prot · GB09122 · 1987-12-31 00:00:00 — Det är ett rimligt krav på attförutom att se till det bästa i sak även vara något så när konsekvent i debeslut som fattas. I statskontorets arbetsuppgifter bör affärsverken därför,enligt vår uppfattning, exkluderas helt. När det gäller myndigheter med anknytning till försvaretär datasäkerhetsarbetet närmast en del av deras normala arbetsuppgifter. Vikan därför inte heller här finna att statskontoret har något att bidra med somväsentligt kan förbättra säkerhet och sektretess inom dessa. Erfarenheternafrån upphandling av s. k. basdatorer bekräftar detta. Mot den bakgrunden föreslår vi att de uppgifter som enligtpropositionens avsnitt 3 avses tilldelas statskontoret inte skall orrifattaaffärsverken och försvarsmyndigheterna, utan avgränsas till de civilaförvaltningsmyndigheterna. Det enda område där det enligt vår mening finns anledningatt inkludera affärsverken är ÖCB:s samordning av beredskapsplanering avse- Därigenom kan inte bara regeringens utanäven andra myndigheters behov av insyn i affärsverkens arbete med säkerhet ochsekretess beaktas i erforderlig utsträckning. Vad som i de här sammanhangen ärutomordentligt viktigt är att ÖCB får de resurser som behövs för att kunnagenomföra sina arbetsuppgifter. Vidare måste relationerna mellan statskontoretoch ÖCB konkretiseras. Datasäkerhetsfrågorna är av vital betydelse, och det finnsmånga som arbetar på att gé en ledande roll inom det här området.Därför hoppas jag att de här frågorna kommer att bli ännu bättre i sinkonkretion. Statens användning av informationsteknologi i ADB harhitfills i vissa avseenden inte varit särskilt framgångrik. Betydandekostnadsöverskridan-den, förseningar och tekniska problem har snarare varitregel än undantag. Detta beror dock mer på brister i inblandade myndighetersförmåga att utnyttja hjälpmedlet, samt på en förkärlek för komplexa,centraliserade systemlösningar, än på hjälpmedlet som sådant och de möjlighetersom det erbjuder. En betydande del av de stora statUga ADB-system som är idrift behöver genomgå omläggning i större eller mindre grad. Flera orsaker kananges till detta. Systemlösningarna är gamla, i flera fäll från 1960-talet.Successiva mindre förändringar har medfört att underhållskostnaderna nu ärmycket höga. Systemen tillfredsställer inte nuvarande krav på användarvänlighetoch arbetsmiljö. Datorerna är oekonomiska, sårbarhets- och säkerhetsskydd ärinte tillfredsställande osv. Mot denna bakgrund är det tillfredsställande attregeringen nu lämnar förslag beträffande omprövning, förnyelse och förvaltningav vissa ADB-system. För oss känns det särskilt glädjande, eftersom vi i stortsett i motioner föreslagit just detta. Förslaget ipropositionen överenstämmer i stort sett på varje punkt med de förslag som vitidigare har lämnat. Vi vill därför tillstyrka de åtgärder som föreslås i dethär avseendet. Den föreslagna formen för översynen är dock enligt våruppfattning inte helt tillfredsställande. Enligt vår mening erfordras en betydligt effektivareorganisation för att denna mycket omfattande och kvalificerade uppgift skallkunna genomföras med acceptabelt resultat. Till stor del är den allvarligasituationen, som statsförvaltningen i detta avseende nu hamnat i, en följd avoskicklig hantering av dessa frågor i och på statskontoret.Att nu filisätta en särskild beredningsgrupp inom regeringskansliet- meduppgift att ta fram underlag fill stöd för regeringens ställningstagande tillstörre ADB-investeringar - vilken "förutsätts inte själv utföra något omfattandeutredningsarbete" eftersom "statskontoret och RRV bör kunna biträdaberedningsgruppen rried särskild expertis och utredningsresurser" är heltotillräckligt. Det är ungefär som att tro att man kan stoppa en snölavin genomatt sätta upp ett spjälstaket. Det erfordras kraftfullare insatser. Motsvarande situationer har inträffat i andra länder och inågra av delstater, om än inte i samma relativa omfattning. Det norrrialasättet att söka komma ur problemet är att tillsätta en speciell "task force"med mycket hög kompetens och en fristående ställning i förhållande till deorgan som varit inblandade, och som kanske därför har en alltför starkknytning till de förhållanden som skall åtgärdas. De insatser som erfordras ärav sådant slag attsedvanlig utredningsmetodik inte leder fill avsett resultat inom den korta fidsom står till buds för att analysera situationen och vidta de nödvändigaåtgärderna. En första insats bör därför vara att ta fram ett åtgärdsprogram. Utredningen av vilka förutsättningar som finns för hur destatliga myndigheternas datakornmunikation skall fillgodoses bör begränsastill att omfatta ett fåtal större datakommunikationsanvändare bland de civilaförvaltningsmyndigheterna, såsom RRV, , löne-och pensionsverketoch arbetsmarknadsverket. En större ambition leder sannolikt till enogenomförbar lösningsidé. Vi delar rent allmänt grundsynen att en standardisering ärväsentlig inom ADB-området. Den standardisering som bör ske inomstatsförvaltningen bör utgå från det internationella och europeiskastandardiseringsarbetet. Den bör även utgå från det standardiseringsarbete somutförs inom svenska standardiseringsorganisationen, SIS. Behovet av särskildainsatser från statskontorets sida inskränks därför, enligt våra tolkningar, ochmåhända bör statskontoret kunna utfärda tillämpningsrekommendationer sominnebär att man kan gå runt offentliga standarder. Inom vårt land har vi inom olika områden oftast strävatefter att skapa svenska modeller. Så har det även varit inom dator- ochADB-området. Dessa försök har nästan undantagslöst misslyckats. Den svenskamarknaden är för liten för att kunna bära de utvecklingskostnader som desvenska modellerna för med sig. Det enda undantag från dessa generellaslutsatser som kan noteras är viss inverkan på den ergonomiska utformningen avviss utrustning. De tankar beträffande utveckling av svenska programvaror somkan skönjas bakom vissa förslag i propositionen är lika orealistiska som deförsök att bygga svenska datorer som tidigare ägt rum och som förorsakat långafördröjningar och stora kostnader inom vissa samhällssektorer. Som exempel påvad vi menar kan nämnas de s. k. Bertil- och Ceciliaaffärerna, som statskontertgenomförde åt försvaret. Stora insatser av skattemedel har gjorts iform av subventioner och stöd åt bolag inom . Detta har medförtmärkliga effekter för datamarknaden i . Vi anser att detta är en dåligmetod att skapa en god utveckUng inom statsförvaltningen. Därför bör engrundläggande prövning ske av , dess uppgifter ochägandeförhållanden. Regeringen föreslår också att datorcentralen vidStockholms universitet, QZ, skall säljas till DAFA. Vi har inte i och för signågon invändning mot att QZ, som till en stor del utnyttjas för externauppdrag, överförs fill ett dataservicebolag. Vi har'emellertid fidigare imotioner föreslagit att DAFA helt eller delvis skall privatiseras. Regeringenbör enligt vår uppfattning låta utreda om det finns några vägande skäl för attnågon del av DAFA:s nuvarande verksamhet skall ligga kvar i statlig ägo. Jag ber att avslutningsvis få yrka bifalltill de reservationer till finansutskottets betänkande om datapolitik förstatsförvaltningen som har moderata företrädare. Anf.107 (): I boken beskrivs hur han i den grekiskasagan stal elden från och delade med sig till människorna på jorden -elden, som var en förutsättning för utveckling av handens skicklighet ochutveckling av kunskaper och som dittills endast haft tillgång till.Prometheus har också av diktare framställts som symbol för enideologi som tror på upplysning och på att kunskap kan spridas fill alla. Detgrekiska dramat om upplysning och kunskap är aktuellt . Vi har genom dennya tekniken, genom datorer, kommunikationssystem och datasystem, fått vår tidseld, som gett oss möjlighet att göra ett stort språng i industriell ochsamhällelig utveckling. Frågan för oss är: Hur styr vi utvecklingen? Fleraviktiga frågor lyfts förvisso fram, företrädesvis tekniska: Hur skall vistandardisera? Hur skall vi koppla ihop systemen? Hur skall vi bestämma ominvesteringarna? Vem skall utbildas, vem skall få tillgång fill kunskaper ochhur skall det praktiskt gå till? Vianar att vi kanske inte ens kan nudda vid de verkliga effekterna av samhälletsdatorisering - de är så svåra att uttrycka, att det knappast går att göra annatän i tekniska termer. Det handlar på lång sikt om vår förmåga att tänka, kännaoch värdera, vårt förhållningssätt fill. varandra och fill samhället. Datorn ärett verktyg för tanken, och kommer vi att anpassa vårt tänkande efterverktygets begränsningar och dess möjUgheter, och därmed begränsas vi. Datorerär begränsade, trots allt vad~experter försöker få oss att tro. Vårtperspektiv är snävt, och de tekniska argumenten skjuts i förgrunden, eftersomde är så spännande och så svindlade snabba. Andra, mer återhållsamma argumenthörs mindre. Ambitionernaär stora att se en helhetssyn och att ta ett helhetsgrepp samt att bygga inanvändarstyrning. Erfarenheten visar, att den dag systemen skall köras i gångär ändå det viktigaste att tekniken fungerar. Attvälja perspektiv och diskutera perspektiv är viktigt. I den bok jag nämnde gerde två författarna, , en bra beskrivning av ettområde. De har tagit en bil som exempel på hur många perspektiv man kan se. Konstruktörenser bilen som en lösning på ett tekniskt problem, som en del av ett störretrafiksystem. Bilen kan vara ett sätt att organisera samhällets transporter.Den kan vara en faktor som påverkar miljön - den bullrar och förorenar. Den kanockså vara ett säkerhetsproblem. Den styr hur vi väljer att bo och hur vibygger och lokaliserar arbetsplatser. Politikerhar kanske andra värderingar. Bilen är i vårt land en stor industri som germånga människor levebröd. För andra av oss människor är bilen en njutning - attköra, att putsa och att meka med. Den representerar också ett regelsystem pågator och vägar. Den kan ha ett psykologiskt värde som statussymbol och sommedel att komma ut i naturen och njuta. Författarnas"point" är att utvecklandet av datorsystem på samma sätt har olikaperspektiv, och det måste vi inse. Detär ungefär dessa tankar som har legat bakom när i partimotionenpåpekar att varje myndighet har sin ADB-historia och sitt Prot.1987/88:122 t perspektivatt utgå från. När vi efterlyser mer lyhördhet för människors behov avintegritet ligger också tanken på olika perspekfiv bakom: Det ligger även bakomtalet om offentlighetsprincipen, som måste tas med från början som ettperspektiv på hur systemen skall konstrueras. Vad är användarvänlighet, eller användarstyrning, när detkommer till kritan? Är det att den enskilde på den enskilda arbetsplatsen fårstyra och påverka prototyputvecklingen? Är det att den enskilde verkschefen fårbestämma? Eller är det att facket får bestämma? menar att datoriseringens effektivitet ståroch faller med att den enskilde anställde har kunskaper, känner lust, glädjeoch delaktighet i arbetet. Det känner han knappast för ett system som ramlarned fixt och färdigt från skyn och som styr hur han skall sköta sinaarbetsuppgifter. De stora system som byggdes för länge sedan hade andraperspektiv än dem som läggs på byggandet . När nu de äldre systemen måstegöras om, låt oss dä inte begå samma misstag igen! Små, decentrala system germedborgare och anställda utrymme för sina olika perspektiv. Med dettavill jag yrka bifall till reservation nr 1. Reservation nr 4 handlar om personalkompetensen och hurden bör användas och utvecklas. Där tas risken upp för att kvinnorna ifortsättningen, hksom , kommer att göra de jobb som männen inte villha, om man inte mycket medvetet styr, ställer krav och förväntar sig en annanarbetsdelning. vill inte konservera värderingar som säger att någratänker -männen - och andra gör - kvinnorna. Den vägledning som SIPU enligt förslaget skall arbeta utbör alltså innefatta en strategi för hur kvinnors erfarenheter och tystakompetens att "göra" kommer att användas. Den vägledningen skall tasfram snabbt, och därför bör SIPU få en bestämd tidsram att arbeta efter. Det ärbråttom - vi har talat alltför länge, och är det fid för handling. Jag är glad över att utskottet delar synsätt,dvs. att det är självklart att även privata utbildningsarrangörer skallanvändas i statlig utbildning, liksom vår syn på att utvecklingen avutbildningsmaterial kan ske även av privata utbildningsarrangörer. I reservafion nr 7 tar samtliga borgerliga partier upparbetsmiljön. Vi pekar även på andra risker än bildskärmarna och menar att denoro som statligt anställd personal känner också känns av alla andra som arbetarmed datorer. Därför är det fel att forma en poUtik bara för den statligapersonalen - allas oro måste tas på allvar. Problemet bör överlämnas fillexpértmyndig-heten, dvs. arbetarskyddsstyrelsen, med direktiv om att helafrågan om ADB-utrustningens egenskaper och kringorganisation skall ses över. I reservationen tas också upp att STU i samverkan medindustrin borde få ett konkret uppdrag att utforma demonstrafionsprojekt kringdatorstödda arbetsplatser för handikappade. Reservation nr 8 gäller säkerhet och sekretess. Riksdagengav ÖCB ansvaret. I regeringens förslag har detta entydiga ansvardelats upp, och det vill vi reservanter inte vara med om. Redan 1986konstaterade statskontoret i en undersökning - som hemligstämplades ochkallades terroristbibeln - att säkerheten i statens system var låg och sårbarhetenhög. Delta hade sårbarhetsberedningen tidigare kommit fram till. Vad har då hänt ? Iprincip inte mycket. SÅRB lades ner. Efterträdaren, SAMS, har inte funnit sinaformer. Detta vUle ge en knuff framåt genom att utse enmyndighet med övergripande ansvar. menar vi reservanter att regeringen återdelat upp detta ansvar och "snuttifierat" det på ett sätt som vibefarar kommer att fördröja säkerhetsarbetet ytterligare. Självfallet är den enskilda myndighetens eget ansvar heltavgörande, men det är fortfarande otydligt uttryckt och fortfarande dåligt käntute hos myndigheterna. Bifall alltså fill den gemensamma borgerligareservafionen I reservation 9, också den gemensam för de borgerliga, tarvi upp förslaget om en förenklad beslutsprocess vid ADB-investeringar. Vitycker att proceduren även efter regeringens förslag till förenkUngar är aUtföromständlig och utdragen. Vi tycker att statskontorets roll även ifortsättningen är alltför dominerande över den enskilda myndigheten.Statskontoret skall vara en konsult som man frivilligt anlitar i kraft av desskompetens och överblick, inte för att man måste. Vi menar också att varjemyndighet skall ta ansvar för utvärderingen av sin verksamhet och i deningående ADB-investeringar och ADB-rutiner samt göra egna överväganden omalternativ. Då blir ansvaret entydigt, och det går inte att krypa bakom någonannan. Jag vill också säga att jag tycker utskottet uttrycker ennyanserad och realistisk syn på standardisering. Det sägs ju inte rent ut, menunderförstått ligger att det är självklart att invandrarverket ochbilprovningen inte kan ha samma system för sina huvuduppgifter, dvs. Självfallet skall vi använda den internafionella standard somfinns och delta i arbetet med att utveckla nya standarder, t. ex. inomgränssnittsområdet, men fillämpningen, den enskilda myndighetens sätt att lösasina uppgifter, så att medborgarna blir till freds, kan knappast standardiserasäven om vissa inslag i uppgiften kan lösas med standardiserade verktyg. Denenskildes kunskap och erfarenhet måste finnas med och tas till vara. Alla skallha del av elden, precis som en gång visade. Till slut skulle jag vilja ställa fill anfingen BoHolmberg eller samma fråga som vår partimotion inleds med: Vadinnebär den samrådsskyldighet som åberopas i propositionen,oftast när statskontoret är den ena parten? Och vem fattar beslut om de somskall samråda inte kommer överens? Finns det någon vetorätt för den ena ellerför den andra? 108 (): Det betänkande som vi nu diskuterar behandlarpropositionen om datapolitik för statsförvaltningen och de motioner som väcktsi anslutning fill denna. Här finns några reservationer som är med påoch som jag tänkte beröra. och har på ett bra sättbeskrivit en del av de reservationer som vi har gemensamt, och därför kan jagbegränsa mitt inlägg i de delarna. I reservation 1 från och , som MargittaEdgren har berört, anför vi att propositionen inte har lagt tillräckligt storvikt vid sådant som integritetsaspekterna, offentlighetsprincipen ochsamhällets sårbarhet. Sårbarhetsfrågorna är för övrigt ett område som är ganskaförsummat av den 9 protokoll 1987/88:122 nuvarande,regeringen. Vi tror att sårbarheten skall kunna minimeras. Det beror delvis påhur datasystemen byggs upp. Självfallet påverkar detta i sin tursamhällsutbyggnaden i stort. Enligt vår mening innebär en centraliserad och allmäntutnyttjad informafion en risk för intrång i'medborgarnas personligaintegritet. Vi vill särskilt betona att det är nödvändigt att tidigt iproblemanalysen, systemarbetet och programutvecklingen lägga vikt vidintegritetsaspekter. Allmänt anser vi att stor restriktivitet bör råda när detgäller att använda datateknik för att kontrollera mänsklig verksamhet ochenskilda individer. Vidare anser vi att det är viktigt att man redan iinledningsskedet av ett ADB-införande utgår från en aktiv allmänhetsinsyn imyndigheternas informationssystem. Detta innebär att system och program skallkonstrueras så att de blir tillgängliga för medborgarna i enlighet medoffentiighetsprin-cipen. Jag vill slutligen i anslutning till denna reservationframhålla den kanske mest väsentliga generella åtgärden för att uppnåförbättrad säkerhet, nämligen att decentralisera register och registerföring.Att dela upp stora, centrala datorsystem i mindre, regionala är troligen denbästa åtgärden för att stärka sekretessen och minska sårbarhets- ochsäkerhetsriskerna. Vad gäller reservation 2, angående den statligakompetensen inom ADB-området, vill vi framhålla följande. En viktig uppgift iregionalpolitiken är att medverka till kompetensuppbyggnad i alla delar avlandet vad gäller framtidsteknologi. Sett ur detta perspektiv skulle, enligtvår mening, en radikal decentralisering av myndigheternas dataverksamhet ochdatasystem vara angelägen. Det finns en risk för att förhoppningarna om depositiva effekter som utlovades när man började bygga upp dataverksamheten iform av möjligheter till decentralisering tyvärr har satts på skam, när man nuser fillbaka. I reservation 12, angående samverkan mellan stat, kommunoch landsting, menar vi att myndigheter och organisationer själva måsteutveckla sina datasystem, vilket självfallet också gäller kommunerna.Statskontoret bör, som vi framhåller i centermotionen, ha en konsultroll.Centrala direktiv och riktlinjer får dock inte förhindra en utveckling anpassadefter kommunens egna behov och förutsättningar. Eftersom de övriga reservationerna harberörts av andra, ber jag att med detta få yrka bifall till reservationerna 1,5, 7, 8, 9 och 12. 109JÖRN (vpk): Från vpk:s sida har vi tre synpunkter på detfortsatta arbetet med datoriseringen i statsförvaltningen. Den första gäller inverkan på arbetsorganisationen, som vitycker inte har blivit behandlad på ett adekvat-sätt i betänkandetsmajoritetsskrivning. Vi menar nämligen att staten bör vinnlägga sig om att haen mycket bestämd social och politisk profil i datoriseringsarbetet. Det är juså med denna nya teknologi att den kan, beroende på hur den läggs upp ochorganiseras, leda till väldigt olika sociala och arbetsorganisatoriskaresultat. Den kan leda till att man får en ökande grad av elitism och en ökandegrad av fragmentisering av det mänskliga arbetet och till vidgade klyftormellan olika grupper av anställda när det gäller kompetens och möjlighet attmanövrera utrustningen. Vi skulle vilja se den andra möjligheten förverkligad.Det finns nämligen enstaka praktiska exempel på att man med den nya teknologinkan åstadkomma en rakt motsatt struktur, en mera utjämnad grad av kompetens, enallmän höjning av allas kompetens och därmed också en betydligt större grad avjämlikhet i arbetsförutsättningarna och större möjlighet för olika individeratt träda i stället för varandra och få insyn och förståelse för varandrasarbete, att ersätta varandra vid sjukdom, ledighet osv. Med en sådan merutjämnad demokratisk arbetsorganisatorisk struktur kan man också göra olikavinster - inte bara så att kompetensen blir mer jämnt spridd och man utnyttjarmänniskors kompetens på ett bredare plan utan man får allmänt sett en merdemokratisk struktur och en mer demokratisk typ av beslutsfattande. Man överflödiggörmycket av den vidskepliga koncentrationen på chefsfunktionen som är så populäratt låna som modell från det privata näringslivet. Vår andra synpunkt gäller staten som beställare och därmedockså som styrare av delar av dataindustrins verksamhet. Det är nog bra att detfinns självständighet och decentralisering inom förvaltningen, men det finnsockså avsnitt och punkter där ett samlat uppträdande är det som kan leda tillde bästa effekterna. En samlad statlig beställarstrategi är just ett exempel pådetta: om man har en medveten gemensam målsättning för vad man vill åstadkommamed datorisering inom förvaltningen är det också bra om man kan uppträda med ensamlad beställarstrategi gentemot tillverkarna och på det sättet få till ståndskräddarsydda lösningar, som passar just förvaltningens behov - vilka som allavet är annorlunda än exempelvis det privata näringslivets. Man kan också tvingadataföretagen att leverera sådan programvara och utrustning som är lämplig ochanpassad för de sociala och politiska mål man vill sätta upp för förvaltningensverksamhet. En tredje synpunkt som vi har velat framhålla är att maninte får driva rationaliseringsaspekten alltför extremt - detta sagt med allrespekt för att arbetet skall rationaliseras. Det finns ju många exempel på atthandläggnings- och beslutstiden inom förvaltningen bör och kan nedbringas. Mendet handlar inte om att driva rationaliseringen på samma sätt som vid ettindustriellt löpande band. En rationalisering frigör ju mänsklig arbetskraft,och denna bör inte slås ut utan användas för de många eftersatta behov somfinns inom förvaltning, myndighetsutövning och annan offentlig verksamhet, därman just behöver frigöra mänskliga insatser, där man behöver merkontaktskapande, där man behöver större möjligheter för olika kategorier avanställda att delta i översikter, analyser och diskussioner om arbetets ochverksamhetens mer långsiktiga och principiella uppläggning. Man bör utnyttjadenna frigjorda kapacitet på det sättet, tillföra förvaltningen den, och intebara se på den kvantitativa aspekten av rationaliseringar. Jag vill framföra en avslutande synpunkt på ett avsnittdär vi inte lägger fram något yrkande, eftersom vi har räknat med att denfrågan kommer upp i ett senare skede i den process som gäller datoriseringen avförvaltningen. Jag avser frågan om offentlighetsprincipen. Vi anser att dettidigare alltför mycket har varit de ledande inom förvaltningen som har setttill användaraspekter, medan man underskattat de problem som övergången frånpappers- 1987/88:122 handlingar till databaserade uppgifter skapar när det gäller möjligheter för medborgarnaatt få insyn. Jag vill särskilt peka på att det blir nödvändigt att framöverordentligt definiera begreppet offentlig handling på ett sådant sätt att detbUr anpassat till det nya mediet - och blir det så att det vidgar och inteinskränker den offentliga insynen. Med detta, herr talman, vill jag yrka bifalltill reservationerna 2, 6 och 7. 110 (): betänkande nr 25 fill årets gällerdatapolifik för statsförvaltningen. Till det utskottsbetänkande har fogats 13reservationer. Jag instämmer för min del i det som sadeinledningsvis, nämligen att vi egentligen är mycket litet oense och att vi iutskottet borde ha kunnat bringa ned antalet reservationer åtskilligt. Men såblev inte fallet. Ireservation 1 tar och upp frågan om den fortsattainriktningen av datapolitiken för statsförvaltningen och i reservation 2behandlar vpk samma sak.