prot · GB0985 · 1987-12-31 00:00:00 — Men om inte har någonting emot att jag besvarar den skullemitt svar vara att det naturligtvis blir en fortsättning på vårt agerande iMellanöstern-frågan; Jag kan tala om att äger rum ett sammanträde meden företrädare för och en för PLO här i för attresonera om man kan hitta någon öppning. har vi ett nordisktutrikesministermöte, dä vi skall ta upp frågan för att se på vad sätt vitillsammans kan agera för att åstadkomma en lösning. Efter det följer, som LarsWerner vet, samtal i och som egentligen skall gälla andrating men där också den här frågan skall tas upp. Jag vill inte på något sätt överdriva möjligheteratt utöva något inflytande över processen, men vi bör rimligtvis göra vad vikan. Vi skall inte heller underskatta våra möjligheter. Vi har en unik positionför vi kan tala förtroligtoch uppriktigt med alla parter, och vi har dessutom varit engagerade i områdetlänge och gjort insatser genom bl. a. och . Man vet att viinte agerar för egen skull utan för att hävda internationell rätt. Detär också en tillgång och ger oss vissa möjligheter. Beträffande skall jag ge ett vådligt kort svardå det-gäller företagens agerande. Jag är naturligtvis väldig missnöjd med ochtycker väldigt illa om att de kringgår det som är svenska folkets mening med debeslut som vi har fattat. Kan vi stoppa det, skall vi göra det. Men vi börrimligtvis avvakta utredning innan vi fattar ett beslut.Möjligheterna är nog dess värre ganska begränsade. Så kommer jag tillGunnel frågor. Vi ärberedda-dethar jag sagt tidigare - att positivt pröva stödet till palestinierna och UNRWA.Vi har tillsatt en projektgrupp. Jag fick en propå där nere på sjukhuset. Därlåg det pojkar sönderslagna och sönderskjutna. De hade legat där två månaderoch behövde annan vård, rehabilitering. Men sängarna behövdes till nya offer.De ville att vi skulle skicka dit en expert på rehabilitering för att hjälpadem att bygga upp ett rehabiliteringscentrum. Det är ganska självklart att vibör göra en sådan insats. Sedan till vitboken om vapenhandel. Det finns få saker somplågar mig så mycket som det som kommer fram om svensk vapenhandel. Som jagsagt förut bör den byken tvättas ordentligt och offentligt. Ju förr vi gör ossav med den sörjan, desto bättre. Inte vet jag om en vitbok kan reda ut det här.Nu finns det väldigt många utredningar, både polisiära och andra. Vi fåravvakta resultatet av dessa innan vi fattar några beslut. Vi är inte alls likgiltiga inför konflikten i . Enlösning på tragedin där kan bara åstadkommas i direkta förhandlingar mellan departer som är indragna. Vi gör vad vi kan i samtal med och isamtal med företrädare för den eritreanska befrielserörelsen för att försöka fåparterna närmare varandra. Jag får om ett besök av Etiopiensutrikesminister. Det är alldeles självklart att den här frågan tas upp idiskussionerna med honom. När det gäller har en mycket klarinställning. Det är ett olöst kolonialt problem och kan bara genomförhandlingar mellan parterna, vilket också FN har beslutat om. Vi har ställtoss bakom kravet på en folkomröstning för att avgöra områdets framtid. Inteheller när det gäller är det rätt att säga att vi har svikitdem. betraktar som ett kolonialt område. Att vi inteställt oss bakom resolutionen beror på att i förslaget inte beaktas allarelevanta omständigheter, bl. a. folkomröstningen. Det är alltså vårförhoppning att Nya Kaledo-nien-frågan fortsättningsvis skall kunna få en merkonstriiktiv behandling. Men vår uppfattning har vi inte ändrat i grundfrågan. Då det gäller de franska provsprängningarna har viprotesterat mot dem i mänga sammanhang, bl. a. då president var här.I alldeles otvetydiga ordalag talade vi då om var står någonstans. har jaghunnit besvara de flesta av frågorna. Till måste jag säga att det alltid är med enväldig spänning och viss förväntan man går till debatt med honom här ikammaren: Skall det bli attack, eller det skall bli omfamning? Den här gångenvalde han något slags mellanformoch gav sig på inte mig utan kabinettssekreteraren, som ju inte kan svara idebatten. Jag tycker att ni skall döma oss efter våra gärningar och då förståatt vi menar allvar. Vi hade då det gäller Östersjöförhandlingarna elvapartiledarsammanträden och utrikesnämndens sammanträde. Det var sammanträdendär vi gav och tog. Jag har mänga gånger försäkrat - och jag menar det - attgenom att vi gav och tog på detta sätt tillfördes förhandlingarna mångapositiva element som de annars hade varit utan. Bakom det uttalandet liggernaturligtvis också en djup respekt för andras uppfattningar. Det handlar inteom något försök att pådyvla andra en överlägsen socialdemokratisk uppfattning. Följgärningarna mer än orden! Då tror jag att slutsatsen bara kan bli en. Så till : Det är inte någon medveten kantringi utrikesdeklarationen över till en mer propalestinsk inställning. Enligt minuppfattning kan man inte vara proisraelisk utan att vara propalestinsk.Problemen går inte att lösa om man inte tar hänsyn till det palestinska folketsrätt till självbestämmande och eget land. Då får de inte bestämma som de vill, säger . Jo.det menar jag. Ett folk skall ha den rätten. Även om de skulle fatta ett beslutsom vi tycker är ofullgånget, skall de ha den rätten. Där finns det ingenprutmån i folkrätten. Jag delar helt uppfattning om att detvore en olycka om skulle ställa sig bakom sanktioner mot . Detfinns ändå, , en väldig skillnad mellan och . ISydafrika bad de som kämpar för frihet och demokrati att vi skulle ta tillsanktioner, och vi följde detn. I , som är en demokrati, vill de somkämpar för en fördjupad demokrati och framför allt för en fredlig lösning avproblemen att vi positivt stödjer och framför allt de krafter som derepresenterar. Skulle vi med sanktionsåtgärder isolera de krafterna, spelar vide reaktionära krafterna i händerna. Jag vill på allt sätt göra klart att jag inte har fallitoffer för något önsketänkande då jag ändå har framhållit vissa positiva drag i vadjag har mött där nere. Jag har så länge varit engagerad i detta att jag vet hurstora svårigheterna är.' Det finns nu en medvetenhet på PLO:s sida - där man förutsade att man ville ha alltihop - om att det är två folk som gör anspråk påsamma bit land, och då de nu förstår att ingen kan få ,utan måstekompromissa, tror jag dem när de säger detta. Deras erfarenheter är sådana attde rimligtvis bör ha denna inställning efter allt lidande som de har genomgått. Sedan inser jag farorna och att tiden håller på att rinnaoss och dem ur händerna. De extrema krafterna på båda håll växer i styrka. Detgäller dem inom som anser att landet har en biblisk rätt till Västbankenoch , och det gäller de fundamentalistiska krafterna bland palestinierna, spmockså växer i styrka. Därför menar jag att vi tillsammans måste verka med kraft som vi har för att om möjligt hjälpa dem att finna en fredlig lösningpå problemen. Under detta anförande övertog förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. 12 () replik: Utrikesministern får nog tyvärr finna sig iden situation som han är i, nämligen att ha det yttersta ansvaret för densamlade utrikesledningens agerande. Som både och hår påpekat finns det något av ett mönster i det uppträdande som vi ser;vänlighet och samförstånd från utrikesministern och partipolitiska piruetteroch attacker från kabinettssekreteraren . Därför var hegemoniuttalandet ingen tillfällighet. Det varett uttalande som distribuerades officiellt av , och detvar eft uttryck för det vi ofta ser, nämligen ett försök att etablera ettpartis hegemoni över svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Det accepterar viinte och kommer icke heller att acceptera . Det finns dessutom ett mönster också när det gäller olikaåtgärder som vidtas. Jag har i andra sammanhang beklagat den tendens tillpolitisering av utnämningar till viktiga amassadörstjänster som vi har settunder . De försvagar utrikesförvaltningens möjligheter'attvärna nationens intressen långsiktigt. De försvagar också det partipolitiska stödetför delar av utrikesförvaltningens verksamhet. Det är, fru talman, absolut intebra.' Jag noterade i utrikesdeklarationen en annan sak, som måvara en bagatell. Vi hade en utredning där vi med stornoggrannhet formulerade svensk säkerhetspolitik. Det var försvarskommittén. Visatt, några stycken som finns i denna kammare, i tror jag ochdiskuterade och skrev. chef för den politiska avdelningentillhörde dem som var med och förde pennan. En av de frågor som vi diskuterade allra mest var: Finnsdet någon första, andra och tredje försvarslinjé i svensk säkerhetspolitik?Kommer utrikespolitiken först, eller är den tvåa eller trea? Var kommerförsvarspolitiken in, och hur är det egentligen med biståndspolitiken? Viformulerade oss med stor noggrannhet och sade att svensk säkerhetspolitik vilarpå två ben -utrikespolitiken och försvarspolitiken - och vinner sin styrka ikombinafionen av dessa. Det finns ingen första eller andra försvarslinje, utandet finns bara en. Men sedan återvänder man bara, från utrikesdepartementetsoch socialdemokratins sida, till de formuleringar som vi var överens öm att viskulle frångå. Det kan handla om tillfälligheter eller slarv och öaktsamhet.Men det finnsnågot av ett mönster i detta, och då måste vi sägaifrån, och detgör vi . Jag noterade att utrikesministern inte tog upp mittpåpekande vad gäller både hans eget och statsministerns kraftfulla markeringarmot de främmande inkräktarna i de svenska vattnen. De uttalanden som varviktiga när de fälldes ansågs inte viktiga när utrikesdepartementetpublicerade sin sammanställning - det tycker jag var synd. Detta är den fråga som kariskemer än någon annan upptar oss . Vad det handlar om just nu - i densituation som har skapats av den palestinska resningen - är att utnyttja detpolitiska momen-tum som faktiskt har uppstått avstillastående. Där tycker jag att vi skall uttala vårt erkännande för denamerikanske utrikesministern, som i en svår politisk situation har visat stortpolitiskt mod och lagt fram en fredsplan soni man kan ha synpunkter på vadgäller detaljer men som är den enda möjligheten attfå i gång en process som kan leda till någonfing vars detaljer vivare sig kan eller bör ha några alltför bestämda meningar om. krävs detpolitiskt mod i och men inte bara där. Det krävs detpolitiska modet hos PLO, som ofta har svajat fram och tillbaka - erkännandenibland och terrorism ibland - och därmed undergrävt litet av sin egentrovärdighet. Det krävs,också politiskt mod i och och även iKairo, där det verkar finnas. Såmycket kort till om det palestinska folkets lidande: Vi är nogmånga i den här kammaren som - om än under något mindre mediabevakadeomständigheter än för utrikesministern - har vandrat gatorna i ,, och och sett detta lidande. Men ett skall sägas: Detpalestinska folket har lidit icke bara under utan också underArabstaterna. Tragedin i gäller människor som inte accepteras av de andraarabstaterna, som, inte accepteras som medborgare i något arabiskt land utansom är parias i den arabvärld som de faktiskt tillhör. Det är inte bara Israelsom har begått historiska oförrätter mot det palestinska folket under desenaste decennierna. Det vilar en mycket tung börda också på de somhar behållit palestinierna i misär, behållit dem i flyktingläger och - som ifallet - över huvud taget vägrat erkänna dem som medborgare. Anf., 13 () replik: Följ gärningarna mer än orden, säger . Vi skall försökata utrikesministern just på orden i det uttalandet. Men det är, och förblir,önskvärt att ord och gärningar stämmer överens. Det gäller för alla, inte baraför utrikesministern utan för hela utrikesledningen. Det är särskilt viktigtatt det förhåller sig så när vi sysslar med utrikespolitik. I annat fall blirdet en påfrestning när det gäller det samförstånd och den ömsesidiga respektsom vi nu alla har bedyrat är en värdefull och nödvändig grund för svenskutrikespolitik. Utrikesministernsbedömning är att PLO har valt väg, att man har kommit till insiktom att det är nödvändigt att leva i fred, eller åtminstone att accepteraIsraels existens, för att få ett slut på oroligheterna och för att få tillstånd ett självbestämmande för palesfinska folket. "Jag tror dem",säger . Jag hoppas innerligt att har rätt. Mengärningarna får väl tala också i det sammanhanget, och de bör i så fall talasamma språk som dessa uttalanden. När PLO tar avstånd från terror och när manverifierar vad nu.har sagt om deras inställning, skall också jagtro dem. Tills vidare kvarstår dock en reservation, liksom det kvarstår enreservation beträffande möjligheterna för att de i som är beredda tillförsoning skall öka i antal och för att deras politiska styrka skall vara itilltagande. Men hoppet, delar vi, nämligen att det är deförsonande krafterna som har framtiden för sig och hoppet om att det är enriktig beskrivning att det finns grund för optimism i synen på . Detfinns ett inslag till beträffande utrikesministerns resa i som jagmåste få ta upp. Det gäller ett tidningsreferat från mötet med Syriensutrikesminister. Om tidningsreferatet är riktigt, gjorde utrikesminis- terettvåldssamtutfall mot det judiska folket, mot staten mot judar i allmänhet.Enligt tidningsreferatet satt den svenske utrikesministern tyst och baraskruvade på sig. Säg, , att det ärfel, att det inte var så eller- om det nu var så - att har dåligt samvete för att han integick i svaromål! Till slut, fru talman, vill jag konstatera att degrundläggande värderingarna, på vilka svensk utrikes- och säkerhetspolitikskall baseras, är gemensamma för de demokratiska partierna i riksdag.Jag hoppas att den diskussion som vi nu har haft skall kunnabliett mönsterockså för framtiden -dvs. att man undviker både överord som krav på hegemonioch att ett parti skall diktera innehållet - och att i stället den ömsesidigarespekten mellan partierna blir mönsterbildande för den fortsatta dialogen. 14GUNNEL JONÄNG (c) replik: Tack, utrikesministern, för svaren på mina frågor! Först några ord om . Jag vill säga en sak till CarlBildt; Palestiniernas lidande minskas ju inte därför att de utsatts för lidandeockså från andra. Det är vi kanske överens om. Sedan tror jag att det är bråttom när det gäller Israeloch Palestinafrågan. Det är bråttom med åtgärder. Jag är väldigt rädd för enaccelerering när det gäller metoder, som kan skada dem själva. 1 helgen var jag i och jag träffade då bl. a. enisraelisk judinna. Jag fick veta att hennes veckotidning, som skrev omockupationen på hebreiska och arabiska, hade dragits in och att en avredaktörerna hade dömts till fängelse utan föregående rättegång.Det är naturligtvis en allvarlig åtgärd i ett demokratiskt land. Jag fick ocksåinformation om att unga kvinnor som får missfall på grund av att de utsätts förtårgasattacker ökar mycket kraftigt i antal, I morse hörde vi atttelefonförbindelserna med har avskurits. Jag är, som sagt, väldigt rädd för en accelerering. Sådanahär metoder är naturligtvis inte bara till skada för palestinierna utan deskadar också och egen framtid, och det är också allvarligt. Jag vill understryka att vi i inte ställerupp på sanktioner mot , Men jag hoppas verkligen att utrikesministern vidmötet med de andra nordiska utrikesministrarna skall ha någotkonkret förslag att föra fram. Låt oss hjälpas ät när det gäller att ta ettansvar för försoning i , för en framtid för både israeler och palestinieroch för fred mellan israeler och palestinier! kommer, som sagt, att ta upp frågor rörandedels vapenexporten, dels . Jag vill dock bara säga redan nu att vi icenterpartiet finner den rapport som kom i tidningarna väldigt oroande.Rapporten handlar om de svenska företagen och deras fortsatta verksamhet iSydafrika. Den mesta verksamheten fortsätter, men handelsvägarna har blivitkrokigare. Vi är helt inne på att regeringen här måste ta initiativ och läggafram förslag som innebär att man stoppar handeln över tredje land. Så till Eritreafrågan. Jag tycker att man från regeringenssida bör undersöka om man inte skall ta upp Eritreafrågan i 4 protokoll 1987/88:85 sade att regeringen bör verka för en fredlig lösning pä ,eventuellt inom FN:s ram - frågan har inte behandlats där pä . När det gäller hänvisar utrikesministerntill folkomröstningen. Men det är faktiskt en dålig hänvisning. Vi vet attstora grupper av kanaker strax före folkomröstningen blev omringade av franskaspecialstyrkor som gick till attack med tårgas och batonger. Vi vet också attmotståndsfronten uppmanade befolkningen att bojkotta folkomröstningen om NyaKaledoniens oberoende. av kanakerna följde den uppmaningen, och det leddetill att röstade för fortsatt franskt beroende. Detta är verkligen inte"formellt oantastliga former", som regeringen har sagt. Sverigesomröstning i FN ligger inte alls i linje med våra grundläggande principer. Jagvidhåller att det är ett svek mot befolkningen. vill jag också tacka för denna debatt, som jagtror och hoppas att många kan känna glädje över. Det kan innebära att vi ifortsatt samförstånd tar vårt ansvar tillsammans i världen. Det behövs myckethjälp och mycket solidaritet. 15LARS (vpk) replik: Jag ber utrikesministern om ursäkt om jagråkade kalla honom för statsminister. Jagar självfallet nöjd med att få svarfrån utrikesministern. Det bästa kan ju vara gott nog i detta sammanhang. Jagär ännu mer glad över det positiva innehåll som jag tycker mig kunna spåra närdet gäller vad man tänker göra. Beträffande säger att han tyckerilla om det som sker och att han skall vara med och stoppa det om det går. Hansäger vidare att man måste avvakta utredning. Ja, det var justdetta jag frågade om. När kommer utredningen? Dét spelar faktiskt en rätt storroll när den kommer och vad det står i den. Sedan några ord om vitboken jag talade om beträffandevapenaffärerna. Vi borde nog inte kalla den för vitbok. Det skall nog vara enannan färg på den, är jag rädd. säger att byken måste tvättasoch att man skall avvakta polisutredningarna. Det är just därför att jag tyckeratt dessa utredningar dröjer så skandalöst länge, som jag ställde frågan om detinte vore vettigt att man från regeringens sida i någon form tog ett initiativ. Vi började med ett resonemang om en fri och öppen debatt ide utrikespolitiska frågorna. Jag håller helt med om det och erkänner värdet avenighet på utrikespolitikens område. Jag anser att vi inte skall söka onödig strideller skapa oenighet i utrikespolitiken, där det inte finns någon sådan, I detta sammanhang är jag kritisk mot utrikesministern.Han förbegick utrikespolitiska utflykter under det senastehalvåret i hopp om att de skall lugna ner sig och,rätta in sig i ledet. För anser jag att det är att gå för långt. Det är att ha överdrivnaförhoppningar om dem. Ta som exempel agerande i Angolafrågan,deras agerande i gränsförhandlingarna med , deras agerande iubåtsaffärerna, deras agerande i fråga om EG, deras agerande i fråga om denkärnvapenfria zonen och deras agerande i förhållande till UD och enskildaUD-tjänstemän, Allt detta och mera därtill pekar enligt min mening på attmoderaterna mer eller mindre medvetet söker strid i olika utrikespolitiskafrågor. då inteatt man från moderata samlingspartiet här går upp och talar om behovet avenighet. kanske en del tror att jag och andra gläds över detta,över att få avslöja och angripa . Det är fel. Vi sätter stort värdepå utrikespolitisk enighet, så länge den grundas på den traditionella neutralaoch alliansfria linjen. Vi är därför oroade över de piruetter som gång på.gånggörs ifrån moderata samlingspartiet. Det hade därför varit bra om hade talatklarspråk på den här punkten. Han brukar inte vara så buskablyg utanför dettahus i sådana sammanhang. Prot.a987/88:8516 mars 1988 ondgjorde sig över att jag intesade något ofördelaktigt om utflykter i olika ärenden i denutrikespolitiska terrängen. Han sade att det var en taktik som inte kundelyckas för att få dem stillsamma och anslutna till den allmänna linjen viföreträder. Jag tror att har helt fel. äregentligen en ganska fantastisk man - ja, det är inget att skratta åt. Han härhär i debatten på allt sätt klargjort att vi är överens om allt viisentligt isvensk utrikespolitik. Jag skulle kunna räkna upp en lång rad frågor som hanhär nämnt och där samförstånd råder. För att visa vilken kraftfull oppositionspolitiker han ärkastar han sig emellertid över kabinettssekreteraren och inte över mig ochsvensk utrikespolitik. Det kan jag lämna därhän. fortsatte sedan med frågorna om politiseringenav ambassadörs-tjänster. Ja, visst är det värt en diskussion. Vi har också sagtatt vi skall ha en diskussion om detta. Jag har gått igenom listorna överambassadörsutnämningar för tillbaka. Det visade sig då att deborgerliga regeringarna har gjort som de socialdemokratiska regeringarna. Omdessa nyförvärv utifrån kan man säga att de ibland har varit en väldig styrkaatt få in utrikesförvaltningen, medan de ibland har varit en flopp. Jag skall nämna ett exempel som ligger nära påstår att var ett utomordentligt nyförvärv tillutrikesförvaltningen. Men en annan företrädare till får väl lov attbetraktas som en utrikespolitisk flopp. Man skall dock ha en möjlighet att förvärva folk utifrån,liksom det skall finnas möjligheter för diplomaterna att ställa sin erfarenhettill förfogande på andra områden. Vi försöker skapa bryggor i det avseendet.Jag tror att svensk förvaltning över huvud taget tjänar på det. Sedan till de kraftfulla markeringarna motubåtskränkningarna som inte har kommit med i sammanställningen. Uppriktigtsagt, så har jag inte sett ;sammanställningen. Jag tror dock att harrätt när han säger att han inte har hittat denna fråga. Det kan bero på attIngvar uttalade sig i Rapport-om jag minns rätt. Jag vet däremot med bestämdhet att det jag sade förekom iett tal, utan stolpar, i Folkets hus i etf särskilt sammanhang. Jag menar vartenda ord av vad jag sade. och jag är beredd att upprepa dem här- nämligen attjag med stor beundran har följt den svenska marinens ansträngningar, också utetill havs, attklara dessa problem. Det låg ganska nära till hands att tro att efter det inte har lyckats med sin uppgift, så skulle man ge upp. Jag fann precis motsatsen.Man hade visst inte givit upp, man hade tvärtom ökat sina ansträngningar. Manhade fått bättre utrustning. Marinen har blivit skickligare och därmedfarligare för dem som kränker. Det var därför jag sade att till slut skall fanta dem som kränker gränser. I detta sammanhang vill jag gärna ge eneloge till flottans män. Sedan till frågan om . Schulzplanen - utan tar ställning till dess möjligheter - har vissa fördelar och vissa brister.Den lider av en alldeles kolossal brist på palestinier. De är ju en avparterna. De måste rimligtvis finnas med vid förhandlingsbordet och företrädasav representanter som de själva utser. Som vi ser det, måste det vara PLO.Efter det resonemang jag har fört där nere, tvekar jag inte påden punkten. Jag tror vidare, och det är ett reformistiskt sätt att sepå saken, att man inte innan en process har startat kan klara ut vad processenskall sluta med - bara att processen skall grundas på de folkrättsligaprinciper som gäller. Det har FN slagit fast i resolutionerna 242 och 338. Detär därför viktigt att processen kommer i gång . Jag troratt det under processens gång kommer att växa fram möjligheter att nå deresultat som sannolikt är de enda tänkbara för att man skall kunna åstadkommaen bestående fred. Jag vet inte hur mycket allvar menade medatt fråga om jag i ett samtal med utrikesminister hade låtit honomvräka okvädinsord över det judiska folket och sedan suttit där utan att ge svarpå tal. och jag känner varandra så väl att han vet att jaginte åkte dit för att stryka någon medhårs. Jag har fört väldigt öppna, frankaoch uppriktiga resonemang med alla parter, och jag kan försäkra dig om att detinte under samtalen med utrikesminister eller presidentAssad, med vilken jag talade , förekom antisemitiskainslag. Däremot förekom uttryck för en djup misstro mot det israeliskaledarskapets vilja att verkligen åstadkomma fred.