prot · GB09129 · 1987-12-31 00:00:00 — Genom att personal inomarbetsmarknadsverket omfördelats från administrafiva uppgifter tillplatsförmedling har arbetsförmedlingen kunnat förbättra sina kontakter medföretagen och härigenom fått en bättre kännedom om företagensrekryteringsbehov. Detta arbetssätt innebär aft arbetsförmedlingen kan gebättre service både till den arbetssökande och till företagen och därvidanpassa behoven hos de båda för atf underlätta rekryteringen av kommuninvånare. lokala kommunanknutna arbetsförmedlingsnämnderna finns representanter förarbetsmarknadsverket, berörd kommun och arbetsmarknadens parter. I dessanämnder diskuteras, planeras och beslutas om åtgärder för att bl. a. tillgodosedet lokala arbetskraftsbehovet, bl. a. inom vård, omsorg ochtillverkningsindustri. Imånga kommuner genomförs t. ex. arbetsmarknadsdagar, med Öppet hus påarbetsförmedlingen där kommunen och lokala företag informerar om sitt behov avpersonal för nyanställning. Avsikten härmed är bl. a. att intresserakommuninvånarna för att ta anställning i hemkommunen samt motivera såvälkvinnor som män att pröva otraditionella yrkes- och utbildningsval. Regeringen arbetar således inom flera områden för att stödja en gynnsamutveckling, men det är i första hand kommunerna och landsfinget i länet som harett ansvar för den inomregionala balansen. Regeringen bör därför inte självansvara för utformningen av ett centralpla-nerat och cenfralstyrt program avdet slag som föreslår. 36 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på mininterpellafion. Det är första gången vi har fillfälle aff mötas i en debatt häri kammaren, och jag vill gärna litet senkommet hälsa henne välkommen tillarbetet i . Däremot kanske jag inte går så långt att jag önskar att vifår tillfälle atl mötas på samma sätt efter valet. Denfråga vi tar upp behandlas utförligt i interpellationssvaret. Det tycker jag ärbra. Defta är en mycket viktig fråga. Den inomregionala balansen kanske är ettav de allra viktigaste problemen vi har att brottas med i . Detfaktum att arbetsplatserna i länet är oerhört koncentrerade till ett ganskabegränsat område har väldigt vittgående konsekvenser. Jag har försökt aft beskrivadet litet grand i min interpellafion. Där pekade jag på de konsekvenser somdenna koncentrafion får för samhällsekonomin, de stora krav som ställs på enunder av dygnet överdimensionerad trafikapparat. Oerhördainvesteringar krävs i motorvägar, järnvägar, tunnelbanor osv., för atttransportera dessa stora mängder människor fram och fillbaka. Eftersom en stor del av transporterna sker med privata bilarså innebär det här en väldig bilism och stora luftföroreningar, och det ärkanske det största miljöhotet mot vårt län. Vi har de socialaproblemen - långa tröttande pendelresor som innebär väldigt stora påfrestningar för människor, långaarbetsdagar, bristande kontakt med familjen osv. Jag tror vi kan vara eniga om att få saker är viktigareför oss som är poUtiker i den här regionen, vare sig vi är verksamma på detkommunala planet, i eller i , än att komma tiU rätta medden regionala obalansen. pekar statsrådet i sitt svar på att många av dehär frågorna är kommunala eller landstingskommunala, och hon menar att detförst och främst är kommuner och landsting som har ansvar för att åstadkomma eninomregional balans. Det är självklart att det ligger ett väldigt stort ansvardär. Men jag vill hävda att det här krävs en mycket intim samverkan. När mantittar på vilken typ av åtgärder som erfordras, märker man att det väldigt oftakrävs medverkan från såväl kommuner som landsting och statsmakt. Staten är endominerande arbetsgivare i den här regionen och påverkar alltså genom sin egenpolitik när det gäller de egna arbetsplatserna den inomregionala balansenväldigt mycket. Staten står för en viktig del av infrastrukturen, nämligenjärnvägarna och en del av vägnätet. Staten har maktinsfrumenten, möjlighetenatt utnyttja lagstiftning, beskattningssysfem osv. Därför går det inte - somdet litet grand skymtar fram i svaret - att säga atf det här får kommuner ochlandsting sköta. Staten måste vara med. Det innebär inte att jag efterlysernågot slags centralplanering eller centralstyrning, som insinueras i svaret,utan givetvis skall de åtgärder som jag tycker bör formas här i länet vidtas isamverkan mellan stat och kommun och landsting, där givetvis staten måste haväldigt stor respekt för kommunernas och landstingens eget oberoende ochmöjligheter att öva inflytande. Det svar jag har fått är tyvärr delvis en redovisning avsaker som ju är ganska allmänt kända, åtgärder som vidtas, och delvis litetallmänt hållet. Däremot går statsrådet inte in särskilt mycket på den typ avkonkreta åtgärder som jag försöker peka på, t. ex. åtgärder för en bättrefördelning av de statliga arbetsplatserna. Att hänvisa till televerkefsetablering tycker jag är litet magert, när man vet vilken oerhörd roll denstatliga sysselsättningen spelar i den här regionen och hur oerhörtkoncentrerad den statliga sysselsättningen är i regionen. Mitt förslag om ett internt arbetsmarknadsprogram när detgäller statlig sysselsättning för att underlätta för personer som vill söka sigtill en statlig eller annan offentiig arbetsplats närmare bostaden, kommenterasöver huvud taget inte i svaret. Förslaget om särskilda invesferingsavgifter i överhettadeområden kommenteras infe heller i det här programmet. När det gäller def jag säger om kollektivtrafik och högreutbildning så redovisas det utredningsarbete som pågår, men någonting omregeringens vilja och ambitioner får man inte heller reda på iinterpellafionssvaret. Det gör, fru talman, att jag trots svarets utförlighetupplever det nog som något tunt. Det ger inte intryck av att regeringen harnågon vidare samlad syn på vilket bidrag som staten bör ge i arbetet på eninomregional balans. Jag tycker det är viktigt att man skaffar sig den samladesynen, för statens agerande är utslagsgivande i den här regionen, eftersom detfakfiskt är en huvudstadsregion. Def är riktigt aft det infe bara är kommuneroch landsting som har ett ansvar utan också regering och riksdag. Men somframgår av mitt svar är det en samverkan mellan dessa. iStockholm har efter uppdrag av regeringen arbetat tillsammans medbyggnadsstyrelsen just för aft sprida statlig verksamhet från länets centraladelar. Det är en del av reguljära verksamhet. Och som framgår avmitt svar arbetar man också på olika sätt med kontaktverksamhet, med atf stödjaetableringar, med aff stödja idé- och rådgivning och med att stödjanyföretagande fillsammans med kommuner och fillsammans med olikaorganisationer. Det är en framåtsyftande verksamhet, och självklart är dennatill för atf möta obalansen och förstärka balansen så atf den blir jämn ilänet. Också utredningen om storstädernas trafik är ett sätt attmöta del som inte är bra, på det viset att man härigenom kan fä underlag föraft förstärka regionen genom insatser t. ex. i trafikpolitiskt avseende. Att mitt första svar inte innehöll ett antal uppräkningarhar mera med antalet sidor atf göra. Jag kan naturligtvis räkna upp de olikaredan i dag väl kända fördelningarna av både myndigheters och olika länsorgansutlokalisering inom . Men det är ju redan känt. Jag skall inteta upp tid med all göra del. De stora satsningarna på bostadsbyggandet har ocksåinneburit alt det har blivit en bättre balans i regionen. Både jag har ju erfarenheter av . i ett annat avseende, nämligensom kommunalt förtroendevalda. Kanske drar sig fill minnes attnorrkommunerna dämpade sitt bostadsbyggande då man hade ett stort antal tommalägenheter i regionen just för att göra det möjligt för söderkommunerna attkomma ifrån en del av de dryga kostnader som tomma lägenheter innebar. Vi har ett lokalt arbetsmarknadsprogram ilänsarbetsnämnden. Del är en huvuduppgift för länsarbetsnämnden altarbetsförmedlingarna skall underlätta för kommuninvånarna atl få arbetelokall. Som framgick av mitt första svar ser jag också defta som enhuvuduppgift för de lokala arbetsförmedlingsnämnderna. Invesferingsavgift tycker jag inte är något bra exempel påhur man skulle kunna styra investeringar. Det kan i sin tur innebära att de somhar den bästa ekonomin kan köpa sig en investering i . Det ärinte alldeles säkert, , atf det skulle ge varesig en bättre balans på arbetsmarknaden eller den rätta arbetsmarknaden förkommuninvånarna. Sedan är jag kanske litet förvånad över att själv funderat litet grand över vad som kan hända efter den 18 september.När jag läser igenom förslagen från de övriga borgerliga partierna kan.jag intese hur en samlad borgerlighet på ett bättre sätt än en stark socialdemokratikan styra fill aft bli en balanserad region. Snarare kan def blitvärtom. 38PÄR (): För alt börja med det sista som statsrådetThalén sade har jag väldigt svårt aff tänka mig atf det skulle kunna gåsärskilt mycket sämre med en annanmajoritet och en annan regering än . Faktum är aft väldigt mångaav de regionala obalansproblemen har förvärrats sedan socialdemokraterna komtillbaka till kanslihuset, liksom de stora riksövergri-pande regionalabalansproblemen har förvärrats avsevärt under dessa år. Storstockholmsexpansion, inflyttningstrycket, med allt vad det har inneburit av problem avolika slag, har förvärrats avsevärt sedan socialdemokraterna kom tillbaka i regeringsställning. Jag tror inte aft ett regeringsskifte kan vara negativtfrån denna synpunkt. Hur pass bra regional balanspolifik en ny majoritet kommeratt föra beror naturligtvis på hur stark blir. Väljarna har på defsättet ett avgörande inflytande. En starkare center innebär naturligtvis ocksåstarkare gehör för uppfattning. säger att hon hade kunnat räkna upp en mängdstatliga utlokaliseringar. Def var kanske synd aft inte den listan kom. Jagvill för min del hävda att situationen är mycket ofillfredsställande. Vi harfortfarande en väldigt kraffig koncentrafion av statliga arbetsplatser i decentrala delarna av länet. Staten som arbetsgivare är en stor del av problemet.Staten är en av de arbetsgivare - kanske den arbetsgivare - som bidrar mestfill den inomregionala obalansen. Jag har fakfiskt tjatat om den här frågan sedan jagbörjade i - - och def har hänt väldigt litet. Men jagvill gärna säga att alla regeringar har ett ansvar därvidlag. Det händealldeles för litet också då vi hade möjlighet aft vara med iregeringsställning. Det finns verkligen ingen anledning att slå sig förbröstet. Här krävs det krafttag. Likaså tycker jag att staten som arbetsgivare skall ta påsig ett ansvar när det gäller atf hjälpa människor som viU hitta arbetsplatsernärmare bostaden. Def är klart atf man kan hänvisa fill länsarbetsnämnd ocharbetsförmedlingar, som har ett ansvar för hela arbetsmarknaden. Men vad jagefterlyser i min interpeUation är att staten som arbetsgivare skall fa ettansvar för sina egna anställda. Om man skulle kurina få fill stånd den typ avomlokalisering av statliga arbetstillfällen som jag har förordat, blir dettanaturligtvis särskilt viktigt, för då gäUer det verkligen all se till attmänniskor har möjlighet all få arbete på den närmast belägna arbetsplatsen. Det är infe alls så, atl vare sig deninomregionala obalansen eller obalansen i landet som helhet har förvärratsunder de två senaste mandatperioderna. Alla faktiska siffror talar för att detär precis tvärtom. Aldrig har investeringarna varit så höga, varken iStockholms län eller i övriga delar av landet. Jag tycker nog atfarbetslöshetssiffran och den lägsta arbetslösheten under en tioårsperiodi t. ex. talar för att obalansen inte har ökat under de gångna två mandatperioderna. Det är rikfigt aff def fortfarande finns en starkkoncentration av statliga myndigheter och länsmyndigheter i centrala delar avStockholms län. Men och har fortfarandeuppdraget att fortlöpande arbeta för att verksamheter flyttas utanför länelscentrala delar. Förutomdetjagnämndefidigarekan jagnämnaätt t. ex.försäkringsrätten för , regisfreringsgruppen för länsstyrelsensdataenhet och statensarbetsmarknadsverk har flyttat ut. Även två bilregisterenheter har flyttat ut,en fill och en till . Det är klart atf en lång rad ekonomiska,sociala och andra faktorer spelar in. Men fortfarande finns alltså uppdragetaft flytta ut sådana enheter. Sedan förstår jag inte hur kan säga att deti varje fall inte kan bli sämre. har t. ex. i en mofion hävdat attinte heller utlokalisering av myndigheter bör användas för atf lösainomregionala poUfiska problem. Jag tycker nog att den formuleringen talaralldeles för sig själv, fru talman! 40 (): Jag måste säga aft påståendet att alla faktatalar för att den regionala balansen inte har försämrats ärmycket häpnadsväckande. av den här perioden har befolkningsökningeni varit lika stor som den sammantagna befolkningsökningen ihela landet. Flyttlassen började gå i ganska stor omfattning efter 1982. Närdef gäller den inomregionala situafionen är def framför allt somden verkliga expansionen i norra delen av länet, på sträckan ,har satt fart på allvar. Jag tycker att det är oroväckande om det som säger är socialdemokraternas och regeringens verklighetsanalys. Det skullealltså innebära atf ni inte ens har upptäckt problemet, att ni inte ens harmärkt vad som här håller på att hända. I så fall skall man kanske inte varaförvånad över att det kommer så litet av kraftfulla åtgärder för att göranågonfing åt situationen. När det gäller frågan om utlokalisering av myndigheter, ivarje fall på mycket långa avstånd, tror jag aft den metod vi skall använda,för alt få en decentralisering av statliga arbetsplatser över landet i desshelhet, är att decentralisera beslutsfattandet, att minska de statligamyndigheterna och flytta ut funktioner i andra delar av landet. Det ärnågonting som vi arbetade med mycket framgångsrikt under de år då vi hadeicke-socialistiska regeringar. Men det är en verksamhet som dess värre harstannat upp. Däremot är def klart att man måste kunna diskutera olikalokaliseringar av statliga myndigheter inom - den verksamhetsom skall vara kvar här i regionen. Det är rationellt också ur ekonomisksynvinkel. Jag tror att def finns alla möjligheter att få en majoritet för ensådan linje i om flera partier, inkl. socialdemokraterna, är bereddaatt ställa upp för den. Men i grunden måste det finnas en samlad polifisk viljaatt göra någonfing åt den regionala obalansen. Jag måste erkänna att den härdebatten inte har gett mig något intryck av att detta är någonting som harsärskilt hög prioritet för regeringen. 41 Arbetsmarknadsminister : Fru talman!Jag hade inte heller väntat mig att avslutningsreplik skulleinnebära att han hade haft den förhoppningen när han började debatten, och dettror jag inte att någon annan hade haft heller. Det har skett en expansion ihela landet, def har skett en positiv regional utveckling i hela landet,en positiv utveckling när det gäller sysselsättningsökning i hela landet, ochockså en gynnsam utveckling i hela . Det är inget tvivel om atfdef har skett en ökning på norrsidan, men det har också skett en positiv ochgynnsam utveckling på södersidan. Som exempel kan jag nämna att en mig mycketnärstående kommun har lägre självförsörjningsgrad än kommun. Detta ärett av de exempel som finns på förändringarna i . Omplanerade rationaUseringar inom SJ:s godstrafik Förste vice talmannen anmälde att atf till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt fillytterligare inlägg. Överläggningenvar härmed avslutad. 10§ Svar på frågorna 1987/88:528 och 529 om planerade rationaliseringar inom SJ:sgodstrafik har med hänvisning till uppgifter om minskadetransportuppdrag för SJ frågat mig vilka åtgärder regeringen planerar för attmotverka aff godstrafiken på järnväg i försvagas ytterligare. har frågat mig om jag kommer att vidta några åtgärder med anledning avatt ett resultatförbättringsprogram som utarbetats inom SJ inte är förenligtmed beslut om regional balans och överföring av allt fler tungatransporter från landsväg till järnväg. Medhänvisning till aft frågorna tar upp samma sak, nämligen SJ:s godstrafik, harjag valt att besvara dem . Låtmig först klargöra att järnvägen har en viktig funkfion att fylla som ettkonkurrenskraftigt, miljövänligt och energisnålt transportmedel. Riksdagensbeslut fidigare om en framtidsinriktad järnvägspolitik ger också SJmöjligheter att utveckla godstrafiken som alternativ till främst fjärrtrafik pålandsväg. Kombinerade transporter lastbil/järnväg beräknas t. ex. därmed ökafrån ca till . När det gällerinvesteringar planeras vidare en kraftig utbyggnad i bl. a. för attklara den förväntade ökningen av godstrafiken. För en effekfiv utveckling av järnvägens godstrafikförutsätts enligt beslut atf SJ kan agera enUgt affärsmässigaprinciper. Det innebär att SJ fortlöpande måste se över och rafionalisera sinverksamhet. Därvid kan del bli aktuellt med en omprövning av nuvarandegodsuppdrag och utveckling av nya. Jag har mot denna bakgrund ingen anledningatt vidta några åtgärder fill följd av SJ:s transportplaner. 43 (vpk): Jag vill tacka kommunikationsministern för svaret. SJ skall ageraenligt affärsmässiga principer. SJ skall rafionalisera. SJ skall höja sinaintäkter. Det innebär aft , som egen resultatenhet, kan förhandla om ochsätta vilka priser man vill. Man kan, med ord, "omprövanuvarande godsuppdrag". 3 protokoll 1987/88:129 1987/88:129 Omdetta innebär att godstrafiken på järnväg minskar så är det inget konstigtmed det, enligt regeringen. När och var skall då utveckling av nya \ godsuppdragske? ! ' ' I kommer inga iiya uppdrag. Det gäUer att klösa och slåss för dem ° som redan finns. I fanns containertransporter från detifrågavaran- ° '' de - alldeles utmärkta med tanke på kombitrafik. Kommunikafionsministernhänvisar till planerna på kraftig utbyggnad i för att klara väntadökning av godstrafiken. Vad blir det kvar av den väntade ökningen om nianslaktar det som redan finns ? Eller gäller resonemanget inte Norrlandsinland? År det bara särskilt attraktiva sträckor i som skall fåutveckla godsuppdrag? Affärsmässighetenförutsätts vara instrumentet för att järnvägen skall utvecklas. Vpk har aldrigtrott på det. Dag för dag visar exempel atf vi har rätt. När effekfivitet ochlönsamhet kommer i konflikt med glesbygdens intressen, så är detaffärsmässigheten som gäller. Regeringentänker inte göra någonting när godstrafiken på järnväg i Norriand minskar. Def är den lika klara som beklagliga slutsatsen av svar. ] Anf.44 (vpk): kunde vi i TV se och höra den nyeSJ-generalen , hämtad från det privata näringslivet, breda ul sigsom en stor privafiseringsivrare. Det väcker betydande oro bland svenska folket- def är helt klart - och inte minst hos de SJ-anställda. Jaghar i min hand fått seriaste numret av SJ-Nyft. Där finns en artikel som bär rubriken . De talar bl.a. om den "mindre kostym" som medför färre taxepunkter, bantning av vagnparken, bantning av växlingsresurser m. m. och som skall bli nya linje i trafikpolitiken. Detvar precis sådana handlingar som jag hade fått tillgång till när jag ställde den här frågan tillj kommunikationsministern. Jag beklagar, fru talman, att def finns så litet av engagemang och sakligt nytt i det svar somjag har fått på min fråga. Riksdagensmajoritet harredan på regeringens förslag beslutat att SJ inte längre skallvara skyldigt att upplåta järnvägsstationer för vagnslasttrafik. Det var eusteg i den här polifiken. får vi alltså veta att man tänker dra in ett stortantal terminalortér i landet. Vad spelar det då för roll, , ständigt med en nästan frasliknande terminologi påminner om attkombitrafiken skall öka från att omfatta till ?Det är inte många som tror på det, men även om det här skulle gå i lås, såspelar det ingen roU, om gödstrafiken i övrigt ständigt minskar? Hur skall delhär problemet lösas? Det är ju infemer än fattade beslut om de nyaförutsättnihgarna för SJ:s verksamhet. kanske inte påminna såmycket om dem. Men det kan väl konstateras att 34 dessa riksdagsbeslut innebär den största satsning som har skett påjärnvägs- trafik -både när det gäller godstransporter och när det gäller persontransporter - idef här landet . Beslutet innebär inte minst atl del somvi nu diskuterar, godstrafiken, kommer att få nya och betydligt bättreförutsättningar. När och frågar vad som skallske i vill jag framhålla att ju är ett av de orhråden där deverkligt stora investeringarna kommer atf ské. Utefter norra stambanan skallungefär investeras just för aff förbättra framkomligheten förgodsfra-fiken. Det är alltså inle så, , alt godstrafiken påNorrland minskar. Det är så att godstrafiken på har kapacitetsproblemi dag, och därför behöver SJ göra stora investeringar för att kiinna utföra denökade godslrafiken på . Persontrafiken har man problem med i det här området,men inte med godstrafiken - där är det som sagt kapacitetsproblem. Det är klart att de här förändringarna kan bli ganskastora för SJ: s del .Men i de frågor som och så antyds aft det inte skall ske några förändringar alls. Jag tror attdet är det sämsta som kan ske för SJ:s del. Skulle man följa de härrekommendationerna, aft upprätthålla allting precis som def är , så skulleSJ antagligen dö sotdöden som godsfransporför. Skall SJ bli en konkurrenskraftiggodstransportör , måste förändringar ske och dä måste def görasnyinvesteringar. Det är detta som järnvägspolitiska beslut innebär,öch jag tror atf inte minst de som arbetar inom SJ är mycket väl medvetna omaft detta måste komma. Om planerade rationaUseringar inom SJ.s godslrafik 46JAN JENNEHAG (vpk): ' Hur kan det hela gå ihop, när man säger attdet finns kapacitetsproblem under det att SJ i och i daginte har fillräckligt med jobb utan planerna är atl man skall dra in personaloch kapacitet där? Det undrar jag. 47 (vpk): Anledningen till våra frågor var ju precis detsom nu pekade på: Man ämnar dra ner personalstyrkan, och dethandlar bl.a. om många lokförare, med ungefär 1 000 personer. I storutsträckning gäller det terminalortér i , man skall minska antaletterminalorter osv. Vore def inte bättre, , aft fylla ut denkostym som finns än attminska kostymen? Det kunde ske-enligt samma linjer somstalionsfö-reslåndare och andra faktiskt följer, när de ser till aff defår platser sålda fill resenärer, då det finns tomma platser i personvagnarna.Går det infe att inrikta verksamhetert och marknadsföringen på atf rrian skallkunna använda dessa terminalortér och utnyttja dén kapacitet som finns? Vadinnebär den omprövning och de stora förändringar som talar om? Från vpk:s sida vill vi självfallet ha förändringar, menvi vill använda kapaciteten i stället för att minska den. Omplanerade rationaliseringar inom SJ:s godstrafik Kapacitetsproblemen finns på norra stambanan. Det innebär ju inte attvarenda godstransport som sker i norra över huvud taget utgör ettkapacitetsproblem. Men på norra stambanan finns dessa problem, och där kommerman att göra stora investeringar. Omjag förstår frågor rätt, så ligger bakom dem en inställning sominnebär att SJ skall fortsätta att subventionera vissa företag genom att tauppenbart förlustbringande transportuppdrag för dessa företag. Detta mjölkar urSJ:s resurser när det gäller för företaget att vara framgångsrikt och bl. a.öka konkurrensförmågan då det gäller att föra över långvägalandsvägstransporter till järnvägen, vilket inte minst ur miljösynpunkt ärrikfigt. Jagtror inte att SJ kan arbeta på det viset. SJ måste inrikta sig på de områdendär de stora transportbehoven finns, och det är också där som man gör mestnytta ur transportsynpunkt men också ur miljösynpunkt. Däremot skall SJnaturligtvis inte fortsätta att bedriva verksamhet som är förlustbringande. Anf.49 (vpk): Om man minskar antalet terminalorter och om man centraUse-rar bådekombiverksamheten och den övriga SJ-godsverksamheten, så finns det naturligtviskunder som inte får en chans att anlita . Jag kan inte inse att detligger någonting av ett samhällsekonomiskt perspektiv bakom detta - dvs. justdet som var ett löfte inför besluten om en framtidsinriktad järnvägspolitik.Människor blir av med sina jobb, och kunder fill blir av medmöjligheterna att verkligen anlita järnvägen.