prot · GB0983 · 1987-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1987/88:83 I § Justerades protokollen för samtden 1, 2, 3 och . 2 § Talmannen meddelade att ochBengt återtagit sina platser i , varigenom tjänstgöring som ersättare ufjphört. 3 § Svar på interpellation 1987/88:185 om översyn avbestämmelserna om nedläggning av förundersökning 1 Justitieminister ; Herr talman!Göran har beträffaride bestämmelserna om nedläggande avförundersökning frågat mig 1. om jag avser att görajusteringar i avskrivningsgrunderna så att det klarare framgår i vilka sammanhang de olika avskrivningsinstituten skall använ das och för att skydda enskilda människor, 2. om jag avser att ändra reglernaså, att den enskilde får ett beslutsmedde lande i vilket det framgår klart dels innebörden av avskrivningsbeslutet, dels var det kan överklagas. I 23 kap. angessom huvudregel att en förundersökning skall läggas ned när det inte; längrefinns anledning att fullfölja den. Det är detta som i dagligt tal brukar kallasavskrivning. För vissa situationer finns det närmare reglerat när nedläggningfår ske. Det gäller t. ex, orii fortsatt utredning skulle kräva kostnader sominte står i rimligt förhållande till sakens betydelse. tar upptvå typfall: nedläggande på grund av att det inte föreligger brott ochnedläggande på grund av att brott irite kan styrkas. För dessa typfall finnsinte några särskilda lagregler, men i praxis har man utgått från atten förundersökning i dessa fåll kan läggas ned med stöd av huvudregeln. Vad tycks efterlysa är närmare lagreglerför bedömningen av om brott inte föreligger eller inte kan styrkas. Endetaljerad reglering i lag i ärnnen av denna typ är emellertid ytterligtsällsynt, om dén alls förekommer. Det beror naturligtvis på att förhållanderiai de eriskilda fallen är så skiftande att sådana lagregler skulle bli alltförintetsägande eller stela. Detta har för övrigt belysts i tidigarelagstiftningsärenden. I stället styrs rättsutveck- Om översyn av bestämmelserna om nedläggningavförundersökning lingengenom myndigheternas praxis, inte minst genom vägledande uttalanden från bl.a. riksåklagaren, justitiekanslern och justitieombudsmannen. Denna ordning gerenligt min mening tillräckliga rättssäkerhetsgarantier. Mitt svar på GöranEricssons första fråga är därför att jag inte avser att ta initiativ till någraändringar i regler på denna punkt. När det gäller andra fråga vill jagframhålla att jag självfallet delar uppfattningen att det är viktigt att densom har hörts som misstänkt för ett brott får besked om hur misstanken harbedömts. Den som hörts som misstänkt har en ovillkorlig rätt att fåunderrättelse om att förundersökningen lagts ned eller att åtal inte kommer attväckas. Bestämmelser om detta har funnits sedan trädde ikraft. Naturligtvis måste polis och åklagare utforma sina beslut så attinnebörden av dem framgår klart. Det är också en viktig princip att den som berörs av ettbeslut får vetskap om i vilken utsträckning beslutet kan överklagas elleromprövas. När det gäller polisens eller åklagares beslut under en förundersökningfinns det emellertid i princip ingen rätt att överklaga. Det hör samman med attsådana beslut inte på samma sätt som t. ex. en domstols dom vinner rättskraftoch därmed blir definitiva. En förundersökning kan när som helst tas upp pånytt. 2 (): Låt mig först få tacka statsrådet för svaretpå mina frågor. När det gäller svaret på min första fråga tycker jag attjustitieministern intar en alltför passiv hållning. Det är faktiskt så atträttsstatens styrka och kvalitet inte avgörs på grunder som att vi i vårt landhar bra domstolar, att polisen och åklagarmyndigheterna är sällsynt kompetentaoch allsidiga i sina utredningar, utan denna rättsstatens bärkraftkonstitueras genom att hela kedjan av beslut i rättsfrågor gentemot denenskilde håller samma höga halt av rättssäkerhet som den starkaste delen. Jag kan dela justitieministerns uppfattning att frågan omavskrivningsgrunderna från juridisk synpunkt är komplicerad och att betydandesvårigheter möter när man skall klarare lagfästa dessa grunder. Det är ocksåen av orsakerna till att jag framställt denna interpellation. När frågan om vidare misstanke i en brottsutredning mot enenskild person kan avskrivas är det enligt min mening av utomordentligt storbetydelse att avskrivningsgrunden korrekt och utförligt anges. Om den tidigaremisstänkte kan misstänkas, exempelvis på den grund att han ellerhon inte längre visar sig vara gärningsmannen, då skall inte avskrivning ske pågrund av institutet "brott ej styrkt". Vad rättsstaten då egentligensäger på ren svenska är: Du är misstänkt, men vi kan inte bevisa det.Misstanken kvarstår. Denna avskrivningsgrund, herr talman, leder till att denenskilde blir registrerad i olika register som f. d. misstänkt. Om denne sedansöker tjänster inom statsförvaltningen eller tänker sig att företarättshandlingar kan han bli avvisad på denna felaktiga grund. är den situation jag redovisat ingen ovanlighet ellernågot pinsamt undantag i rättsstaten - tvärtom har detta inträffatalltför för att rättsstaten skall må bra av det. I sittinterpellationssvar säger justitieministern så här: "I stället styrs rättsutvecklingen genom myndigheternas praxis, inte minstgenom vägledande uttalanden från bl. a. riksåklagaren, justitiekanslern ochjustitieombudsmannen." Något längre ner i interpellationssvaretkonstaterar justitieministern: "När det gäller polisens eller åklagarensbeslut under en förundersökning finns det emellertid i princip ingen rätt attöverklaga." Detta är alltså den delikata situation dén enskildebefinner sig i. När felaktiga beslut har fattats har den enskilde att finna sigi det, och möjlighet till rättelse föreligger inte. Stämpeln skyldig kan aldrigraderas ut. När vi här i kammaren diskuterarrättssäkerhetsfrågor har vi en egenartad förmåga att glida förbi de frågor somtill synes är små men som för enskilda människor är stora och avgöranderättssäkerhetsfrågor. Det är just denna böjelse som justitieministerndemonstrerar. Det är också detta som ger kvällspressen dess rubriker och somskapar så många förtvivlade och uppgivna människor som stångat sin panna blodigmot en tjänstemannabyråkrati. Jag tror att det vore välgörande för rättstryggheten omjustitieministern kunde gå upp i den här talarstolen och lämna det beskedet atthon för sin del har för avsikt att dels närmare studera frågan och inte minstsäkerställa möjligheteten för den enskilde att få beslutsformuleringar somklart och entydigt meddelar avskrivningsgrunden och vad detta innebär, dels seöver frågan om möjligheten att besvära sig över sådana beslut. Misstanken, herrtalman, infinner sig osökt att även om vi här bra åklagare och bra poliser, somju är förundersökningsledare i brottmål, kan de fatta felaktiga beslut eller ihastigheten under trycket av en stor arbetsbelastning fatta ett felaktigtavskrivningsbeslut och därmed försätta en enskild person i en utoniordentligtsvår situation. Om justitieministern alltså kunde lämna ett sådant besked , skulle rättssäkerheten avsevärt höjas i det här landet, inte minst förväldigt många människor som råkar ut för dessa problem . Om översyn av bestämmelserna om nedläggningavförundersökning Detta är, , väldigt svåra ochväldigt delikata frågor. Jag skulle önska att det vore så lätt att lösa dem somGöran låter påskina. Jag har faktiskt, i varje fall i viss utsträckning,studerat de här frågorna, bl. a. på grund av att jag har fått skrivelser frånenskilda som upplever sin situation så som har beskrivit. Det ärså att även om man inte har fällts som skyldig känner man sig skyldig på grundav att man har varit med i en process. Och jag förstår det. Jag har därför frågat: Går det inte att åstadkomma ettöverklagande här? Går det inte att ändra och få klarare besked? Tyvärr har jag påen hel del av de frågorna fått nej. Det finns utrymme för att formulera besluten klarare ochtydligare. Jag tror också det är viktigt att polis och åklagare ständigt hålleri minnet att det inte får gå slentrian i hur man formulerar ettavskrivningsbeslut. Ett sådant beslut måste vara formulerat så noggrant sommöjligt. När det finns möjligheter skall det klart anges vad som är orsakentill avskrivningen. Men det ligger i sakens natur att åklagares beslut omavskrivning inte i alla situationer kan formuleras lika noggrant som endomstols beslut. Omöversyn av bestämmelserna om nedläggning ayförundersökning Jag tror att det finns utrymme för förbättringar. Deblanketter som används måste ständigt granskas, så att man sertill att de ärändamålsenligt utformade. Man får också akta sig för att det går slentrian idetta, för då kan enskilda människor råka illa ut.. I fråga om att besvära sig och överklaga har jag restprecis de frågor som tog upp. Mina funderingar gick precis ilinje med . Det finns en möjlighet att en åklagares beslut kanprövas av en högre åklagare. På det sättet finns det en överpröyningsmöjlighet.Men en besvärsordning på vanligt sätt, går inte att införa, såvitt jag harkunnat bedöma utifrån de diskussioner som jag deltagit i på det härområdet. Det beror på just detta att mari fortfarande ärinne i enförundersökningsprocedur. Det gör att detta är. knepiga och delikata frågor.Och det innebär, precis som säger, att,vi måste handla medvarsamhet, så att det inte blir på det sättet att enskilda upplever sig somstämplade och som skyldiga till brott vilka de aldrig har begått. Men verkligheten är svårare än vad villlåta påskina. Jag har försökt sätta rnig in i detta och försökt få de olikapunkterna ordentligt diskuterade. Men jag har inte funnit någon annanlösning än det system som vi har. 4 (): Jag vill börja med att tacka förjustitieministerns kompletterande svar. Det var litet grand av denobotfärdiges förhinder. Hon tycks emellertid ha en stor ambition att komma tillrätta med detta, och om justitieminister i grunden har den ambitionsom hon ger uttryck för här i kammaren, tror jag att detta går att lösa. Jag efterlyste att avskrivningsgrunden skulle formulerasså att vanligt folk, utan att ha någon form av juridisk kompetens, kan avgöravad beslutet har för följd för en själv. Det kan inte vara svårt att här ilandet formulera en text som inte är någon form av domstolsdom utan en vanligkort beslutstext som meddelar vad beslutet innebär. Sedan gäller det överklagandet. När det har varit möjligtför denna kammare att i,alla andra sammanhang skapa ett besvärsinstitut i olika juridiska processer,, menar jag att det måste vara möjligt även för den enskilde att vända sig till åklagarmyndigheten och besvära sig och att detta besvär automatiskt skall avgöras av överåklagaren eller chefsåklagaren, beroende på vilken instans man väljer. Jag tycker inte att detta skall vara något oöverstigligt hinder för att i det här fallet komma till rätta med besvärsinstitutet. Jag tror att om sätter sig ner ochbörjar fundera litet mera, så,komrner hon nog att finna att problemet ärtämligen enkelt att lösa. Om inte annat tycker jag att justitieministern,kan setill att någon av de fack-och sakkunniga personer som det finns gott om pådepartementet sätter sig ner och funderar. Efter ett relativt .kort, funderandehar man säkerligen kommit till rätta med denna fråga. Då kan vi läggaytterligare en rättstrygghetsfråga till samlingen av övriga. Jag vill bara säga att på den första punkten har jag absolut ingenannan mening än den som företräder. Det framgår också avinterpellationssvaret. Avskrivningsbeslutenskall vara utformade så att de går att förstå utan att man har någon juridisksakkunskap. Besluten skall vara klartformulerade. I vissa fall är dockavskrivningen gjord därför att det råder oklarhet. Det ligger i sakens naturatt det då inte är möjligt att få samma stringens, samma klarhet. Men detgäller ju inte i alla avskrivningsbeslut. Jag tror inte alls att jag har olika uppfattning på den här första punkten. Idiskussioner som har förts inom departementet har jag poängterat att det ärviktigt för rättssäkerheten och för enskilda människors trygghet att det integår slentrian i hur man fyller i avskrivningsbesluten, eftersom det med ensådan slentrian finns risk föratt personen i fråga får denna stämpel på sig.Det är också väldigt viktigt att besluten fattas med samma omsorg som andrabeslut fattas med inom de rättsvårdande myndigheternas ram. \nL6 (): Det var närmast ordet "oklarhet" som fick mig att begäraordet igen. Detär ganska enkelt att radera ut alla oklarheter. Avskriver man ett ärende pågrund av "brott ej styrkt", kan man i nästa mening säga att "duär misstänkt för brott. Vi har icke kunnat styrka att du är skyldig, menmisstanken kvarstår." Om man icke får spaningsresultat,' skall det stå"ej spaningsresultat". Är gärningsmannen underårig, skall det stå"gärningsmannen underårig" osv. Detta är mycket enkla saker. Menjust sådant fikonspråk som "brott ej styrkt" innebär att misstankenkvarstår och att personen registreras och finns kvar i de olika registren. Jagtycker att det vore enkelt att åstadkomma någon form av tilläggstext på ett parkorta meningar som raderar ut alla tänkbara oklarheter. Överläggningenvar härmed avslutad. 4§ Svar på interpellation 1987/88:187 om åsiktsregistrering har frågat statsministern om regeringen är beredd attöppet redovisa alla omständigheter kring uppgifterna om åsiktsregistrering ivårt land. Arbetet inom regeringen är fördelat så, att det är jag som skallsvara på interpellafionen. Enligtbestämmelser i grundlagen råder det i vårt land förbud mot åsiktsregistrering.Förbudet innebär att en anteckning i ett allmänt register inte får grundasenbart på den registrerades politiska åskådning. Debattenom åsiktsregistrering har i regel rört olika frågor kring det register somsäkerhetspolisen för. Det som har tilldragit sig intresse har framför alltgällt förutsättningarna för säkerhetspolisens registrering'. En av säkerhetspolisenshuvuduppgifter är att verka för ett gott infiltra- tionsskydd.Syftet med detta är att säkerställa att endast personer som är pålitliga frånsäkerhetssynpunkt får anställning eller uppdrag där man har tillgång tillinformation som är hemlig med hänsyn till rikets säkerhet. Personalkontrollenär ett led i infiltrationsskyddet. Personalkontrollsystemet innebär att en person som sökereller innehar en tjänst som av hänsyn till rikets säkerhet har placerats i s.k. skyddsklass skall kontrolleras på étt visst sätt. För detta ändamål har ettantal myndigheter och några få enskilda bolag rätt att få upplysningar från bl.a. säkerhetspolisens register. De nuvarande föreskrifterna om personalkontrollen finns i1969 års personalkontrollkungörelse. Kungörelsen innebar en väsentlig skärpningav kraven för registrering. Säkerhetspolisen får i sitt register anteckna deuppgifter som behövs för verksamheten. Men en anteckning får inte göras enbartav det skälet att någon har gett uttryck för politisk uppfattning t. ex. genomatt höra till en organisation. Närmare bestämmelser om hur personalkontrollkungörelsensföreskrifter om registrering skall tillämpas har meddelats av regeringen. Dessabestämmelser syftar bl. a. till att förtydliga förbudet motåsiktsregistrering, och de klargör att spaningsverksamhet och registreringskall inriktas pä personer som verkligen kan befaras bedriva omstörtandeverksamhet. Någon åsiktsregistrering får alltså inte förekomma.Säkerhetspolisens verksamhet skall bedrivas enligt principer som är förenligamed värt demokratiska styrelseskick och med de allmänna garantier för frihetoch personlig integritet som vår rättsordning bjuder. För att övervaka dettahåller sig regeringen noga underrättad om verksamheten. Men utöver dennafortlöpande tillsyn är det viktigt att säkerhetspolisen emellanåt blir föremålför en mera grundläggande översyn. Regeringen har tagit initiativ sådan översyn. Denna har anförtrotts åt en parlamentariskt sammansattkommitté. En av kommitténs huvuduppgifter är att göra en förutsättningslösutvärdering av det nuvarande personalkontrollsystemet och lägga fram förslag omhur ett sådant system bör vara utformat . I direktiven till kommittén har jag framhållit att fråganom hur ett system för personalkontrollen bör vara utformat i ett öppet samhällesom vårt är mycket svårbedömd. Olika.väsentliga intressen kan här komma ikonflikt rned varandra. Den kritik som har anförts mot systemet måste enligtdirektiven givetvis tas på allvar. I vissa av de fall som har föranlett allmändebatt eller annan publicitet har det i efterhand visat sig att fel i hanteringenhar begåtts av olika myndigheter. Jag kan också nämna att det i kommitténs uppdragingår att pröva om de offentliga och hemliga föreskrifter som regeringen harmeddelat för personalkontrollsystemet är lämpligt utformade och ändamålsenligai sak. 8 (vpk): Jag vill tacka justitieministern för svaret på deninterpellation jag ställt till statsministern. När jag läste svaret så frågadejag mig om något fallit bort. Den egentliga frågan som ställdes iinterpellationen var om regeringen är beredd att öppet redovisa allaomständigheter kring uppgifter- na omåsiktsiegistrering i vårt land. Den frågan kan inte anses besvarad. Den frågan är inte besvarad med en hänvisning tillgrundlagens bestämmelser om att anteckningar i allmänt register inte fårgrundas enbart på den registrerades politiska åskådning. Frågan är heller intebesvarad med en hänvisning till den översyn av säkerhetspolisens verksamhet ochpersonkontrollsystemet som igångsatts. Personalkontrollkungörelsen har tillämpats på ett sätt sombara kan leda till den slutsatsen att det är fråga om åsiktsregistrering. Detfinns inte tid att här ta upp olika fall, men låt mig nämna det uppmärksammadefallet med snickaren i och det material som TCO redovisat. Pä detta område råder en rättslöshet som saknarmotsvarighet pä andra områden. Vet man inte vad man är anklagad för kan manheller inte försvara sig. Det kan röra sig om helt felaktiga uppgifter i ettregister, men konsekvenserna för den enskilde blir förödande. Det går inte atträttfärdiga åsiktsregistreringen méd säkerhetspolisens uppgift, somjustitieministern åberopar, att verka för ett gott infiltrationsskydd. Det harinte hiridrat spioner som och att få anställning ochtillgång till hemliga handlingar. Däremot har infiltrationsskyddet fungerat föratt hindra en snickare att arbeta på ett . Översynen som justitieministern talade om är alltsåvälmotiverad. Men den får inte användas för att dölja vad som skett. För att gejustitieministern tillfälle att komplettera svaret skall jag återgå till någraav de problem som jag aktualiserade i interpellationen. Under , när gastkramades avHitlertysklands arméer, internerades svenska arbetare enbart för sina åsiktersskull i särskilda läger. Det var framför allt kommunister, men också partilösaoch radikala socialdemokrater. De som internerades har irite fått någon upprättelse.Det som är särskilt allvarligt är att uppgifter från krigsårens registeruppenbarligen hängt med även i fortsättningen. Försäkringar om att dessaregister förstörts har kunnat ifrågasättas. Är justitieministern beredd attredovisa vad det är som har hänt med dessa register? avslöjades i att en omfattande registreringav kommunister förekommit. Det aktualiserade frågan om liknande registreringförekommit i , dvs. efter krigets slut. Ja, säger flera av dem som hadebefattning med frågan. Sådan registrering skedde på arbetsplatserna med detluddiga motivet att man ville värna om demokratin - då sattes i ställetdemokratin ur spel. Jag är medveten om att det här rör sig dmfrågor som regeringen formellt kan säga sig sakna ansvar för. Det var tydligendet socialdemokratiska partiet som svarade för verksamheten. Det kuride därförha varit en poäng om statsministern - som också är partiordförande - svarat. Nuär det dock inte möjligt att göra en sådan boskillnad mellan vad ettregeringsparti och vad en regering bär ansvar för. Är justitieministern bereddatt medverka till en redovisning av den åsiktsregistrering som uppenbarligenskett på arbetsplatserna? Bland de mer uppmärksammade affärerna är den s. k.sjukhusaffären i . Den affären är särskiltanmärkningsvärd. har den frågan fått ny aktualitet, bl. a. genom attutredaren, förre justi- fiekanslernIngvar , låfit förstå att hela sanningen aldrig redovisades. Vissahandlingar är hemligstämplade, men detta får inte hindra att sanningen nuredovisas. Är justitieministern beredd att redovisa alla omständigheter kringsjukhusaffären i ? I radioprogrammet har en rad allvarligauppgifterom åsiktsregistrering redovisats, men från regeringens sida har detvarit påfallande tyst. Detta är inte bra. Det liggeren olustig dimma över dessa affärer. Sanningen måste fram! Justitieministern åberopar grundlagens bestämmelser - somi och för sig kunde vara klarare - när det gäller åsiktsregistrering. Men omgrundlagsstridig verksarnhet bedrivs skadar detta tilltron också tillgrundlagen, särskilt om regeringspartiets roll är något dunkel. Jag är medveten om att en öppen redovisning av allaomständigheter kring åsiktsregistreringen - inte minst när det gällersjukhusaffären i -kan vara besvärande för vissa ansvariga. Men dettaär bättre än fortsatt dimbildning. Justitieministerns svar är alltförofullständigt för att bringa klarhet i dessa affärer. Därför kvarstår frågan omregeringen är beredd att öppet redovisa alla omständigheter kring uppgifternaom åsiktsregistrering i vårt land. 9BIRGIT (): Det är ett mycket nedslående svar som NilsBerndtson har fått på sin interpellation. Justitieministern koncentrerar sig ihuvudsak på frågan om säkerhetspolisens åsiktsregistrering ochpersonalkontroll. Justitieministern tar inte upp de andra frågor som NilsBerndtson ställt i sin interpellation. Det är bra att regeringen har tillsatt en utredning omsäkerhetskontrollen, den s. k. personalkontrollen, vid våra myndigheter ochandra företag som är känsliga ur säkerhetssynpunkt. Det har naturligtvis sinbakgrund i att de förhållanden som råder och som har rått under en längretid inte kan betecknas som någonting annat än en rättsskandal. Det är t. ex. upprörande att folk inte kan försvara sig,de vet inte vad de är anklagade för, och de kan,inte vända sig till någonoberoende instans för att få saken pröyad. Ofta finns det ingen som taransvaret för uppgifterna. Det är den anställande myndigheten som skall ta dettaansvar, men det görs inte, och ibland vet inte ens anställaren vad det är föruppgifter som säpo har om den berörda personen. Det finns heller ingen kontrollvia de fackliga organisationerna. De är visserligen inblandade i hanteringen,men de kan inte göra någonting - de kan inte ens prata med sina klienter,eftersom alla uppgifter är hemliga. Det är alltså delvis ett sidospår som justitieministerngår in på i sitt svar,. Hon följer inte upp de viktiga frågor som NilsBerndtson tar upp, som bl. a. handlar om socialdemokraternas eller kansket.o.m. fackets egen åsiktskontroll och dennas eventuella koppling medsäkerhetspolisen. Det är inte utan att spär påmisstänksamheten mot det socialdemokratiskapartiet och säpo genom att i sittsvar över huvud taget inte kommentera de olika affärerna. Den s. k.Göteborgsaffären är inte utklarad. sin tidgranskade frågan fick man inte ta del av alla papper, och förrejustitiekanslern säger sig nu ha ytterligare uppgifter om den affären,som inte har kommit fram i ljuset. Efter KU:s granskning av personalkontrollen vardet väldigt många personer som kontaktade mig och sade att de hade drabbats avpersonalkontroll. De hade ibland inte fått en anställning, och ibland hade deblivit av med sitt jobb. De var helt oförstående till vad som hade hänt. Dekunde inte försvara sig - eller vågade inte göra det med motiveringen:"Ingen rök utan eld." Men det fanns också exempel där den drabbade trodde sigana orsaken, nämligen att det finns rester av åsiktskontroll kvar och attsocialdemokratiska partiet eller facket har varit inbländat. De häranklagelserna kom från aktiva socialdemokrater, som var allvarligt bekymradeöver sitt eget parti.