prot · GB09124 · 1987-12-31 00:00:00 — "saluförs mycket våldsförhärligande produkter, som på olika sätt förintarvarandra. Det handlar om plastfigurer, rollspel och dataspel. Leksakerna i formav plaslfigurer är dock inga avbilder av föremål som använts i verkUga krigunder . De ger i stället ett slags sciencefic-tionartad syn påframtiden . Dessa grymma varelser som saluförs ochmarknadsförs förmedlar en otäck livsstil för våra barn." ,som i samband med en seriös behandling av motionen har hört såvälbarnmiljörädet som företrädare för producenter och handel, tycker med anledningav motionen att del är angeläget att man möjligt når en uppgörelse, sommedför att sådana här gubbar av utpräglad våldskaraktär försvinner frånmarknaden. Därefter anför utskottet: "Skulle det visa sig att en godtagbaröverenskommelse inte kan nås får frågan om lagstiftning tas upp tillprövning." Jag har här fill talarstolen tagit med två exemplar av de s. k.maslerfigurer som motionen hänvisar till och som av m. fl.anses förmedla "en oläck livsstil till våra barn". Den ena figurenkallas för och representerar det goda. Den andra är en representant förondskan. Del finns fiera liknande plastfigurer. Del skall alltså bli förbjudetatt saluföra des.sa leksaker. De är de i särklass mest älskade leksakernaav pojkar i åldern . Därefter lappar barnen intresset för dem ochövergår till andra sysselsättningar. Fråganom hur långt skall gå när det gäller alt utfärda ett förbud är enpolitisk fråga - men också en konstitutionell fråga i så måtto att MargaretaPersson och vill begränsa medborgarnas självbestämmanderätt.Barnmiljörådet, vars existens har motsatt sig ända sedantillkomsten av dess föregångare, har genom sitt agerande i denna fråga visatsig motsvara våra värsta föraningar. Verksamheten tycks gå ut på att i förstahand tillskapa handelshinder och i övrigt införa förbud inom områden som är ochskall vara föräldrarnas ansvarsområden. Vi har mellan och barnmiljörådet å ena sidan ochhandelns organisationer å andra sidan en frivillig överenskommelse, somförbjuder saluförande av krigsleksaker. Detta har på intet sätt förhindrat attbarn jagar varandra med iräsablar och skriker pang, pang med vattenpistoler.Men i stort sett har vårt samhälle accepterat att barn inte har tillgång tillvad som mer allmänt menas med krigsleksaker. Ett besök på en allmän lekplatsvisar dock att en s.k. föräldraimporl tycks förekomma. Närdel gäller plastfigurer är dock situationen en annan. Barn tycker om attutveckla sin fantasi. försvarar ett garage, en borg eller ett tåg motluftangrepp från delta hemska monster, som fäller ut sin träkloiga hand ochdärmed kan skada . Barnmiljörådetkommer, som jag ser del, att se som sin uppgift att i första hand förbjudadessa leksaker, och barnen kommer att förmenas Konsumentpolitiska frågor m. m. rätten att välja andra än av barnmiljörådet godkändaprylar. Jag ser detta såsom en skrämmande utveckling. Men det finns också en annan sida av saken. Underriksdagens debatt om utvecklingen av den europeiska marknaden betonades avflera talare från alla partier utom vpk värdet av att vi inte inför nyahandelshinder. Tvärtom är det önskvärt att vi anpassar oss till de regler som gällerinom EG. Jag vill tillägga att officiella politik ju ärfrihandelsvänlig. Vad lagutskottet gör med sin skrivning är att i principupprätta nya handelshinder. Jag vill därför fråga utskottets socialdemokratiskaledamöter i vad män de anser att utskottets skrivning står i harmoni med deregler som gäller för svensk frihandel. Är det nationella säkerhetshänsyn manskall åberopa vid ett importförbud i detta sammanhang? Vilken paragraf skallman kunna göra trovärdig när det gäller att förhindra import till vårt land avplastgubbar? Utskottels moderata ledamöter har i ett särskilt yttrandemed synpunkter på utskottets motivtext framfört som sin åsikt att betänkandetbär omisskännliga spår av beskäftighet och förnumstighet, som man vänder sigmot, och har anfört att betänkandet innehåller skrivningar, som man inteställer sig bakom. Men utskottets andra ledamöter: ni verkligen att manskall överväga lagstiftning, om en överenskommelse mellan berörda parter omförbud mot sådana här plastgubbar inte kommer till stånd? Det pågår en debatt om förtroendet förpolitiker. Jag anser att agerande i samband med de av barnenälskade gubbarna allvarligt bidrar till all motivera ett bristande förtroendeför och dess ledamöter. Dessutom - och det finner jag lika allvarligt-åsidosätter man i hög grad föräldrarätten, föräldrarnas ansvar för sina barnsutveckling och föräldrarnas förmåga att själva fatta beslut om vad barnen skallfå leka med. Om ett förbud skulle komma till stånd, skulle alla de tiotusentalsföräldrar som har glatt sina barn med efterlängtade leksaker drabbas av dåligtsamvete men dessutom - och troligare - förstärkas i sitt förakt förpolitikernas roll i vårt svenska samhälle. Jag skall inte ställa något yrkande. Jag villdock varmt uttala den förhoppningen alt regeringen, sedan en överenskommelse omförbud mot sådana här plastgubbar inte har kommit till stånd och regeringen dåskall överväga lagstiftning, kommer till slutsatsen att lagstiftning om förbudmot plaslgubbar inte bör komma i fråga. Regeringens ledamöter bör i dettahänseende inhämta räd från eventuella barn och barnbarn. 17INGA (vpk) replik: Egentligen förvånar mig inte . Del är väl ett inlägg i den moderata frihetsdebalten - man skall fågöra varandra hur illa som helst, och inga skall bry sig om det. Det är klartall inte bryr sig om huruvida barn far illa. Jag tycker att anförande var oerhörtcyniskt. Hon talade om dessa "älskade" plastgubbar. Det visar att honinte har förstått mycket av den debatt som faktiskt pågår om det skadliga i attse på våld och all leka med våldsprodukter, vilket det här är fråga om. Detkommer all få följder senare . Konsumentpolitiska frågor m. m. Hundratals forskningsrapporter visar det skadliga i atthandskas med våld. 1987/88:124 Man trubbas av om man leker medvåldsprodukler eller ser på våld. Såsom förälder tror jag skulle behöva ha en lagsfiftning i ryggen. Näringslivet sköljer överbarn och ungdomar med skadliga produkter. Det är då nödvändigt att hjälpaföräldrarna med en lagstiftning. trodde att poUtikerföraklet skulle öka, omriksdagen fattar ett beslut om att förbjuda dåliga produkter. Men tvärtom tordepolitikerföraktet öka, om vi inte vågar säga ifrån om dåliga saker. Jag trorfaktiskt att tycker att dessa produkter inte är dåliga. Detmåste vara så, eftersom hon gjorde detta inlägg. Andra utskottsledamöter haremellertid uttryckt sin oro över våldsprodukterna. Så uppfattar jag utskottelsskrivning. Men har en helt annan utgångspunkt, när hondebatterar krigsleksaker och våldsprodukter. 18 () replik: Även från sida föreligger jumotioner i denna fråga. Men jag delar inte uppfattning attförtroendet för politikerna skulle naggas i kanten härvidlag. Dagens debatthänger inte samman med friheten att lägga fram enskilda motioner. Den rättentillkommer ju faktiskt oss riksdagsledamöter. Jag vill emellertid än en gång peka på behovet av allmarknadskrafterna tar ett ansvar - ett ansvar för produkten och ett ansvar förkonsumenterna, som i det här fallet är barnen. Jag är myckel tillfredsställdmed den skrivning som vi har kommit överens om i lagutskottet. Vi följer denhär frågan. Vi har haft ordentliga hearings med företrädare för berördaorganisationer, och vi har fått se ganska otäcka videofilmer. Jag menar alltså att här måste branschen ta sitt ansvar.Detta har också ställt upp på, och förbundet har fått tillstånd en form av överenskommelse som gäller branschorganisationerna. Men sedanförekommer del ju en handel utanför branschorganisationerna. Jag anser att det är viktigt att vi för den här debatten.All vi skall tillgripa lagstiftning i alla ärenden anser jag däremot inte, ochjag tror mycket på ansvar och självsanering. 19 () replik: Jag instämmer vad sade, att mitt inlägg var ett inlägg i denmoderata frihetsdebalten. I övrigt föredrar jag alt få debattera med MargaretaPersson. 20 () replik: Herr talman!Ingrid får ju snart chans att debattera med . Men jag vill ändå berätta för att jag bori en stadsdel i som är mest kabel-TV-ulbyggda stadsdel. Jag har via föräldrar, lärare, förskollärare och andra fått höra hurdan utvecklingen av barnens lekar har varit. Det behövs ingen forskning för alt visa på detta - man ser del direkt. Det gäller just de program som "lyckliggör" barnen,enligt , med den här typen av figurer. 3 protokoll 1987/88:124 Prot.1987/88:124 Vi har, som sade, sett utvecklingen när detgäller dataspelen som barn sitter med. Vi säg iutskottet spel där libyer skulle dödas. inte hadeblivit skjutna fördes till slut upp på en plattform där de halshöggs en och enoch där huvudena ramlade ner i en korg och blodet skvätte omkring. Del härsitter våra barn och leker med. Jag har läst intervjuer med barn som talar om,att de inte kan sova därför all de tycker alt det här är såruskigt. Men kompisen har haft spelet, och därför vill man pröva på del och sevad det är. Det är i åldrarna upp lill 14 och som man upplever de här nyaväldsinslagen så hårt att man inte kan sova . Vi måste med gemensamma krafter se till att motverka denhär utvecklingen och det här våldet med alla medel och, om sä behövs, enligtmin mening med lagstiftning. 21 () replik: tog upp något helt annathär - de våldsinriktade dalaspelen och videovåldei. Videovåldsdebatten harriksdagen fört, och den skall vi inte återuppliva här. När det gäller dataspelen håller jag helt med om att delär skrämmande alt föräldrarna inte i högre grad kan kontrollera vad barnensysslar med. Det finns åtskilliga dataspel som är trevliga och roliga, medgrodor och annat. Men vad vi diskuterar här är en motion av MargaretaPersson, vilken är helt inriktad på att barnmiljörådet skall få gå ut ochavgöra alt dessa leksaker, som i marknadsförs av , beläget nere imin landsända, genom lagstiftning skall förbjudas. Jag tror det är viktigt alt vi,när vi diskuterar våld, skiljer på våld och våld. Om det här monstret far utmed sin treiungade hand, så flyter inget blod på , som den andra figurenheter. Barnen har roligt med spelet, och jag vänder mig myckel bestämt mot allett barnmiljöråd skall sitta och hindra mina barn eller barnbarn från att lekamed det som de tycker är roligt. Jag bedömer definitivt inte väldsriskerna härvidlag somstörre än våldsriskerna när man springer och leker runt sandlådan och närbarnen slåss på gräsmattan. Den verksamheten kan vi inte förhindra. Däremot kanvi förhindra den typ av våld som här talade om, men detvar inte detta som jag berörde i milt anförande. 22 () replik: Men ser då inte alt det finnsett samband mellan alla de här grejerna? Ser inte alt barnensinställning till våld förändras efter hand? Och att det inte flyter något blodpå innebär ju alt många barn inte förslår alt det i alla fall flyter blodpå kompisen, om man använder sig av hårda metoder. Det företaget har ju haftså gott rykte när det gäller kvaliletsleksaker, och jag tycker att man bordeåtergå till att producera kvaliletsleksaker och inte följa en amerikansk trendoch sälja sådan här smörja. 23MARGARETA (): Prot. Får jag först säga tiU altjag nästan hade svårt att dra på munnen när hon talade - annarsbrukar jag uppskatta humor och skämt i den politiska debatten. Men jag häpnadeöver den oerhört enkla världsbild som förmedlade i sitl inlägg.På sätt och vis är jag emellertid glad att bekände färg ochklargjorde alt man ansluter sig till den nakna kapitalismens företrädare, sominte har någon önskan att tillgodose barns intressen och hela vår kultursintressen - för del är ju detta den här debatten handlar om. Och har jag förfallit till - och det gör jagibland - att lycka att vi i har ganska likartade uppfattningar omvikliga saker, blev jag än en gång påmind om att så inte är fallet.Uppenbarligen finns del företrädare för. sorn inte drar sig för altförsvara de mest råa marknadskrafter. Vad är det som har hänt och vad är del som gör alt barnensmiljö har förändrats så mycket under 80-tatet? Jo, del är fråga om bådeförändringar i familjebild och förändringar i andra avseenden. Men det är ocksåen stor förändring i del kommersiella utbudet, riktat lill barn. Delta utbud ärkoncentrerat kring våldsprodukter. Det är sannerligen inte bara enskilda leksaker i form avplastfigurer som man serverar barnen. Vore det sä enkelt skulle väl ingenmänniska prata om förbud. Det handlar om en hel världsbild som man genom nyamediakanaler serverar. Det rör sig om våldsfilmer och reklam för våldsleksakeri.video och kabel-TV, seriemagasin som är våldsamma och utgör reklamför olika produkter, det är dataspel och TV-spel som ofta går ul på all barnetskall leva sig in i en situation och agera mördare på olika sätt, det rör sigom videofilmer i butiker. Då är det väldigt svårt för barnen ätt värja sig, ochför en förälder är del fullständigt omöjligt all skydda sitt barn på grund avatt utbudet är så massivt. Om tror alt det handlar om de härplaslgubbarna, då vet inte vad den här marknaden gäller. Det ärrena krigsfilmer som dessa figurer finns med i. Det är krigsland.skap somförekommer i leksaksbutikerna, del är dalaspel där barnen själva medlaserpisioler påverkar skeendet. Det är nazislhjältar, del är karalesparkar,det är halshuggningar, det är våldtäkter. Och en del av de här produkterna harredan färdiga egenskaper, färdiga namn. Barnen behöver inte längre använda sinfantasi. Alt barns beteende har förändrat karaktärfår vi nu allt fler bevis på. Lekarna har förändrats, och allt fler barnstugorrapporterar att även myckel små barn leker våldsamma lekar med samma aggressivainslag som finns hos de våldsfigurer de möter. Barnen kopierar de kommersiellavåldshjältarnas beteende, speciellt i de områden där kabel-TV marknadsför dessaprodukter. Skolläkarna har rapporterat att väldet på skolgårdarnaökar. Ingen kan med säkerhet säga att det beror på det eller det. Men våldet ökar. Framför allt orsakas olyckor av att barnen slår varandra på ett mer brutalt sätt än någon annan generation av barn har gjort. Det är hårda sparkar, och del är slag mot den som redan ligger-precis som det går till i karalefilmerna. Detta är långt ifrån de slagsmål vi tidigare såg. Konsumentpolitiska frågor m. m. Barnmiljörädet har slagit larm om alt del har häntnågonting i barnens värld. Det sammantagna våldsbudskapet i del kommersiellautbudet är en faktor i det sammanhanget. Våld föder våld - det är de flestaense om. Del budskap som förmedlas till våra barn har just våldet somförtecken. Även de som i dessa produkter säger sig kämpa för det goda använderi dag det ondas egna vapen. Det är en nyhet. I forna tiders sagor använde sigdet goda av list för att vinna. är det i detta avseende ingen skillnadmellan det onda och det goda. skall vi bli universums härskare genom död ochförintelse. Den verklighet som skildras är oftast skrämmande också genom denfantasifram-fid som beskrivs. Tittar man närmare på detta, skall man finna attdet här .finns förvillande likheter med drogkulturens skrämseleffekter ochförvanskade verklighetsuppfattning. Det ligger stora ekonomiska intressen bakom dennaverksamhet. Jag undrar ibland om det faktiskt är så att det finns ell intresseav att våra barn skall förberedas för det tredje världskriget. Det är ingenvacker framtid eller någon som helst framtidstro som det sammantagnavåldsbudskapet förmedlar. Det är hårda robotar med hårda och skrämmanderöster, och det är en mycket märklig skepnad som det s. k. goda har iklätt sig. Många säger: Upp till bevis! Bevisa att det eller det ärfarligt! kan vuxeiisamhället utan att blinka ropa på hårdare straffoch hårdare tag mot de ungdomar som gör sig skyldiga till våldsbrott. Man sertydligen inte att det här finns ett samband. Jag tycker att det är märkligt inte kan lila på de föräldrar, den personal på barnstugor, de skolläkareoch de barnläkare som vänder sig lill olika myndigheter och protesterar motdessa produkter för alt få bort dem. Detta är personer som i sin dagligaverksamhet ser alt dessa produkter påverkar våra barn. Nej, det skall varavetenskapliga bevis, säger man. Jag tycker alt det är en märklig inställning.Men börjar också de vetenskapliga bevisen komma. försvaras i endoktorsavhandling bl.a. om hur barn upplevt en teaterföreställning av AstridLindgrens , min . Undersökningen är ganska intressant. Den visar att entredjedel av en grupp 10-åriga pojkar, som ofta tittat på extrema våldsfilmer,identifierade sig med den oläcke efter att ha sett föreställningen,medan de andra barnen identifierade sig med . Detta är intressant, eftersomdet är ett exempel på all det nya våldsutbudet gör att barn identifierar sigmed det onda i stället för med det goda. Ett argument som ofta framförs är att barn behöver leka avsig sina våldsupplevelser. Därför är det bra med våldsleksaker, sägs det. Detär ett märkligt argument, eftersom alla som syssslat med barn vet att det ärjust i leken som barnet bearbetar sina upplevelser. Men småbarn har inteupplevt några terrorkrig från rymden. De matas genom olika medier med skrämmandeeffekter, och till slut måste de leka av sig del våld de fåll sig serverat. Mendet är en väldig skillnad mellan att leka av sig det kommersiella våldet och enäkta otäck upplevelse. Om ett barn t, ex. sett sin mamma bli misshandlad,behöver man inte gå och köpa en rymdleksak med laserpistoler för alt barnetskall leka av sig den upplevelsen, utan det går bra med en vanlig docka. Det ärobehagligt all man använder den här typen av argument, vilket ofta sker i dennadebatt, dvs. att man ger våldsprodukterna för barn ell skimmer av att Det är ett argument som man inte kan ta på allvar. Jagskulle vilja säga lill att vi lever i ett fritt samhälle.Friheten kan man utnyttja på olika sätt. Man kan utnyttja del fria samhälletgenom att skylla ifrån sig och säga all det som inte är förbjudet är tillåtet.Man kan också säga: Vår bil är väl inte så farlig, det är det andra som ärfarligt. Så har jag upplevt del att leksaksbranschen har resonerat. Det kanhävdas att så länge det är fritt fram för kabel-TV, kan man göra vilken reklamsom helst. Det är alltså lagstiftningens fel. Det kan också hävdas all eftersomvi har tryckfrihet kan man trycka vad som helst. Man kan ocksä säga att delinte är så farligt med små plastgubbar med laserpistoler; del är värre meddataspel och TV-spel. På detta sätt kan alla skylla på alla. Men även den sommarknadsför har ett ansvar. Skolan har sitt ansvar, föräldrarna sitt och vipolitiker vårt. Alla i ett fritt samhälle har ett ansvar. Skall vi värnafriheten och demokratin och slippa lagstiftning, måste alla parter stå upp förde värden som vi tycker är viktiga. Jag anser att de kommersiella krafterna inte tar sitl ansvar för friheten. Utskottetskriver , vilket jag tycker är riktigt, att de nödvändiga åtgärderna för altkomma till rätta med detta problem kan åstadkommas genom en överenskommelse medbranschen. Det hoppas sannerligen jag också, även om branschen intevisat något intresse härför. Den starka skrivning som ett enigt utskott hargjort uppfattar jag på det sättet att är beredd att lagstifta, om deberörda branscherna inte vidtar nödvändiga åtgärder. Det vore ju bäst för allaalt slippa en lagstiftning. Jag noterar särskilt att utskottets talesman såklart har markerat att branschen nu måste göra en självsanering. Jag vet inteom är medveten om den gigantiska kulturrevolution som faktisktpågår i barnens värld, en revolution där våldet är förtecknet. Vi är blinda omvi inte uppmärksammar detta och inser vad del kan betyda för framtiden. Det ärvuxenvärlden som skapat detta problem, och det är dags att vi vaknar. Med dettayrkar jag bifall till utskottets hemställan. Konsumenlpolitiska frågor rn. 24INGRID (): Jag är angelägen att understryka att vi härdiskuterar konsumentpolitik. Den allmänna våldspolilik som har börjatdiskuteras här, och som lill mycket stor del har sin grund i videovåldei,tänkte jag inte beröra i den här debatten. I mitt anförande tog jag upp frågan om frihet. Delta villeMargareta ändra till frågan om striden mellan det onda och del goda.Jag har förstått alt del är som här representerar det godaoch all jag är det onda. Den nakna kapitalismen försvarar jag, och jag har enväridsbild som är skrämmande. Jag tycker att världsbild ärskrämmande. Hon betonar friheten, och det tycker jag är bra. Hon säger ocksåatt friheten skall förenas med ansvar. Men ansvaret skall vara lagstiftarens,kollektivets, samhällets. Del personliga ansvaret, att göra egna bedömningarsom gäller de egna barnen - det vill inte vara med på. Sedan använder hon frågan om videovåldet som tillhygge.Jag är också medveten om våldsutvecklingen när det gäller barnen . Konsumenlpolitiska frågor rn. moderaterhar i många olika sammanhang här i , inte minst med våra förslag närdet gäller familjepolifiken, betonat nödvändigheten av alt föräldrarna i ökadutsträckning också ges fysisk möjlighet alt vara hemma och ta hand om sinabarn, bl.a. genom vårdnadsersältiiing. Men här förutsätter att del skall varaen lagstiftning som innebär att barnmiljörådet och sitter och avgörvad föräldrarna skall ge sina barn i födelsedagspresent och julklapp - därföratt de ger dåliga saker om de ger sådana här plaslgubbar som det har talats om.Och så litar man på all handeln skall känna sitt ansvar. Men länk om handelninte tycker alt dessa plastgubbar representerar del onda! Här har talats om forskning. Ja, vi kräver faktisktforskning innan man med lagstiftning skall förbjuda konsumentvaror. Det må varaall man har rätt all göra del av säkerhetsskäl, när gift och annat kanförorsaka skador. Det har också förekommit t. ex. leksaker som myckel små barnkan sätta i halsen. Säkerhetsaspekten kan man också hänvisa till när det gällervideovåldei, men det skall vi inte ta upp här . Vad vi diskuterar är valet av leksaker. Jag tror att dehär plastgubbarna är omoderna eller två. Då komnier det något annat,och då skall barnmiljörådet fram och säga: Del här skall få säljas, del skallinte få säljas, och får handeln träffa en överenskommelse. Det skulle alltsåvara bättre med lagstiftning. Jag tycker att detta är en skrämmande utveckling. Delinnebär en förmyndarmentalitet att säga att socialdemokraterna med MargaretaPersson i spetsen - och som bihang - skulle vara mera kompetentaall bedöma vad som är del onda och dét goda i det här samhället än vi, som trorpå frihet och personligt ansvar. Vi diskuterar konsumentpolitik, vi diskuterarplaslgubbarna och möjligheten alt med lagstiftning förbjuda import ochförsäljning av dem. Jag motsätter mig delta på del skarpaste. 25MARGARETA (): Jag vet egentligen inte-eftersom vi nu talarom våldsprodukler - om jag vill ödsla så mycket mer krut på . Frihet skall vara i samhällets regi - eller hur IngridSundberg menade alt jag skulle ha sagt. Del var just del jag inte sade. Ettsamhälle fyllt av frihet, byggt på frihetens grund, förutsätter all allaingående parter ställer upp för dessa värden, och jag upplever att del i dagbrister inom branschen -leksakshandeln - pä det här området. Frihet förutsätterall alla tar ansvar -föräldrar, skola, politiker och bransch. Det är när detbrister i fråga om detta ansvar som vi måste rycka in med lagstiftningsåtgärder,inte innan. Sedan är det faktiskt inte någon skillnad på våld ochvåld. Del våld som nu säger sig vara emot närdet gällervideofilmer-del våldet finns ju i en annan tappning i den här branschen: i bådedataspel och TV-spel, leksaker som saluförs just via marknadsföring på kabel-TVoch video. Våld går inte alt skilja från våld. Del är en hel världsbild som manserverar barnen. Det innebär väl en dubbelmoral i vuxensamhället alt mananklagar barnen, bestraffar dem, ojarsigöver att de beter sig våldsamt-ochsamtidigt glatt tillhandahåller vilka våldsprodukler som helst. Nej, , barnmiljörådet vill sannerligen inteha till uppgift att sitta och välja ut vilka saker som skall vara tillåtna. Detär den uppgiften vi vill slippa, och det är därför vi hoppas att branschensjälv kan ta det här ansvaret.