man alltför lätt bortser ifrån närman driver på en utveckling, som framför allt tar till vara de starkastegruppernas intressen. Jagvill peka på ett exempel som hör hemma i det här sammanhanget, nämligen debesparingar som regeringen har initierat för skolans del. Här råder det en storåsiktsskillnad mellan regeringen och , som kommit till uttryckinte minst i det anslagsbelopp vi har föreslagit. Om man beskär kommunernasmöjligheter att förbättra kvaliteten på skolan, att behålla mindre skolor, attha små klassenheter, att behålla personella stödresurser osv. - då går detnaturligtvis omigen ut över de svagaste grupperna, i detta fall de handikappadebarnen. De behöver allt stöd de kan få för att vara väl förberedda för ett livi vuxenvärlden och på arbetsmarknaden. Jagskulle kunna ta fler sådana här exempel, men det jag har sagt är bara enfingervisning om att handikappades intressen inte tas fill vara enbart genomriktade insatser på område. De måste finnas med i ett övergripande sammmanhangpå område efter område. Enligtundersökningar som bl. a. gjort har handikappademänniskor i en lägre levnadsstandard än andra grupper. Handikappade harsämre bostad, begränsade möjligheter till utbildning, svårare att få arbete ochsysselsättning, sämre möjligheter till en varierad och rik frifidsverksariihet. Ävenom det inte är fillåtet att diskriminera människor i , förekommer ändåinslag av förtäckt diskriminering mot handikappade, vilket vi naturligtvismåste komma till rätta med. Det är mot den bakgrunden som vi i centerpartiethar föreslagit en utredning för att pröva formerna för en ombudsmannaverksamhet,vars uppgift främst skall vara att ta till vara de handikappades rätfigheter iförhållande fill den diskriminerande attityd de möter på samhällslivets olikaområden. Vi beklagar att vi inte fått gehör för detta krav. Områdetför vård och omsorg ser inte särskilt bra ut just . Utvecklingen harmålmedvetet styrts mot enskilt boende, vård i hemmet och en avveckling avinstitutioner och specialistkompetens, inte minst inom psykiatrin. I stort setthar det rått enighet om den här utvecklingen. Det skall vi inte sticka understol med. Men vi har bl. a. från varnat för en alltför våldsampendelsvängning. Det måste finnas gränser för vad som kan anses vara rimligtoch humant också i den här utvecklingen. Avallt att döma har det också gått för snabbt i fråga om att föra över ansvar ochverksamhet från landstingen till primärkommunerna. finns det storaproblem på många håll. Det är människor med handikapp av olika slag som kommeri kläm. Kommunerna har t. ex. inte alls klarat av att fillhandahållagruppbostäder såsom det var tänkt. Inom finns det betydande problematt brottas med. Många hoppar av sitt vårdyrke av olika skäl. Arbetet är tungt,ensamt, dåligt betalt. Ofta framhåller man också att man känner sig otillräcklig,att man inte har fått den utbildning och det stöd som delvis nyaarbetsuppgifter kräver. Jagvet att regeringen är medveten om de här bekymren. Jag hoppas också att detskall innebära att vi kan bli överens om åtgärder för att förhindra en alltförensidig utveckling. Jaghar här i kammaren efterlyst regeringsförslag för att göraanhörigvårdarnas situation bättre. Jag väntar fortfarande på svar. Läget inomhemvårdsverksamheten skulle vara ännu svårare om inte anhöriga ställde upp istor utsträckning. Det var som anhörigvårdskommittén lade fram sittbetänkande och föreslog förbättringar. Jag undrar om kan hittadet betänkandet någonstans i sina lådor. Vi har från i motioner föreslagit en lång rad åtgärderför att underlätta för olika handikappade: arbetsmarknadspolitiska åtgärder,förbättringar av bilstödet, tillgång till tekniska hjälpmedel m. m. Jag harinte tänkt att närmare gå in på dem . Jag anser att det är omöjligt att hinnadiskutera alla dessa delfrågor. Jag räknar med att vi får tillfälle attåterkomma och då mer ingående behandla de frågorna. Jag yrkarbifall till reservation 3 i betänkandet. Uppföljningav handlingsprogram i handikappfrågor Uppföljning av handlingsprogram i handikappfrågor 184MARGO (vpk): En enig riksdag stod bakom handlingsprogrammeti handikappfrågor . Jag utgår från att vi är överens om attprogrammet skall gälla. Såvitt jag vet finns det också en enighet ombedömningen i uppföljningen av handlingsprogrammet. Enigheten ligger i att viser att mycket återstår innan vi närmar oss de fasfiagda målen om fulldelaktighet och jämlikhet för handikappade. Vad som skiljer oss åt äruppfattningen om huruvida -regeringens skrivelse skall föranleda någon åtgärdfrån sida och i så fall vilken. De borgerliga partierna ger i tre olika reservationer sinsyn på olika områden av handikappolitiken, där de anser att programmet intefullföljts. Vpk kan instämma i mycket av den kritiken. Men jag är inte säker påatt det har någon större betydelse för det fortsatta arbetet, om vi här ikammaren i detalj går igenom de olika områdena och granskar bristernaeller försöker rangordna dem och säga vilket som är värst - att vi harmisslyckats med att handikappanpassa kollektivtrafiken eller att vi har enotillräcklig färdtjänst, hemtjänst, boendeservice osv. Det är väldigt svårt attgöra denna rangordning. Det som måste vara angeläget nu är att undanröja vadsom har hindrat genomförandet av handlingsprogrammet. Det största hindret är, som vpk ser det, de nolldirektivsom ges alla utredningar. Nolldirektiv innebär att inga utredningar fårkomma med förslag som innebär ökade utgifter och nya kostnader, om de inte kanfinansieras genom en omfördelning inom området. Dessa nolldirektiv infördes aven borgerUg regering. Men den socialdemokratiska regeringen har inte avskaffatdem. Hur skall några förbättringar för handikappade kunna genomföras om de intefår kosta något? Om ni inte är beredda att frångå nolldirektiven förutredningar inom handikappområdet är era förslag inte trovärdiga. Vi skall också komma ihåg att något som drabbat människormed handikapp extra hårt under dessa år är att kommuner och landsting alltsedanslutet av fått minskade statsbidrag och ökade pålagor. Besparingarnai kommuner och landsting som tvingats fram för att minska statensbudgetunderskott har främst gått ut över de områden som har störst betydelseför människor med handikapp, dvs. vård- och omsorgssidan. Det är där kommuneroch landsting främst har skurit ned. Vad det egentligen handlar om är om solidariteten medhandikappade skall underställas ekonomin eller inte. Att visa generositetenbart i goda tider är inte solidaritet. Det är välgörenhet. Jag yrkar bifall till reservation 4. 185GUNNAR STRÖM (s): Det handlingsprogram i handikappfrågor somutarbetades i anslutning till det internationella är ett i fleraavseenden unikt dokument. I programmet har de handikappades situation påsamhällsområde efter samhällsområde analyserats, problem idenfifierats ochförslag till lösningar presenterats. Företrädare för samtliga fem riksdagspartier ochhandikapporganisationerna redovisade en gemensam syn på handikappadessituation och lämnade förslagtill åtgärder för att förbättra de handikappades levnadsförhållanden. Handlingsprogrammet är mycket omfattande, och de mångaförslagen är av starkt skiftande karaktär. De berör såväl staten,landstingskommunerna och primärkommunerna som företag, organisationer ochenskilda. Med anledning av detta gjorde beredningsgruppen följandekonstaterande i programmets förord: Det är inte vare sig prakfiskt ellerekonomiskt möjligt att undanröja alla de hinder inomolika samhällssektorer som försvårar för människor med funktionshinder att nåfull delaktighet och jämlikhet i samhället. Ett problem har varit denansträngda samhällsekonomin. Detta har utgjort ett hinder vad gällerkostnadskrävande reformer. Att utveckla samhällets stöd till handikappade har,och kommer även att ha, hög prioritet i regeringens politik. Trots att samhällsekonomin varit hårt ansträngd har betydande framsteg kunnat göras på en rad områden. Detta harmöjliggjorts genom en aktiv fördelningspolitik och ett effektivt utnyttjande avsamhäUsre-surserna. De handikappolitiska reformer som genomförts har utgjort enviktig del i regeringens samlade strävanden att uppnå ökad social trygghet ochrättvisa i samhället. Låt mig snudda vid en del av de åtgärder som vidtagits föratt stärka de handikappades trygghet: Avskaffandeav karensdagar inom sjukförsäkringen. Avskaffandeav de differentierade avgifterna inom sjukvården. Detta måste vara väsentligt ur handikappsynpunkt, i varjefaU vad gäller den ekonomiska tryggheten. I överensstämmelse med handlingsprogrammet har insatsergjorts för att ge handikappade ökade möjligheter till ett eget, självständigtboende. En förutsättning är dock att olika former av stöd- och hjälpinsatserkan ges. Den förändring av statsbidraget till den sociala hemhjälpen sominfördes skapar förutsättningar för utveckling och förnyelse av dennaverksamhet. Genom den nya lagen 1985:568, som trädde i kraft den 1juli 1986, har betydelsefulla steg tagits för att integrera psykisktutvecklingsstörda i samhället. Vad gäller utslagning från arbetslivet finns nu regler iarbetsmiljölagen som ger skyddskommittéerna ett ansvar för att arbetsanpassnings-och , rehabiliteringsverksamhet bedrivs för de anställda på arbetsplatserna.Sedan den 1 januari 1986 gäller som ett villkor för statsbidrag tillföretagshälsovården att den har kompetens och erforderliga resurser att bedömaanpassnings-och rehabiliteringsverksamhet. Låt mig helt kort nämna det resurstillskott, med syfte attförbättra handikappade elevers möjligheter till en god utbildning inomordinarie skolsystem, som utbildningsväsendet har fått. På kultur- och medieområdet har viktiga insatser gjorts.Bl. a. har statens bidrag för utgivning av talböcker och lättlästa böcker ökat. Handikappforskningenskall successivt förstärkas och utvecklas. Utskottets majoritet noterar medfillfredsställelse de åtgärder som regeringen har vidtagit för att nå målet omfull delaktighet och gemenskap i samhället för alla handikappade. Uppföljning av handlingsprogram i handikappfrågor Uppföljningav handlingsprogram i handikappfrågor handikapporganisafionernahaft för de framsteg som har nåtts i det handikappolitiska arbetet. Därför börsamhället ge handikapprörelsen goda villkor, så att dess ställning i samhäUetkan fortsätta att utvecklas och förstärkas. Utskottetkonstaterar dock att trots de många åtgärder som vidtagits är bristerna isamhället alltjämt omfattande. Detta påpekas också av föredragande statsråd iskrivelsen från regeringen. Utskottsmajoriteten vill därför understrykastatsrådets slutsats att politiken även måste inriktas på en rättvisfördelning av samhällsresurserna och målmedvetna förstärkningar inomhandikappområdet, för att målet om full delaktighet och jämlikhet skall kunnaförverkligas. Med det anförda yrkar jag bifall till socialutskottets hemställan ochavslag på samtliga reservationer. Den svenska handikappolitiken har vunnit respekt långt utanför landetsgränser. Det noterade vi i samband med aktiviteterna kring . Vihar åter upplevt det starkt i samband med att FN förlade sitt expertmöterörande uppföljningen av handikappårfiondet till och Stockholm.Regeringen presenterade i det sammanhanget en rad initiativ som syftade fillatt driva på det internationella implementeringsarbetet, som en följd avhandikappåret. Jag har senare haft tillfälle att med FN:s generalsekreterarediskutera den internationella situationen och de olika arrangemang som ärnödvändiga för att förstärka genomförandet av åtgärderna internationellt. Detär uppenbart att förväntas spela en betydelsefull roll i detsammanhanget. När den socialdemokrafiska regeringen tillträdde 1982 varhuvuduppgiften att få ordning på landets ekonomi. Trots detta har under den fidsom gått en lång rad olika åtgärder vidtagits för att förstärka olika insatserpå handikappområdet. Jag skall inte trötta kammarens ledamöter med enuppräkning. Jag hänvisar till det har redovisat. a.genomfördes sådana förstärkningsåtgärder inom det sociala området, inomutbildnings-, kultur- och kommunikationsområdena. Härtill kommer en radförstärkningar och effektiviseringar av insatserna på arbetsmarknadspolifi-kensområde. Enviktig fråga i det sammanhanget gäller handikappade ungdomar och derasmöjligheter till arbete. Den frågan bereds inomhandikappberedningen. Jag utgår från att vi snart kan få ta del av sådanaförslag från beredningen som gör det möjligt att på ett mer samlat och aktivtsätt ge stöd åt handikappade ungdomars inträde i arbetslivet. I avvaktan på attrehabiliteringsberedningen blir klar har arbetsmarknadsverket erhållitsärskilda medel för att kunna bedriva uppsökande verksamhet bland handikappadeungdomar, framför allt bland förfidspensionärer. Resultaten från dennauppsökande verksamhet är uppmuntrande. Regeringenhar också aviserat att vi anvisar 10 milj. kr. för utvecklingsarbetenär det gäller sysselsättningen av de allra svårast handikappade, den gruppsom knappast i dagens läge kommer i fråga för förvärvsarbete. För dem behöveråtskilligt mer göras. Vi väntar oss att framför allt kommunerna,i kraft av sitt ansvar genom socialtjänstlagen, skall bli aktiva med hjälp avde här pengarna. Den i särklass mest betydelsefulla reform, bådeprincipiellt och reellt, som genomförts på handikappområdet ärinförandet av den nya omsorgslagen. Som bekant trädde den lagen i kraft den 1juli , och bedrivs ett omfattande förändringsarbeteute i landsfingen. Regeringen följer detta arbete med stor uppmärksamhet. Avsärskilt stort intresse är det arbete som bedrivs kring de mycket svårtutvecklingsstörda och ofta flerhandikappade människorna, liksom kring de föromsorgslagen nya grupperna människor med barndomspsykos och de vuxna med hjärnskador. Arbetet inom den nya arbetsgrupp som prövar tanken om enutvidgning av omsorgslagen till ytterligare handikappgrupper är uppenbarligenmycket komplicerat. Arbetsgruppen har haft svårigheter att ta fram en lösningsom kan införas utan avsevärda biverkningar som följd. Det främsta problemet äratt de ganska betydelsefulla insatser som görs från kommunernas sida förhandikappade barn och ungdomar i så fall skulle överföras till landstingen.Detta skulle ske som både omsorgslagen och förarbetena kring lagentalar om en överflyttning av omsorgerna från landsfingen till kommunerna påsikt. enades ändå arbetsgruppen om att gå ut med ettförslag tiU uppläggning till handikapprörelsen för synpunkter. Förslaget gickut på att man skulle utvidga omsorgslagens personkrets till att gälla allahandikappade barn och ungdomar. Eventuellt skulle man också komplettera desärskilda omsorgerna med habiliteringsinsatser. Dessutom skulle man göra etttillägg i socialtjänstlagens 21 §, där insatser förhandikappade barn och ungdomar skulle preciseras och också förses medöverklagningsmöj-Ugheter. Det gäUde insatser som är typiska för , t.ex. av typen familjehem, kontaktperson, tillsyn, dock inte boendet. Tanken vardå att i konsekvensens namn skulle denna uppläggning omfatta också utvecklingsstördabarn och ungdomar. De synpunkter som har kommit in visar att både FUB ochRFPB, dvs. de båda organisationer som representerar de nuvarande grupperna inomomsorgslagen, är negativa till denna uppläggning och att andra handikapporganisationerär splittrade i samma fråga. Svaren och möjliga lösningar bereds inomarbetsgruppen. Det arbetet måste nu slutföras skyndsamt. Jag kommer inom kortatt begära en särskild rapport från arbetsgruppen där både arbetsläget och förutsättningarnaför att lägga fram konkreta förslag till lösningar redovisas. Ett annat viktigt handikappolitiskt område,som också har berörts av flera talare tidigare, gäller den nya tekniken ochdess utnyttjande på handikappområdet. erhöll arbetsmarknadsverket särskildamedel för att sätta i gång ett teknikupphandlingsprojekt som syftade till attlångsiktigt öka kunskapen om teknikens utnyttjande på arbetsmarknads- ochutbildningsområdena. Projektet har avancerat långt, och resultatet äruppmuntrande. har ett teknikavtal tecknats mellan arbetsmarknadsverket och Uppföljning av handlingsprogram i handikappfrågor Uppföljningav handlingsprogram i handikappfrågor industrin TeleNova.Avsikten är att 2 000 arbetsplatser, som då bygger på den nya tekniken och dessmöjligheter, skall tas fram. Det skall ske . Samtidigtmed detta kommer en rad olika utbildningsåtgärder som gäller både personal inomyrkesrehabiliteringen och andra viktiga personalgrupper inom området attgenomföras. Samtidigtmed detta har vi inom nu arbetat fram ett underlagvars syfte är att föra fram handikappaspekterna i det allmänna datapolitiskaarbetet. Det är ett initiativ som sker i enlighet med den senaste datapolitiskapropositionen. bereds detta åtgärdsprogram av de många olikafackdepartement som berörs av frågan. Vi väntar oss att vi efter' hand skallkunna presentera åtgärder som på ett naturligt och konkret sätt för inhandikappaspekterna i dataarbetet och därmed ger oss möjlighet att beaktahandikappades behov i den successiva utvecklingen på dataområdet. meddetta har styrelsen för teknisk utveckling fått särskilda medel för attytterligare utnyttja den nya teknikens möjligheter på handikappområdet. Ett annat mycket angeläget område för oss är att öka insatserna för småoch mindre kända handikappgrupper i vårt samhäUe. Medvetenheten om dessagruppers existens har bhvit större , men vi vet också att visuccessivt tillförs nya grupper genom den avancerade moderna medicinskatekniken. Regeringenhar nu gett särskilda medel för ett treårsprojekt som syftar till att delsinventera dessa gruppers situation, dels arbeta fram förslag till lösningar påhur man skall kunna tillfredsstäUa de speciella behov som dessa olika grupperhar. syftar hela arbetet fill att generellt stärka gruppernasställning i samhället. Arbetet skall ske i samverkan med det projektarbete somi dag bedrivs inom den nordiska . Jag har med denna långt ifrån fullständiga redovisning av olika akfivitetersom pågår på handikappområdet velat visa att handikappolitikendrivs vidare. Enligt regeringens uppfattning drivs den vidare både med breddoch med kraft. Självfalletfinns det en rad handikappfrågor också i den nu aktuella budgetdiskussioneninför det kommande budgetåret, men dessa insatser får vi komma tillbaka till isamband med presentationen av budgetpropositionen. Jagvill emellertid slufiigen på en punkt ge ett klart besked. Som regeringen utlovat kommer vi att presentera ett förslagtill bilstöd som på väsentliga punkter förbättrar det bilstöd som finns i dagoch som också innebär att vi utvidgar personkretsen. Av olika skäl kommerarbetet att redovisas i en särskild proposifion till vårriksdagen, och tankenär att reformen skall kunna träda i kraft . 187 (): Det är bara och jag kvar i aktiv tjänst av den Ullagrupp som skrev det program som ytterst ligger till grund för dennadebatt. Jag hade väl den våren aldrig trott att jag skulle få höra BengtLindqvist låta så, om inte nöjd men ändå tålmodig som han gör . tror jaginte att statsrådet är, men han låter väldigt tålmodig. Det var någonting stort som skedde den dag statsråd. Att någon direkt ur de handikappades egna led, med en erfarenhetoch en auktoritet som ingen annan i handikappvärlden, går in i regeringen somansvarig just för handikappfrågorna ingav stora förhoppningar. Jag skall alltså inte säga att jag har blivit besviken påBengt - jag vill över huvud taget inte söka sak med honom i handikappfrågor.Men jag kan ibland inte låta bli att undra hur det skulle ha sett ut för storagrupper av handikappade i om hade lyckats få sittparfi och den regering han fillhör med på Uka långtgående åtaganden som jagfick mitt parti med . Det har ändå gått mycket långsamt. Jag är helt medveten om att det i stor utsträckninghandlar om pengar och att det alltid är ont om pengar; Även om vi nu har enregering som talar om att ekonomi är god, och den blirbara bättre, skall vi kanske ändå inte tjata om mer pengar just . Men i programmet finns egentligen väldigt mycket somskulle ha kunnat föras längre framåt utan pengar. Allt handlar nämligen inte ompengar. En del handlar om principer som kunde ha drivits hårdare. Låt mig tanågra exempel. Vi var en gång, och jag tror att vi är det fortfarande,överens om principen att varje verksamhetsområde - det må vara offentligt ellerprivat - skall bära sina egna handikappkostnader som en alldeles normal kostnadi verksamheten. Men går jag fill årets socialhuvudtitel hittar jag fortfarandeunder anslaget G5. Ersättning till för texttelefoner. Det är inte bara telefonapparater - det är ocksåtelefonväxlar, de som kallas för texttelefoncentraler. När de växlarna kom tillaccepterade vi - för att över huvud taget komma någon vart - att det fick bUett anslag under socialhuvudtiteln, men ingen hade väl trott att det alltidskulle förbli det. Det handlar inte om så väldigt mycket pengar - det är litet drygt24 miljoner på hela anslaget. Men nog kunde man väl snart få över det tillteleverkets vanliga kostnader och inte ha ett slags välgörenhetsanslag påsocialhuvudtiteln! Det bärs ut en och annan dagstidning på kassett ochöverförs en och annan på radio. Det går också på särskilda anslag. Kunde maninte snart åtminstone börja försöka att få det betraktat som en alldeles vanligkostnad i tidningsverksamhet? Jag vet att det är svårt och kan krävalagstiftning och allt möjligt otäckt, men ändå - man kunde kanske börjaförsöka. Det är ju så att tidningsexemplar kostar olika mycket attproducera och distribuera av många skäl, bl. a. beroende på var folk bor. Jagvet en period när fyrvaktaren på i fick roddut fill sig för . Det kan inte ha gått ihop. Det gördet inte med kassetter heller. Men om man slår ut kostnaden på allatidningsprenumeranter är det ingen imponerande utgift. Sådana saker kunde man tala om. Jag hinner inte ta upp såmånga - det får vara ett exempel. Men, statsrådet , det finns också endel som har blivit sämre och icke bättre. Dit hör framförallt hjälpmedelsförsörjningen. Det är inte så länge sedan vi ansåg det alldelessjälvklart att den som skulle avgöra om ett visst hjälpmedel skulle filldelasen handikappad eller inte var